prop · GT03192 · 2006-03-22 00:00:00 — () anser att det är viktigt att sträva efter jämnare könsfördelning även på andra orga- nisationsnivåer. instämmer i utredarens slutsats att bland annat kvinnor bör synliggöras ännu mer i verksamheten. Hög- skoleverket och kommun anser att frågan om jämställdhet bör belysas mer ingående. menar att det är angeläget att folkbildningen medvetet arbetar för en jämnare könsfördelning i ledande positioner. och folkhögskolor bör också bidra till ökad jämställdhet i samhället. Det finns också behov av fördjupad kunskap och forskning, om folkbildningen, ur ett genusperspektiv. i och delar utredningens kritik av den nu rådande fördelningen av kvinnor och män på ledande poster. Det är önskvärt att strukturerna förändras. instämmer och anser också att resultaten av arbetet bör framgå i studieförbundens och folkhögskolornas kvalitetsredovisning. Västra Arbetares folkhögskolor och Hellidens folkhögskola menar att ett starkare jämställdhetsarbete är önskvärt. Man efterlyser väl genomarbetade strategier för att lyfta fram det underrepresenterade könet. i (LO) tycker det är bra att makt- fördelning och genus blir belysta, men menar att utredningen drar väl långtgående och kategoriska slutsatser på det underlag som redo- visas. LO delar dock uppfattningen att mer bör göras för ökad jäm- ställdhet på de områden som påpekats. Skälen för regeringens förslag: Ett av syftena med statens bidrag till folkbildningen är att stödja en verksamhet som bidrar till att stärka och utveckla demokratin. Demokratin byggs i synnerhet i människors sinnen. Att arbeta för att påverka alla människors grundläggande värderingar om bl.a. alla människors lika värde och jämställdhet mellan könen är en viktig del av folkbildningens uppgift. Folkbildningen har sina historiska rötter just i ett sådant arbete. Delvis handlade arbetet i början om demo- kratins former men också om dess innebörd. Att slå vakt om de grund- läggande demokratiska värdena har alltid varit ett genomgående tema i folkbildningsorganisationernas verksamhetsinnehåll och verksamhets- former. Demokratin behöver ständigt förklaras, försvaras och utvecklas. Folkbildningen har fortfarande en viktig roll i detta arbete. Det gäller också i arbetet att förankra de gemensamma demokratiska värdena. Detta är ett avgörande skäl för statens stöd till folkbildningen. Alla folkrörelser måste liksom folkbildningen ta ansvar för att bära samhällets grundläggande värderingar, såväl utåt som internt i den egna verksamheten. Det är med utgångspunkt i deltagarnas egna erfarenheter som verksamheten måste utformas. Folkbildningen uppvisar vissa interna svagheter som den samlat måste bearbeta Folkbildningens organisationer har en formellt demokratisk upp- byggnad. Men som SUFO 2 påpekar får däremot principerna om allas lika värde och jämställdheten mellan könen inte genomslag i ledande funktioner inom folkbildningen. Frånvaron av kvinnor, personer med funktionshinder och personer som inte är födda i är där på- fallande. Mäns och kvinnors lika värde och lika möjligheter måste återspeglas i valet av verksamhet, verksamheternas innehåll, i verksamhetsformerna och i organisationernas uppbyggnad. Detsamma gäller principen om alla Prop. 2005/06:192 människors lika värde. I verksamheter där deltagarna i hög grad utgörs av kvinnor, där villkoren för invandrare, nationella minoriteter och personer med funktionshinder står i centrum och möjligheten till lärande för dem som fått minst inom skolväsendet är prioriterade får givetvis inte de beslutande nivåerna domineras av svenskfödda, välutbildade, medel- ålders män. Det mångkulturella samhällets utmaningar Regeringens förslag: Statens stöd till folkbildningen skall bidra till att dess organisationer medverkar till att människor med olika bakgrund möts, får ökad förståelse för varandra och utbyter erfarenheter sins- emellan så att utanförskap, segregering, konflikter och diskriminering Utredningarna: SUFO 2 konstaterar att