prop · GT0376 · 2006-02-08 00:00:00 — Utred- ningen anser att det är angeläget att myndigheterna ytterligare förstärker sin strategiska kompetens- och personalplanering och föreslår att rege- ringen uppdrar åt dem att återkommande rapportera om tillståndet för den strategiska kompetens som de är beroende av och även ge en över- sikt över tillståndet i branschen. Förslagsvis skulle detta göras i samband med den rapportering som sker i samband med utarbetandet av den svenska nationalrapporten till Kärnsäkerhetskonventionens parts- möten. Förutsättningarna för en fungerande kompetensförsörjning är att det fortfarande bedrivs forskning och utbildning inom de berörda om- rådena. En genomgång visar att medan situationen för åtminstone är betryggande när det gäller forskning på reaktorsäker- hetsområdet och MTO-frågor är läget mer kritiskt på strålskyddsområdet. Svårigheter att finna finansiering och en splittring av befintliga resurser på många, små forskargrupper gör att framtidsutsikterna inte ser ljusa ut. SSI väntas () presentera ett förslag till forskningsstrategi inom strålskyddsområdet. Utredningen, som bedömer att frågan om den grundläggande strålskyddsforskningen går utöver vad utredningsuppdraget omfattar, utgår från att denna fråga måste komma upp till behandling i samband med de överväganden om forsknings- politiken som planeras äga rum . Under utredningsarbetet har framkommit att nuvarande utformning av kärntekniklagen (6 §) ofta misstolkas som att forskning på det kärn- tekniska området inte skulle vara tillåten ens när det gäller sådan forsk- ning som kan bidra till utveckling av kärnsäkerheten. Eftersom detta kan hämma uppbyggnaden av viktig kompetens föreslår utredningen att para- grafen tas bort. Till skillnad från vad som är fallet i en del andra länder har kärnsäkerhetstillsynen fördelad på två myndigheter, SSI och SKI. Uppdelningen av arbetsuppgifter dem emellan har varit i stort sett oför- ändrad sedan kärnkraftsproduktionen byggdes upp. Vid olika tillfällen har organisationsförändringar övervägts men avvisats. Det har ansetts innebära vissa fördelar att ha två självständiga myndigheter som var och en från sina utgångspunkter granskar det känsliga kärnsäkerhetsområdet. har det inneburit viss dubblering av verksamhet och då och då föranlett misshälligheter mellan myndigheterna. För att få underlag för sina överväganden har utredningen låtit studera samband och arbetssätt hos de båda tillsynsmyndigheterna och göra en genomgång av principiellt tillgängliga organisationsalternativ. Ut- redarens uppfattning är att de problem som är förknippade med nu- varande ordning inte är så stora att de motiverar en drastisk organisa- tionsförändring. De ändrade förutsättningar för kärnsäkerhetsarbetet som utredningen har identifierat kräver en fortsatt kontinuerlig och aktiv tillsyn från myndigheternas sida. Inte minst kommande beslut om en fastare plan för kärnkraftens avveckling kan påverka företagen och deras personal på sådant sätt att skärpt vaksamhet är motiverad. Det bör dess- Prop. 2005/06:76 utom gå att komma längre än f.n. i samarbetet mellan myndigheterna. Bilaga 1 Utredaren vill mot denna bakgrund inte förorda någon mer genom- gripande förändring av kärnsäkerhetstillsynens organisation eller an- svarsfördelningen mellan SSI och SKI. Som framgått under olika avsnitt ovan föreslår utredningen vissa för- fattningsändringar. Bakgrunden är att utredningen kontaktat tillsynsmyn- digheterna för att få synpunkter på eventuella oklarheter eller andra problem i tillämpningen av lagstiftningen på kärnsäkerhetsområdet. Synpunkter har också framförts direkt till utredningen av i samråd med . Utredningen har valt att gå vidare med följande frågor: Bestämmelserna i lagstiftningen är inte entydiga om vilken rätt en tillståndshavare har att lägga ut uppgifter som ankommer på honom på uppdragstagare. Mandat för SKI att ställa ytterligare villkor för tillstånd brukar ges av regeringen i