prop · GT0345 · 2006-03-02 00:00:00 — Den befintliga undantagsregeln medför dock att , när den jämför kapitalsituationen mellan olika institut, måste ta hänsyn till om institutet ingår i en finansiell företagsgrupp eller inte. Nuvarande undantagsregel i kapitaltäckningslagen motiveras genom att de risker som innehavet i de företag som omfattas av den gruppbaserade redovisningen medför, beaktas genom det kapitalkrav som ställs på den finansiella företagsgruppen. Ett undantag för företag som omfattas av beräkning av kapitalbas och kapitalkrav på nivån finansiellt konglomerat kan motiveras av motsvarande skäl. Som konstaterar i sitt remissvar fokuserar tillsynen i relativt stor utsträckning på den övergripande gruppnivån. Att införa den nämnda undantags- bestämmelsen ligger därmed i linje med nuvarande inriktning på tillsynen. Vi anser därför att den utökade bestämmelsen bör tas in i kapitaltäckningslagen. Av den utformning lagförslagen gavs i promemorian följer att avdrag inte behöver göras för företag som ingår i samma finansiella konglomerat som institutet, vid beräkningen av den gruppbaserade kapitalbasen. Som har nämnts i det föregående får undantaget från avräkning från kapitalbasen endast tillämpas vid beräkningen av den individuella kapitalbasen. För att klargöra detta föreslår vi att det införs en bestäm- melse som anger att undantagsbestämmelsen inte är tillämplig vid beräkningen av kapitalbasen för en finansiell företagsgrupp. Avräkning från kapitalbasen i försäkringsbolag Motsvarande regler som redogjorts för ovan bör också gälla för avdrag från kapitalbasen i försäkringsbolag. Det innebär att avdrag skall göras vid beräkningen av försäkringsbolagets individuella kapitalbas för inne- hav i ett institut, ett pengar, ett försäkringsbolag eller ett motsvarande utländskt företag samt i ett finansiellt institut, ett utländskt återförsäkringsföretag eller ett försäkringsholdingföretag. På samma sätt skall avdrag göras för motsvarande tillskott i ovannämnda företag som föreslagits beträffande institut. Regeln om att avdrag på individuell nivå inte behöver ske om företa- Prop. 2005/06:45 gen ingår i samma försäkringsgrupp eller samma finansiella konglomerat bör också gälla för försäkringsföretag. En fråga som återstår att behandla är emellertid var gränsen bör gå för att avräkning från kapitalbasen skall ske. Möjligheten finns att i svensk rätt välja samma lösning som i konglomeratdirektivet och ange att avdrag skall ske när det finns ett ägarintresse i de berörda företagen. En annan lösning är att tillämpa de lägre gränserna i kapitaltäckningslagen även i fråga om försäkringsbolag. För finansiella företagsgrupper har de befint- liga bestämmelserna i kapitaltäckningslagen fungerat väl. Några egent- liga skäl för att avräkningsreglerna skall vara olika för en bank som äger ett försäkringsföretag än för ett försäkringsföretag som äger en bank finns inte. Möjligen skulle en sådan skillnad kunna utnyttjas för att kringgå de strängare regler som gäller för kreditinstitut och värdepap- persbolag. Mot denna bakgrund bedöms det vara lämpligt att bestämmel- serna om när avräkning skall ske från ett försäkringsbolags kapitalbas får samma utformning som motsvarande bestämmelser i kapitaltäcknings- lagen. Regeringens bedömning: Det krävs inte några lagändringar för att försäkringsdirektivens nya bestämmelser om informationsutbyte mellan tillsynsmyndigheter och centralbanker skall anses genomförda. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna har inga invändningar mot bedömningen. Konglomeratdirektivets innehåll: Artikel 16 i tredje skadeförsäk- ringsdirektivet (92/49/EEG) och artikel 16 i livförsäkringsdirektivet (2002/83/EG) innehåller bestämmelser om sekretess. Genom artikel 24.2 i konglomeratdirektivet ändras artikel 16.5c i tredje skadeförsäkringsdi- rektivet om informationsutbyte mellan tillsynsmyndigheter och central- banker eller andra liknande organ. Enligt artikel 25.2 görs en motsva- rande ändring i artikel 15.5c i tredje livförsäkringsdirektivet (92/96/EG) (numera artikel 16.8 i livförsäkringsdirektivet). Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 16.5c i tredje skadeförsäkringsdirektivet och artikel 16.8 i livförsäkringsdirektivet i deras tidigare lydelser fick medlemsstaterna tillåta de behöriga myndig- heterna att lämna ut information till centralbanker och andra organ med liknande uppgifter i deras egenskap av monetära myndigheter, och i förekommande fall till andra offentliga myndigheter med uppgift att utöva tillsyn över betalningssystem, för att dessa skall kunna fullgöra sina uppgifter. Medlemsstaterna fick också tillåta dessa myndigheter eller organ att till de behöriga myndig- heterna vidarebefordra sådan information. Den information som togs emot skulle vara underkastad tystnadsplikt. Enligt artikel 16.5c i tredje skadeförsäkringsdirektivet och artikel 16.8 i livförsäkringsdirektivet i dess tidigare lydelser var det alltså frivilligt för medlemsstaterna att införa bestämmelser om informationsutbyte Prop. 2005/06:45 mellan tillsynsmyndigheten och centralbanker. I den lydelse som artik- larna fått genom konglomeratdirektivet gäller frivilligheten inte längre. Sekretess skall nämligen inte längre hindra informationsutbytet mellan tillsynsmyndigheter och centralbanker m.fl. Dessutom skall artikeln inte hindra centralbanker m.fl. att vidarebefordra sådana uppgifter som till- synsmyndigheten kan behöva. Detta är regler som gäller för kreditinstitut enligt artikel 30.8 i kreditinstitutsdirektivet och för vär- depappersbolag enligt artikel 25.6 i investeringstjänstedirektivet (93/22/EEG). De infördes genom det s.k. BCCI-direktivet (95/26/EG). Detta direktiv genomfördes i svensk rätt efter förslag i prop. 1995/96:173. Där drogs efter en redovisning av tillämpliga bestämmel- ser i sekretesslagen slutsatsen att det inte krävdes någon lagstiftnings- åtgärd för att BCCI-direktivets regler om informationsutbyte mellan till- synsmyndighet och centralbank skulle anses genomförda (s. 101). Den bedömning som tidigare gjorts bör fortfarande gälla för kreditin- stitut och värdepappersbolag. De ändringar som föreslås i försäk- ringsdirektiven bedöms därför inte heller kräva några lagändringar. Regeringens förslag: När på begäran av en be- hörig myndighet hemmahörande inom EES kontrollerar information som avser företag som ingår i en försäkringsgrupp eller en finansiell företagsgrupp, får den myndigheten närvara vid kontrollen. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna har inga invändningar mot förslaget. Konglomeratdirektivets innehåll: Genom artikel 28.2 i konglome- ratdirektivet görs en ändring av artikel 6.3 i försäkringsgruppsdirektivet (98/78/EG). Om behöriga myndigheter i en medlemsstat vill kontrollera information som rör ett företag som står i vissa närmare angivna förbin- delser med ett försäkringsföretag som är underkastat tillsyn, skall den enligt artikel 6.3 begära hos de behöriga myndigheterna i den andra med- lemsstaten att denna kontroll genomförs. De myndigheter som mottar en sådan begäran skall inom ramen för sin behörighet efterkomma den genom att själv genomföra kontrollen, låta de myndigheter som framställt begäran genomföra den eller tillåta en revisor eller annan expert att genomföra kontrollen. Genom konglomeratdirektivet har i artikel 6.3 gjorts tillägget att den behöriga myndighet som har framställt begäran får, om den så önskar, delta i kontrollen, om den inte själv utför den. Artikel 56.7 i kreditinstitutsdirektivet (2000/12/EG) innehåller regler motsvarande dem i artikel 6.3 i försäkringsgruppsdirektivet. Genom arti- kel 29.10 i konglomeratdirektivet har det gjorts samma tillägg till reg- lerna i kreditinstitutsdirektivet som till dem i försäkringsgruppsdirektivet. Skälen för regeringens förslag: I avsnitt 11.5 behandlas en be- stämmelse om kontroll