prop · GT03197 · 2006-03-22 00:00:00 — Stereotypier hos mink yttrar sig genom att djuren går i ett bestämt mönster (pendling), trampar av och an på stället eller gör cirkulerande rörelser med huvudet. I refereras det till en stor studie enligt vilken frekvensen av honor som uppvisade stereotypier var . Utöver sådana stereotypier förekommer andra onormala beteenden såsom självstympning av svansen eller pälsbitning. Utvecklingen av stereotypier beror enligt rapporten på flera omstän- digheter. En viktig orsak är burmiljön. Uppvisande av stereotypa bete- enden har enligt rapporten även genetiska aspekter eftersom vissa mink- typer är mer drabbade än andra. Tidig avvänjning ger enligt rapporten en ökad frekvens av stereotypa beteenden hos den vuxna . Stereotypier förekommer inte i det fria och inte heller bland minkar som finns i inhägnader i djurparker som försetts med s.k. miljöberikande anordningar. Frekvensen av stereotypier minskar kraftigt om får tillgång till sysselsättning. Hos vissa minkar har stereotypa beteenden även minskat om de placerats i större burar. I rapporten anges vidare att utförandet av det stereotypa beteendet påverkas av hunger. Det ökar före utfodringen och om stressas. Rapporten behandlar också frågan om minkar bör ha tillgång till simvatten och hänvisar till försök i vilka mink, som har haft tillgång till simvatten, har uppvisat en ökad frekvens av stereotypier om tillgången till vatten senare har begränsats. Minkarna fick också höga nivåer av stresshormon efter att tillgången till simvatten begränsades. Sammantaget skulle således stereotypa beteenden orsakas av inter- aktioner mellan genetiska förutsättningar, tidiga erfarenheter, boende- miljö och andra miljöfaktorer. De närmare sambanden är dock oklara. I rapporten rekommenderas att inhysningen av mink förbättras väsentligt mot bakgrund av den höga dödligheten hos och de stereotypier som djuren uppvisar. Särskilt nämns att naturliga beteenden som att springa, klättra och simma inte är möjliga för mink att utföra i dagens Vidare rekommenderas att alla djur skall ha tillgång Prop. 2005/06:197 till föremål som stimulerar normalt beteende och att de skall ha tillgång till exempelvis plattformar eller cylindrar, halm och/eller vattenbehållare. I sin rapport konstaterade att 4 § djur- skyddslagen inte kan anses vara uppfylld fullt ut, att traditionella bursystem bör avvecklas samt att system som tillgodoser minkars behov av bad- och simvatten bör utvecklas. Verket ansåg dock att ytterligare forskning krävs för att undersöka hur väl nya system uppfyller I betänkande Djurens välfärd och päls- djursnäringen (SOU 2003:86) drogs bl.a. slutsatsen att det finns indika- tioner på att minkuppfödningen som den ser ut inte uppfyller kraven i djurskyddslagen. Utredningen föreslog i betänkandet att djur- hållningen för minkar skall utvecklas på samma sätt som för andra djur, exempelvis värphöns. Djurhållningen måste bättre anpassas till djurens behov och ge dem utökad möjlighet att på sätt som anges i 4 § djur- skyddslagen bete sig naturligt. Utredningen betonade att ansvaret för att förbättra förhållandena för minkarna vilar på minknäringen och att om 4 § djurskyddslagen inte är uppfylld till slutet av 2010 bör minknäringen helt eller delvis läggas ner. Regeringen konstaterar att den vilda är ett aktivt, jagande rovdjur med stort rörelsebehov. Den har ett solitärt levnadssätt och und- viker närkontakt med andra minkar. Farmad mink förefaller emellertid ha större flexibilitet i det sociala beteendet. För att kunna utföra sina naturliga beteenden måste ha tillräckligt stor yta att röra sig på och en miljö som är utformad så att den kan tillgodose sitt aktivitets- behov. Mot bakgrund av den forskning som gjorts om minkarnas välfärd och de utredningar och rapporter som publicerats och som redovisats i promemorian står det klart att det skyndsamt behövs ändringar i lag- stiftningen för att minkarnas behov av en stimulerande djurmiljö skall kunna tillgodoses. Förhållandena för mink behöver förbättras Regeringens förslag: Minkarnas naturliga beteende främjas genom att det klargörs i djurskyddslagen att minkar som föds upp för pälsproduk- tion skall hållas på ett sådant sätt att deras behov av att röra sig, klättra, utöva sitt jaktbeteende och ägna sig åt annan sysselsättning samt av att vara ensamma kan tillgodoses. Minkar skall dessutom ha tillgång till vatten att simma i. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Djurskyddsmyn- digheten får meddela ytterligare föreskrifter om villkor för hållande av mink för pälsproduktion. Promemorians förslag: Förslaget överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta av de instanser som yttrat sig är positiva eller har ingen erinran eller synpunkt på förslaget att skärpa bestäm- melserna om minkar och anser att förhållandena för mink behöver Ett antal instanser ifrågasätter emellertid kraven på simvatten och på att jaktbeteendet skall kunna utövas. är positiv till föreslagna ändringar och anser att de bör gälla alla rovdjur. utgår från att kraven är vetenskapligt väldokumenterade och tillstyrker ändringarna mot den bakgrunden. ombudsmän () har inget att erinra mot förslagen under förutsättning att de kan motiveras utifrån djur- skyddsskäl. () och Statens veterinär- medicinska anstalt (SVA) menar att det inte bör ställas krav på simvatten och utövande av jaktbeteende eftersom det fortfarande saknas kunskap om behov av detta. anser att förslagen inte är en effektiv åtgärd eftersom näringen kommer att flytta utomlands och djurskyddsproblemen då exporteras. Verket för näringslivsutveckling () som också saknar en total sammanvägning av fördelar och nackdelar och anser att ytterligare utredning behövs. Länsstyrelserna i , och län anser att det inte presenteras tillräckliga samstämmiga vetenskapliga skäl för de föreslagna förändringarna. och kommuner avstyrker förslagen. kommun påpekar att kraven på dem som håller minkar blir högre än på dem som håller t.ex. sällskapsdjur och ifråga- sätter den vetenskapliga grunden. och kommuner anser att man bör invänta forskningsresultat. (), (), , , (), Företagarna, , Föreningen , och avstyrker förslaget och anser bl.a. att det inte bygger på kunskap eller beprövad erfarenhet och att simning inte är ett biologiskt beteendebehov hos mink. Nordiska Jordbruksforskares För- ening (NJF) anser att regeringen har missuppfattat begreppet naturligt beteende och att lantbrukets husdjur inte är betjänta av att kunna utföra samtliga beteenden som kan observeras i det vilda. ombudsmän (), länsstyrelserna i , och , , SLU och kommun anser att den föreslagna bestämmelsen inte bör tas in i lagen, utan hör hemma på förordnings- eller föreskriftsnivå. Skälen för regeringens förslag Som framgår av kapitel 4 skall alla djur som omfattas av djurskyddslagen skyddas mot onödigt lidande och sjukdom samt hållas på ett sådant sätt att deras hälsa främjas och att de har möjlighet att bete sig naturligt. Särskilda omständigheter kring djurhållningen kan utgöra skäl att ytter- ligare förstärka djurskyddet. Sådana omständigheter har ansetts föreligga i fråga om lidande när det gäller bl.a. tävlingsdjur och djur som används för förevisning. Beträffande minkar måste det på samma sätt göras särskilda över- väganden i fråga om djurens möjlighet att bete sig naturligt. Övervägan- dena grundas på vad som utifrån gjorda erfarenheter och forsknings- resultat måste anses vara naturliga beteende. finns visar att minkar i naturligt tillstånd huvudsakligen är solitära rovdjur som har ett stort rörelsebehov och simmar och jagar i vatten. Till skillnad från rovdjuren hundar och katter, som har varit i män- niskans tjänst i årtusenden, anses minkar vara domesticerade endast i begränsad omfattning. Den allmänna uppfattningen är att deras behov av rörelse och sysselsättning inte tillgodoses genom de nu gällande före- skrifterna om hållning av mink. Mink uppvisar vissa stereotypa beteenden i alltför hög grad. Stereo- typier anses vara bland de vanligaste beteendestörningarna hos djur. De förekommer hos de flesta arter som hålls i fångenskap i karga miljöer, vilket har tolkats som ett tecken på understimulans. gjorde i