prop · GT03128 · 2006-03-20 00:00:00 — Regeringen föreslår därför inte någon bestämmelse om straff för den som bryter mot bestämmelserna i . Enligt allmänna principer bör det inte vara möjligt att ingripa med straff och vitespåföljd mot samma förfarande. I flera författningar har denna ståndpunkt kommit till uttryck på så sätt att det uttryckligen har föreskrivits att den som har överträtt vitesföreläggandet inte döms till an- svar för den gärning som omfattas av föreläggandet. Med hänsyn till att det föreslås kunna utfärdas förelägganden och förbud enligt den nya lagen om kontroll av husdjur m.m. bör motsvarande bestämmelse införas även i denna lag. Överklagande och verkställighet av beslut Regeringens förslag: Bestämmelser om överklagande av beslut i en- skilda fall av sådana organisationer eller sammanslutningar som har fått sig tilldelade särskilda myndighetsuppgifter med stöd av lagen skall tas in även i den nya lagen. Beslut som har meddelats av en sådan organisation som avses i artikel 7.2 i och rådets förordning (EG) nr 2160/2003 skall få överklagas hos . Beslut av annan statlig myndighet än regeringen får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagan- de till kammarrätten. En myndighet får bestämma att dess beslut skall gälla även om det överklagas. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regering- ens. I promemorian finns dock inget förslag om rätt att överklaga beslut meddelade av organisationer som avses i artikel 7.2 i och rådets förordning (EG) nr 2160/2003. Remissinstanserna: Länsrätten i anser att det genom möjligheten att överklaga beslut som har meddelats med stöd av EG- förordningarna ges en mycket vidsträckt och svåröverskådlig överkla- ganderätt och det bör övervägas om denna rätt kan preciseras genom föreskrifter om att beslut kan överklagas endast i särskilt angivna fall. Länsrätten framför även vissa synpunkter på den lagtekniska utform- ningen. Skälen för regeringens förslag: I 16 § i den nuvarande lagen om kon- troll av husdjur m.m. finns bestämmelser om överklagande av beslut i enskilda fall som fattas av sådana organisationer eller sammanslutningar som fått sig tilldelade särskilda myndighetsuppgifter med stöd av lagen. I sådana fall får beslut överklagas till och verkets beslut får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. I allmän förvaltnings- domstol är den enskildes motpart även då organisation, sammanslutning eller slakteri först beslutat i saken. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Motsvarande bestämmelser om överklagande bör även tas in i den nya lagen. Enligt artikel 7.2 i och rådets förordning (EG) nr 2160/2003 kan organisationer som företräder livsmedels- eller foderföre- tagare få sina kontrollprogram godkända av den behöriga myndigheten (). Sådana program skulle kunna innehålla klausuler som möjliggör för organisationen att besluta om uteslutning av företagare som ingår i programmet. Det bör därför finnas en möjlighet att kunna över- klaga beslut fattade av en organisation vars kontrollprogram har godkänts enligt artikel 7.2 i och rådets förordning (EG) nr 2160/2003 till . Enligt förslagen i föregående avsnitt får , och i före- kommande fall , meddela beslut om föreläggande och för- bud eller rättelse på den enskildes bekostnad. Dessa samt andra beslut som myndigheterna fattar med stöd av lagen eller föreskrifter meddelade med stöd av lagen bör kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Även beslut som fattas med stöd av EG-förordningar bör kunna över- Prop. 2005/06:128 klagas. I lagen bör följaktligen införas en överklagandemöjlighet för be- slut fattade med stöd av de EG-förordningar som kompletteras av lagen. Regeringen delar inte Länsrättens i farhågor att överkla- gandebestämmelserna kommer att leda till en vidsträckt och svåröver- skådlig överklaganderätt. Enligt regeringens bedömning är den mängd beslut som kontrollmyndigheterna har rätt att fatta med stöd av EG-för- ordningarna begränsade. Beslut som fattas av kontrollmyndigheten kan vara av sådan karaktär att de bör kunna verkställas även om de överklagas. Det bör därför finnas en bestämmelse i den nya lagen som gör det möjligt för en myndighet att bestämma att dess beslut skall gälla även om det överklagas. 