prop · GT0364 · 2006-01-18 00:00:00 — Även när sambandet mellan ett genetiskt anlag och en sjukdom är klarlagt, kan i praktiken riskbedömningen vara så vansklig att den antingen över huvud taget inte kan göras på ett vetenskapligt hållbart underlag eller också för- utsätter insatser av avancerad expertis. I andra fall kan det röra sig om riskökningar som, i den mån de över huvud taget kan uppskattas, från praktisk synpunkt är försumbara; det kan röra sig om riskökningar som kan mätas i promille eller bråkdelen av promille. Detta är ofta fallet vid komplex (polygen) nedärvning. Som Kommittén har framhållit föreligger det en betydande skillnad mellan den försäkringsmedicinska bedömningen och de prognoser som en läkare gör vid behandlingen av en patient. ningar måste ofta beaktas i försäkringssammanhang, eftersom försäk- ringarna är kalkylerade efter de statistiska förhållanden som gäller för en normalpopulation, låt vara i allmänhet med viss marginal. I den mån en särbehandling med hänvisning till genetisk information sker utan till- räckligt underlag eller på grundval av en riskökning som inte är tillräck- ligt sakligt grundad, uppkommer emellertid en diskriminering av ett slag som inte är godtagbar och som konventionen om mänskliga rättigheter och biomedicin söker motverka. Förbud att efterforska och använda genetisk information Regeringen ansluter sig på de anförda skälen och i likhet med det stora flertalet remissinstanser till Kommitténs uppfattning att det inte vore väl- betänkt om genetisk information skulle få efterforskas och användas när det är fråga om till beloppet ordinära liv- och sjukförsäkringar. Om så kunde ske är risken också betydande att det skulle på en gång urholka förtroendet för försäkringsväsendet och för forskning och behandling med genetisk inriktning. När det gäller sådana försäkringar torde risken för moturval kunna hanteras utan några allvarliga konsekvenser. De gränser som har lagts fast i avtalet mellan försäkringsbranschen och staten innebär att den genetiska integriteten skyddas vid en stor andel av svenska liv- och sjukförsäkringar. Kommittén konstaterar att det är av alla försäkringar som ligger över beloppsgränsen. Det rör sig alltså om ett ganska stort antal försäkringar. Frågan blir då om det är möjligt att gå ett steg längre och helt förbjuda efterforskning eller användande av genetisk information i försäkrings- sammanhang. Därmed skulle intresset av genetisk integritet tillgodoses fullt ut. En stor fördel med en sådan ordning är vidare att man vid klinisk verksamhet och i andra liknande sammanhang kan hänvisa till en klar och otvetydig regel. Gränsdragningsfrågor undviks, och man behöver inte heller några närmare föreskrifter för tillämpningen. Regeringen vill i likhet med Kommittén framhålla att någon konflikt med försäkringsavtalslagen inte uppkommer vare sig man inför ett total- förbud eller ett begränsat förbud för försäkringsgivarna att efterforska och använda genetisk information. Försäkringsavtalslagen bygger visser- ligen på att försäkringstagarna har upplysningsplikt gentemot försäk- ringsgivaren. Denna upplysningsplikt gäller emellertid bara i fråga om förhållanden som kan antas vara av betydelse för försäkringsgivaren. I den mån det är förbjudet för försäkringsgivaren att efterforska eller an- vända genetisk information vare sig vid bestämmandet av premierna eller på annat sätt saknar ju sådan information betydelse. Ett förbud för försäkringsgivarna att efterforska och använda genetisk information leder till att försäkringsgivarna kommer i ett informations- mässigt underläge i förhållande till försäkringstagarna. Denna obalans påverkar försäkringsföretagens möjlighet att korrekt beräkna premiesätt- ningen för det försäkrade kollektivet som helhet liksom att beräkna de försäkringstekniska avsättningar för framtida skadefall som företagen är skyldiga att göra på grundval av bl.a. statistiska och matematiska sam- band. Sådana beräkningar är dock