prop · GT0385 · 2006-03-09 00:00:00 — 2005/06:85 bl.a. FN och Afrikanska unionen. Den gemensamma ståndpunkten om förebyggande och hantering av konflikter i uppdaterades . var den europeiska försvarsbyråns () första verksamhets- år. Ca 80 personer arbetar vid . Fokus har legat på att identifiera och utveckla metoder för att stärka kapacitetsbristerna, till stöd för ESFP. har etablerat sex integrerade utvecklingsgrupper som täcker berörda kapacitetsområden. Liknande arrangemang finns på forsknings- och utvecklingssidan. De flesta grupperna har integrerats i EDA:s arbete. arbetar nära med EU:s deltagande medlemsstater i dessa grupper. , som består av deltagande länders försvarsministrar, har beslutat att etablera ett frivilligt regelverk med en uppförandekod för att söka öppna upp och stärka konkurrensen på den europeiska marknaden för försvarsmateriel. Det långsiktiga målet med denna uppförandekod är att försöka uppmuntra europeisk konkurrens- kraft. har också tagit ett första steg inom särskilda materiel- relaterade områden samt övertagit arbetet inom den Västeuropeiska försvarsmaterielgruppen (WEAG) som därefter kunnat läggas ned. 8.4Europarådet och () EU är en viktig aktör inom såväl som (). De båda organisationerna spelar betydelsefulla roller i arbetet för att stärka demokrati, respekten för de mänskliga rättigheterna och rättsstatens principer i medlems- respektive deltagarländerna. normer och verksamhet ger i unionens kandidatländer ett viktigt bidrag till demokratisering och reformer avseende de politiska Köpenhamnskriterierna. verksamhet är också relevant för EU:s grannskapspolitik i samt i samarbetet med , västra och . arbetar aktivt för att främja samarbetet på det konflikt- förebyggande området mellan EU och de båda organisationerna samt mellan EU och även när det gäller krishantering. EU utarbetar ett förslag angående samarbetet mellan och EU. Vad gäller finns en av rådet antagen strategi för EU:s arbete inom . Ett av de prioriterade områdena som EU definierat inom ramen för sitt arbete med civil krishantering är främjandet av rättsstatens principer, vilket tillhör såväl som . Vid i fattades beslut om att fördjupa samarbetet mellan och EU. Vid toppmötet beslutades även att ska fokusera mer på kärnområdena, dvs. mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer. gemensamma samarbetsprogram mellan och kommissionen Skr. 2005/06:85 får också allt större betydelse. EU har fortsatt att stödja och samarbeta med den inter- nationella brottmålsdomstolen för att förebygga folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser, och för att se till att straffriheten för förövarna av dessa upphör. EU har bl.a. kontaktat ett stort antal länder för att uppmuntra dessa att ansluta sig till domstolens stadga, att genom- föra de lagändringar som krävs för att leva upp till stadgans bestämmelser, samt att på annat sätt värna om domstolens oberoende. 8.6EU:s arbete för att främja respekten för mänskliga rättigheter i världen EU fortsätter sitt arbete för att öka skyddet för och främja de mänskliga rättigheterna över hela världen. I arbetet förfogar EU över flera instrument, bland annat klausuler i avtal om handel och utvecklings- samarbete, politiska påtryckningar, tekniskt bistånd, initiativ i FN och offentliga avsiktsförklaringar. EU verkar för att de mänskliga rättig- heterna genomsyrar alla delar av utrikespolitiken såsom utvecklings- politiken, handelspolitiken och säkerhetspolitiken. EU:s representant för mänskliga rättigheter har aktivt verkat för detta. för EU särskilda dialoger om mänskliga rättig- heter med och samt konsultationer om mänskliga rättigheter med . I FN är EU en central aktör inom de olika organ som behandlar mänskliga rättigheter och tar flera initiativ. EU var djupt involverat i för- handlingarna för etablerandet av ett särskilt råd för mänskliga rättigheter. EU:s arbete mot dödstraffet, mot tortyr samt till förmån för barn i väpnade konflikter har fortsatt i enlighet med de