varje särskilt tillståndsbeslut. Ett generellt bemyndigande skulle vara rationellt. Det finns risk för dubblering och oklarheter i relationen kärntekniklagen strålskyddslagen. Nuvarande utformning av regler för anmälan till åklagare vid an- mälan av misstag m.m. kan hämma rapporteringsviljan hos kärnkraft- verkens personal. Uppgifter som möjligen skulle ge tillgång till information som kan användas i terrorismsyfte kan bli tillgängliga genom att sekretess upphör. Bestämmelserna i 6 § kärntekniklagen tolkas som om all forskning, dvs. även säkerhets- och strålskyddsmotiverad, är förbjuden. Myndigheterna och kraftföretagen har också aktualiserat frågor om definitioner av avfallsbegrepp m.m. Utredningen anser dock inte att dessa frågor har ingått i uppdraget. Förslag till lag om ändring i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1984:3) om kärnteknisk verk- samhet dels att 6 § skall upphöra att gälla, dels att 5, 8 och 29 §§ skall ha följande lydelse. För kärnteknisk verksamhet krävs tillstånd enligt denna lag. Frågor om tillstånd prövas av regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer. den myndighet som regeringen be- den myndighet som regeringen be- stämmer uppdra åt någon annan att stämmer uppdra åt någon annan att vidta åtgärder som enligt denna vidta åtgärder som enligt denna lag skall utföras av tillstånds- lag skall utföras av tillstånds- uppdra åt någon annan att vidta de åtgärder som uppdraget om- fattar. Såvitt avser de åtgärder som godkännandet omfattar är även uppdrags- tagaren att anse som tillståndshavare vid tillämpning av 10 och 1729 §§. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva eller i det enskilda fallet besluta om undantag från god- kännande som avses i andra stycket. När ett tillstånd meddelas eller under ett tillstånds giltighetstid får uppställas sådana villkor som be- hövs med hänsyn till säkerheten. När ett tillstånd meddelas eller under ett tillstånds giltighetstid får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer besluta om de ytterligare villkor för till- ståndet som behövs med hänsyn till säkerheten. Till ansvar enligt denna lag döms inte om gärningen är ringa. döms inte heller om strängare straff för gärningen kan dömas ut enligt eller om ansvar kan dömas ut enligt lagen (2000:1225) om straff för smuggling. Vid bedömning av om gärningen är ringa skall särskilt beaktas om rättelse vidtagits, efter det att gärningen upptäckts, av den som är ansvarig enligt denna lag, och det inträffade anmäls till tillsynsmyndigheten. Förslag till lag om ändring i att 24 kap. 1 § skall Om en dom eller ett beslut som har meddelats i ett ansökningsmål enligt 21 kap. 1 § första stycket denna balk eller 7 kap. 1 § lagen (1998:812) med särskilda bestämmelser om vattenverksamhet avser tillstånd till en verksamhet enligt balken och domen eller beslutet har vunnit laga kraft, gäller tillståndet mot alla, såvitt avser frågor som har prövats i domen eller beslutet. Detsamma gäller beslut om tillstånd till miljöfarlig verk- samhet som har meddelats av länsstyrelse eller kommun med stöd av 9 kap. 8 § samt beslut om tillstånd till markavvattning som har meddelats av länsstyrelse enligt 11 kap. Avser tillståndet utförandet av en vatten- anläggning, innefattar det rätt att bibehålla anläggningen. Till följd av detta kapitel, 7 kap. 20 och 22 §§, 9 kap. 5 §, 10 kap. 12 § denna balk eller 2 kap. 10 § samt 7 kap. 1317 §§ lagen med särskilda bestämmelser om vattenverksamhet, kan dock ett tillstånd begränsas eller förenas med ändrade eller nya villkor, eller återkallas och fortsatt verksamhet för- bjudas. Ett sådant ingripande kan också ske genom brådskande före- lägganden eller förbud enligt 26 kap. 9 § fjärde stycket. Om ett tillståndsvillkor, ett före- läggande eller en föreskrift för kärnteknisk verksamhet eller verk- samhet med strålning, som med- delats med stöd av lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet eller strålskyddslagen (1988:220), inne- bär strängare eller mer långt- gående säkerhetsåtgärder eller strålskyddsåtgärder än de som framgår av dom eller beslut enligt första stycket, så skall de sträng- are eller mer långtgående åt- gärderna gälla. Med tillstånd avses i detta kapitel även godkännande av arbeten eller åtgärder enligt 11 kap. 16 §. En omprövningsdom eller ett omprövningsbeslut har samma verkan som en tillståndsdom eller ett tillståndsbeslut. Förslag till lag om ändring i strålskyddslagen (1988:220) Härigenom föreskrivs att 38 § strålskyddslagen (1988:220) skall ha Till ansvar enligt denna lag döms inte i ringa fall. Till ansvar enligt denna lag döms inte om ansvar för gärningen kan ådömas enligt brotts- balken eller lagen (2000:1225) om straff för smuggling. Vid bedömning av om gärningen är ringa skall särskilt beaktas om rättelse vidtagits, efter det att gärningen upptäckts, av den som är ansvarig enligt denna lag, och det inträffade anmäls till tillsynsmyndigheten. Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs att det i sekretesslagen (1980:100) skall införas en ny paragraf, 5 kap. 1 a §, av följande lydelse. Sekretess gäller för uppgift som lämnar eller kan bidra till upplys- ning som kan leda till kärnspräng- ningar eller spridning av kärn- vapen. Förteckning över remissinstanser avseende betänkandet Kärnkraftverkens säkerhet och strålskydd (SOU 2003:100) , Kammarrätten i , Riksåklagaren, , , , Ekonomistyrnings- verket, , i län, i , i län, i län, i , , Kungl. Tekniska högskolan KTH, , , , , Statens strålskydds- institut, , vid Ring- hals kärnkraftverk, vid kärn- kraftverk, vid Forsmarks kärnkraftverk, vid , Lokala säker- hetsnämnden vid Studsvik AB:s kärntekniska anläggningar, för kärnavfallsfrågor KASAM, , Statens energi- myndighet, , kommun, , , kommun, , /, i , , , , , Folkkampanjen mot Kärnkraft-Kärnvapen, , Fortum, Förening- en Kärnteknik, , Miljövänner för Kärnkraft, , , , , Syd- kraft AB, en privatperson. Övergripande mål och principiella utgångspunkter En naturlig utgångspunkt är miljömålet Säker strålmiljö (prop. 2000/01:130 Svenska miljömål delmål och åtgärdsstrategier). I denna proposition, som ställt sig bakom, sägs bl.a. att: ska halterna i miljön av radioaktiva ämnen som släpps ut från alla verksamheter vara så låga att människors hälsa och den bio- logiska mångfalden skyddas. Det individuella dostillskottet till all- mänheten ska understiga 0,01 mSv per person och år från varje enskild verksamhet. Till detta lägger regeringen ett förtydligande att: Stråldoser begränsas så långt det är rimligt möjligt (ALARA As Low As Reasonably Achievable). Den högsta sammanlagda årliga effektiva stråldosen som individer ur allmänheten får utsättas för från verksamheter med strålning över- stiger inte 1 mSv (millisievert) per person . Dessa mål och principer sätter i många fall absoluta dosgränser för människor och miljö. () av- fallskonvention (Joint convention on the safety of spent fuel management and on the safety of radioactive waste management) slår fast den funda- mentala principen att det radioaktiva avfallets omhändertagande inte får skjutas över på kommande generationer. För ett system för omhändertagande och slutförvar av kan de prin- cipiella utgångspunkterna för att kunna uppfylla de övergripande strål- skyddsmålen ovan och målen och utgångspunkterna för en miljöanpassad avfallshantering sammanfattas som följer: Vad gäller avfallet så bör följande gälla: Allt radioaktivt avfall, utom sådant som friklassats, bör insamlas och omhändertas (100 %-kravet). Avfallsmängderna bör minimeras och avfallets farlighet successivt minskas. ALARA-principen för stråldoser ska tillämpas. Hanteringen av ska uppfylla strålskyddskraven i enlighet med det övergripande strålskyddsmålet och a.strålskyddsnormer för hanteringspersonal, b.strålskyddsnormer för allmänhet och miljö, c.minimering av utsläpp och olycksrisker. Andra egenskaper hos avfallet än den joniserande strålningenmåste