förenade med många andra svårig- heter. Meddelas lagstiftningsvägen ett totalt eller begränsat förbud, måste tolkningen av exempelvis försäkringsrörelselagens bestämmelser om be- tryggande antaganden i premiesättningen utgå från att företagen på detta område är förhindrade att få full information. Således måste premiesätt- ningen ta hänsyn till den ökade osäkerheten. En särskild fråga är i vad mån ett eventuellt förbud när det gäller resul- tatet av genetiska undersökningar också innefattar ett hinder för försäk- ringsbolagen att begära s.k. familjeupplysningar. Att inhämta familje- upplysningar är tillåtet i flera av de länder som har en reglering på områ- det. Enligt det nuvarande avtalet med staten får uppgifter om familje- upplysningar inte inhämtas. Detta är också mest följdriktigt med hänsyn till att upplysningar om en persons närmaste familj och släktingar är en av de allra bästa informationskällorna när det gäller genetisk information. Det kan till en början slås fast att familjeupplysningar som inhämtats inom hälso- och sjukvården och t.ex. antecknats av läkaren i en journal utgör en sådan genetisk undersökning som omfattas av ett förbud enligt den nu föreslagna lagen. Skulle ett försäkringsbolag vilja inhämta familjeupplysningar direkt av försäkringstagaren, finns det i och för sig inget hinder mot detta enligt den nu föreslagna lagen om genetisk integ- ritet som ju är begränsad till genetiska undersökningar och genetisk in- formation som har tagits fram inom hälso- och sjukvården eller medi- cinsk forskning. Värdet av sådana upplysningar får dock betraktas som mycket litet, eftersom det stora flertalet av de genetiska sjukdomar som kan vara aktuella har multifaktoriella orsaker. Familjeupplysningar kan därför inte ensamma lämna tillräcklig information om risken för framtida sjukdom utan måste för att kunna utgöra underlag för avtal kompletteras med uppgifter och bedömningar från hälso- och sjukvården. Frågan om totalförbud m.m. Kommittén har gjort en utförlig analys om tänkbara konsekvenser av ett totalförbud. Man konstaterar efter denna att ett totalförbud mot att efter- forska och använda genetisk information inte är problemfritt. Det är vanskligt att bedöma effekterna av olika slags regleringar, eftersom dessa förutsätter antaganden inte bara om utvecklingen av forskningen inom genetiken utan också om försäkringstagarnas beteenden, försäkringsbo- lagens agerande och om internationella konkurrensförhållanden. Ut- ländska erfarenheter ger knappast någon ledning, eftersom förekom- mande regleringar är av förhållandevis färskt datum och de eventuella ogynnsamma konsekvenserna av olika slags lösningar typiskt sett ger sig till känna först på . Kommittén har därför uppfattningen att en reglering av frågan om för- säkringsbolagens möjlighet att efterforska och använda genetisk infor- mation bör utformas på ett sätt som innebär att ändringar vid behov kan ske utan alltför stor omgång, särskilt som det här gäller ett område som är föremål för mycket snabb utveckling. Att i ett längre perspektiv lita till den nuvarande avtalskonstruktionen bedömer Kommittén av förut an- givna skäl inte som en lämplig lösning. Av betydelse är bl.a. att bestäm- melser i ämnet blir generellt tillämpliga även om de av flera skäl inte kan bli heltäckande och att överträdelser kan mötas med sanktioner. Kommittén menar att detta talar för att de bestämmelser som behövs bör fastställas i offentligrättslig ordning, självfallet efter samråd med försäk- ringsbranschen. Dessa intressen tillgodoses enligt Kommittén om ger reger- ingen bemyndigande att meddela bestämmelser i ämnet genom en för- ordning, något som på detta område är möjligt enligt 8 kap. 7 § första stycket 3 regeringsformen. Kommittén har övervägt om uppgiften att meddela föreskrifter i stället borde ankomma på en myndighet men anser åtminstone i ett inledningsskede detta mindre lämpligt, särskilt som det skulle framstå som en främmande uppgift för den