folkbildningen kan bidra till mer av ömsesidig kunskap och förståelse mellan olika delar av det Folkbildningens verksamhet präglas dock i hög grad av ett svenskt perspektiv där andra erfarenheter och kunskaper får alltför liten plats. Invandrargrupperna står så gott som helt vid sidan av de demokratiska strukturer som styr inom folkbildningen. högskolornas ansträngningar att göra aktiva insatser måste öka för de nationella minoritetsgrupper som behöver stöd. Folkbildningens framsyn betonar att folkbildningen skall bidra till att möjliggöra för människor att fullt ut delta i det svenska samhället och i den svenska kulturen på sina egna villkor och utifrån sina egna förut- och folkhögskolor skall framstå som mång- kulturella förebilder genom att i sina egna organisationer spegla det framväxande mångkulturella samhället både bland deltagare och bland medarbetare och förtroendevalda. Remissinstanserna: utmanas gamla perspektiv av en mång- kulturell samhällsutveckling, anser . Vill man att del- tagare med annan kulturell, etnisk och religiös bakgrund deltar i fram- tidens folkbildning är det nödvändigt med en verksamhet som är foku- serad på ett lärande som är interkulturellt. ett perspektiv på integration som bygger på ömsesidigt kulturellt er- Resultatet av godhjärtade integrationsinsatser riskerar annars att förbytas i intolerans och försvarspositioner. att staten bör upprätta särskilda kriterier för lyckade studieverksamheter som främjar integration. Folkbildningen bör fördjupa verksamhets- redovisningen genom att beskriva sina rekryteringsstrategier när det gäller deltagare med utländsk bakgrund och vilka de aktiva insatserna är för att rekrytera grupper och individer som inte är organiserade. integrationspolitiskt perspektiv ställer sig verket tveksamt till om verk- samheten vid folkhögskolorna och studieförbunden helt uppfyller de in- tentioner som staten har med bidraget. , , Färnebo och folkhögskolor samt () och instämmer i kritiken av att det svenska i (LO), , , Studiefrämjandet och Medborgar- skolan menar att folkbildningen är viktigare för integrationen än vad SUFO 2 anger. Arbetet med invandrare och nationella minoriteter är mer mångfacetterat än vad som framgår av SUFO 2:s samlade bedömning. Många remissinstanser instämmer i att det kan göras mycket mer för representationen i beslutande organ av personer med invandrarbakgrund. Hit hör bl.a. , Rörelsefolkhögskolornas intresse- organisation (), Färnebo folkhögskola, skolan, kommun, Viskadalens folkhögskola, Arbetarerörelsens folkhögskola i , , Tollare folkhögskola, i (LO) och (). instämmer i att de demokratiska strukturerna bör präglas av mångfald och föreslår att statistiken differentieras så att man verkligen vet att folkbildningen når ut till alla befolkningsgrupper. Rörelsefolkhögskolornas intresse-organisation () och medlems- skolorna vill medverka till att stärka de nationella minoriteterna. Lands- organisationen i (LO) menar att minoritetsgruppernas situation varierar något när det gäller förutsättningar att få till stånd bildnings- och kulturaktiviteter utifrån de olika gruppernas behov. framhåller studieförbundens stora erfarenhet när det gäller minoriteter. Skälen för regeringens förslag: ser ut på ett annat sätt än i folkbildningens barndom och ungdom. Det finns nästan en miljon människor som är födda i ett annat land. Åtskilliga har bott i och många är nordbor. Många som är födda i har minst en förälder som är född utanför landet. Det mångkulturella sam- hälle som är bär på stora möjligheter men också stora ut- maningar. SUFO 2 pekar på vissa brister i folkbildningens insatser på detta område. Folkbildningens möjligheter skall vara öppna för alla människor i . Folkbildningen skall möta samtliga med en positiv syn på en- skilda människors möjligheter och med perspektivet att allas erfarenheter och kunskaper berikar. Att människor med olika etnisk, religiös och kulturell bakgrund möts inom folkbildningen skapar en dynamik i