prop · GT03117 · 2006-03-15 00:00:00 — Detta har visat sig vara en allvarlig brist och har dessutom lett till att det råder oklarhet kring omfattningen av den gode mannens uppdrag. För att komma till rätta med problemet föreslår utredningen att det inom ramen för en särskild lagstiftning som tar sikte på ensamkommande barn skapas en möjlighet för överförmyndaren att förordna en god man som kan träda i såväl förmyndarens som vårdnadshavarens ställe. Häri- genom säkerställs att den gode mannen kan agera och fatta beslut i samtliga frågor som rör det ensamkommande barnet. Detta får särskild betydelse i frågor som rör barnets boende, eftersom den gode mannen ges större möjlighet att hindra barnet från att avvika från en anvisad boendeform. Under utredningens arbete har det framkommit att det finns en grupp utomnordiska barn som är lika utsatta som de ensamkom- mande barnen. Det rör sig om barn som vid inresan i åtföljs av en vuxen företrädare men som under vistelsen här på ett eller annat sätt lämnas ensamma. Denna grupp barn omfattas också av den föreslagna lagstiftningen. De gode män som skall ha hand om ensamkommande barn skall vara särskilt lämpade för denna uppgift. För att överförmyndaren skall kunna försäkra sig om att det ensamkommande barnet inte anförtros åt någon olämplig person föreslår utredningen att det skall vara möjligt för över- förmyndaren att begära ett utdrag ur belastningsregistret beträffande den tilltänkte gode mannen. Barns rätt att ansöka om uppehållstillstånd Av följer att konventionsstaterna skall säkerställa att ett barn som söker flyktingstatus eller som anses som flykting i enlig- het med internationell eller nationell rätt erhåller lämpligt skydd och humanitärt bistånd. En grundläggande förutsättning är härvid att barnet kan få en ansökan om uppehållstillstånd prövad. om när ett barn på egen hand kan ansöka om uppehållstillstånd. Utred- ningen föreslår därför att ett barn som har fyllt självt bör få göra en sådan ansökan. För att säkerställa att även ett barn tillför- säkras rätten att få en ansökan om uppehållstillstånd prövad föreslår utredningen att det införs en ny paragraf i 11 kap. utlänningslagen, 1 c §, som föreskriver att en god man, alternativt ett offentligt biträde, har en skyldighet att ansöka om uppehållstillstånd för det ensamkommande barnets räkning om barnet har behov av ett sådant tillstånd. Särskilt förordnad vårdnadshavare för ensamkommande barn Den gode mannens uppgift bör enligt utredningens mening vara att be- vaka det ensamkommande barnets intressen under den första, och ofta svåraste, tiden i . skall barnets ansökan om uppe- hållstillstånd behandlas och barnet placeras i någon form av boende samt ges undervisning. Den gode mannen har en samordnande funktion och skall se till att barnets rätt tas tillvara i dessa olika sammanhang. Om barnet beviljas uppehållstillstånd i och därefter får interna- tionellt privaträttsligt hemvist här bör den gode mannen ersättas av en mer permanent företrädare. Utredningen föreslår därför att när ett ensam- kommande barn får hemvist i skall som regel en särskilt förord- nad vårdnadshavare utses för barnet. Om det ensamkommande barnets föräldrar är döda kan en särskilt förordnad vårdnadshavare utses enligt 6 kap. 9 § . För det fall barnets föräldrar lever, eller det är oklart om så är fallet, saknas det emellertid möjlighet att utse en särskilt förordnad vårdnadshavare för den underårige. Med hänsyn till detta föreslår utredningen att det införs en ny paragraf i 6 kap. föräldra- balken, 8 a §, som föreskriver att en särskilt förordnad vårdnadshavare kan utses för ett barn vars föräldrar är varaktigt förhindrade att utöva vårdnaden. En förälder som på grund av t.ex. stort geografiskt avstånd eller bristande kommunikationer inte kan sörja för att barnets behov i olika avseenden tillgodoses får normalt anses vara varak- tigt förhindrad att utöva vårdnaden. Den föreslagna paragrafen är inte begränsad till situationer som rör