15 Ändringar i växtskyddslagen 15.1Ändringar med anledning av och rådets förordning (EG) nr 882/2004 Regeringens förslag: Det skall föras in en ny bestämmelse i växtskydds- lagen om att lagen kompletterar sådana EG-bestämmelser som faller inom tillämpningsområdet för lagen. Regeringen skall i Svensk författ- ningssamling tillkännage vilka grundförordningar som avses. I fråga om EG-bestämmelser som faller inom flera lagars tillämpnings- område tillkännager regeringen i vilka bestämmelser som kompletteras av denna lag. Regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, skall ges rätt att meddela före- skrifter eller i det enskilda fallet fatta beslut som behövs som kom- plettering av EG-bestämmelserna. Promemorians förslag: Överensstämmer i princip med regeringens. promemorian föreslås dock att regeringen i fråga om EG-förordningar som faller inom flera lagars tillämpningsområde i verkställighetsföre- skrifter skall kunna precisera vilka bestämmelser i förordningen som kompletteras av denna lag. Remissinstanserna: De remissinstanser som har yttrat sig är positiva till förslaget eller har inte haft något att erinra. Skälen för regeringens förslag: Av avsnitten 8 och 9 framgår att växtskyddslagen (1972:318) i vissa avseenden behöver komplettera och rådets förordning (EG) nr 882/2004 av den om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmel- serna om djurhälsa och djurskydd. Av artikel 59 i denna förordning följer nämligen att artiklarna 4146 skall tillämpas för de frågor som behandlas inom ramen för rådets direktiv /29/EG av om skyddsåtgärder mot att skadegörare på växter eller växtprodukter förs in till gemenskapen och mot att de sprids inom gemenskapen. att växtskyddet skall ingå i de nationella kontrollplaner och årliga rapporter som varje medlemsstat är skyldiga att upprätta. kommissionens experter skall genomföra revisioner i medlemsstaterna i syfte att kontrollera bl.a. genomförandet av den fleråriga nationella Prop. 2005/06:128 kontrollplanen. Den behöriga myndigheten för växtskyddsfrågor i medlemsstaten skall ge allt nödvändigt stöd och tillhandahålla alla handlingar och annat tekniskt stöd som kommissionens experter begär så att kontrollerna kan genomföras effektivt och ändamålsenligt. Kommis- sionens experter skall i samma syfte ha tillträde till de lokaler och tillgång till de uppgifter och databehandlingssystem som är av betydelse. För att den ovan nämnda EG-förordningen skall kunna verkställas i behöver växtskyddslagen komplettera vissa bestämmelser i för- ordningen. Av övervägandena i avsnitt 8.2 framgår det att en enhetlig lagstiftningsmetod bör väljas för detta ändamål. Det bör därför införas en bestämmelse i lagen som anger att lagen kompletterar sådana bestäm- melser i EG-förordningar (EG-bestämmelser) som faller inom tillämp- ningsområdet för lagen. Regeringen skall i ge till känna vilka grundförordningar som avses. Regeringen instämmer i Lagrådets bedömning att tillkännagivandeförfarandet bör användas även för att ange vilka bestämmelser i en EG-förordning som täcker flera lagars tillämpningsområde som skall kompletteras av växtskyddslagen. En bestämmelse om detta bör därför föras in i lagen. Regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, bör vidare ges rätt att meddela de föreskrifter eller fatta de beslut i enskilda fall som behövs som komplettering av EG-bestämmelserna. Det kan exempelvis röra sig om föreskrifter eller beslut som är nödvändiga för att kunna genomföra bestämmelserna om kontrollplaner och årliga rappor- ter. Även föreskrifter som kan behöva meddelas om den behöriga myn- dighetens skyldighet att tillhandahålla kommissionens experter den hjälp som behövs för revisionerna bör i förekommande fall regeringen kunna meddela med stöd av detta bemyndigande. 