verk- samheten. Folkbildningen kan erbjuda och aktivt verka för möten på mångkulturella arenor. I folkhögskolor och studieförbund skall människor kunna utveckla metoder för interkulturell dialog och reflektion. Till folkbildningens utmaningar hör att förhålla sig till det faktum att befolkningen är så mycket mer heterogen än den var för några de- cennier sedan. Olikheter i språk, yrkes- och utbildningsbakgrund, vär- deringar etc. medför stora skillnader i människors referensramar. Det finns alltså stora skillnader mellan deltagarna i fråga om önskemål, be- hov och förväntningar på vad studieförbund och folkhögskolor kan er- bjuda och åstadkomma. Det är naturligt att folkbildningen i sitt arbete strävar mot ett mål som innebär att alla i , på jämlika villkor, får studera tillsammans. Det förutsätter ett ömsesidigt erkännande, som också gör det möjligt med ömsesidig dialog. Det handlar för alla om att öka sitt medvetande och att förvärva nya erfarenheter. Det gäller såväl värderingen av skilda kultu- rella erfarenheter, som förmågan att upptäcka och bygga vidare på per- sonliga kunskaper hos enskilda grupper av deltagare med olika bakgrund. Anpassningen till deltagarnas behov och förutsättningar är avgörande för resultatet. Folkbildningens insatser kan samverka med det övriga samhället och stödjas genom samhälleliga åtgärder för att motverka utanförskap, se- gregering, konflikter och diskriminering. Samverkan är viktigt för att uppnå resultat ur ett helhetsperspektiv. Ett sätt att samverka mellan folk- bildningen och storstadsarbetet kan vara att de insatser som sker i kommuner som tecknat lokala utvecklingsavtal utgör en del av det lokala utvecklingsarbetet. Ett av statens syften med stödet till folkbildningen är att denna skall förstärka och utveckla demokratin i samhället. Demokrati innebär bland annat att ge alla möjligheter till deltagande. Därför är det en uppgift för folkbildningen att bidra till ökad integration mellan dem som bott i landet länge och dem som relativt invandrat till . Folkbildningen kan bidra till integrationen genom att främja ömsesidig kunskap och för- ståelse mellan olika etniska, religiösa och kulturella grupper i samhället. De nationella minoriteterna (samer, sverigefinnar, tornedalingar, romer och judar) har i och med ratificering av konventioner om nationella minoriteter särskilda rättigheter. För dem bör folkbildningen kunna medverka till att bevara, utveckla och främja de nationella minoritetsspråken och andra kulturella särdrag. För att detta skall kunna bli verklighet krävs dock att nationella, såväl som invandrade minoriteter ges möjlighet att påverka verksamhetens utformning. I har av befolkningen utländsk bakgrund, dvs. en eller båda föräldrarna är födda utomlands. senaste deltagarundersökning visar att var av studie- cirkeldeltagarna invandrare. Det innebär att andelen deltagare med in- vandrarbakgrund i stort sett motsvarar gruppens andel av befolkningen. Inom folkhögskolan utgjorde antalet invandrare som deltog i långa kurser av alla deltagare. Andelen invandrare med brister i svenska språket utgjorde av deltagarna i de långa kurserna. Av deltagarna med invandrarbakgrund hade tre av fyra rekryte- rats genom kontakt med människor i sin omgivning. För studieförbunden handlar det om att nå kontakt med de invandrare som inte redan deltar. Här behövs en verksamhet som kan tillgodose deras behov och intressen. Folkbildningen har som en av flera prioriterade uppgifter haft att med sin verksamhet nå personer med olika etnisk och kulturell bakgrund. Vikten av detta har poängterats båda proposi- tioner. Mot denna bakgrund kan det knappast anses tillräckligt att an- delen invandrare i verksamheten inte är högre än i befolkningen i all- mänhet. SUFO 2 har pekat på att den svenska folkbildningskulturen kan vara främmande för många invandrare. Möjligheterna att kunna delta på egna villkor är därför grundläggande. Förmodligen behöver studie- verksamheten utformas på nya sätt för att