särskilda riktlinjerna på dessa områden. EU har även särskilt uppmärksammat försvarare för mänskliga rättigheter genom en särskild kampanj. Se även EU:s särskilda årliga rapport om mänskliga rättigheter (dok. ST12416/05). präglades EU-samarbetet av förberedelserna för och deltagande i (NPT) översynskonferens och . Inför antog rådet en gemensam ståndpunkt . EU har också ägnat året åt att fortsätta uppföljningen av den strategi Skr. 2005/06:85 mot spridning av massförstörelsevapen som rådet antog 2003. skedde bl.a. genom flera konkreta gemensamma åtgärder, varav en för ekonomiskt stöd till Organisationen för förbud av kemiska vapen som antogs . Den politiskt mest uppmärksammade frågan var förhandlingar kring kärntekniska program, där EU i synnerhet , och samt den Höge Representanten fortsatte att spela en aktiv roll. 8.7.2Lätta vapen, särskilt inhumana konventionella vapen samt minor Inom ramen för om små och lätta vapen (SALW) lade EU fram ett gemensamt förslag till ett folkrättsligt bindande instrument för spårning och märkning av illegala SALW. Instrumentet slutförhandlades i FN . Enighet uppnåddes inte om ett legalt bindande instrument, utan om ett svagare politiskt dokument. och detta nya dokument utgör grunden för fortsatt arbete på området. EU fortsätter att finansiera konkreta insatser, bland annat förstörelse av lätta vapen och ammunition i . EU:s engagemang i förhandlingarna kring 1980-års konvention om särskilt inhumana vapen förblir starkt. Diskussioner om reglering av fordonsminor pågår. När det gäller truppminor verkar EU för att så många stater som möjligt ansluter sig till , att lagren av truppminor förstörs, att minröjning främjas och att hjälp ges till minoffren. EU:s uppförandekod för vapenexport, som antogs som en politisk överenskommelse 1998, anger minimiregler för vilka riktlinjer som bör gälla vid krigsmaterielexport och innehåller även en mekanism för informationsutbyte och konsultationer mellan medlemsstaterna i syfte att uppnå ökad samsyn. och början av 2005 gjordes en revi- dering och modernisering av uppförandekoden. Avsikten är att den nya texten ska antas som en gemensam ståndpunkt, vilket för svensk del gör den folkrättsligt bindande. 8.8.2Produkter med dubbla användningsområden EU-länderna har inlett ett gemensamt arbete för att på nationell nivå och gemenskapsnivå bättre leva upp till mot spridning av massförstörelsevapen och FN:s säkerhetsråds resolution . Som ett led i detta sker en identifiering av önskade ändringar i EU:s så kallade dual-use förordning (kontroll av produkter med dubbla användnings- områden) och framtagning av riktlinjer och anvisningar för nationell Skr. 2005/06:85 tillämpning av förordningen. Exempel på sakfrågor är exportkontroll i samband med transitering, omlastning, förmedlande verksamhet samt produkter utanför kontrollistor. har EU genomfört FN-sanktioner, infört nya självständiga sanktioner samt förstärkt, förlängt eller moderniserat de befintliga sanktionerna mot , , Elfenbens- kusten, , , , , , och . EU har förutom detta beslutat om sanktioner mot personer och enheter som saknar särskild koppling till ett bestämt tredje land eller region. Sanktionerna gäller de som har samröre med tali- banerna, eller nätverket, de som är involverade i andra terroristhandlingar, de som med våld motarbetar genomförandet av stabilitetsavtalet () i före detta jugoslaviska republiken , de som är åtalade av, eller mot- arbetar det arbete som utförs av, Internationella tribunalen för det , samt de som misstänks för inblandning i mordet på f.d. premiärminister . har även om genomförande och utvärdering av sanktioner, liksom EU:s bästa praxis för ett effektivt genomförande av sanktioner, uppdaterats. 