prop · GT0377 · 2006-02-09 00:00:00 — Den andra medlems- staten skall underrätta den första medlemsstaten om sitt beslut. Bestämmel- serna i artiklarna 7, 8 och 10 skall tillämpas vid sådan prövning. Slutbestämmelserna i artiklarna 24 28 innehåller bl.a. regler om Euro- peiska kommissionens rapporteringsskyldighet till , upprättandet av kontaktpunkter i medlemsstaterna och ikraftträdande. 7 Överväganden och förslag 7.1Ställning som varaktigt bosatt Regeringens förslag: En ny rättsfigur, ställning som varaktigt bosatt tredjelandsmedborgare, införs i svensk rätt. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Har inte särskilt yttrat sig över förslaget. Skälen för regeringens förslag: Begreppet varaktigt bosatt tredje- landsmedborgare finns inte i svensk lagstiftning. Enligt direktivet om varaktigt bosatta skall tredjelandsmedborgare som har vistats lagligen i en medlemsstat och som har uppehållstillstånd för kunna erhålla en särskild rättslig ställning som skall tillförsäkra dem en uppsättning enhetliga rättigheter som ligger nära unions- medborgarnas rättigheter. Med varaktigt bosatt tredjelandsmedborgare avses således en tredjelandsmedborgare som har erhållit denna rättsliga ställning. Syftet med att bevilja tredjelandsmedborgare ställning som varaktigt bosatt är bl.a. att underlätta dessa personers fria rörlighet inom unionen. En tredjelandsmedborgare som har ställning som varaktigt bo- satt i en EU stat har, under vissa förutsättningar, rätt att bosätta sig i en annan medlemsstat. För att genomföra direktivet om varaktigt bosatta i svensk rätt krävs att bestämmelser om denna nya rättsliga ställning införs i utlänningslagen. 7.2Villkor för att beviljas ställning som varaktigt bosatt Regeringens förslag: Tredjelandsmedborgare som har permanent uppe- hållstillstånd i eller ställning som varaktigt bosatt i en annan EU- stat och uppehållstillstånd i , skall kunna få ställning som varak- tigt bosatt i . Detsamma skall gälla tredjelandsmedborgare som har uppehållstillstånd i såsom anhörig till en person med ställ- ning som varaktigt bosatt i en annan EU-stat. Flyktingar och skyddsbehövande i övrigt skall inte omfattas av den nya bestämmelsen. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Svensk Flyktinghjälp (SWERA) och ad- vokatsamfund anser att flyktingar och skyddsbehövande i övrigt måste kunna ges ställning som varaktigt bosatta. på- pekar att kvalifikationstiden för att erhålla ställning som varaktigt bosatt är angiven till . De personer som önskar begagna sig av rättighe- terna i det aktuella direktivet och som är flyktingar eller skyddsbehövan- de i övrigt kommer att vilja avsäga sig denna ställning. Det kan vara be- tänkligt med tanke på att dessa personer har ett särskilt skydd mot bland annat utvisning till följd av sin ställning och att detta skydd i så fall inte kan göras gällande. Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO) ifrå- gasätter den föreslagna skrivningen av särställningen stadigvarande bo- satt och förespråkar en likställdhet med EU-medborgarnas rörlighet. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 3 i direktivet om varak- tigt bosatta skall direktivet omfatta tredjelandsmedborgare som är lagli- gen bosatta i en medlemsstat. Bestämmelserna skall dock inte tillämpas på de tredjelandsmedborgare vilkas vistelse inte är av varaktig natur. Från personkretsen som kan få ställning som varaktigt bosatt undantas därför vissa tredjelandsmedborgare som anges i artikel 3, se avsnitt 7.5. Enligt regeringens förslag skall endast tredjelandsmedborgare med permanent uppehållstillstånd eller tredjelandsmedborgare som redan har ställning som varaktigt bosatt i en annan EU-stat eller är anhöriga till en sådan person ha möjlighet att erhålla ställning som varaktigt bosatt i Sve- rige. Med undantag för flyktingar och skyddsbehövande i övrigt före- kommer det inte att utlänningar i de kategorier som anges i artikel 3 punkterna a-f i direktivet får permanent