prop · GT03126 · 2006-03-22 00:00:00 — Genom beslut i utvecklades den internationella delen av hållbarhetsstrategin. EU:s roll som pådrivande i det globala arbetet för hållbar utveckling förstärktes. Europeiska kommissionens statistikorgan lade fram en rapport med indikatorer för hållbar utveckling. Rapporten är det mest ambitiösa försöket att granska och följa upp huruvida utvecklingen i EU är hållbar. Förändringar mäts med hjälp av ca 150 indikatorer som delas in i tio områden. Det finns tolv huvudindikatorer som formar en översiktsbild. Resultaten är blandade. Trenden är positiv när det gäller medellivs- längd, effektivitet i materialförbrukning och bistånd. Förändringarna är små för bl.a. tillväxten av BNP per capita, transportsektorns energiförbrukning och medborgarnas förtroende för EU-institutionerna. Trenden bedöms vara negativ för ekonomisk utsatthet (risk för fattigdom), försörjningsbördan, utsläpp av växthusgaser, energi- förbrukningen och hushållningen med naturresurser. Sammantaget konstateras att utvecklingen i EU inte kan anses vara hållbar. Kommissionen har i en genomgång av genomförandet av hållbarhetsstrategin gjort den sammanfattande bedömningen att många framsteg har gjorts men också att utvecklingen i flera avseenden inte är tillfredsställande när det gäller de ohållbara trender som identifierades . antog ett uttalande om huvudprinciperna för en hållbar utveckling. Det definierar mål för miljöskydd, social rättvisa och sammanhållning, ekonomiskt välstånd och för internationellt ansvar. Uttalandet anger vidare tio principer för politiken. Uttalandet är ett åtagande för såväl EU som dess medlemsstater. Det är vägledande också för den svenska nationella strategin. Uttalandet återges i sin helhet i bilaga 2. Den globala dimensionen i har blivit allt viktigare. Inför gjordes en överens- kommelse om nya mål för utvecklingsbiståndet som innebär att alla EU- länder skall ha antagit målet att nå av BNI till 2015. enades biståndsministrarna om en ny utvecklingspolitik för EU, som innebär att EU:s utvecklingsbistånd inriktas på fattig- domsbekämpning i syfte att nå en hållbar global utveckling. EU står nu inför ytterligare en etapp i sitt hållbarhetsarbete. lade kommissionen efter ett omfattande förberedelsearbete fram ett meddelande med förslag till en reviderad strategi för hållbar utveckling (KOM (2005) 658). Förslaget syftar till att bygga vidare på den befintliga strategin och sex huvudfrågor har identifierats: Klimatförändring och ren energi; folkhälsa; social sammanhållning, demografi och migration; förvaltning av naturresurser, hållbara transporter; samt global fattigdom Ett flertal mål, målsättningar och åtgärdsförslag finns inom var och en av huvudfrågorna. Vidare lade kommissionen fram flera Skr. 2005/06:126 förslag för att främja en effektiv uppföljning och att hållbar utveckling byggs in i beslutsfattandet. För uppföljningen har en uppsättning av indikatorer presenterats. Det är också viktigt att alla större förslag från kommissionen genomgår en konsekvensbedömning ur ett hållbarhets- perspektiv. Den nya EU-strategin skall antas vid . I kommissionens förslag till ny strategi för hållbar utveckling uppmuntras medlemsstaterna att anta nationella hållbarhetsstrategier och överväga hur nationella åtgärder kan integreras med EU-åtgärder. är pådrivande i EU:s arbete för hållbar utveckling. Den nya strategin bör vara mer ambitiös än den gällande och på ett tydligt sätt föra EU:s hållbarhetsarbete framåt som den nya strategin skall gälla. EU skall också fortsätta att vara en pådrivande kraft i det globala arbetet för hållbar utveckling. eftersträvar ett balanserat och väl avvägt förhållningssätt till de tre dimensionerna: ekonomisk, social och miljömässig. betonar jämställdhetsaspekten av hållbar utveckling. I den svenska nationella handlingsplanen för Lissabonstrategin var hållbar utveckling en sammanhållande ram. Det bör finnas en nära koppling till Lissabon- strategin och bör de bägge strategierna slås