anpassas till dagens samhälle. Det är alltså en stor utmaning för folkbildningen att få fler personer med utländsk bakgrund att delta i folkbildningens verksamheter, inte minst i de styrande organen. För att nå personer som inte har etablerade kontakter med ett föreningsliv eller med andra sociala nätverk är det nödvändigt att folkbildningen utvecklar metoder för en uppsökande verk- samhet. Folkbildningen har också möjlighet att erbjuda kompletterande Prop. 2005/06:192 svenskundervisning. Folkbildningen kan erbjuda ett sammanhang och en pedagogik, som bör kunna vara en tillgång i sådan utbildning. Det finns ingenting som hindrar att folkbildningen anordnar svenska för in- vandrare (sfi) på uppdrag av en kommun. och folk- högskolor kan åta sig detta men kan också erbjuda fortsättningskurser i svenska i ett ordinarie utbud av studiecirklar och kurser. Inte minst folk- högskolorna kan utgöra en värdefull resurs för svenskundervisningen. Deras erfarenhet att arbeta med deltagare med särskilda behov bör kunna utnyttjas. I propositionen om Vissa frågor om vuxnas lärande m.m. (prop. 2005/06:148) som regeringen har fattat beslut om som förevarande proposition behandlas frågan om folkhögskolornas möjlighet att anordna sfi-utbildning. Att erbjuda vuxna invandrare utbildning i deras modersmål är ett sätt att öka deras förutsättningar att lära sig svenska. Kurser i samiska, meänkieli, finska, chib och jiddisch medverkar till att bevara, främja och utveckla nationella minoritetsspråk. I det mångkulturella samhället uppstår organisationer och nya sociala rörelser. Det är en utmaning för folkbildningen att ge dessa en starkare roll i folkbildningens organisationer och verksamhet. Regeringens förslag: Statens stöd till folkbildningen skall bidra till att dess organisationer kan möta de demografiska förändringarna och engagera nya generationer utan att förlora de äldres engagemang. Utredningarna: SUFO 2 betonar att i studiecirklarna återfinns del- tagare i alla åldrar, från tonåringar till de allra äldsta. i detta avseende unika. Det är positivt att folkbildning och föreningsliv kan stötta varandra. kan det innebära att de som står utanför föreningslivet eller har begränsad social kontakt riskerar att hamna utan- Folkhögskolornas långa kurser domineras av unga Många skolor erbjuder kurser för äldre. verksamheten finns en stor grupp äldre deltagare. Vem får vara med? konstaterar att unga deltagare finns med i verk- Problemet är att bilden ser väldigt olika ut i studieförbunden. Av utredningens enkätundersökning till unga mellan framgår att fyra av tio kände till vad studieförbunden faktiskt gör. förbunden skall bli riktigt bra på att nå unga människor med olika in- tressen och erfarenheter krävs att det finns unga personer även på råd- givande och styrande poster. Det är nödvändigt med förändring och för- yngring om inte verkligheten skall springa ifrån folkbildningen. Utredningen menade att okunskap om vad studieförbunden faktiskt gör är en viktig anledning till varför inte fler unga deltar i studieförbundens Det krävs en massiv information om att man finns och vad man gör, innovativa idéer och nyskapande arbetsformer för att locka fler unga till studieförbundens verksamhet. För att få fler unga intresserade av folkhögskolans utbildningar handlar det kanske om mer information och att i ännu högre grad komma ut och nå människor i deras vardag. Remissinstanserna: Med det breda deltagandet i verksamheten är studieförbund och folkhögskolor en väsentlig tillgång för samhället som helhet, anser , och (). menar att en avgörande fråga för folkbildningens överlevnad och utveckling är att aktörerna hittar strategier och strukturer som främjar ungas inflytande och del- aktighet i verksamheten. (Sverok) tycker att ungdomsperspektiv inte finns med i de beslut som tas inom studieförbunden samt att det råder svårigheter att samarbeta med studie- förbunden på regional och lokal nivå. i (LO), , Ale kommun, , Lands- tinget , kommun, Statskontoret, Lärar- högskolan i , m.fl. framhåller att det är viktig att öka ungas deltagande om folkbildningen skall ha en chans att överleva. , och menar att enkätundersökningen visar en betydligt positivare bild av ungas deltagande och kunskaper om studieförbund, än de slutsatser utredningen drar. Det är dock ytterst angeläget att fler unga människor engageras i folkbildningen. Flera remissinstanser stöder slutsatserna om folkhögskolans roll inom folkbildningen, bl.a. ett antal folkhögskolor (Hellidens, , , Högalids och Wiks) samt . Folkhögskolorna bör öka sina insatser för att nå ut till de ungdomar och andra grupper som inte är föreningsaktiva och som har svaga kopplingar till det omgivande sam- hället. Skälen för regeringens förslag: Den demografiska utmaningen för folkbildningen ligger i att möta nya generationers behov, utan att neg- ligera de äldre. I arbetet med att möta den utmaningen behöver studie- förbund och folkhögskolor mångfald både i utbud och kontaktvägar för att nå deltagare i olika åldrar och livssituationer. Folkbildningens organi- sationer behöver också ekonomiska resurser för att möta de nya bild- ningsbehoven. Här har staten såväl som landstingen och kommuner ett gemensamt ansvar tillsammans med huvudmännen. står samhället inför stora demografiska för- ändringar. En dryg miljon unga människor, födda 19922000, kommer att bli en aktuell målgrupp för studieförbundens och folkhögskolornas verksamhet. De har en lång grundutbildning, delvis andra värderingar och prioriteringar än dagens deltagare och behärskar den nya tekniken och dess omfattande möjligheter till snabb information och kontakt. För folkbildningen är det en utmaning att få med dessa ungdomar i en verk- samhet som motsvarar en ung generations intressen och behov. Folk- bildningen kan med sina flexibla former och individorienterade bild- ningssyn öppna möjligheter för att utveckla kompetens och förverkliga livsmål även för denna generation. Ca 1,2 miljoner människor födda 194554 beräknas gå i pension . De kommer att vara den mest resursstarka pensionärsgenerationen . De vill också hitta vägar för att fortsätta vara en resurs i samhället trots att de lämnat arbetslivet. Utvecklingen visar också att allt fler blir allt äldre och håller sig friska allt längre. Här finns en stor utmaning för folkbildningen att möta pensionärernas efter- frågan på stimulans, kunskap och nöje genom en inspirerande bildnings- Prop. 2005/06:192 verksamhet. Studieförbunden engagerar deltagare i alla åldrar. Enligt Folkbild- ningsrådets senaste undersökning av studiecirkeldeltagare utgjorde personer i åldersgruppen av deltagarna vilket ungefär motsvarar åldersgruppens andel av befolkningen. Om man tar i beaktande att endast fyra av tio ungdomar, enligt en av utredningarna, vet vad studieförbunden gör är det ett positivt resultat. Det visar också att studieförbunden och även folkhögskolorna har en stor potentiell grupp deltagare som de ännu inte fått kontakt med. Deltagare som är eller äldre utgjorde mot av befolkningen. I folk- högskolorna var drygt hälften av deltagarna i långa allmänna och särskilda kurser . av deltagarna hade fyllt . Hälften av studieförbundens deltagare står utanför arbetslivet, som stu- derande eller som pensionärer. Det är viktigt att folkbildningen fortsätter att nå dessa grupper. För unga innebär folkbildningen olika saker beroende på deras personliga livssituation. För äldre erbjuder studie- cirkeln både utvecklingsmöjligheter och värdefull social kontakt. Att många människor i övre medelåldern och efter uppnådd pensionsålder ges möjlighet att delta i folkbildningens verksamhet är värdefullt, inte minst för att förverkliga möjligheterna till ett livslångt lärande. Verk- samhet som bryter generationsgränserna kan fylla en viktig socialt sammanhållande funktion. Rekryteringsvägarna till folkbildningens verksamhet är avgörande för att nå både unga och äldre. Studiecirklar organiseras i hög grad inom ramen för föreningsliv