myndighet som i så fall närmast skulle komma i fråga, dvs. , som är tillsyns- myndighet för försäkringsväsendet. anser i likhet med Kommittén att ge- netisk information i försäkringssammanhang har så nära samband med grundläggande mänskliga rättigheter att avtalsreglering inte utgör ett till- räckligt skydd. Nämnden finner dock inte heller förordningsformen till- räcklig. bör ta ställning i dessa frågor, som därför bör lag- regleras. Enligt dataskyddsdirektivet (95/46/EG) skall särskilt integritets- känsliga behandlingar tillåtas endast under mycket speciella omständig- heter som fastställs i lag. Regeringen delar i och för sig uppfattningen att det här gäller ett om- råde där det sker en snabb utveckling men anser att frågan har en sådan karaktär att bör ta ställning till den. I likhet med Datainspek- tionen, och anser reger- ingen därför att det krävs en lagreglering i stället för den förordningsreg- lering som Kommittén förordar. När det gäller innehållet i de bestämmelser som bör meddelas konsta- terar Kommittén att ett totalförbud mot att beakta genetisk information inte är problemfritt utan kan befaras få flera ogynnsamma effekter och till en del bli kontraproduktivt så till vida att personer med genetiskt be- tingade sjukdomar i större utsträckning än ställs utan försäkrings- skydd. Regeringen ansluter sig till Kommitténs uppfattning att frågan åtmin- stone tills vidare bör lösas efter i huvudsak samma linjer som enligt det nuvarande avtalet mellan försäkringsbranschen och staten, dvs. på det sättet att den genetiska integriteten alltid skyddas vid vad som kan be- traktas som ordinära liv- och sjukförsäkringar, men att det skall finnas ett utrymme för försäkringsbolagen att beakta genetisk information vid risk- bedömda personförsäkringar på mycket höga belopp. Vad som skall betraktas som ordinära liv- och sjukförsäkringar bör dock få en annan lösning än i dagens avtal. Den nu gällande belopps- gränsen innebär att alltför många försäkringar ställs utanför skyddet. En- ligt Kommitténs uppfattning bör inte av försäkringarna falla utanför skyddet. Beloppsgränser på 30 prisbasbelopp vid engångs- utbetalningar och 4 prisbasbelopp vid periodisk ersättning skulle, enligt beräkningar, innebära att skyddet kommer att om- fatta av försäkringarna. anser att det nuvarande avtalet mellan staten och försäkringsbranschen inte tar tillräcklig hänsyn till den gene- tiska integriteten. Den genetiska integriteten skall värnas och sättas i högsätet vilket bör komma till tydligt uttryck i lagstiftningen. Rådet anser att när försäkringar tecknas på mycket höga belopp kan det finnas skäl för försäkringsgivaren att vara särskilt aktsam med tanke på risken för missbruk vilket berättigar att man gör undantag från i övrigt rådande syn- sätt. Var beloppsgränserna skall sättas kan alltid diskuteras, men de skall i alla händelser inte vara lägre än de av Kommittén föreslagna. avstyrker å andra sidan Kommitténs för- slag om beloppsgränserna 30 och 4 prisbasbelopp för engångsutbetalning respektive periodisk utbetalning. Förbundet anser att beloppsgränserna är extremt höga och att de framför allt när det gäller periodisk utbetalning kan ge mycket negativa effekter. Beloppsgränserna 20 respektive 1 prisbasbelopp skulle enligt förbundet väl täcka det behov som en vanlig inkomsttagare torde ha. För engångsutbetalning innebär det en höjning med 5 prisbasbelopp jämfört med det nuvarande frivilliga avtalet. anser också att de föreslagna beloppsgränserna ger skillnader mellan olika grupper av anställda. Försäkringsbolagen får nämligen endast teckna sjukförsäkring på det belopp som överstiger er- sättning från den allmänna försäkringen och kollektivavtalad försäkring. När det gäller de senare föreligger det stora skillnader mellan de olika avtalen. Beloppsgränserna bör därför enligt förbundets mening rimligen följa socialförsäkringarnas beloppsgränser så att medborgarna kan teckna ett försäkringsskydd med den genetiska integriteten