samman. vill se konkreta målsättningar och åtgärder. Det är också viktigt att stärka uppföljningen och instrumenten för beslutsfattande. När föreliggande svenska strategi läggs fram pågår förhandlingarna om EU:s reviderade strategi. Den reviderade EU-strategin kommer troligen att innehålla åtgärder inte bara på EU-nivå utan även åtgärder som kan behöva följas upp på det nationella planet. I har arbetet med hållbar utveckling på ett mer systematiskt sätt pågått . Synsättet har successivt breddats. i , där den s.k. Brundtlandrapporten var det samlande underlagsdokumentet, markerade startpunkten. Genom- förandet av , som då antogs, engagerade inte bara nationella aktörer utan också regionala och lokala. En viktig del i den svenska uppföljningen var antagandet av den första svenska strategin för hållbar utveckling . därefter gjordes en första översyn av strategin bl.a. med anledning av i . Viktiga impulser för det nationella arbetet med hållbar utveckling har kommit från det internationella samarbetet. Men har också byggt vidare på egna traditioner. I folkhemstanken låg från början att mål om social rättvisa och jämlikhet kan, inte bara förenas med, utan även stärka den ekonomiska utvecklingen. Miljöpolitiken utvecklades tidigt i . När de stora miljöfrågorna hushållning med ändliga naturresurser, klimatfrågan, kemikaliesamhället och annat blev alltmer påträngande, så var ett naturligt steg att söka en samlad politik som bygger samman de olika dimensionerna till en helhet i en vision om det Arbetet med hållbar utveckling sträcker sig över hela det politiska fältet. Det är ett brett arbete. Några områden kan ändå lyftas fram för att illustrera hållbar utveckling i praktiken. Klimatfrågan är en av vår tids stora utmaningar. Ingen annan miljöfråga påverkar på ett så genomgripande sätt alla delar av samhället. Det krävs kraftfulla insatser för att minska dagens utsläpp och att framtida utsläppsökningar begränsas. behövs anpassningsåtgärder för att möta redan pågående klimatförändringar. Inom EU har ett system för handel med utsläppsrätter tagits i bruk. Energipolitiken är ett nyckelområde. Här har ambitiösa mål satts. Förutsättningar skall skapas för att bryta beroende av fossila bränslen till 2020 (se också avsnitt 4.4). Miljöpolitiken byggs numera upp kring de 16 miljökvalitetsmålen, vilka för sitt förverkligande kräver ett sektorsövergripande arbetssätt. Tre utmaningar är särskilt viktiga, omställningen av energi och transportsystemen, skapandet av en giftfri miljö samt effektiva kretslopp och en hushållning med naturens resurser. Ett liknande arbetssätt tillämpas inom folkhälsopolitiken, som inriktas på ohälsans bestäm- ningsfaktorer och på de grupper som är särskilt utsatta. Skogspolitiken kännetecknas av två jämställda mål ett miljömål och ett produktions- mål. Vidare har regeringen satt som mål att frånvaron från arbetslivet p.g.a. sjukskrivning skall halveras till 2008 i förhållande till 2002. Inom transportpolitiken innebär långsiktig hållbarhet allt längre gående miljökrav som förenas med de krav som ställs av en modern ekonomi och av människors behov av väl fungerande kommunikationer. Dessa faktorer är viktiga även i en politik för hållbar stadsutveckling. Genom antagandet av en samlad svensk politik för rättvis och hållbar global utveckling har vårt utvecklingssamarbete på ett tydligare sätt blivit en del av en ambition att föra en samstämmig politik där olika politikområden samverkar för att främja en rättvis och hållbar global utveckling. arbete med hållbar utveckling har även tagit sig uttryck i institutionella förändringar. Hållbar utveckling antogs 2003 som ett övergripande mål för regeringens politik. genomfördes en regeringsombildning som innebar att ett Miljö- och samhällsbyggnadsdepartement bildades i vilket miljö-, energi- och bostadspolitiken sammanfördes. Samordningskansliet för hållbar utveckling, vilket 2003 inrättades i Statsrådsberedningen för att driva på och samordna arbete med hållbar utveckling, placerades