uppehållstillstånd i . Ef- tersom flyktingar och skyddsbehövande i övrigt i regel beviljas perma- nent uppehållstillstånd måste den nya bestämmelsen, för att stå i överens- stämmelse med direktivets bestämmelser, uttryckligen undanta dessa kategorier från rätten att erhålla ställning som varaktigt bosatt. SWERA och anser att flyktingar och skyddsbehövande i övrigt skall kunna erhålla ställning som varaktigt bosatt. Som framgår ovan är detta emellertid inte förenligt med bestämmelserna i direktivet om varaktigt bosatta. Regeringen vill här även erinra om att flyktingar och skyddsbehövande i övrigt efter fyra respektive kan få svenskt medborgarskap. Enligt direktivet om varaktigt bosatta skall tredjelandsmedborgare som har fått ställning som varaktigt bosatt i en EU-stat och som sedan flyttar till en annan medlemsstat kunna få ställning som varaktigt bosatt i den Prop. 2005/06:77 staten (artikel 23.1). En tredjelandsmedborgare med ställning som varak- tigt bosatt i en annan EU-stat som vill ha uppehållstillstånd i skall kunna erhålla ett tidsbegränsat uppehållstillstånd . Det up- pehållstillstånd de beviljas är således inte permanent. Dessa personer måste därför anges särskilt i den nya bestämmelsen i utlänningslagen. Bestämmelser om uppehållstillstånd för dessa personer kommer att före- skrivas på förordningsnivå. En tredje kategori som enligt direktivet skall ha möjlighet att få ställ- ning som varaktigt bosatt är anhöriga till personer som har ställning som varaktigt bosatt i en annan EU-stat. Dessa skall inte heller erhålla perma- nent uppehållstillstånd i utan ett tidsbegränsat uppehållstillstånd . Även dessa personer måste således anges särskilt i den nya bestämmelsen i utlänningslagen. Bestämmelser om uppehållstillstånd för dessa personer kommer att föreskrivas på förordningsnivå. Regeringens bedömning: Ett EG-uppehållstillstånd för varaktigt bo- satta tredjelandsmedborgare bör utfärdas för den som beviljas ställ- ning som varaktigt bosatt i . Den som har ett EG-uppehållstillstånd för varaktigt bosatta skall tillåtas resa in i trots avsaknad av visering eller uppehållstill- stånd. Bestämmelser med denna innebörd bör införas på förordnings- nivå. Utredningens förslag: Enligt utredningens förslag skall regler om EG-uppehållstillstånd införas i utlänningslagen. Remissinstanserna: Har inte särskilt yttrat sig över förslaget. Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 8.2 i direktivet om varaktigt bosatta skall medlemsstaterna till en varaktigt bosatt utfärda ett EU-uppehållstillstånd för varaktigt bosatta som skall gälla . Det skall, i förekommande fall på ansökan, förnyas automatiskt när det löper ut. Den som har ett EG-uppehållstillstånd för varaktigt bosatta skall enligt direktivet tillåtas resa in i trots avsaknad av visering eller annat uppehållstillstånd. Enligt artikel 9.6 i direktivet får återkallelse eller förlust av ställning som varaktigt bosatt aldrig grunda sig på att ett EG-uppehållstillstånd för varaktigt bosatta löpt ut. Bestämmelser med denna innebörd bör, i enlighet med vad Lagrådet anfört, införas på förordningsnivå. Regeringens förslag: För att beviljas ställning som varaktigt bosatt i skall tredjelandsmedborgaren ha vistats i utan avbrott under vid ansökningstillfället. Han eller hon skall ha haft permanent uppehållstillstånd, tidsbegränsat uppe- hållstillstånd syftande till bosättning, ställning som varaktigt bosatt i en annan EU-stat och uppehållstillstånd i eller uppehållstill- stånd i såsom anhörig till en person med ställning som varak- tigt bosatt i en annan EU-stat. Vid beräkningen av vistelsetiden skall vistelse i av tillfälliga skäl eller för studier inte beaktas. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Har inte särskilt yttrat sig över förslaget. Skälen för regeringens förslag: En medlemsstat skall enligt artikel 4.1 i direktivet om varaktigt bosatta bevilja ställning som varaktigt bosatt till tredjelandsmedborgare som varit lagligen och oavbrutet bosatta inom dess territorium före inlämnandet av ansökan härom. Perioder då tredjelandsmedborgaren har varit bosatt i medlemsstaten av uteslutande tillfälliga skäl skall inte räknas vid beräkningen av bosätt- ningstiden (artikel 4.2). Personer som vistas i av tillfälliga skäl erhåller tidsbegränsade uppehållstillstånd. För att åstadkomma att perioder då en tredjelands- medborgare vistats i av tillfälliga skäl inte skall kunna beaktas vid beräkningen av vistelsetiden föreslås därför att det som villkor för att erhålla ställning som varaktigt bosatt i skall gälla att sökanden haft antingen permanent uppehållstillstånd eller annat up- pehållstillstånd syftande till bosättning. Med annat uppehållstillstånd syf- tande till bosättning avses tidsbegränsat uppehållstillstånd för personer som utgör s.k. snabba anknytningar (uppskjuten invandringsprövning). Personer som under sin första tid i haft sådant tidsbegränsat up- pehållstillstånd skall, om de senare får permanent uppehållstillstånd, kunna tillgodoräkna sig hela vistelsen i . Enligt artikel 23 i direktivet om varaktigt bosatta skall en person som har ställning som varaktigt bosatt i en EU-stat och deras anhöriga kunna få ställning som varaktigt bosatt i en annan medlemsstat när de har vis- tats där . En tredjelandsmedborgare med ställning som varaktigt bosatt i en annan EU-stat som vill ha uppehållstillstånd i skall kunna erhålla ett tidsbegränsat uppehållstillstånd . Detta är inte ett permanent uppehållstillstånd eller ett uppehållstillstånd syftande till bosättning varför ett undantag från kravet på permanent uppehållstill- stånd eller tidsbegränsat uppehållstillstånd syftande till bosättning måste gälla för dessa personer. Detsamma gäller anhöriga till tredjelandsmed- borgare med ställning som varaktigt bosatta i en annan EU-stat eftersom dessa inte heller kommer att erhålla permanent uppehållstillstånd eller uppehållstillstånd syftande till bosättning i , utan istället tidsbe- gränsat uppehållstillstånd . Inte heller för personer med ställning som varaktigt bosatt i en EU-stat eller deras anhöriga som efter flytt till en annan medlemsstat vill erhålla ställning som varaktigt bosatt i den staten skall perioder då de har varit bosatta i den andra staten av uteslu- tande tillfälliga skäl räknas med vid beräkningen av bosättningstiden i En sådan bestämmelse måste därför införas i utlänningslagen. 2005/06:77 Tid under vilken en tredjelandsmedborgare vistats i en medlemsstat för studieändamål eller yrkesutbildning får endast räknas med till hälften enligt artikel 4.2 i direktivet. För att erhålla så enhetliga regler som möj- ligt anser regeringen att sådan tid skall likställas med tid under vilken en tredjelandsmedborgare vistats i av uteslutande tillfälliga skäl och därför inte tas med alls i beräkningen av vistelsetiden. Regeringens förslag: Vistelse utanför än i följd och inte mer än sammanlagt skall inte betraktas som avbrott i vistelsetiden. Regeringens bedömning: Några andra undantag från kravet vistelsetid bör inte finnas. Utredningens förslag och bedömning: Överensstämmer med reger- ingens. Remissinstanserna: Har inte särskilt yttrat sig över förslaget. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Enligt artikel 4.3 i direktivet om varaktigt bosatta skall perioder av frånvaro från medlems- statens territorium inte utgöra något avbrott i bosättningstiden förutsatt att de är kortare än i följd och inte överstiger mer än tio må- nader totalt . Den tid som utlänningen har varit ut- omlands får också beaktas vid beräkningen av bosättningstiden. Det är med andra ord möjligt att få ställning som varaktigt bosatt även om viss spenderats utomlands. För att uppnå förenlighet med direktivet skall en bestämmelse med denna innebörd införas. Enligt artikel 4.3 andra stycket i direktivet får medlemsstaterna, om det finns särskilda och exceptionella orsaker av tillfällig karaktär, godta att av frånvaro inte skall utgöra något avbrott i