8.10Kris- och katastrofberedskapen inom EU Rådet för allmänna frågor och yttre förbindelser antog en handlingsplan för uppföljning av flodvågskatastrofen. antog rådet ordförandeskapets dokument för uppföljning av genomförandet av handlingsplanen. föreslog bl.a. att den civil-militära cellen bör kunna användas för strategisk förberedande planering av större EU- koordinerade insatser till stöd för egna medborgare vid kriser utanför EU:s gränser och att det för planering och genomförande av sådana insatser skapas en pelaröverskridande funktion i EU. EU:s samordning vid en kris- och katastrofsituation förstärks. Vidare betonas vikten av att stärka och utveckla samarbetet mellan gemenskapsmekanismen för räddningstjänst, Europeiska unionens lägescentral och den civil-militära cellen och likaså med det konsulära samarbetet. anordnade en gemensam konsulär kris- och katastrofövning i . Vidare sammankallade ordförandeskapet ett extraordinärt konsulärt möte om pandemisk influensa som beredskap för eventuella samordnade åtgärder. 9.1Svenska prioriteringar i handelspolitiken mål är att värna och utveckla öppna, enkla, rättvisa och legitima ramvillkor för internationell handel och investeringar. Detta gynnar såväl export, import och investeringar som utvecklingsländernas möjligheter att delta i världshandeln och dra nytta av globaliseringens fördelar. verkar för att detta synsätt ska få genomslag i EU:s gemensamma handelspolitik både i världshandelsorganisationen (WTO), och i andra forum, inklusive de bilaterala och regionala handelsavtalen. Syftet är att skapa förutsättningar för tillväxt, sysselsättning och hållbar utveckling i , i övriga EU och i omvärlden. 9.2Världshandelsorganisationen (WTO) WTO bildades och efterträdde som huvudorgan för multi- laterala handelspolitiska förhandlingar. WTO administrerar bland annat avtalen om varuhandel (), tjänstehandel (GATS), handels- relaterade immaterialrätter (TRIPS), jordbruksavtalet (AoA), teko- handelsavtalet (ATC) och tvistlösningsavtalet (DSU). hade WTO 149 medlemmar och ytterligare ett trettiotal förhandlade om medlemskap. De WTO-förhandlingar som går under benämningen Utvecklings- dagordningen från , eller Doharundan, inleddes och förlängdes med målet att avslutas . meddelades regeringens bedömning av läget i Doharundan samt prioriteringarna inför i och slutfasen av förhandlingarna i regeringens skrivelse Ökad välfärd och global utveckling svensk handelspolitik i WTO:s Doharunda (skr. 2005/06:9). EU:s gemensamma ståndpunkter fastlades i rådsslutsatserna . Dessa rådsslutsatser utgör tillsammans med de kompletteringar och preciseringar som gjorts därefter, senast vid råds- mötet , alltjämt kommissionens mandat i för- handlingarna. rådde stor uppslutning bland WTO:s medlemmar bakom målet att nå ett genombrott vid ministermötet i på fem områden: jordbruk, industrivaror, tjänstehandel, regelfrågor inklusive handelsprocedurer samt frågor relaterade till utvecklingsländernas särskilda intressen. Dessa fem huvudområden sammanfaller praktiskt taget helt med de förhandlingsområden som regeringen prioriterar högst i Skr. 2005/06:85 Doharundan. Avsikten var att WTO:s allmänna råd skulle utgöra en milstolpe då konkreta framsteg skulle avrapporteras. Miniministermötet i gav hopp om att nå resultat. EU och gick bl.a. med på att arbeta utifrån ett förslag om tullsänkningar på jordbruks- området som presenterades av den så kallade G20-gruppen bestående av 20-talet utvecklingsländer med , , och i spetsen. De positiva signalerna från Dalianmötet kunde dock inte tillvaratas i det löpande förhandlingsarbetet i . höjdes aktiviteten i förhandlingarna. Huvudaktörer som EU, , och träffades på ministernivå i olika konstellationer. presenterade EU ett nytt förhandlingsförslag med tonvikt på jordbruk som ett svar på ett utspel från . Detta föregicks av besvärliga interna diskussioner där ett antal medlemsstater in i det längsta försökte hindra ett nytt EU-initiativ. hade gärna sett ett ännu mer generöst bud på jordbruksområdet eftersom detta hade gett mer skjuts åt förhandlingarna och dessutom ökat möjligheterna till rörelse från andra förhandlingspartners på områden där har starka intressen som industrivaror och tjänster. Givet problemen att överbrygga motsättningarna