i det nya departementet. Regeringen inrättade ett Råd för hållbar utveckling under . arbetar med att underlätta ett genomförande av den svenska strategin för hållbar utveckling, särskilt på lokal och regional nivå. Hållbar utveckling speglad genom tolv huvudindikatorer Som ett led i denna revidering av den svenska strategin för hållbar utveckling har en uppsättning indikatorer tagits fram med hjälp av (se avsnitt 5.4.4 och bilaga 1). Regeringen redovisar här en lägesbild genom tolv huvudindikatorer. Listan med huvudindikatorer gör inte anspråk på att mäta om utveckling är hållbar eller inte och heller inte att fullt ut spegla begreppet hållbar utveckling i alla dess olika delar. Indikatorerna har delats in i sex större områden: hälsa, hållbar konsumtion och produktion, ekonomisk utveckling, social samman- hållning, miljö och klimat samt global utveckling. I tabell 3.1 redovisas de tolv huvudindikatorerna och den huvudsakliga trend som de visar. Sex indikatorer bedöms ha en positiv trend, två bedöms ha en negativ trend och i fyra fall bedöms trenden som varken positiv eller negativ. Det bör betonas att inte bara trenden utan även nivån måste beaktas vid bedömningen. En indikator kan ligga på en rätt tillfredsställande nivå, och det intressanta är i så fall att bevaka att inte en negativ förändring sker. Omvänt kan trenden vara positiv men tillståndet kan ändå bedömas som negativt. Tabell 3.1: Huvudindikatorer för hållbar utveckling HÅLLBAR KONSUMTION OCH PRODUKTION Anmärkning: I bilaga 1 redovisas statistik och definitioner för huvudindikatorerna På området hälsa är medellivslängd en huvudindikator. Den förväntade medellivslängden i har stadigt stigit år för år. ökade den från till för kvinnor och från till för män. Det förväntade antalet hälsosamma levnadsår vid födseln kan endast följas bakåt . Här är det en ökning för kvinnor medan det för männen inte är någon tydlig trend. Medellivslängden bör betraktas som en viktig indikator på att hälsa och välfärd i överlag är goda. står sig väl i en internationell jämförelse. En annan indikator på området hälsa är våld (utsatthet för våld eller hot om våld). Här är det stora skillnader mellan olika grupper mest utsatta är unga män medan äldre män och äldre kvinnor sällan är utsatta. Trenden är sammantaget inte tydlig förutom för unga kvinnor där den går i negativ riktning. Inom hållbar konsumtion och produktion är ökad energieffektivitet en viktig del. Det är en förutsättning för att minska beroendet av fossila bränslen och ställa om energisystemet i en mer hållbar riktning. Energieffektivisering är viktig både i produktions- och användarled. Huvudindikatorn energieffektivitet visar att totalt har energiför- brukningen per enhet BNP sjunkit. Beroendet av olja har minskat inom boende och inom industri men inte inom transportsektorn. Andelen biobränslen och andra förnybara energislag i förhållande till den totala energiförsörjningen har ökat långsamt. Investeringarna spelar ofta en stor roll i bedömningar av hållbarhet. Man brukar betrakta upprätthållandet av olika slag av kapitalbaser fysiskt kapital, naturresurskapital, humankapital som ett uttryck för att utvecklingen är hållbar. Investeringarna är grundläggande för tillväxt och konkurrenskraft men även för förnyelse och miljöförbättringar. Metodutvecklingen tillåter inte fullt genomförda analyser av olika slag av investeringar, men för att ändå belysa dessa viktiga aspekter av hållbarhet görs i en huvudindikator en uppdelning av fysiska investeringar (brutto och netto), investeringar i humankapital (utbildning) och investeringar i forskning och utveckling (FoU). De fysiska investeringarna har legat på en rätt nivå men nivån är lägre än före den ekonomiska krisen . Investeringarna i utbildning ligger rätt på av BNP. Utgifterna för FoU har legat över målet av BNP som finns i Lissabonstrategin. uppgick FoU-utgifterna till av BNP för att 2003 och 2004 minska något. Omkring tre fjärdedelar av FoU-verksamheten utförs i