ensamkommande barn. En särskilt förordnad vårdnadshavare kan t.ex. utses även för ett barn vars förälder till följd av långvarig och allvarlig sjukdom inte kan ta hand om sitt barn eller försvinner under en utrikes resa. Behörig domstol och överförmyndare i frågor om förmynderskap, godmanskap enligt 11 kap. 1, 2 och 4 §§ samt förvaltarskap Nuvarande ordning innebär att den enskildes hemvist föregående år avgör vilken domstol respektive överförmyndare som är behörig i mål och ärenden om förmynderskap, godmanskap enligt 11 kap. 1, 2 och 4 §§ samt förvaltarskap. Denna ordning har visat sig ge upphov till praktiska problem. Det förekommer nämligen ofta att den ort som anses vara den enskildes hemvist inte sammanfaller med den plats på vilken han verkligen är bosatt eller uppehåller sig mera Detta innebär att handläggningen blir onödigt omständlig och medför i en del fall långa resor för de inblandade. För att undvika anförda problem bör behörighetsreglerna bättre spegla de verkliga förhållandena. Utredningen föreslår därför att behörig- heten enligt 10 kap. 13 § och 11 kap. 25 § för domstol och överförmyndare i de fall som nämnts ovan knyts till den enskildes folk- bokföringsort i stället för till hans hemvist. Om den enskilde inte är folkbokförd i skall behörigheten för domstol och överförmyn- dare i nu aktuella hänseenden knytas till dennes vistelseort. På samma sätt föreslås tillsynen enligt 16 kap. 2 § över förmyndare, gode män och förvaltare knytas till den enskildes folkbokföringsort respektive vistelseort. Vad gäller gode män som har förordnats enligt 11 kap. 3 § i andra fall än vid utredning av ett dödsbo, skall tillsynen utövas av överförmyndaren för den kommun där den gode mannen är folkbokförd. Sammanfattning av betänkandet Förmyndare och ställföreträdare för vuxna (SOU 2004:112) Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor om förvaltning och tillsyn Utfallet i stort av reformen av förmyndarförvaltningen Genom reform utsträcktes det område inom vilket föräldrar fritt får förvalta sina barns egendom. Genom denna avreglering minskade således överförmyndarnas kontroll av hur barns tillgångar används. En viktig uppgift för utredningen har varit att följa upp verkningarna av denna avreglering. Utredningens underlag innefattar enkätundersökningar bland överför- myndarna och länsstyrelserna, rundfrågningar till landets åklagarmyndig- heter och erfarenheter hos utredningens experter. Av detta framgår att risken har ökat för att underårigas berättigade intressen kommer i kläm till följd av att föräldrarna i sin förvaltning numera har en större frihet att agera och dessutom står under mindre kontroll. Vad som kan hända är bl.a. att föräldrar förbrukar barnets tillgångar för egen räkning, företar äventyrliga spekulationer med barnets medel eller på ett eller annat sätt sätter barnet i skuld. Även om det är svårt att precisera missbruket i siffror finns det inte skäl att tro att det har någon alarmerande omfattning. Utredningen anser att en återgång till den tidigare ordningen med komplicerade redovis- nings- och kontrollregler är utesluten. Vissa begränsande åtgärder bör dock vidtas för att skärpa kontrollen över föräldraförvaltningarna. Enligt utredningens mening bör det i större utsträckning än göras bedömningar av föräldrars förvaltning vid tillfällen då utbetalningar av vissa slag kommer barnen till del. Vidare bör överförmyndarnas möjlig- heter att få information om misstänkta brister i föräldrarnas förvaltning förbättras, särskilt i fall då barnen har satts i skuld. Barnens skydd mot skuldsättning bör stärkas, likaså deras skydd för erhållna gåvor. Informa- tion till föräldrarna om reglerna för förvaltning av underårigas medel bör bli bättre Förbättringar i överförmyndarnas organisation bör kunna ha positiva verkningar för tillsynen över förmyndarna. Föräldrars och förordnade ställföreträdares förvaltning av den enskildes egendom samt vissa andra frågor rörande den enskildes ekonomiska