bosättnings- tiden. I sådant fall skall perioden av frånvaro inte beaktas vid beräkning- en av bosättningstiden. Efter en längre tids vistelse utanför har personens uppehålls- tillstånd i i regel återkallats. Vid återkomsten får prövas om per- sonen på nytt skall beviljas uppehållstillstånd i . En längre tids vistelse utanför har vidare betydelse vid prövningen av en ansö- kan om medborgarskap. Ett villkor för att förvärva svenskt medborgar- skap är, enligt 11 § lagen (2001:82) om svenskt medborgarskap, att ut- länningen har hemvist i (för statslösa och flyktingar och för nordbor). Att införa en ny ordning som innebär att beslutande myndighet i vissa situationer skall avgöra om längre tids vistelse utanför föranletts av särskilda och exceptionella orsaker av tillfällig karaktär skulle innebära ytterligare en typ av prövning av frånvaros betydelse. Begreppet särskilda och exceptionella orsaker av tillfällig karaktär kan föranleda tillämpningsproblem. Ordningen fram- står vidare som alltför resurskrävande i förhållande till det intresse som skall värnas. Den tredjelandsmedborgare som drabbas av att en undan- tagsregel inte finns är en person som återkommit till efter en längre tids vistelse utanför och uppfyllt kraven för att åter få up- pehållstillstånd i men inte, på grund av sin vistelse utanför Sve- rige, uppfyller villkoren för att få ställning som varaktigt bosatt. Denna person kan fortsätta att vara bosatt i på grundval av sitt uppe- hållstillstånd. I vissa fall kommer han eller hon dessutom att vara kvalifi- cerad för svenskt medborgarskap. Regeringen finner på grund av det an- förda inte anledning att införa någon undantagsregel från huvudregeln om fem års oavbruten bosättningstid i landet för att få ställning som var- aktigt bosatt. Med den nu antagna utgångspunkten finns det inte heller anledning att vid beräkningen av den totala bosättningstiden göra särskilt undantag för perioder av vistelse utanför med anledning av utstationering på grund av arbete, inklusive tillhandahållande av gränsöverskridande tjäns- ter (artikel 4.3 tredje stycket i direktivet). Regeringens förslag: För att få ställning som varaktigt bosatt i skall tredjelandsmedborgaren fullt ut kunna försörja sig och sin familj med egna medel så att grundläggande behov av uppehälle och bostad är tillgodosedda. Regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, får meddela ytterligare föreskrifter om kravet på försörjningsförmågan. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: instämmer i bedömningen att det är lämpligare att knyta försörjningskravet till förbehållsbeloppet än till riksnormen för försörjningsstöd. instämmer även i be- dömningen att försörjningskravet skall kunna anses vara uppfyllt även om visst bostadsbidrag utgår. anser att principerna för fastställande av nivån på försörjningskravet skall anges i förord- ningen. reser frågan om det finns andra myndigheter som är mer lämpliga för att avgöra nivåer på försörjningskravet. Bakgrund: I direktivet om varaktigt bosatta finns bestämmelser om försörjningskrav i artiklarna 5, 15 och 16. Artikel 5 tar sikte på när en tredjelandsmedborgare som bor i en medlemsstat önskar få ställning som varaktigt bosatt där. Artiklarna 15 och 16 gäller när en person med ställ- ning som varaktigt bosatt i en EU-stat önskar flytta till en annan med- lemsstat, i förekommande fall med sin familj. Enligt artikel 5.1 i direktivet om varaktigt bosatta skall en medlemsstat för att bevilja en tredjelandsmedborgare ställning som varaktigt bosatt kräva att tredjelandsmedborgaren styrker att han eller hon för egen räk- ning och för de familjemedlemmar gentemot vilka han eller hon har för- sörjningsansvar förfogar över stabila och regelbundna försörjningsmedel. Försörjningsförmågan skall ha en sådan omfattning att sökanden eller familjemedlemmarna inte behöver ta i anspråk systemet för socialt bi- stånd i det land där ansökan görs. Medlemsstaterna skall bedöma försörj- ningsmedlen