beaktas, t.ex. biologiska och kemiska egenskaper. Det nationella avfallssystemet bör uppfylla följande krav: Avfallssystemet ska vara organisatoriskt, miljömässigt, ekonomiskt och juridiskt väl fungerande. Ett tydligt producentansvar ska tillämpas så långt det är möjligt. Omhändertagandet av radioaktivt avfall ska inte medföra en obefogad belastning på kommande generationer. Enligt utredningens förslag kan i princip allt radioaktivt avfall hanteras enligt något av följande tre alternativ. Detta gör det möjligt att skapa ett sammanhängande system för att effektivt omhänderta allt vad avser ansvar och finansiering. Sådant avfall som uppkommer genom användning/konsumtion, privat eller yrkesmässig, av produkter som saluförs på marknaden av produ- center, tillverkare, leverantörer, importörer eller agenter kallas i det följande för produktavfall. I denna kategori finns både produkter som kräver tillstånd i alla leden av hanteringen, t.ex. starka slutna strålkällor, och masskonsumtions- artiklar, som brandvarnare, där endast tillverkaren/importören behöver ha tillstånd för hanteringen. Radioaktiva ämnen uppträder naturligt i naturen. Dessa kan anrikas och konentreras i vissa industriella verksamheter som hanterar stora mängder naturligt förekommande ämnen. Sådant avfall kallas verksamhetsavfall. Detta avser avfall som varken är produktavfall eller verksamhetsavfall. Detta kan inkludera visst driftsavfall, äldre avfall eller herrelöst avfall utan juridiskt ansvarig ägare, men utgör en mycket liten del av den totala mängden . Alla producenter av produkter med radioaktiva ämnen som kom- ponenter eller produkter i form av strålkällor, ska åläggas ett produ- centansvar för det avfall som uppkommer då produkten eller den radioaktiva komponenten kasseras eller skrotas (produktavfall). Med producent avses den som tillverkar, till landet för in eller överlåter produkter som ger upphov till radioaktivt avfall. Detta ansvar ska om- fatta en skyldighet att ta tillbaka produkterna efter avslutad använd- ning och ombesörja avfallets slutliga omhändertagande. Producentansvaret bör omfatta en avgift till en särskild statlig fond för att täcka de totala omhändertagandekostnaderna för det uppkomna radioaktiva avfallet, inklusive slutförvar, om detta omhändertas i . För avfall som tas tillbaka av leverantören för att slutligt omhändertas i ursprungslandet bör i stället en bankgaranti eller motsvarande krävas. Avgiften ska även täcka en skälig andel av den totala kostnaden för det historiska avfall för vilket tidigare inget ekonomiskt producent- ansvar gällt. En statlig fond upprättas för att samla in och förvalta de avgifter som producenterna betalar in för omhändertagandet av samt för att göra utbetalningar efter godkännande av SSI. Fonden knyts till Kärnavfallsfonden och har samma förvaltning som denna. SSI bör få en utvidgad roll när det gäller producentansvaret. pröva tillstånd och föra ett register över producenter fastställa och debitera avgifter ta emot ersättningskrav och godkänna utbetalningar utfärda föreskrifter avseende hantering och finansiering av kontrollera och övervaka av avfallshanteringssystemet. En särskild rådgivande nämnd med representanter från producent- och myndighetssidan bör knytas till SSI för att följa upp och granska SSI:s verksamhet inom detta område. Nämnden bör också kunna besluta om rekommendationer för verksamheten. Det nya systemet för producentansvar för föreslås träda i kraft , med den nya förordningen om avfall från elektriska eller elektroniska produkter, som avser att imple- mentera EU-direktivet 2002/96/EG. Radioaktivt verksamhetsavfall, dvs. radioaktivt avfall som uppstår genom anrikning av naturligt förekommande radioaktivitet eller genom hantering av biomassa som innehåller nedfall från kärnvapen- prov eller kärntekniska olyckor, exempelvis förbränning av bio- bränslen, ska hanteras enligt bestämmelser om miljö- farlig verksamhet. Verksamheter som kan tänkas ge upphov