av information som rör ett finansiellt konglome- rat. De skäl som redovisas där har betydelse även för bedömningen här. Kontroll av information för försäkringsgrupper Bestämmelser motsvarande dem i artikel 6.3 i försäkringsgruppsdirekti- vet finns i 19 kap. 4 § andra och tredje styckena försäkringsrörelselagen. Dessa bestämmelser innebär att det är som själv genomför kontrollen. Av förarbetena till bestämmelserna framgår att en sådan kontroll som sker av ett svenskt företag i samma koncern som det utländska försäkringsföretaget kan utföras tillsammans med represen- tanter från den utländska tillsynsmyndigheten (prop. 1999/2000:99 s. 51). Det tillägg som genom konglomeratdirektivet har gjorts i artikel 6.3 in- nebär alltså inte någon ändring i sak för den utländska myndighetens möjlighet att delta i kontrollen. Mot bakgrund av att direktivet innebär en rättighet att delta i kontrollen bör detta dock komma till direkt uttryck i försäkringsrörelselagen. Kontroll av information för finansiella företagsgrupper Motsvarigheten till bestämmelsen i artikel 56.7 i kreditinstitutsdirektivet finns i svensk rätt i 7 kap. 4 § kapitaltäckningslagen. Paragrafen medger att , inom ramen för sin befogenhet, lämnar eller kontrollerar information som behövs för att en utländsk myndighet skall kunna utöva sin tillsyn eller också tillåter att denna myndighet själv utför kontrollen. Det tillägg som genom konglomeratdirektivet har gjorts i artikel 56.7 i kreditinstitutsdirektivet innebär att en utländsk behörig myndighet som framställt begäran får om den så önskar delta i kontrollen om den inte själv utför den. Ett tillägg motsvarande detta bör för fullständighetens skull tas in även i kapitaltäckningslagen. Lämplighetsprövning av ledningen i försäkringshol- dingföretag och holdingföretag med finansiell verk- Regeringens förslag: Den som ingår i ledningen för ett försäkringsholdingföretag eller ett holdingföretag med finansiell verksamhet, skall ha tillräcklig insikt och erfarenhet för att delta i ledningen av ett sådant företag och även i övrigt vara lämplig för en Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens Remissinstanserna har inga invändningar mot förslaget. Konglomeratdirektivets innehåll: Genom artikel 28.4 i konglome- ratdirektivet införs en regel i en ny artikel 10b i försäkringsgruppsdirek- tivet som innebär att lämpligheten hos de personer som ingår i lednings- organet för ett holdingföretag med blandad verksamhet skall prövas. den svenska språkversionen av konglomeratdirektivet sägs att pröv- ningen skall avse ledningen i ett holdingbolag med blandad verksamhet. den engelska versionen talas dock om insurance holding company, dvs. Den engelska lydelsen tas som utgångs- punkt för genomförandet i svensk rätt. I en ny artikel 54 a i kreditinsti- Prop. 2005/06:45 tutsdirektivet införs genom artikel 29.8 i konglomeratdirektivet en regel som innebär att lämpligheten hos de personer som ingår i ledningsorga- net för ett holdingföretag med finansiell verksamhet skall prövas. Skälen för regeringens förslag: För att genomföra direktivet bör det tas in bestämmelser i försäkringsrörelselagen och kapitaltäckningslagen om att den som ingår i ledningen skall ha tillräcklig insikt och erfarenhet för att delta i ledningen av ett försäkringsholdingföretag respektive ett holdingföretag med finansiell verksamhet. De som ingår i ledningen är: den som ingår styrelsen eller är verkställande direktör eller är ersättare för en sådan person. Dessutom omfattas de som ingår i lednings-, förvaltnings- och tillsynsorganet i ett europabolag. Ändringarna motiveras på samma sätt som i avsnitt 10, där motsvarade bestämmelse för ledningen i ett blandat finansiellt holdingföretag be- handlas. 14.6Ändringar i bestämmelserna om försäkringsgrupper Regeringens förslag: Definitionen av försäkringsholdingföretag i 1 kap. 9 e § försäkringsrörelselagen ändras så att den inte omfattar blandade finansiella holdingföretag. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna har inga invändningar mot förslaget. Konglomeratdirektivets innehåll: I försäkringsgruppsdirektivet defi- nieras försäkringsholdingbolag som ett moderföretag vars huvudsakliga verksamhet består i att förvärva och ha ägarintresse i dotterföretag, vilka enbart eller huvudsakligen är ett försäkringsföretag, återförsäkringsföre- tag eller försäkringsföretag i tredje land där minst ett av dotterföretagen är försäkringsföretag. I den definitionen har det gjorts ett tillägg som in- nebär att definitionen inte träffar företag som är blandade finansiella holdingföretag enligt artikel 2.15 i konglomeratdirektivet. Skälen för regeringens förslag: I 1 kap. 9 e § försäkringsrörelselagen definieras försäkringsholdingföretag som ett moderföretag som inte är ett försäkringsföretag och vars verksamhet huvudsakligen består i att förvärva och förvalta andelar i dotterföretag som uteslutande eller huvud- sakligen är försäkringsbolag eller utländska försäkringsföretag. För att genomföra konglomeratdirektivet bör det till den definitionen läggas att moderföretaget inte heller skall vara ett blandat finansiellt hol- dingföretag enligt konglomeratdirektivet. Regeringens förslag: Definitionerna i 7 a kap. 1 och 2 §§ försäk- ringsrörelselagen som anger vilka företag som ingår i en för- säkringsgrupp ändras. En försäkringsgrupp skall bestå av 1. ett försäkringsbolag och a)dess dotterföretag eller intresseföretag som är försäkringsföretag, b)försäkringsföretag med vilket försäkringsbolaget har en gemen- sam eller i huvudsak gemensam ledning, 2. ett försäkringsbolag och dess moderföretag som är a)ett försäkringsholdingföretag, b)ett utländskt återförsäkringsföretag eller c)ett annat utländskt försäkringsföretag med hemvist utanför EES, 3. ett försäkringsbolag och dess moderföretag som är ett annat företag än som avses i 1 och 2 men som inte är ett blandat finansiellt holdingföretag enligt lagen om särskild tillsyn över finansiella kon- glomerat. En försäkringsgrupp skall även omfatta 1. försäkringsbolagets andra dotterföretag och intresseföretag, 2. företag med vilka försäkringsbolaget har en gemensam eller i huvudsak gemensam ledning, 3. företag som försäkringsbolaget är dotterföretag eller intresseföre- tag till, 4. övriga dotterföretag och intresseföretag till företag som anges i 2 och 3, och 5. företag med vilka företag som avses i 2 och 3 har en gemensam eller i huvudsak gemensam ledning. Liknande ändringar skall för understödsföreningar göras i lagen om understödsföreningar. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna har inga invändningar mot förslagen. Konglomeratdirektivets innehåll: Genom artikel 28 i konglomeratdi- rektivet ändras definitionerna av företag med ägarintresse, anknutet företag och försäkringsholdingföretag med blandad verksamhet i artikel 1 i försäkringsgruppsdirektivet (98/78/EG). Ändringen av definitionen av företag med ägarintresse innebär att un- der den definitionen faller inte bara företag som är moderföretag till ett annat företag eller som har ett ägarintresse, utan även ett företag som är knutet till ett annat företag genom ett sådant förhållande som avses i artikel 12.1 i sjunde bolagsdirektivet (83/349/EEG), dvs. företag som har gemensam eller i huvudsak gemensam ledning. Ändringen av definitionen av ett anknutet företag innebär att under den definitionen faller inte bara företag som dotterföretag till ett annat företag eller föremål för ägarintresse utan även företag som är knutet till ett an- nat företag genom ett sådant förhållande som avses i artikel 12.1 i sjunde bolagsdirektivet. Definitionen av försäkringsholdingföretag med blandad verksamhet omfattar ett annat moderföretag än ett försäkringsföretag, ett försäkrings- företag i tredje land, ett återförsäkringsföretag eller ett försäkringshol- Prop. 2005/06:45 dingföretag. I den definitionen har