15.2Ändringar med anledning av direktiv /89/EG Regeringens förslag: Med växt i växtskyddslagen skall avses levande växt eller levande växtdel, inklusive fröer. Den närmare betydelsen av växt anges i föreskrifter meddelade av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Med växtprodukt skall i lagen avses produkt av växtursprung som inte är en växt enligt lagens definition och som har karaktär av råvara eller som har genomgått en enklare bearbetning. Med växtskadegörare skall i lagen avses art, stam eller biotyp av växt, djur eller patogen som är skadlig för växt, växtodling eller växtprodukt. Det nya begreppet växtprodukt skall införas i de paragrafer i växt- skyddslagen som endast nämner begreppet växt. Promemorians förslag: Överensstämmer i princip med regeringens. I promemorian har definitionen av växtprodukt en annan språklig utformning. Remissinstanserna: De remissinstanser som har yttrat sig är positiva till eller har inget att erinra mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: I 1 § växtskyddslagen definieras be- greppen växt och växtskadegörare. Med växt avses även del av växt, såsom lök, rotstock, gren, kvist, blad, blomma, frukt, frö eller bark. Med växtprodukt avses produkt av växtursprung som har karaktär av råvara såsom exempelvis timmer eller spannmål eller sådan produkt som har genomgått en enklare behandling, exempelvis virke och enklare trä- konstruktioner såsom träemballage och monteringsfärdiga byggnader. Med växtskadegörare avses enligt lagen virus, bakterie, svamp, nematod, insekt, kvalster, mykoplasma och annan organism ur växt- eller djurriket som kan förorsaka sjukdom eller annan skada på växt eller växtodling. Genom rådets direktiv /89/EG av om ändring av direktiv /29/EG ändras innehållet i flera centrala defini- tioner. Med växter skall enligt artikel 2.1 avses levande växter eller le- vande växtdelar, inklusive fröer. Enligt direktivet utgör levande växtdelar bl.a. viss frukt, vissa grönsaker samt knölar, lökar, jordstammar, snitt- blommor, grenar med bladverk, avskurna träd med bladverk, blad och bladverk, vävnadskultur av växter, pollen samt sticklingar. Med fröer avses fröer i termens botaniska betydelse med undantag för sådana som inte är avsedda för sådd. Kommissionen får, efter hörande av medlems- staterna, utöka den lista genom vilket begreppet växtdelar definieras. Med växtskadegörare avses enligt direktivet alla arter, stammar eller bio- typer av någon växt, djur eller patogen som är skadlig för växter eller växtprodukter. Direktivet innehåller också en särskild definition av begreppet växtprodukt. Med växtprodukt avses, enligt artikel 2.1 b, produkter från växter som är obearbetade eller som har genomgått en enkel bearbetning såvida de inte är växter. Växtskyddslagens terminologi bör så långt som möjligt anpassas till gemenskapsrätten. För att tolknings- och tillämpningssvårigheter inte skall uppkomma bör det nuvarande växtbegreppet ändras så att det över- ensstämmer med direktivets definition. Fröer är visserligen botaniskt att se som levande växtdelar. Fröer har dock en särställning i direktivet och det är inte någon självklarhet att dessa omfattas av begreppet levande växtdelar. Med hänsyn till detta bör begreppet fröer uttryckligen anges i lagtexten. Det nuvarande växtbegreppet i växtskyddslagen innefattar även det som i direktivet särskilt definieras som växtprodukt, dvs. en produkt som alltjämt har karaktär av råvara såsom timmer och spannmål. Mot bak- grund av att växtbegreppet i lagen föreslås att anpassas efter direktivets definition bör följaktligen även begreppet växtprodukt införas i lagen. Denna definition bör lämpligen införas i 1 § växtskyddslagen. Även be- greppet växtskadegörare i 1 § växtskyddslagen bör anpassas så att det överensstämmer med den nya lydelsen av definitionen i direktivet. Som