till radioaktivt verksam- hetsavfall bör i första hand tillståndsprövas enligt och detta ska föregås av en miljökonsekvensbeskrivning avseende strål- ningsrisker och uppkomsten av verksamhetsavfall. Verksamheter som ger upphov till verksamhetsavfall, men som ej till- ståndsprövas enligt , ska regleras genom tillämpning av strålskyddslagen. Tillstånd till miljöfarlig verksamhet ska kunna innehålla villkor om preventiva åtgärder, som syftar till att undvika eller begränsa att radioaktivt verksamhetsavfall uppstår, och villkor för hur avfallet ska hanteras och omhändertas eller innehålla en delegering till tillsyns- myndigheten att utfärda vidare föreskrifter om avfallets hantering. I det fall miljödomstol eller länsstyrelse utfärdar villkor om om- händertagande av radioaktivt verksamhetsavfall som medför krav på finansiell säkerhet bör verksamhetsutövaren erlägga en avgift till IKA-fonden för att garantera att avfallet kan omhändertas korrekt vid Detta regleras i lagen om upprättandet av Strålskyddslagen ändras så att även verksamhetsavfall omfattas av lagens bestämmelser om ansvar för radioaktivt avfall genom att 13 § strålskyddslagen görs tillämplig på verksamhetsavfall genom att be- reppet verksamhet med strålning utökas med ett tillägg i 5 § i samma lag. i tillämpliga fall utfärda generella föreskrifter för hantering och slutförvar av visst verksamhetsavfall med stöd av strålskyddslagen i enlighet med ändringarna ovan ges rätten att kunna begära omprövning av verksamheter som ger upphov till radioaktivt verksamhetsavfall enligt 24 kap. och utpekas som tillsynsmyndighet i förordningen (1998:900) om tillsyn ges i uppdrag att informera om problemen med radioaktivt verk- samhetsavfall i relevanta branschorgan och att publicera allmänna råd för hantering av sådant avfall samråda med som ansvarigt för tillsyns- och föreskriftsrådet, som SSI bör ingå i. De betalningsskyldiga till IKA-fonden lämnar ett proportionellt bidrag till fonden för att täcka kostnaderna för omhändertagandet av övrigt avfall då ingen juridiskt ansvarig för avfallet går att fastställa. De som bedriver verksamhet med strålning som ger upphov till kontaminerat material eller inducerad strålning ska kunna åläggas att betala en avgift till IKA-fonden för omhändertagandet av avfallet. Länsstyrelserna bör få i uppgift att, vid sina inventeringar och förslag om åtgärder för att sanera kontaminerad mark och omhänderta farligt avfall vid gamla industrianläggningar, även inkludera radioaktivt avfall och radioaktivt kontaminerad mark. SSI bör få i uppgift att bistå länsstyrelserna och med information och expertkunskap i detta arbete. Anslaget för sanering och omhänder- tagande av farligt avfall bör i förekommande fall även kunna utnyttjas för åtgärder för att sanera det radioaktiva avfallet. SSI bör få möjligheten att besluta om generella undantag från strål- skyddslagen när detta är befogat både ur strålskyddssynpunkt och vad gäller kraven på en effektiv hantering av , s.k. friklassning Tillägg görs i strålskyddsförordningen (1988:293) för att uppnå detta syfte. Slutförvar och Studsvik AB:s roll i avfallssystemet Mitt förslag om slutförvar Staten bör inleda förhandlingar med SKB om ett ramavtal för slutförvar av på de grunder som jag diskuterat med SKB inom ramen för utredningen. Dessa innebär bl.a. att SKB åtar sig att slutför- vara allt som kräver sådant slutförvar i någon av sina existerande eller kommande anläggningar, till i princip ett självkostnadspris. innebär också att SKB ska kunna erhålla ersättning även för åtgärder för anpassning av förvaren eller omprövning av villkoren för förvaren. De negativa effekterna av Studsvik AB:s monopolställning på mark- naden för tjänster som berör kommer väsentligt att minska om mina övriga förslag till ett nationellt system för genomförs. och eventuella andra marknadsaktörer att inte omhänderta vissa typer av radioaktivt avfall bortfaller helt eller delvis. därför att någon lagbunden