företagssektorn. Full sysselsättning är centralt på området ekonomisk utveckling. Indikatorn sysselsättningsgrad visar varken på en tydlig positiv eller negativ trend. Regeringens mål om en sysselsättningsgrad på är ännu inte uppnått. Positivt är att sysselsättningsgraden för äldre kvinnor och män har ökat . Ett komplementärt mått på sysselsättningen är antal arbetade timmar per person i yrkesaktiv ålder. Detta mått fångar även in olika slag av frånvaro. Här är trenden negativ för män och i stort sett oförändrad för kvinnor. Hållbara offentliga finanser är grundläggande för välfärdssystemen och för samhällsekonomin i stort. Den offentliga skulden har sedan 1990- talets budgetsanering en nedåtgående trend. En sådan trend behövs för att klara den ökande demografiska försörjningsbördan. En hög tillväxt skapar resurser för vårt samhälle, men den är också ett Skr. 2005/06:126 uttryck för att kan ha en effektiv ekonomi med hög produktivitet och ha högt ställda sociala och miljömässiga mål. Hållbar utveckling skall inte behöva innebära låg tillväxt. Tillväxten av BNP per capita har varit god och utsikterna är goda. Inom området social sammanhållning är indikatorn ekonomisk utsatthet ett mått på andelen individer i hushåll med en inkomst på av medianinkomsten (det vill säga den inkomst där hälften har högre och hälften har lägre inkomst). Andelen har varit stigande ända och uppgår till . Denna andel är ändå näst lägst i EU och klart under genomsnittet för EU- 25. Tanken är inte att spegla absolut fattigdom, utan att det med en inkomst av medianen kan anses vara svårt att upprätthålla en normal konsumtionsnivå och vara väl integrerad i samhället. I absoluta termer kan ändå dessa hushåll ha en hygglig standard som naturligtvis är högre än i jordens fattiga länder. Indikatorn demografisk försörjningsbörda speglar hur många barn, unga och äldre som måste försörjas av dem som är i yrkesaktiv ålder. Här kommer det att ske en stor ökning av antalet äldre, vilket får både sociala och ekonomiska konsekvenser. På området miljö och klimat är utsläpp av växthusgaser en huvudindikator. I har utsläppen av växthusgaser uppvisat en svagt minskande trend. har utsläppen minskat från till koldioxidekvivalenter. har BNP realt ökat med . För att uppnå det långsiktiga klimatmålet krävs dock stora ytterligare minsk- ningar av utsläppen. Indikatorn farliga ämnen mäter halter av långlivade organiska ämnen i bröstmjölk. Denna indikator visar i vilken grad vissa farliga ämnen i miljön tas upp i kroppen. Fyra slag av långlivade organiska ämnen har undersökts. Här är trenden positiv för tre av de fyra undersökta ämnena medan det inte är någon större förändring för det fjärde. kan främja en rättvis och hållbar global utveckling på många sätt bl.a. genom en öppen handel. Biståndet är ett annat viktigt instrument. Det svenska biståndet utgör av BNP. Det är högt internationellt sett. FN:s mål på av BNP nås endast av ett mindre antal länder. Ett komplementärt sätt att spegla global utveckling är att se på handel med de fattigaste länderna, som från mycket låga nivåer uppvisar en ökning av såväl export som import. Sammanfattning: Regeringen vidareutvecklar de fyra framtidsfrågor som identifierades strategi och lägger fokus på fyra strategiska utmaningar: Stimulera en god hälsa på lika villkor Möta den demografiska utmaningen Främja en hållbar tillväxt I regeringens vision framhålls att hållbar utveckling är ett övergripande mål för regeringens politik, såväl nationellt som internationellt. Politikens mål är solidaritet och rättvisa, inom och mellan länder och generationer. Detta ligger till grund för de fyra strategiska utmaningar som lyfts fram här. De är en vidareutveckling av de strategiska framtidsfrågorna från den reviderade strategi för hållbar utveckling som presenterades 2004. Regeringen väljer de fyra utmaningar som är avgörande för att nå uppsatta mål och förverkliga visionen om det hållbara samhället. delar dessa utmaningar med en rad länder, både inom