angelägenheter, m.m. Insättning av utbetalda medel på spärrat konto hos bank eller kreditmarknadsföretag finns i 16 kap. 11 § bestämmelser som ålägger döds- bon, försäkringsgivare och pensionssparinstitut att, om det utbetalda beloppet överstiger två gånger prisbasbeloppet, göra utbetalningar till ett spärrat konto när mottagaren är underårig eller har god man med uppgift att förvalta egendom eller har förvaltare. Den som ombesörjer utbetal- ningen skall i samband härmed göra anmälan till förmyndaren och över- förmyndaren. I syfte att ytterligare förbättra skyddet av ekonomiska till- skott som tillkommer dessa personer föreslår utredningen att också arvs- och testamentsavståenden, utbetalningar från och skadestånd från staten skall omfattas av regleringen i 16 kap. 11 § . Utredningen föreslår dessutom att beloppsgränsen sänks från två till ett prisbasbelopp. Härigenom skapas förutsättningar för över- förmyndaren att i större utsträckning än säkerställa att förvaltningen är tillfredsställande när barn och hjälpbehövande personer får större ekonomiska tillskott. Möjlighet för överförmyndaren att spärra VP-konton, fondkonton och depåer Överförmyndaren kan inte själv ta kontakt med ett finansiellt insti- tut och spärra VP-konton, fondkonton och depåer som tillhör barn eller personer som har god man eller förvaltare. I stället är han hänvisad att anmoda föräldern eller den förordnade ställföreträdaren att ombesörja att en sådan spärr kommer till stånd. Utredningen föreslår att överförmyndaren ges möjlighet att själv spärra VP-konton, fondkonton och depåer om det av någon särskild anledning behövs för att trygga förvaltningen av den enskildes egendom. Uppgiftsskyldighet för myndigheter och banker m.fl. Överförmyndaren är för sin verksamhet beroende av information för att kunna upptäcka personer som har behov av en ställföreträdare och för att kunna utöva tillsyn över förmyndare, gode män och förvaltare. I syfte att förbättra informationsflödet till överförmyndaren föreslår utredningen att skyldigheten för socialnämnden att anmäla behov av god man eller förvaltare omarbetas och flyttas från socialtjänstförordningen till socialtjänstlagen. Vidare föreslår utredningen att det i 16 kap. för- äldrabalken införs en ny paragraf, 10 a §, enligt vilken överförmyndaren ges större möjligheter att för tillsynsändamål begära information från banker och andra finansiella institut. Utredningen föreslår också att verk- samhetschefer inom hälso- och sjukvården skall vara skyldiga att i större utsträckning än anmäla behov av god man eller förvaltare till över- förmyndaren. En utökad anmälningsplikt föreslås gälla också för . Åtgärder för att hindra att barn blir skuldsatta fanns det nästan 5 700 underåriga registrerade hos kronofogde- myndigheten med en total skuld om ca . En stor andel av skulderna hänför sig till skadestånd på grund av brott som den underårige gjort sig skyldig till. En betydande del av skulderna beror emellertid på att den underåriges föräldrar har låtit registrera ett fordon i barnets namn. Detta får till följd att barnet riskerar att sättas i skuld på grund av fordonsskatt, avgift för trafikförsäkring och avgifter för oriktig parkering m.m. som inte betalas i rätt tid. För att förhindra att barn sätts i skuld på grund av deras föräldrars fordonsinnehav föreslår utredningen att det införs bestämmelser som innebär att den underåriges förmyndare görs betalningsskyldig för dessa kostnader trots att fordonet i fråga är registrerat på barnet. Utredningen föreslår vidare att en förälder som vill ingå ett avtal om kredit i sitt barns namn måste begära överförmyndarens samtycke, om det inte rör sig om en kortvarig kredit till ett ringa belopp. Föräldrars gåvor till sina barn Genom ett tillägg i 4 § lagen (1936:83) angående vissa utfästelser om gåva vill utredningen klarlägga när en penninggåva från föräldrar till barn blir fullbordad och alltså får skydd mot anspråk från givarens borge- närer. Detta sker först när