skyddad för de in- komstnivåer som ersätts inom det allmänna, dvs. upp till 7,5 prisbasbe- lopp. Det skulle innebära att beloppsgränserna hamnar på av förbundets expert i utredningen föreslagna 20 respektive 1 prisbasbelopp. I såväl som råder ett absolut förbud i lagstiftningen bl.a. mot att inhämta eller använda genetisk information också i försäk- ringssammanhang och utan undantag för försäkringar till höga belopp. Regeringen, som anser att de av inte har den tyngden att de motiverar lägre beloppsgränser, ansluter sig liksom flertalet remissinstanser till Kommitténs förslag om att höja grän- serna i förhållande till nuvarande avtal mellan staten och till 30 respektive 4 prisbasbelopp har avstyrkt Kommitténs förslag att s.k. barnförsäkring, oberoende av försäkringsbelopp, skall omfattas av förbu- det. Om regeringen ändå skulle välja att införa ett totalförbud anser för- bundet att åldersgränsen bör sättas vid i stället . Denna lägre åldersgräns är enligt förbundet i paritet med den försäkringsmedi- cinska hanteringen av försäkringsansökningar, eftersom kunden då be- traktas som vuxen vid riskbedömningen. Även med beaktande av att en del ogynnsamma konsekvenser kan uppstå finner regeringen i likhet med Kommittén att det dock inte skulle vara välbetänkt att behålla möjligheten för försäkringsbolagen att efter- forska och beakta genetisk information vid barnförsäkringar. Förslaget att slopa detta undantag från förbudet stöds också av flertalet remissin- stanser, t.ex. Handikappförbundens samarbetsorgan. Olägenheterna av den nuvarande ordningen är så framträdande och implikationerna för diagnostik och behandling så påtagliga att övervägande skäl talar för att bolagen inte bör få efterforska och beakta genetisk information när det är fråga om sådana försäkringar. Här gäller det ju inte heller försäkringar som i någon mening kan betecknas som extraordinära eller ens ovanliga, vilket innebär att vägran av ett försäkringsbolag att teckna försäkring lätt kan uppfattas som orimlig eller orättvis av föräldrar och andra vårdnads- havare. Därmed äventyras legitimiteten av genetisk forskning och dia- gnostik på ett sätt som ter sig svårt att acceptera. Regeringen finner inte heller skäl att frångå den av Kommittén förslagna åldersgränsen . Som Kommittén framhållit finns det en risk för att ställningstagandet att också barnförsäkringar skall omfattas av förbudet kan komma att leda till begränsningar i fråga om möjligheten att teckna barnförsäkringar. Ett förbud mot att beakta genetisk information kommer emellertid sannolikt inte att leda till en fullständig avveckling av detta slags försäkringar utan till utökade generella undantag för sådana sjukdomar som i utpräglad grad är genetiskt betingade. gäller i allmänhet att barnförsäkringar inte ersätter exempelvis invaliditet på grund av autism, damp, psykomotorisk försening, cystisk fibros och sensorineural hörsel- nedsättning. Många försäkringsbolag gör redan nu ett generellt undantag för sjukdom, kroppsfel eller utvecklingsstörning i sådana fall då anlag till åkomman har funnits vid födseln och symtomen visat sig före sexårs- åldern. Med ett generellt förbud mot att beakta genetisk information får man räkna med att ett sådant förbehåll blir än vanligare och att det kan komma att utvidgas till att gälla även . har föreslagit att , som har att övervaka försäkringsbolagens soliditet och förmåga att uppfylla sina åta- ganden, skall bemyndigas att utfärda föreskrifter i frågan efter samråd med . Regeringen anser emellertid att det bör åvila Social- styrelsen att i samråd med den myndighet som har tillsyn över försäk- ringsbolagen, dvs. , komma med riktlinjer i frågan. Regeringen förutsätter att dessa utformas som allmänna råd av Social- styrelsen. Enligt Kommittén har upplyst att det förekommer fall då dödsfallsförsäkringar på höga belopp efterfrågas för försäkringstagare som är . Om försäkringsbolagen fråntas möjligheten att efterforska genetisk information i