framgår ovan kan kommissionen göra tillägg till den lista genom vilket begreppet levande växtdelar definieras. De svenska reglerna kan därför fortlöpande behöva anpassas i enlighet med kommissionens be- slut. Det bör ankomma på regeringen eller den myndighet som regering- en bestämmer att i föreskrifter närmare ange vad som avses med växt enligt lagen. Till följd av att det nuvarande begreppet växt föreslås delas upp i växt och växtprodukt bör begreppet växtprodukt uttryckligen anges i samtliga paragrafer i växtskyddslagen som enligt gällande rätt endast nämner Prop. 2005/06:128 begreppet växt. Begreppet bör följaktligen tas in i 35 a §§ samt i 7 a § 15.2.2Förbud av hantering och innehav av växt och växtprodukter Regeringens förslag: För att bekämpa och hindra spridning av växt- skadegörare skall regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, bemyndigas att förbjuda eller meddela villkor för innehav eller annan hantering av växt, växtprodukt, jord, kompost, gödsel eller annat odlingssubstrat samt kulturer av växtskadegörare. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De remissinstanser som har yttrat sig är positiva till eller har inget att erinra mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Gemenskapslagstiftningen innehåller flera direktiv med syfte att lokalisera vissa särskilt utpekade farliga växt- skadegörare, bestämma deras utbredning och förhindra deras förekomst och spridning. Detta gäller bl.a. rådets direktiv /85/EEG av om bekämpning av ljus ringröta på potatis, EGT L 259, 18.10.1993, s. 1, (Celex 31993L0085) samt rådets direktiv /57/EG av om bekämpning av Ralstonia solancearum () Yarbuuchi, EGT L 235, 21.8.1998, s. 1, (Celex 31998L057). Enligt di- rektiven skall medlemsstaterna förbjuda innehav och hantering av skade- görare som omfattas av direktiven. Växtskyddslagen innehåller inte några regler om förbud mot innehav och hantering av skadegörare. Enligt 5 § första stycket 6 i lagen finns möjligheter för regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer att förbjuda eller föreskriva villkor för införsel, utförsel eller bortförande av växt, växtskadegörare, jord, kompost, gödsel och kulturer av växtskadegörare. Bemyndigandet avser både normbeslut och beslut i det enskilda fallet. För att genomföra de ovan nämnda direktiven i nationell rätt bör lagens bestämmelse följaktligen kompletteras med en möjlighet att föreskriva om även innehav eller annan hantering av växt, växtprodukt, växtskade- görare, jord, kompost, gödsel och kulturer av växtskadegörare. Växtskyddslagens nuvarande lydelse omfattar inte annat odlingssub- strat än jord, kompost och gödsel. Lagen bör även omfatta andra odlings- substrat. Med odlingssubstrat avses ämne som växter odlas i och med den huvudsakliga funktionen att ge växten stadga och utgöra ett förlag för vatten och näring. Förutom jord, kompost och gödsel är växtdelar, rester av växter och andra organismer i olika stadier av nedbrytning samt torv eller bark exempel på odlingssubstrat. Kontroll som genomförs av EG:s institutioner och av institutionernas inspektörer eller experter Regeringens förslag: En innehavare av mark, byggnad eller transport- medel skall vara skyldig att lämna tillträde för en åtgärd enligt lagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen även till EG:s institu- tioner och av institutionerna utsedda inspektörer eller experter. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De remissinstanser som har yttrat sig är positiva till eller har inget att erinra mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt 6 § växtskyddslagen är en innehavare av mark, byggnad eller transportmedel skyldig att lämna till- träde för en åtgärd enligt lagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Enligt artikel 21 i rådets direktiv /29/EG av om skyddsåtgärder mot att skadegörare på växter eller växtprodukter förs in till gemenskapen och mot att de sprids inom gemenskapen får kommis- sionen låta utföra viss kontroll av medlemsstaternas efterlevnad av direk- tivet, bl.a. avseende bestämmelserna om växtpass och import. Vid kon- trollen har kommissionens experter rätt att ta del av handlingar samt att ta prover. Kontroller som utförs i en medlemsstat måste dock genomföras i samarbete med den officiella växtskyddsmyndigheten i medlemsstaten. För att EG:s experter och institutioner skall kunna garanteras tillträde till mark, byggnader eller transportmedel bör lagen således kompletteras i detta hänseende. Skyldigheten för innehavare att lämna tillträde avser även till privata kontrollorgan till vilka befogenheter enligt växtskyddslagen har överlåtits (se avsnitt 15.3.1.1). Lagens nuvarande lydelse behöver således inte förtydligas i detta avseende. 15.3Övriga ändringar i växtskyddslagen 15.3.1Överlåtelse till enskilda kontrollorgan Regeringens förslag: Regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, får överlåta till ett enskilt kontrollorgan som är juridisk person att vid införsel av växt, växtprodukt, växtskadegörare, jord, kompost, gödsel eller annat odlingssubstrat samt kulturer av växtskade- görare förelägga fastighetsägare eller nyttjanderättshavare att vidta åtgärd för bekämpning av växtskadegörare på fastigheten, förordna om smittrening av lokal, redskap, transportmedel eller annat föremål som kan hysa växtskadegörare, förordna om smittrening eller förstöring av växt, växtprodukt eller förpackning till växt eller växtprodukt eller om begränsning i rätten att använda växt eller växtprodukt eller sådan förpackning, meddela förbud mot eller villkor för införsel eller bortförande av växt, växtprodukt, växtskadegörare, jord, kompost, gödsel eller annat odlingssubstrat och kulturer av växtskadegörare, samt besluta om provtagning eller undersökning av växt, växtprodukt, jord, eller annat odlingssubstrat, mark, lokal, transportmedel, förpack- ning, redskap eller annat föremål som kan hysa växtskadegörare. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De remissinstanser som har yttrat sig är positiva till eller har inget att erinra mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: I syfte att förhindra att växtskade- görare sprids inom gemenskapen finns bestämmelser om kontroll och åtgärder i rådets direktiv /29/EG. Enligt artikel 6 skall med- lemsstaterna föreskriva att växter och växtprodukter m.m. kontrolleras avseende eventuella angrepp av växtskadegörare. Kontrollen skall även omfatta växter eller växtprodukter som odlas eller som används för vida- re produktion och skall då i första hand utföras på produktionsplatsen. Vidare skall producenterna införas i ett register som är tillgängligt för kommissionen. Enligt artiklarna 4 och 5 skall medlemsstaterna förbjuda införsel av vissa växter och växtprodukter. Medlemsstaterna skall även meddela vissa förbud och vidta nödvändiga åtgärder samt meddela kom- missionen om förekomst av skadegörare och om de skyddsåtgärder som staten har vidtagit (artiklarna 16.1 och 16.2). Direktivets bestämmelser om kontroll och åtgärder har genomförts genom växtskyddslagen, förordningen (1995:681) om växtskydd m.m. samt genom av meddelade föreskrifter. Regel- verket innehåller bestämmelser om bl.a. anmälningsplikt, undersökning och provtagning. Dessutom finns bestämmelser om införselförbud och andra åtgärder för att bekämpa eller kartlägga förekomst av skadegörare. Enligt artikel ii rådets direktiv /29/EG får en medlemsstats ansvariga myndigheter med stöd av nationell lagstiftning delegera de uppgifter som fastställs i direktivet till en offentligrättslig eller privat- rättslig juridisk person. Överlåtelse får ske till två olika slags juridiska personer, till de som uteslutande utför offentliga uppgifter eller till andra juridiska personer. I båda fallen gäller att den juridiska personen skall verka under växtskyddsmyndighetens tillsyn och bemyndigande samt att den inte har något personligt intresse i resultatet