föräldern har överlämnat pengarna till t.ex. en bank utan att förbehålla sig rätt att förfoga över sitt barns pengar och utan att föräldern, ensam eller i förening med annan, likväl har en sådan fri rätt. I praktiken innebär detta att föräldern måste sätta in pengarna med villkor om särskild överförmyndarkontroll hos bank, kreditmarknads- företag eller företag som driver verksamhet enligt lagen (2004:299) om inlåningsverksamhet. Det föreslås härvid att en förälder inte skall kunna återkalla ett sådant villkor. Skydd för den enskilde mot ställföreträdarens obehöriga dispositioner med huvudmannens medel Preskription av fordran på skadestånd riktad mot en förordnad ställföreträdare gäller att en huvudman som vill väcka talan mot sin ställföreträdare om ersättning för försumlig förvaltning måste göra det från det att han tog emot redovisning för förvaltningen. Enligt utredningens mening är en i sammanhanget och preskriptionstiden bör därför utsträckas till . Vidare föreslår utredningen att preskriptionen skall omfatta endast sådana omständigheter som framgår av redovis- ningen. Preskription av fordran på skadestånd vid föräldrars fria förvaltning av sina barns tillgångar Det finns inte några särskilda preskriptionsregler som tar sikte på föräldrars fria förvaltning av sina barns tillgångar. I stället gäller den all- männa tioårspreskriptionen. Utredningen föreslår att också föräldrar som har fullgjort sådan förvaltning skall kunna komma i åtnjutande av den kortare preskriptionstiden under förutsättning att de kan prestera en redo- görelse för sin förvaltning. Möjlighet för överförmyndaren att kontrollera belastningsregistret i samband med förordnande av ställföreträdare När någon skall få en god man eller förvaltare är det viktigt att överför- myndaren kan konstatera att den föreslagne ställföreträdaren inte före- kommer i kronofogdemyndighetens register och inte har gjort sig skyldig till allvarligare brottslighet. Överförmyndaren kan genom t.ex. en kreditupplysning få reda på om den tilltänkte ställföreträdaren har en oroväckande svag ekonomi. Det är vidare av stor vikt att över- förmyndaren kan konstatera att en presumtiv ställföreträdare inte är kriminellt belastad. Uppgifter om begångna brott finns i Rikspolisstyrel- sens belastningsregister. När det gäller belastningsregistret kan överför- myndaren inte själv begära att få ett utdrag. Utredningen föreslår nu att överförmyndaren skall erhålla en sådan befogenhet. Kommunerna skall vara skyldiga att solidariskt med den förordnade ställföreträdaren svara för ren förmögenhetsskada som den enskilde har drabbats av till följd av ställföreträdarens förmögenhetsbrott En hjälpbehövande person vars egendom t.ex. förskingras av en förord- nad ställföreträdare (god man, förvaltare, vissa förmyndare) får en ford- ran på skadestånd på ställföreträdaren i fråga. Vanligtvis finns emellertid den förskingrade egendomen inte i behåll och möjligheterna för den enskilde att erhålla brottsskadeersättning för denna typ av skador är mycket begränsade. För att den enskilde inte skall bli ställd helt utan möjlighet till gott- görelse för den förlust han har lidit föreslår utredningen att kommunen skall ansvara solidariskt med den förordnade ställföreträdaren för ren förmögenhetsskada som ställföreträdaren vållar genom ett förmögenhets- brott. Anledningen till att ansvaret läggs på kommunen är att den har ålagts att, ibland mot den enskildes vilja eller utan hans samtycke, rekry- tera en ställföreträdare, låt vara att själva beslutet om förordnande ofta tas av rätten i samband med att den anordnar ett ställföreträdarskap. Vidare har kommunerna möjlighet att genom försäkringar sprida risken för att behöva ge ut skadestånd i nu aktuellt hänseende. Det solidariska skadeståndsansvaret bör begränsas till ett belopp mot- svarande fem prisbasbelopp. Utredningen har gjort en analys av i vilken utsträckning en ställföreträ- dare kan binda sin huvudman vid en rättshandling som har