dessa fall kan man en- ligt förbundet befara att föräldrar utnyttjar detta genom att teckna en för- säkring på ett mycket högt belopp när det gäller ett barn som visats ha anlag för en dödlig sjukdom. har själv påtalat att dödsfallsförsäkringar på högre belopp avseende barn i sig kan ifråga- sättas ur etisk synpunkt. Vanligtvis är det föräldrarna som utgör för- månstagare och under normala förhållanden bidrar inte barnen till för- äldrarnas försörjning. Regeringen ansluter sig liksom Kommittén till uppfattningen att döds- fallsförsäkringar avseende barn på högre belopp kan ifrågasättas från etisk synpunkt. Som Kommittén framhållit har emellertid bolagen själva möjlighet att hantera denna fråga genom att avstå från att erbjuda denna produkt eller, alternativt, förse den med begränsningar. Denna fråga be- höver därför inte uppmärksammas i själva regleringen. I avsnitt 6.1 har regeringen föreslagit att det i en ny lag skall föreskrivas att ingen utan stöd i lag får ställa som villkor för ett avtal att den andra parten genomgår en genetisk undersökning eller lämnar genetisk infor- mation om sig själv. Detta förbud skall gälla fullt ut också för försäk- Prop. 2005/06:64 ringsområdet. Vidare införs i lagen ett förbud att utan stöd i lag i samband med ett avtal efterforska eller använda genetisk information om den andre. Ytter- ligare föreslås ett generellt förbud som innebär att ingen får olovligen be- reda sig tillgång till genetisk information om någon annan. Kommittén har föreslagit att det i lagen skall ges ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter som reglerar möjligheten för försäkringsbolagen att efterforska eller använda genetisk information. Härmed skulle regeringen få möjlighet att meddela särskilda föreskrifter om användningen av ge- netisk information på försäkringsområdet. Som tidigare framhållits bör emellertid förutsättningarna för försäk- ringsbolagen att efterforska eller använda genetisk information komma till uttryck i lag. Med genetisk information i den mening som här avses bör liksom i det nuvarande avtalet förstås resultatet av en genetisk under- sökning, vare sig den är presymtomatisk, prediktiv, prenatal eller om den har till syfte att påvisa eller utesluta att en person bär anlag för en ärftlig sjukdom som visar sig först i senare generationer. Som förut har sagts bör även s.k. familjeupplysningar inbegripas. Bestämmelserna bör i stort anpassas till det nuvarande avtalet mellan försäkringsbranschen och sta- ten. Dock bör beloppsgränserna justeras. Regeringen har för avsikt att uppdra åt att följa upp tillämpningen av de bestämmelser om genetisk information i försäkrings- sammanhang som införs i den nya lagen om genetisk integritet . skall efter hörande av särskilt redovisa om antalet försäkringstagare som nekas försäkring änd- ras, hur stor andel av personförsäkringarna som omfattas av undantags- bestämmelsen i 2 kap. 2 § lagen om genetisk integritet m.m. samt vilken genetisk information som begärs in av försäkringsbolagen i dessa sam- manhang. Uppdraget skall redovisas . Regeringens förslag: En sekretessbestämmelse skall införas i försäk- ringsrörelselagen (1982:713) som innebär att enskildas förhållanden till försäkringsbolag inte obehörigen får röjas. Sekretessbestämmelsen blir straffsanktionerad enligt 21 kap. 1 § första stycket 4 försäkrings- rörelselagen. Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens förslag för- utom att kommittén har föreslagit att sekretessbestämmelsen inte skall Remissinstanserna: De remissinstanser som yttrat sig i frågan är i hu- SBU tillstyrker förslaget och framhåller att detta miss- förhållande skillnaden mellan journalsekretessen i sjukvården och frånvaron av sekretess inom försäkringsbranschen har påpe- kats av ansvariga läkare. påpekar att många försäkringsavtal innehåller ett gene- rellt samtycke från försäkringstagaren att bolaget får ta del av försäk- ringstagarens samtliga journaler. Om journalerna innehåller