eller liknande sammanhang. Det är positivt att folkbildning och föreningsliv kan stötta varandra. kan det innebära att de som står utanför föreningslivet eller har begränsad social kontakt riskerar att hamna utanför folkbildningen. Folkhögskolorna når genom sin samordnade informationsverksamhet många deltagare, men skulle genom ett ökat samarbete med andra aktörer kunna nå nya deltagargrupper. Det är angeläget att folkbildningen eftersträvar att nå även svårrekryterade grupper till sin verksamhet. Regeringens förslag: Statens stöd till folkbildningen skall bidra till att studieförbund och folkhögskolor medverkar till att förverkliga möjlig- heten till ett livslångt lärande för vuxna, till alternativa vägar för att nå gymnasiekompetens och vidare studier samt till yrkesutbildning. Utredningarna: Folkbildningens framsyn betonar att folkbildningen genom att bli en aktiv part i det formella utbildningssystemet riskerar att bli en del av ett system där andra bestämt vilka kunskaper som skall prioriteras och hur dessa skall mätas och redovisas. grunden ger folkbildningens anordnare en särskild ställning i förhållande till andra utbildningsanordnare. Deltagarnas behov skall vara vägledande. Folkbildningen bör skärpa sina insatser för att på ett flexibelt sätt möta utbildningsbehov som finns inom eller utanför arbetslivet. bildningen föreslås få ökade möjligheter att bli ett utbildningsalternativ för ungdomar i gymnasieåldern. Folkhögskolor och studieförbund bör få möjlighet att genomföra gymnasieutbildning för enskilda studerande och för grupper, på samma sätt som inom vuxenutbildningen. Möjligheter måste skapas för att på ett fristående sätt bli validerad för efter- gymnasiala studier, av både allmän och mer yrkesinriktad karaktär, som kan ha förvärvats inom folkbildningen. Folkbildningen behöver utveckla metoder för att beskriva vilka särskilda kunskaper, färdigheter och för- mågor som deltagare utvecklat genom att delta i folkbildning. Remissinstanserna: Flera yttranden behandlar uppdragsutbildning. ser det som angeläget att följa utvecklingen av verk- samheten med uppdragsutbildningar. (), och menar att uppdrags- utbildningar kan utgöra ett hot mot oberoende och självständighet. Västra Arbetares Folkhögskolor framhåller att folkbildningens idé och kännetecken alltid måste finnas med i anordnad verksamhet, oavsett vem som står för finansieringen och vem som ger uppdraget. ser en risk för att folkbildningstanken kan försvinna om folkhögskolor och studieförbund i allt större utsträckning genomför upp- dragsutbildning. En positiv syn på uppdragsutbildning redovisas av , som menar att det inte är särskilt svårt att skilja uppdragsutbildningar från folkbildningsverksamheten. Ideal och profil kan bevaras. , Tollare och Högalids folkhögskolor konstaterar att uppdrags- utbildningarna har sin självklara plats inom folkhögskolan, så länge de ligger inom ramen för de övergripande målen för verksamheten. Varje folkhögskola måste vara fri att avgöra om uppdrag och projekt är för- enliga med huvudmannens intentioner. menar att uppdragsutbildningar vid folkhögskolorna kan ge ett bättre ut- nyttjande av lokaler och andra resurser. Några remissinstanser har yttrat sig om förslaget angående gymnasieskolan. Statskontoret menar att om folkhögskolor och studie- förbund blir aktiva parter i det formella utbildningssystemet riskerar detta att bli svårt att förena med folkbildningens skilda synsätt och intressen. hävdar att folkhögskolor och studieförbund inte bör ges möj- ligheter att vara huvudman i andra utbildningsformer än fristående skolor och genom de möjligheter som lagen (1993:802) om entreprenad- förhållanden inom skolan ger att anordna gymnasieutbildning. kommun anser att om studieförbund och folkhögskolor skall få denna möjlighet måste de leva upp till de lagar och förordningar som gäller för gymnasieutbildning. Det behövs olika utbildningsanordnare för att skapa en gymnasieskola som passar alla, anser några.