företagits med hjälp av den hjälpbehövandes kontokort eller internetbank. Av hänsyn till skyddet för den enskildes tillgångar föreslår utredningen inte några bestämmelser som utgör undantag från bl.a. nuvarande 11 kap. 5 § för- äldrabalken för det fall rättshandlingen har företagits med kontokort eller internetbank. En av utredningens uppgifter har varit att kartlägga konsekvenserna av att vissa förmynderskapsärenden flyttades från tingsrätterna till överför- myndarna. Slutsatsen som dras är att överflyttningen i allt väsentligt har lett till ett positivt resultat, att det saknas anledning att återgå till den tidigare ordningen och att det inte heller finns skäl att flytta hanteringen av ärendena till någon annan myndighet. Däremot konstateras att åtgär- der behövs för att förbättra vissa allmänna svagheter i överförmyndar- organisationen och ärendehanteringen. Utgångspunkten är att överförmyndarverksamheten även i fortsättning- en skall vara en angelägenhet; det har legat utanför uppdraget att överväga ett förstatligande av verksamheten. der för att åstadkomma förbättringar i organisationen och för att säker- ställa kompetensen hos överförmyndarna är nödvändiga, delvis som en följd av utredningens förslag i övrigt. Åtgärder inom kommunerna m.m. Utredningens undersökningar visar att åtskilliga överförmyndare anser sig ha för små resurser för att klara verksamheten tillfredsställande. finns fog för att inom kommunerna överväga en prioritering av över- förmyndarsysslorna, bl.a. till undvikande av utgiftsökningar inom den De förslag som lämnas innebär att fördelarna med över- förmyndarnämnd som organisationsform blir mer framträdande, eftersom verksamheten tillförs fler uppgifter. Kommunerna bör emellertid alltjämt ha frihet att välja form för hur verksamheten skall organiseras. relserna föreslås få i uppgift att i sin tillsynsverksamhet verka för att kommunerna anordnar överförmyndarverksamheten på ett ändamåls- Kommunernas frihet vid val av överförmyndare och nämndledamöter erinras om att kravet på överförmyndarnas och tjänstemännens utbildningsnivå kommer att öka. enligt förslaget se till att utbildningen av överförmyndare, ledamöter i överförmyndarnämnd och ersättare är tillfredsställande. Möjligheterna att delegera överförmyndaruppgifter bör finnas kvar och i viss utsträckning vidgas. Av skall klart framgå att kommunerna kan tillsätta gemensam överförmyndarnämnd och bilda Nya uppgifter för överförmyndarna Överförmyndarna ges befogenhet att interimistiskt anordna godmanskap för hjälpbehövande vuxna resp. utvidga omfattningen av ett redan beslu- Ett sådant beslut skall anmälas till rätten, som ex officio kan häva det, om det anses obefogat. Främst lär denna nya befogenhet komma att bli tillämplig i hälso- och sjukvårdsangelägenheter av brådskande natur. Detta ställer i sin tur vissa krav på jourhållning hos Länsstyrelsernas tillsyn och roll i övrigt Förstärkning av länsstyrelsernas roll Ett centralt inslag i länsstyrelsernas tillsynsverksamhet är de inspektions- besök som görs hos överförmyndarna. Målsättningen att varje myndighet får inspektionsbesök en gång bör ligga kvar, men också omsättas Vidare bör länsstyrelserna uppmärksamma behovet av att göra inspektioner på förekommen anledning, främst med anledning av Länsstyrelserna lämnar på begäran råd till landets över- Rådgivningsverksamheten bör emellertid också ha en aktiv sida, vilket innebär att länsstyrelserna på eget initiativ bör sprida infor- mation till överförmyndarna om t.ex. ny lagstiftning, rättsfall, JO-uttalan- Det kan också röra sig om generella råd om tillämpningen av mera allmänt hållna bestämmelser, till främjande av en enhetlig rätts- Råden kan dessutom gälla administrativa rutiner samt den utbildning av förmyndare, gode män och förvaltare för vilken överför- För att effektivisera särskilt den riktgivande, generella rådgivningen bör länsstyrelserna inleda ett samarbete på riksnivå, gärna tillsammans med och Föreningen Det är utredningens