kom WTO- medlemmarna överens om att skruva ner förväntningarna på ministermötet i betydligt. Några framsteg gjordes ändå under ministermötet i , framför allt avseende frågor av särskilt intresse för utvecklingsländerna. De viktigaste överenskommelserna var ett slutdatum för utfasning av exportsubventionerna till 2013 samt besluten om tull- och kvotafritt marknadstillträde för de minst utvecklade länderna (MUL) och om att fortsätta arbetet med att stärka det handelsrelaterade biståndet (Aid for Trade). Vidare enades man om en färdplan som innebär att beslut om detaljerade riktlinjer för förhandlingarna om jordbruks- och industrivaror ska fattas . mål är att nå ett ambitiöst slutresultat i Doharundan . har alltsedan Doharundan inleddes arbetat aktivt för att EU ska visa ledarskap och kompromissvilja. var också pådrivande i de överläggningar som ledde fram till att EU kunde lägga fram ett nytt förhandlingsbud och senare under ministermötet i gick med på ett slutdatum för exportsubventioner. har också gjort ansträngningar för att minska den klyfta som funnits mellan rika och fattiga länder efter WTO-ministermötet i bl.a. genom en dialog och samarbete med , , och andra länder i . Utvecklingshänsyn är en integrerad del i förhandlingarna och måste genomsyra varje enskilt förhandlingsområde. Parallellt har insikten hos WTO-medlemmarna ökat om att förbättrat marknadstillträde för fattiga länder måste kompletteras med stöd till dessa att delta i förhandlingarna liksom att utveckla sin kapacitet såväl att producera som att exportera och importera. avsätter därför fortsatt betydande resurser till området. Beslut om att öka det handelsrelaterade biståndet fattades . EU var involverad i 24 tvister med följande länder: , , , , , , , och . Ungefär hälften av dessa tvister är med och det rör sig framför allt om antidumpnings-, utjämnings- och skyddsåtgärder. De allra flesta tvisterna i WTO löses på ett tillfredsställande sätt men några har visat sig vara svårlösta och politiskt känsliga och har därför fått mycket uppmärksamhet. Aktuella tvister innefattar: Boeingtvisterna, som tar fasta på EU:s och statsstöd till flygindustrin. Byrdtvisten, gäller den amerikanska lagstiftningen med innebörden att de antidumpningstullar som europeiska företag betalar tillfaller de amerikanska företag som begärt införandet av åtgärderna. Foreign , där rådet antog en förordning som tillfälligt drog tillbaka de strafftullar som EU infört gentemot otillåtna exportsubventioner till vissa företag. Förordningen innebar att strafftullarna kan återinföras om den nya amerikanska lagstiftningen visar sig oförenlig med . En överprövningsrapport väntas . har en kritisk syn på tillämpningen av de handelspolitiska skyddsåtgärderna såsom antidumpning, utjämningsåtgärder och subven- tioner. Vi anser att dessa åtgärder i allmänhet är emot konsumenternas intressen och hindrar eller fördröjer anpassning av näringslivet och därmed försämrar förutsättningarna för ekonomisk tillväxt. vill därför ändra WTO-avtalen så att de så långt möjligt begränsar användandet av sådana åtgärder. Bland de mest svårlösta frågorna om handelspolitiska skyddsåtgärder var införandet av provisoriska antidumpningsåtgärder mot importen av odlad atlantlax från . En klar majoritet av medlemsstater röstade till slut för förslaget om införandet av minimi- priser medan röstade emot. Definitiva åtgärder diskuteras i den så kallade antidumpningskommittén i . Handeln med textil- och konfektionsvaror (tekovaror) har begränsats i olika avtal . avskaffades alla tekokvoter mellan WTO:s medlemsstater som ett resultat av att om textil och konfektion utlöpte. har välkomnat att tekobegräns- ningarna avvecklats. blev medlem i WTO och öppningen av teko- området var främsta vinst med anslutningen till WTO. fick emellertid acceptera en speciell skyddsklausul som gav andra WTO- medlemmar möjlighet att begränsa textilexporten från . 