och utanför EU, och måste arbeta både lokalt, regionalt, nationellt, i EU och globalt för att hantera frågorna. Sektorsöverskridande insatser behövs för att uppnå samordningsvinster och måste eventuella målkonflikter lyftas fram för att kunna hitta nya tvärsnitt och åtgärder. Den uppföljning som gjorts av aviserade åtgärder inom de olika kärnområdena i strategin visar att åtgärderna oftast är genomförda inom respektive kärnområde och mer sällan omfattar flera (M2006/723/Hu). De strategiska utmaningarna däremot omfattar ett flertal områden. Varje strategisk utmaning är viktig var för sig men har också kopplingar till de andra. I alla fyra utmaningarna är således bl.a. människors möjlighet till avlönat arbete centralt, eftersom det har tydlig bäring på var människor väljer att bo, hur människors hälsa utvecklas under hela livscykeln och hur hållbar tillväxt kan främjas. Social sammanhållning är en annan grundläggande del av hållbar utveckling som belyses och betonas i var och en av de strategiska utmaningarna. Avlönat arbete och social sammanhållning utgör därmed exempel på tvärsnittsfrågor som tillsammans med de strategiska utmaningarna kan bidra till att konkretisera och tydliggöra arbetet med hållbar utveckling. I de följande avsnitten i kapitel fyra belyses således fyra strategiska utmaningar i syfte att synliggöra utmaningar och möjligheter då olika politikområden samverkar, med mål formulerade utifrån hållbarhets- perspektivets tre dimensioner och tillhörande åtgärder. I kapitel fem beskrivs mer generellt vilka förutsättningar och verktyg som behövs för ett effektivt genomförande av strategin och för att hållbar utveckling som mål, metod och allmänt förhållningssätt skall främjas. De strategiska utmaningar som regeringen, för den kommande mandat- perioden, lägger fokus på är: Regeringens ambition med att bygga samhället hållbart är att vidareutveckla goda livsvillkor för alla människor. Detta förutsätter en avvägning mellan olika intressen när det gäller fysisk planering, regional utveckling, infrastruktur samt utveckling av boende- och stadsmiljöer inom ramen för en hållbar stadsutveckling. En övergripande utmaning såväl nationellt som globalt är förändringar i befolkningens samman- sättning till följd av migration, en åldrande befolkning i vårt land, en markant urbanisering särskilt i storstadsregionerna och en befolknings- minskning på andra håll, bl.a. i flertalet av kommuner. En stor utmaning för ett hållbart samhällsbyggande är också att främja människors delaktighet och medbestämmande, i en gemenskap där människor har lika rättigheter, möjligheter och skyldigheter. Stimulera en god hälsa på lika villkor Insatserna för en bättre folkhälsa och förverkligandet av alla människors rätt till bästa uppnåeliga hälsa ingår som en viktig del i arbetet för en hållbar tillväxt, en god välfärd och ett miljömässigt hållbart . Arbetet för god hälsa på lika villkor för alla innebär att skapa förutsätt- ningar för bra levnadsvillkor genom tillgång till arbete, god arbetsmiljö, ekonomisk och social trygghet, en trygg uppväxt för barn samt delaktighet och medinflytande. Det är också viktigt med en god miljö och sunda levnadsvanor. En bättre folkhälsa ökar förutsättningarna för ekonomisk tillväxt på samhällelig nivå och leder till bättre ekonomi för den enskilde. Det är angeläget att samhället prioriterar insatser som kan utjämna påverkbara skillnader i hälsa och på bred front söker åtgärda skillnader i ohälsa och dödlighet mellan olika socioekonomiska grupper. Möta den demografiska utmaningen Att människor i lever och friskare liv innebär att vi blir allt fler och äldre. Denna positiva utveckling medför att en ökad försörjningsbörda måste mötas. Det är av avgörande betydelse att på olika sätt se till att de skattefinansierade välfärdssystemen kan fortsätta att fungera väl och ge trygghet och social sammanhållning. Det blir då än viktigare med höjd sysselsättning fler arbetade timmar, fler i arbete och ett längre arbetsliv. Ungdomar