bedömning att en länsstyrelses verksamhet skulle kunna främjas ytterligare genom ett samarbete mellan länsstyrelser i Särskilt i de mindre länen är arbetsvolymen så liten att det kan visa sig svårt att upprätthålla kompetensen. tenderar också att öka när personalen inte kan arbeta upp rutiner på olika För att ett långtgående samarbete över länsgränserna skall vara möjligt föreslår utredningen att 19 kap. 18 § utformas så att en länsstyrelse kan utöva tillsyn över en överförmyndare i ett annat Företrädare för vuxna hjälpbehövande Utgångspunkter för en reglering Med dagens regler kan en vuxen hjälpbehövande förses med en ställ- De två institut som det är fråga om är godmanskap och förvaltarskap. darskap för vuxna har emellertid vissa brister. Bl.a. är det oklart hur långt en förordnad ställföreträdares behörighet sträcker sig. personer är i behov av ett bättre skydd än det som dagens regelverk ger. finns svårigheter att rekrytera tillräckligt många ställföreträdare, vilket är ett problem som av allt att döma lär bli större Samhället har ett ansvar för att personer som har otillräcklig besluts- förmåga ges möjlighet att få en företrädare som kan åberopa sig på rättsligt stöd, eventuellt kopplat till ett domstols- eller myndighetsbeslut, när han eller hon företräder en sådan utsatt person. att instituten godmanskap och förvaltarskap kompletteras med nya, mindre formella stödformer i särskild lagstiftning. nya stödformerna skall vara vuxna personer som saknar mental förmåga att ta ställning i en viss rättslig angelägenhet (bristande beslutskompe- tens). Reglerna om gode män och förvaltare i föreslås bilda basen i ett samordnat system om regler för ställföreträdarskap. Det finns skäl för att låta människor själva föranstalta om ställföre- trädarskapet inför tider då de kan tänkas vara i behov av hjälp. Ökade möjligheter skall därför finnas för den enskilde att för framtida sjuk- domstillstånd och liknande utse ställföreträdare i t.ex. fullmakter som tar sikte just på sådana situationer. Om en bedömning i det enskilda fallet leder till att en viss person skall anses sakna beslutskompetens och om han eller hon inte heller har fått eller själv utsett en behörig företrädare, skall personen på vissa kärn- områden kunna förses med en ställföreträdare utan särskilda domstols- eller myndighetsbeslut. Den kategori av ställföreträdare som på detta sätt skall kunna ges en roll är anhöriga till den enskilde, under förutsättning att de accepterar uppgiften. För personer som visserligen har ett hjälpbehov men som klarar av att fatta egna beslut skall en ställföreträdare utses endast i den mån den enskilde inte själv kan eller vill bli företrädd på annat sätt, t.ex. med stöd av fullmakter. Utredningen framhåller som viktiga principer för en reform de hjälp- behövandes autonomi och frivilliga medverkan. Av särskild vikt är respekten för de hjälpbehövandes värdighet. De hjälpbehövandes egen inställning till olika åtgärder bör beaktas, trots att de vid tillfället för åtgärden kanske inte har tillräcklig kapacitet för att själva fatta beslut. män och förvaltare enligt Om uppdragets avgränsning, regelstrukturen m.m. Anordnande av godmanskap enligt nuvarande 11 kap. 4 § innebär inte att den enskildes självbestämmanderätt inskränks inom ramen för godmanskapet. Någon ändring härvidlag föreslås inte. Däre- mot skall en rättshandling som en god man företar inom ramen för förordnandet men utan den enskildes samtycke anses bindande för den enskilde, om denne uppenbart har saknat förmåga att själv ta ställ- ning eller att meddela sin mening. För att ge underlag för en bedömning av om den enskilde befinner sig i ett sådant tillstånd som ger den gode mannen friare svängrum att agera föreslås att rätten skall kunna besluta att inhämta läkarintyg som utvisar om och i vilken utsträckning den enskilde har egen beslutsförmåga. I fler fall än skall den enskildes eget samtycke också kunna presumeras (se nuvarande 11 kap. 5 § andra stycket ).