2005/06:85 införde tidigt skyddsåtgärder mot och efter starka påtryck- ningar från de tekoproducerande länderna i EU inledde kommissionen förhandlingar med . Dessa resulterade i en uppgörelse om begränsningar, i form av kvoter, för en betydande del av tekoexport till EU . Kvoterna i avtalet med blev mycket snabbt fyllda. Ett akut läge uppstod med miljontals plagg tillverkade i liggande i hamnarna i EU. Nya förhandlingar inleddes med och antog EU:s medlemsstater en uppgörelse om hur överskottsvarorna skulle behandlas. motsatte sig inte uppgörelsen men avgav tillsammans med en röstförklaring. Däri betonas betydelsen av att EU:s ekonomi blir konkurrenskraftig och att ländernas beslut att stödja förslaget var nödvändigt för de europeiska importörernas, detaljisternas och konsumenternas skull. menar att den europeiska tekoindustrin har haft gott om tid för att omstrukturera och förbereda sig på den öppning som alla visste skulle komma. Arbetet har präglats av långdragna förhandlingar innan beslut kunde tas om en ny rådsförordning i ([EG] nr 980/2005) för att erbjuda utvecklingsländerna fortsatta tullförmåner vid export till EU. Förslaget innehöll ett nytt element genom att erbjuda tullfrihet för de utvecklingsländer som har ratificerat och tillämpar internationella konventioner inom områdena arbetsrätt, mänskliga rättigheter och andra centrala områden. Detta ligger helt i linje med svensk inställning att uppmuntra framsteg på dessa områden. var pådrivande för att uppnå ett mer generöst system, där samtliga produkter omfattas av systemet och kombinera detta med ökade tullättnader och moderniserade ursprungsregler. Den inställningen hade dock inte majoriteten av medlemsstaterna. Produkttäckningen har dock breddats i förordningen, vilket är en fördel för utvecklingsländerna, trots att samtliga produkter fortfarande inte ingår. Ett utslag i 2004, med innebörden att EU:s allmänna preferenssystem i vissa delar måste ändras så att länder inte diskriminerades, medförde att ett delsystem med tullfrihet trädde i kraft och resterande delar av förordningen gjorde så först vid års- skiftet 2005/2006. Antalet regionala och bilaterala avtal ökar kraftigt världen över. Länder som tidigare haft en restriktiv syn på denna typ av avtal, framför allt i , har ändrat sin inställning. Trots att EU aviserat en öppnare hållning till nya handelsförhandlingar har i praktiken ingen ändring skett. anser dock att EU bör agera för att svenska och europeiska företags konkurrensmöjligheter säkerställs fullt ut genom frihandels- avtal i synnerhet på viktiga marknader. Ambitioner fanns att göra fram- steg i pågående förhandlingar med (, , , ), men det lyckades inte. Det finns bland många industriländer en allmän uppfattning, som Skr. 2005/06:85 delar, att för regionala avtal ytterligare behöver stärkas och förtydligas för att bl.a. undvika att handelshinder skapas mot länder utanför avtalen. Stärkandet och förtydligandet kan ske genom en ökad öppenhet samt klarare definitioner av begreppen täckningsgrad och övriga handelsregleringar som utvecklingsaspekten ska tas tillvara. har förhandlingar om detta pågått i WTO och samsyn finns om att fortsätta för att nå beslut om konkreta ändringar i regelverket. fortsatte förhandlingarna om ekonomiska partnerskapsavtal mellan och , samt (AVS-länderna). Förberedelsearbetet skedde i de regionala grupperna för att identifiera situationen för regionen och finna behoven av stöd till analys och/eller anpassning av t.ex. regelverk eller standardkrav. Utvecklingsaspekten har kommit mer i fokus för diskus- sionerna genom bl.a. uttalanden av handelskommissionär om att sätta utveckling i fokus samt agerande från i egenskap av ordförande . har aktivt agerat för att utvecklingsaspekten ska bli en integrerad del i processen och har lämnat stöd till såväl kommissionären som ordförandens ökade aktivitet i denna del. Vid ett formellt möte mellan EU och den Västindiska gruppen inleddes fasen för substansförhandlingar. Tidigast förväntas dock ett första utkast till avtalstext presenteras. kan