av de åtgärder som den vidtar. För den förstnämnda kategorin av juridiska personer krävs att de i en- lighet med en officiellt godkänd stadga uteslutande utför särskilda offent- liga uppgifter. För den andra kategorin av juridiska personer ställs inte detta krav. Däremot fordras det att växtskyddsmyndigheten behåller hu- vudansvaret för det som har överlåtits. bedöms behovet av kontroll av införsel från tredje länder av vissa växtprodukter bli mer omfattande och beröra en större del av den svenska gränsen än vad som har varit fallet. är den enda myndigheten som ansvarar för kontroll och beslut enligt växtskyddslagen. Denna kontroll finansieras huvudsakligen genom avgifter som tas ut av näringen. har regionala kontor i (kommun), , och . varorna via hamnar längs , där således regionala kontor saknas, väntas öka, bedöms förutsättningarna för en effektiv kontroll i enlighet med direktivet inte vara tillräckliga. För att möta kommande behov av utökade kontroller på ett effektivt och kostnads- besparande sätt bör det skapas en möjlighet att vid behov kunna överlåta vissa kontroller och beslut till oberoende kontrollorgan. finns det organ som för kundens räkning vid införsel genomför oberoende bedömningar och godkänner de nu berörda varorna. Dessa organ är geografiskt väl spridda över hela landet och bedöms ha goda förutsättningar att på ett rättssäkert sätt hantera aktuella regelverk och frågeställningar. För att få till stånd en, också för näringen, ända- målsenlig och kostnadseffektiv kontroll bör regeringen, eller den myn- dighet som regeringen bestämmer, få möjlighet att överlämna vissa uppgifter till sådana organ. De kontrollorgan som kan bli aktuella är juridiska personer som inte uteslutande utför offentliga uppgifter. Enligt vad som framgår ovan är det en viktig förutsättning för överlåtelse att den officiella myndigheten fortfarande har huvudansvaret för det som har överlåtits. Dessutom följer av artikel ii direktivet att det är den ansvariga myndigheten som beslutar om överlåtelse. Det bör därför ankomma på att besluta om överlåtelse samt att utöva tillsyn över det privata kontroll- organet. Detta bör vara tillräckligt för att anse att huvudansvar även efter en överlåtelse åvilar myndigheten. Överlåtelse bör därför vara möjlig i enlighet med vad som medges i direktivet. För att kartlägga förekomst av, fastställa frihet från och kontrollera sprid- ning av växtskadegörare får regeringen, eller den myndighet som rege- ringen bestämmer, enligt 5 a § växtskyddslagen besluta om provtagning eller undersökning. Enligt förordningen om växtskydd får Jordbruks- verket undersöka försändelser som införs till landet, bl.a. om de inte åtföljs av ett s.k. sundhetsintyg eller om det finns välgrundade misstankar att införselförbud eller villkor för införseln inte efterlevs. Nämnda åt- gärder är nödvändiga för kontroll av förekomst och spridning av växt- skadegörare och det är således betydelsefullt att de genomförs på ett effektivt sätt. Med hänsyn härtill och till att berörda företag bedöms vara kvalificerade att oberoende och korrekt besluta och genomföra sådana undersökningar och provtagningar vore det lämpligt att överlåtelse möjliggörs. Den som utför kontroll och undersökning bör även kunna besluta om vissa förbud, begränsningar eller påbud. Härigenom bör kontrollerna och undersökningarna effektiviseras. Enligt 5 § växtskyddslagen får rege- ringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, besluta om vissa åtgärder för att bekämpa och hindra spridning av växtskadegörare. Beslu- tanderätten innefattar bl.a. rätt att förelägga en fastighetsägare eller nytt- janderättsinnehavare att vidta åtgärd för bekämpning av skadegörare på fastigheten. Dessutom omfattas beslut om smittrening av lokal, redskap, växt m.m. samt beslut om förstöring, bortförande eller införsel av eller begränsning i rätten att använda bl.a. växten. I förordningen om växt- skydd bemyndigas att meddela sådana beslut.