sådan gene- tisk information, som bolaget inte får använda, kan den offentliga sjuk- vården inte vägra att lämna ut hela journalen, eftersom patienten har eftergivit sekretessen i enlighet med sekretesslagens system. Oavsett om bolagen skall få tillgång till genetisk information i vissa fall eller inte, måste ett klarläggande ske i sekretesslagen att myndigheter kan vägra lämna ut genetisk information, som bolagen inte skall ha tillgång till. har inget att erinra mot att det införs en sekretessbestämmelse. ser med tillfredställelse att uppgifter om en- skildas förhållande hos försäkringsbolag nu även blir sekretessreglerade. konstaterar att det finns möjlighet för försäkrings- bolag att använda generella fullmakter för att inhämta upplysningar från läkare och sjukhus vilket är ett problem för hälso- och sjukvården. Vet- skapen om detta hos personalen kan medföra att journalföring sker på ett sätt som därmed kan åsidosätta patientsäkerheten. anser att det är av stor vikt att dessa frågor utreds möjligt och att över- väganden görs om en lagreglering i alla frågor rörande efterforskning av genetisk information av försäkringsbolag. anser att det bör övervägas om inte sekretess rörande genetisk information på försäkringsområdet skall vara straff- sanktionerad med tanke på informationens känsliga natur och som en konsekvens av att efterforskning och användning av sådan information är generellt förbjuden och straffsanktionerad. Skälen för regeringens förslag: Kommittén har fäst uppmärksamhe- ten på att utvecklingen på området för genetisk information kan få bety- delse för försäkringsväsendet även i andra avseenden än som särskilt har berörts i det föregående. Genetisk screening dvs. undersökning i förebyggande syfte av en grupp individer fria från sjukdomssymtom har enligt Kommittén inte förekommit i . Det förekommer emellertid att genetiska test, vilka tillverkats på kommersiell basis, marknadsförs till den svenska all- mänheten. Redan nu finns också viss marknadsföring bl.a. via Internet vilket, om utvecklingen håller i sig, kan få svårbedömda konsekvenser för det privata försäkringsväsendet. Detta kan enligt Kommittén leda till att moturval uppkommer. Med tanke på att genetiska testresultat ofta övertolkas skulle det även kunna leda till en vidgad försäkringsbenägen- het utan påtagliga moturvalsrisker. Regeringen ansluter sig till den be- dömning som Kommittén här har gjort. Bestämmelser om tystnadsplikt på försäkringsområdet är begrän- sade och rör endast ett fåtal specifika uppgifter (se bl.a. 7 kap. 20 § och 7 a kap. 10 § försäkringsrörelselagen (1982:713). Kommittén har upp- märksammat att avsaknaden av en heltäckande sekretessbestämmelse på försäkringsområdet skiljer sig från vad som länge gällt på bankområdet. Detta ter sig enligt Kommittén anmärkningsvärt, eftersom försäkrings- bolagen hanterar synnerligen integritetskänslig information. I betänkan- det Försäkringsväsendet , (SOU 1987:58) föreslog en bestämmelse i försäkringsrörelselagen av sådan innebörd. Förslaget har emellertid inte lett till någon lagstiftning. Enligt uppgift från till Kommittén be- traktas det som en självklarhet från försäkringsbolagens sida att iaktta en strikt tystnadsplikt och att behandla införskaffade uppgifter och exem- pelvis läkarjournaler konfidentiellt. Regeringen delar Kommitténs upp- fattning att detta inte är något argument mot en uttrycklig regel i ämnet. Kommittén återger med instämmande ett antal skäl för en sekretessbe- stämmelse som räknade upp i sitt betänkande (a.a. s. 381): Om lagstiftaren uttryckligen skulle slå fast en allmän sekretess inom det enskilda försäkringsväsendet, skulle detta klargöra för allmänheten och försäkringskunderna att försäkringsbolagen, liksom bankerna, har en tystnadsplikt. Förtroendet för det enskilda försäkringsväsendet skulle härigenom kunna stärkas och diskussioner om själva förekomsten och omfattningen av den s.k. oreglerade försäkringssekretessen skulle kunna upphöra.