förväntas att även de övriga regionala grupperna inleder den formella fasen med substansförhandlingar. har länge verkat aktivt för att stärka den externa handelspolitiken inom ramen för Lissabonstrategin. anordnade regeringen ett högnivåseminarium i som leddes av näringsministern. Huvudtalare var kommissionär . Representanter från närings- liv och de fackliga organisationerna deltog samt högre tjänstemän från andra EU-länder. Seminariet fastslog den externa handelspolitikens betydelse för att uppnå målen inom Lissabonprocessen, vars syfte är att göra EU till världens mest dynamiska och konkurrenskraftiga ekonomi . Slutsatserna från seminariet har sedan varit vägledande för det fortsatta arbetet med den yttre dimensionen av Lissabonprocessen och betydelsen av den externa handelspolitiken uppmärksammades i vårtoppmötets slutsatser. blev därmed ett avstamp för att markera den Skr. 2005/06:85 externa handelspolitikens vikt i Lissabonstrategin. Detta har lett till att temat har förts upp på EU:s dagordning och kommissionen planerar ett meddelande i frågan. 9.4.2EU:s arbete med företags sociala och miljömässiga ansvar Företagens roll för en ekonomisk men också social och miljömässigt hållbar utveckling är av betydande vikt. har arbete pågått med att följa upp kommissionens meddelande om Företagens sociala ansvar näringslivets bidrag till en långsiktig stabil utveckling i syfte att presentera en vitbok . Grunden är rekommendationer från det flerpartsforum med deltagande från kommissionen, företag, fackföreningar och enskilda organisationer som presenterades 2004. I linje med forumets rekommendationer lanserade kommissionen en kampanj för att öka medvetenheten om företags sociala och miljömässiga ansvar med särskilt fokus på små- och medelstora företag och de affärsmässiga fördelarna av att arbeta med frågorna. EU, med starkt engagemang från , var pådrivande bakom WTO- beslutet om handelsrelaterade aspekter av immateriella rättigheter (TRIPS) och hälsa. Beslutet innebär att länder som saknar inhemsk produktion av läkemedel ges möjlighet att vid hälsoproblem (t.ex. aids, malaria och tuberkulos) importera billiga kopior av patenterade läke- medel. lämnade kommissionen förslag till en förordning om tvångslicenser som genomför WTO-beslutet inom EU. Efter intensiva trepartssamtal mellan rådet, kommissionen och träffades en uppgörelse i den första behandlingen mellan rådet och om förordningens innehåll. Europa- parlamentet röstade igenom förordningen . Ett antagande i rådet förväntas ske . , som ställer sig bakom den förordningstext som rådet och träffat överenskommelse om, är positivt till att förordningen kommer på plats och verkar fort- löpande för att så ska kunna ske. 10.1En ny utvecklingspolicy för EU En gemensam policydeklaration för EG:s utvecklingssamarbete antogs . Kommissionen har varit drivande bakom idén att göra en översyn av denna policy , bland annat för att inkludera utvecklings- Skr. 2005/06:85 målen, och Parisdeklarationen. presenterade kommissionen ett förslag till ny policy (KOM(2005) 311). Det brittiska ordförandeskapet lade därefter fram ett nytt förslag till policy som behandlades vid det informella bistånds- ministermötet i . Ordförandeskapet föreslog, liksom kommissionen tidigare gjort, en tudelad policy, där den första delen förväntades vara en politisk deklaration och avsågs gälla för hela EU, medan den andra delen tillsammans med det nya budgetinstrumentet skulle styra EG-biståndet. Policyn skulle vara tillämplig på samtliga utvecklingsländer, oavsett region, och ha långsiktig giltighet. välkomnade den nya policyn för utvecklingssamarbetet eftersom den ger en möjlighet att samla alla de åtaganden som EU gjort och stärka styrningen av EG-biståndet. Tillsammans med andra medlemsstater lyckades genomdriva att dessa åtaganden fick ordentligt genomslag i dokumentet. framhöll behovet av en mer koncis politisk deklaration vad gällde EU-delen och en EG-del som operativt styrinstrument för EG-biståndet.