gjorts tillägg som innebär att defini- tionen inte träffar företag som är blandade finansiella holdingföretag en- ligt artikel 2.15 i konglomeratdirektivet. Skälen för regeringens förslag Försäkringsgruppsdirektivets definition av försäkringsgrupp Artikel 2.1 i försäkringsgruppsdirektivet anger tre olika strukturer för försäkringsgrupper: 1.försäkringsföretag med ägarintresse i minst ett försäkringsföretag, ett återförsäkringsföretag eller ett försäkringsföretag i tredje land, 2.försäkringsföretag vars moderföretag är ett försäkringsholdingbolag, ett återförsäkringsföretag eller ett försäkringsföretag i tredje land, och 3.försäkringsföretag vars moderföretag är ett försäkringsholdingbolag med blandad verksamhet. Av artikel 3.2 framgår vilka andra företag som skall ingå i gruppen och omfattas av tillsynen: 1.företag som är anknutna till försäkringsföretag, 2.företag med ägarintresse i försäkringsföretag, och 3.företag som är anknutna till företag med ägarintresse i försäkrings- företag. Försäkringsrörelselagens definition av försäkringsgrupp I försäkringsrörelselagen används inte begreppen företag med ägar- intresse och anknutet företag. I stället talas där om moderföretag, dotterföretag och intresseföretag. I försäkringsrörelselagen (7 a kap. 1 §) definieras en försäkringsgrupp som 1.ett försäkringsbolag och dess dotterföretag eller intresseföretag som är försäkringsföretag, 2.ett försäkringsbolag och dess moderföretag som är a)ett försäkringsholdingföretag, b)ett utländskt återförsäkringsföretag eller c)ett annat utländskt återförsäkringsföretag med hemvist utanför EES, 3. ett försäkringsbolag och dess moderföretag som är ett annat företag än som avses i 1 och 2. En försäkringsgrupp omfattar enligt 7 a kap. 2 § samma lag även 1. försäkringsbolagets andra dotterföretag och intresseföretag, 2. företag som försäkringsbolaget är dotterföretag eller intresseföretag till, och 3. övriga dotterföretag och intresseföretag till företag som anges i 2. har försäkringsgruppsdirektivets definitioner av företag med ägarintresse omfattat företag som är moderföretag eller som har ägarintresse i ett annat företag. har definitionen av anknutet företag omfattat företag som är dotterföretag eller är föremål för ägarin- tresse. Genom konglomeratdirektivet har i dessa definitioner gjorts tillägget att de skall omfatta även företag som har gemensam eller i huvudsak gemensam ledning. med ägarintresse förekommer i ovan redovisade artikel 2.1 i försäkringsgruppsdirektivet. Som en konsekvens av att detta begrepp genom konglomeratdirektivet fått en vidgad innebörd bör definitionen av försäkringsgrupper i 7 a kap. 1 § försäkringsrörelselagen kompletteras. Den bör i fortsättningen inbegripa även en sådan försäk- ringsgrupp som består av ett försäkringsbolag och försäkringsföretag med vilket bolaget har en gemensam eller i huvudsak gemensam ledning. med ägarintresse och anknutet företag förekommer även i den tidigare redovisade artikeln 3.2 i försäkringsgruppsdirektivet. Deras motsvarigheter finns i 7 a kap. 2 § försäkringsrörelselagen, som i likhet med artikel 3.2 anger vilka övriga företag som skall anses ingå i en försäkringsgrupp. Begreppen får konsekvenser även för den nämnda paragrafen. Den bör således ändras så att det framgår att en försäkringsgrupp även omfattar företag med vilka ett försäkringsbolag har en gemensam eller i huvudsak gemensam ledning. Vidare bör det framgå att en försäkringsgrupp också omfattar dotter- och intresseföretag till företag med vilka försäkringsbolaget har en gemensam eller huvudsak gemensam ledning liksom företag som har en gemensam eller i huvudsak gemensam ledning med det sistnämnda företaget. Dessutom bör gruppen omfatta förutom dotterföretag och intresseföretag till företag som försäkringsbolaget är dotterbolag eller intressebolag till företag som har en gemensam eller i huvudsak gemensam ledning med ett företag som försäkringsbolaget är