med hänsyn till vilken typ av medel det rör sig om och in- komsternas regelbundenhet. Nivån för minimilöner och minimipensioner för tiden innan ansökan om ställning som varaktigt bosatt lämnades in skall ha betydelse. Den sökande skall också förfoga över en sjukförsäk- Prop. 2005/06:77 ring avseende alla risker som de egna medborgarna i den berörda med- lemsstaten normalt omfattas av. Skälen för regeringens förslag: I fall som avses i artikel 5, dvs. när en tredjelandsmedborgare ansöker om att få ställning som varaktigt bo- satt i och inte redan har tillerkänts den ställningen i en annan medlemsstat, är det obligatoriskt att införa ett försörjningskrav. Kravet riktas i första hand mot sökanden själv. Om sökanden har ett försörj- ningsansvar för familjemedlemmar innebär försörjningskravet att för- sörjningsförmågan även skall omfatta familjemedlemmar som finns här i landet. Med utgångspunkt i svenska förhållanden anser regeringen att det vid bedömningen av om försörjningskravet är uppfyllt i det enskilda fal- let, hänsyn skall tas till den ekonomiska förmågan hos såväl sökanden som familjemedlemmarna. I den mån t.ex. en make eller sambo själv har ekonomisk förmåga innebär detta att kravet på den som ansöker om att få ställning som varaktigt bosatt minskar i motsvarande mån. När det gäller försörjningskravets utformning bör syftet med att få ställning som varaktigt bosatt beaktas. Syftet med att bevilja tredjelands- medborgare ställning som varaktigt bosatt är bl.a. att underlätta dessa personers fria rörlighet inom unionen. En tredjelandsmedborgare som har ställning som varaktigt bosatt i en EU-stat har under vissa förutsättningar rätt att bosätta sig i en annan medlemsstat. Den andra medlemsstaten får som villkor för att bevilja uppehållstillstånd kräva att tredjelands- medborgaren kan försörja sig. Om inte försörjningskravet får en sådan utformning att ställningen som varaktigt bosatt i står i någor- lunda överensstämmelse med vad som gäller i övriga EU-stater riskeras att tredjelandsmedborgare med ställning som varaktigt bosatt i inte får någon möjlighet till fri rörlighet. Oavsett på vilket sätt tredjelandsmedborgaren avser att försörja sig och, i förekommande fall, sin familj, måste garantier finnas för att försörjnings- förmågan har en viss lägsta nivå. För att uppfylla artikel 5 i direktivet om varaktigt bosatta måste kravet på nivån av försörjningsförmågan be- stämmas så att sökanden och i förekommande fall hans eller hennes fa- miljemedlemmar inte behöver ta i anspråk landets system för socialt bistånd. Det svenska samhället är uppbyggt enligt principerna om en generell välfärd och detta påverkar vilka förmåner man bör ta hänsyn till när man beräknar försörjningsförmågan i det enskilda fallet. Många av de ekonomiska förmåner som samhället tillhandahåller utges generellt till en viss kategori individer utan behovsprövning i de enskilda fallen. Dessa förmåner kommer alltså att utgå oberoende av att det införs ett försörj- ningskrav. Vid bedömningen av vad systemet för socialt bistånd inne- bär för svenska förhållanden måste därför hänsyn tas till hur det svenska välfärdssystemet är konstruerat. Välfärdssystemet bygger på allmän hälso- och sjukvård och social om- sorg, socialförsäkringar som ger ekonomisk trygghet vid sjukdom, han- dikapp, ålderdom och till barnfamiljer samt ett grundläggande komplette- rande skydd enligt socialtjänstlagen (2001:453), SoL. Varje landsting skall erbjuda en god hälso- och sjukvård åt personer som är bosatta i . I viss utsträckning föreligger skyldighet att tillhandahålla vård även för dem som inte är bosatta i ett landsting (3 och 4 §§ hälso- och sjukvårdslagen [1982:763], HSL). Den svenska social- försäkringen är en allmän och obligatorisk försäkring. Den omfattar alla som är bosatta eller arbetar i . I socialförsäkringslagen (1999:799), SofL, skiljer man mellan bosättningsbaserade förmåner och arbetsbaserade förmåner (1 kap. 1 § andra stycket SofL). De