plikt att omhänderta inte behövs för Statsmakterna bör dock följa utvecklingen noga. Säkerhetsaspekterna av radioaktivt avfall, genom bl.a. berörda myndig- heters försorg, kommer att kunna regleras bättre än när väl HASS- direktivet (High Activity Sealed Sources) och mina övriga förslag i ut- redningen har genomförts. Dessa kommer i sig att bidra till en ökad säkerhet genom att alla strålkällor blir noga kontrollerade och omhänder- Jag ser därför inget behov av ytterligare åtgärder på Det är dock viktigt att berörda myndigheter fortlöpande gör riskbedömningar där hotbilden noga följs. Det kan vara påkallat att i vissa situationer skärpa säkerheten för särskilt utsatta transporter eller vid anläggningar som hanterar starka strålkällor. Förslag till lag om ändring i strålskyddslagen (1988:220) Härigenom föreskrivs i fråga om strålskyddslagen (1988:220) dels att 5 och 13 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 13 a och 23 a §§, samt närmast före 13 a § en ny rubrik av följande lydelse. Med verksamhet med strålning avses i denna lag 1.tillverkning, införsel, utförsel, transport, saluförande, överlåtelse, upplåtelse, förvärv, innehav och användning av eller annan därmed jäm- förlig befattning med radioaktiva ämnen, 2.användning av eller annan därmed jämförlig befattning med tekniska anordningar som kan alstra strålning. Verksamhet med strålning före- ligger även vid hantering av radioaktiva ämnen som uppkom- mit i en annan verksamhet än så- dan som avses i första stycket. Den som bedriver eller har be- Den som bedriver eller har be- drivit verksamhet med strålning skall svara för att det i verksam- skall svara för att det i verksam- heten uppkomna radioaktiva av- heten uppkomna radioaktiva av- fallet hanteras och, när det behövs, fallet hanteras och, när det behövs, slutförvaras på ett från strål- slutförvaras på ett från strål- strålkällor som använts i verksam- strålkällor som använts i verksam- Om det är påkallat från strålskyddssynpunkt får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreskriva att den som bedriver eller har bedrivit verksamhet med strålning skall svara för att det i verk- samheten uppkomna radioaktiva avfallet hanteras eller slutförvaras på särskilt angivet sätt. meddela föreskrifter om skyldighet för producenter att se till att radioaktivt avfall av sådana pro- dukter som producenten tillverkar, till landet för in eller överlåter samlas in, omhändertas och, vid behov, slutförvaras på ett från Tillstånd enligt denna lag behövs inte för sådan verksamhet som (1998:808) och skrivits i tillstånd som meddelats enligt den lagen. Förslag till lag om finansieringen av hanteringen av radioaktivt avfall från icke kärnteknisk verksamhet Härigenom föreskrivs följande. 1 § Avgifter skall betalas enligt denna lag för att finansiera insamling, omhändertagande och slutförvar av radioaktivt avfall från icke kärn- Med radioaktivt avfall från icke kärnteknisk verksamhet avses i denna 1.radioaktivt avfall från produkter som innehåller radioaktiva ämnen (produktavfall), 2.radioaktivt avfall som uppkommer till följd av bedrivandet av miljö- farlig verksamhet enligt (verksamhetsavfall), och 3.avfall från material och föremål som kontaminerats av radioaktiva ämnen eller blivit radioaktiva genom induktion samt radioaktivt avfall som påträffas utan att någon ansvarig innehavare kan identifieras (övrigt avfall). Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter som närmare definierar vad som utgör radioaktivt avfall från icke kärnteknisk verksamhet. Skyldighet att betala avgift 2 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer med- delar närmare bestämmelser om betalningsskyldighet enligt denna lag. Avgiftsskyldighet får föreskrivas för den som 1.tillverkar, till för in eller säljer produkter som ger upphov till produktavfall, 2.bedriver miljöfarlig verksamhet där verksamhetsavfall uppkommer, 3.om det finns särskilda skäl, är innehavare av övrigt avfall.