dotterbolag eller intressebolag till. Försäkringsrörelselagen innehåller inte någon definition av försäk- ringsholdingföretag med blandad verksamhet. Detta begrepp används bl.a. i artikel 2.3 i försäkringsgruppsdirektivet för att beskriva strukturen i en försäkringsgrupp. Där sägs att en försäkringsgrupp består av bl.a. ett försäkringsföretag vars moderföretag är ett försäkringsholdingbolag med blandad verksamhet. Dess motsvarighet i försäkringsrörelselagen finns i 7 a kap. 1 § första stycket, som anger att en försäkringsgrupp består av ett försäkringsbolag och dess moderföretag som är ett annat företag än som nämnts tidigare i paragrafen (se ovan). Genom konglomeratdirekti- vet undantas från definitionen av försäkringsholdingföretag med blandad verksamhet även sådana moderföretag som är blandade finansiella hol- dingföretag enligt artikel 2.15 i det direktivet. I konsekvens med detta bör i det nämnda stadgandet i försäkringsrörelselagen göras ett tillägg som innebär att moderföretaget inte heller skall vara ett blandat finansi- ellt holdingföretag, såsom detta definieras i den nya lagen om särskild tillsyn över finansiella konglomerat. Även i lagen om understödsföreningar finns bestämmelser om försäk- ringsgrupper. I dessa bestämmelser bör göras tillägg motsvarande de som ovan redovisats beträffande försäkringsrörelselagen. Enligt 26 a § lagen om understödsföreningar består en försäkrings- grupp av en understödsförening och dess dotterföretag eller intresseföre- tag som är försäkringsföretag. Denna bestämmelse bör kompletteras så att en försäkringsgrupp föreligger även när en understödsförening har en gemensam eller i huvudsak gemensam ledning med ett annat försäkrings- Prop. 2005/06:45 företag. Enligt 26 b § samma lag omfattar en försäkringsgrupp även under- stödsföreningens andra dotterföretag och intresseföretag. Här bör läggas till att en försäkringsgrupp omfattar även andra företag än försäkringsfö- retag med vilka understödsföreningen har en gemensam eller i huvudsak gemensam ledning. 14.6.3Transaktioner inom en försäkringsgrupp Regeringens bedömning: Det behöver inte göras någon ändring i bestämmelserna om riskhantering i försäkringsrörelselagen och lagen om understödsföreningar med anledning av ändringarna i artikel 8.2 i försäkringsgruppsdirektivet om transaktioner inom grupper. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna har inga invändningar mot bedömningen. Konglomeratdirektivets innehåll: Genom artikel 28.3 i konglomerat- direktivet har första stycket i artikel 8.2 i försäkringsgruppdirektivet fått en ny lydelse. Den nya lydelsen innebär att medlemsstaterna skall kräva att försäkringsföretag följer adekvata metoder för riskhantering och ruti- ner för intern kontroll, inbegripet sunda rapporterings- och redovisnings- förfaranden, för att på ett lämpligt sätt identifiera, mäta, övervaka och kontrollera interna transaktioner. Medlemsstaterna skall också kräva att försäkringsföretagen minst en gång rapporterar betydande trans- aktioner till de behöriga myndigheterna. Allt detta skall övervakas av de behöriga myndigheterna. I dess tidigare lydelse innehöll bestämmelsen i artikel 8.2 endast en skyldighet att minst en gång rapportera bety- dande interna transaktioner till de behöriga myndigheterna. Skälen för regeringens bedömning: Av stabilitetsregeln 1 kap. 1 a § första stycket försäkringsrörelselagen framgår att försäkringsrörelse skall drivas med en för rörelsens omfattning och beskaffenhet tillfreds- ställande kontroll över försäkringsrisker, placeringsrisker och rörelseris- ker så att åtagandena mot försäkringstagarna och andra ersättningsberät- tigade på grund av försäkringarna kan fullgöras. Av förarbetena till den bestämmelsen (prop. 1998/99:87 s. 177 och 178) framgår att riskkon- trollen inte enbart innefattar förmågan att identifiera och följa upp olika slag av risker utan också frågor om intern styrning och intern kontroll.