bosättnings- baserade förmånerna avser garantibelopp och bidrag. Dit hör förmåner såsom föräldrapenning på lägstanivå och grundnivå, barnbidrag, bostads- bidrag, bostadstillägg till pensionärer, underhållsstöd och äldreförsörj- ningsstöd. De arbetsbaserade förmånerna syftar till att kompensera in- komstförlust. Till dessa hör t.ex. sjukpenning, havandeskapspenning, föräldrapenning över lägstanivå, inkomstrelaterad sjukersättning och ak- tivitetsersättning, inkomstgrundad ålderspension och arbetsskadeförsäk- ring. För att få rätt till sociala förmåner krävs enligt de flesta författningar som finns på området att man är bosatt i . Kriterierna för att nå- gon skall anses vara bosatt här i landet varierar mellan olika författning- ar. Gemensamt är dock att ledning för tolkningen av bosättningsbegrep- pet hämtas från reglerna i folkbokföringslagen (1991:481). Begreppet bosättning i hälso- och sjukvårdslagen har samma innebörd som i folk- bokföringslagen. Bosättningsbegreppet i socialförsäkringslagen skiljer sig något från bosättningskravet i folkbokföringslagen. Den som kommer till och kan antas komma att vistas här skall enligt 2 kap. 1 § andra stycket SofL, om inte synnerliga skäl talar emot det, anses vara bosatt här i socialförsäkringshänseende och omfattas då av de bosättningsbaserade socialförsäkringsförmånerna. Den som ar- betar i , oberoende av bosättning, omfattas av de arbetsbaserade socialförsäkringsförmånerna. En person som omfattas av svensk lagstift- ning enligt reglerna i EG-förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom Europeiska unionen är försäkrad för samtliga förmåner som omfattas av EG-förordningen. Detta gäller oav- sett om det rör sig om bosättnings- eller arbetsbaserade förmåner enligt SofL. Enligt EG-förordningen (EG) nr 859/2003 är den nämnda förordningen tillämplig också på tredjelandsmedborgare under vissa för- utsättningar. Många av de ekonomiska förmåner som samhället tillhandahåller utges generellt till en viss kategori individer utan prövning i de enskilda fallen. Emellertid finns det ekonomiska förmåner från samhället där den enskil- des ekonomiska förmåga har betydelse. Till dessa hör äldreförsörj- ningsstödet enligt lagen om äldreförsörjningsstöd och försörjningsstödet enligt socialtjänstlagen. Äldreförsörjningsstödet är en inkomstprövad socialförsäkringsförmån för dem som inte har kvalificerat sig för en pen- sion som räcker att leva av eller inte har någon alls. Bistånd enligt social- tjänstlagen är samhällets yttersta skyddsnät och utbetalas först efter att alla andra utvägar är uttömda. Det är ett individuellt behovsprövat stöd där hushållets gemensamma inkomster och utgifter ligger till grund för bedömningen av om bistånd skall utgå. I lagen finns inga krav på bosätt- ning eller uppehållstillstånd. Enligt 2 kap. 2 § SoL har kommunen det yttersta ansvaret för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver. Det innebär att kommunen har det yttersta ansva- ret för alla som vistas inom kommunens gränser, oavsett skälet till vistel- sen. Däremot kan vistelsens art ha betydelse för det bistånd som ges. Också rätten till bostadsbidrag enligt lagen (1993:737) om bostads- bidrag och enligt lagen (2001:761) om bostadstillägg till pensionärer m.fl. är beroende av sökandens ekonomiska förhållanden. Bostads- bidraget har dock såväl bostadspolitiska som familjepolitiska syf- ten. Bidragets uppgift är att ge ekonomiskt svaga hushåll möjligheter att hålla sig med goda och tillräckligt rymliga bostäder. Även systemet för bostadstillägg till pensionärer syftar till att tillgodose behovet av en till- fredsställande bostad. Bostadstillägget för pensionärer är ett individ- inriktat bostadsstöd av grundskyddskaraktär som utgör en del av det all- männa pensionssystemet. Bostadsbidraget, däremot, är ett hushålls- inriktat bostadsstöd av högkostnadsskyddskaraktär (se proposition 2000/01:140, Reformerade regler för bostadstillägg till pensionärer m.fl., s. 30 f.).