och människor med utländsk bakgrund måste ges bättre möjlighet att delta i arbetslivet. Det behövs också starka offentliga finanser och finansiellt hållbara socialförsäkringssystem. skall klara den demografiska utmaningen i dess ekonomiska och sociala dimensioner. Främja en hållbar tillväxt En politik för hållbar tillväxt innebär att tillväxten drivs av dynamiska marknader, en stark välfärdspolitik och en progressiv miljöpolitik. Utvecklandet av hållbara konsumtions- och produktionsmönster skapar möjligheter för nyföretagande, sysselsättning och export. Ny kunskap, innovation och tillgång till riskkapital är centrala element. Det är bl.a. viktigt att ställa om energiförsörjningen och visionen är att på lång sikt baserar hela energitillförseln på förnybar energi. 2005/06:126 till ett hållbart samhälle t.ex. med hjälp av ny miljöteknik, nya lösningar och socialt systemtänkande ger förutsättningar för tillväxt och nya arbetstillfällen. Med ett hållbart samhällsbyggande avses här insatser inom planering, regional utveckling, övergripande stadsplanering, kommunika- tioner och infrastruktur samt boende och god miljö. Ett hållbart samhällsbyggande omfattar också människors möjligheter att aktivt delta i beslut som rör dessa frågor och utgör vidare ett viktigt instrument för att uppnå globala mål om hållbar konsumtion och produktion. Regeringens ambition om ett hållbart förutsätter ett utvecklat samspel mellan olika intressen när det gäller fysisk planering, regional utveckling, infrastruktur samt boende- och stadsmiljö inom ramen för en hållbar stadsutveckling. Det är angeläget att på nationell nivå skapa en plattform för en svensk politik för hållbar stadsutveckling. En utmaning är att genom samhällsbyggande vidareutveckla goda livsvillkor för landets medborgare. Den kommunala planeringen, regionala utvecklings- politiken och en politik för en god boende- och stadsmiljö kan bidra till detta. Den välfärd som byggts genom en aktiv sysselsättningspolitik, bostadspolitik samt fördelnings- och jämställdhetspolitik vidareutvecklas nu mot bakgrund av en rad förändringar, både globalt, nationellt och regionalt. En övergripande utmaning såväl nationellt som globalt är förändringar i befolkningens sammansättning till följd av migration, en åldrande befolkning i vårt land, en markant urbanisering särskilt i storstadsregionerna och en befolkningsminskning på andra håll, bl.a. i flertalet av kommuner. En betydande utmaning är också skärpta miljökrav, bl.a. de 16 nationella miljökvalitetsmålen som skall trygga en god miljö, och för kommande generationer. Utöver strategier nationellt och inom EU i fråga om hållbart samhälls- byggande har också att leva upp till åtaganden på global nivå, bl.a. i genomförandeplanen från och planerna från FN:s konferenser kring boende och bebyggelsefrågor samt 2001 (Habitat I och II). Ett övergripande åtagande rör hållbar konsumtion och produktion, där världens rika länder åläggs ett särskilt ansvar. Detta innebär krav på ett hållbart samhällsbyggande med ett mer proaktivt förhållningssätt som stärker förutsättningarna för hållbara konsumtions- och produktionsmönster. För detta krävs t.ex. en infrastruktur och samhällsplanering som gynnar och underlättar för människor att agera hållbart. Konkret innebär det bl.a. att människor skall ha närhet till inköpsställen, tillgång till återvinningsstationer, hållbar utformning av bostäder och energisystem samt hållbara transporter. En avgörande utmaning för ett hållbart samhällsbyggande är också att främja både vuxnas och barns delaktighet och inflytande, i en gemenskap där alla har både rättigheter och skyldigheter gentemot varandra. Ett första led i detta både nationellt och internationellt är att motverka diskriminering och utanförskap så att inte människors olikheter leder till underordning och klyftor i makt och inflytande. Istället skall hållbart samhällsbyggande ge människor medinflytande i alla led och innebära ett aktivt tillvaratagande av mänskliga resurser.