sitt betänkande den bedömningen att det finns indikationer på att minknäringen i dess nuvarande form strider mot 4 § djurskyddslagen. Utredningen föreslog att djurhållningen beträffande minkar måste förbättras, att ytterligare forskning om minkars beteende och behov krävs samt att näringen bör avvecklas om indika- tionerna på att djurskyddslagen inte är uppfylld inte har upphört till slutet av 2010. Som anförts i promemorian bör frågan ställas om det är försvar- bart att resurser satsas på att utveckla en så kontroversiell näring som minknäringen, särskilt mot bakgrund av att det kan antas vara svårt, kanske omöjligt, att hålla mink på ett sådant sätt att det fullt ut uppfyller djurskyddslagens intentioner om naturligt beteende. Regeringen gör sam- ma bedömning som promemorian, nämligen att det är viktigt att ändringar snabbt kommer till stånd som innebär att minkar kan utöva sina naturliga beteenden. I en ny bestämmelse i djurskyddslagen bör föreskrivas att minkar som föds upp för produktion av päls skall hållas så att rörelse- och sysselsättningsbehov tillgodoses. Som en ytterligare precisering av det sistnämnda kravet bör föreskrivas att minkar skall ha tillgång till vatten att simma i. Den närmare bakgrunden till dessa krav utvecklas i det följande. Lagrådet anser i likhet med ett antal remissinstanser att djur- skyddslagens systematik bör bibehållas och att de erforderliga bestäm- melserna om minkhållning därför bör införas i djurskyddsförordningen och i föreskrifter meddelade av . Regeringen instämmer i att bestämmelser av det slag som här föreslås i flertalet fall regleras på förordningsnivå. Djurskyddslagen är, som Lagrådet fram- håller, en ramlag med stadganden som oftast inte gör åtskillnad mellan olika djurarter. Som Lagrådet också framhåller finns det dock redan en bestämmelse i lagen som rör vissa angivna djurslag. Systematiken är därför inte helt konsekvent. Skälet till att regeringen föreslår en lag- ändring är främst att de ändringar i djurhållningen som blir följden av de nya bestämmelserna kan komma att få omfattande konsekvenser för minknäringen. miljö behöver berikas med simmöjligheter En viktig fråga är om minkar för sitt välbefinnande behöver tillgång till vatten att simma i. Flera remissinstanser, bl. , , (), Länsstyrelserna i och samt och län, (), Pälsdjurs- uppfödares (), ett antal kommuner och () har pekat på bristen på vetenskapliga belägg för att simbeteendet är ett biologiskt behov som har betydelse för utvecklandet av stereotypa beteenden. Även om det i vissa vetenskapliga publikationer inte har kunnat på- visas att frekvensen stereotypier minskat när mink har haft tillgång till vatten får det enligt regeringens mening, mot bakgrund av den tidigare nämnda , anses vara klarlagt att minkar är beredda att arbeta hårt för att komma åt en sådan miljöberikning som simvatten utgör. I rapporten anges att i en studie, och sålunda under experimentella förhållanden, har visat stark motivation för att få simma. Vidare anförs att den vanliga minkburen inte tillgodoser viktiga behov hos . Regeringen delar syn att det är angeläget att minska förekomsten av stereotypt beteende hos mink som föds upp för pälsproduktion och att den föreslagna förändringen ger förutsättningar för en förbättrad situation för . Förbundet anför att minkvalpar inte utövar stereotypa beteenden om de hålls i stora in- hägnader med naturlig växtlighet, flera bolådor, tunnlar, klättergrenar och en vattendamm. Nyare forskning om behov har bedrivits i av . m.fl. I den framlagda doktorsavhandlingen and welfare of farmed mink (, Veenendaal), anges att det med nuvarande kunskap inte förefaller som om avsaknad av simvatten resulterar i ökade nivåer av onormalt beteende som skulle indikera kronisk stress. I avhandlingen dras av detta den försiktiga slutsatsen att simning inte är ett beteendebehov för farmad mink. anges dock att det är visat att simning har ett stort värde för som en berikning av miljön och att tillgången till simvatten kan öka frekvensen lekbeteende hos minkvalpar. Lekbeteende hos valparna har visat sig vara korrelerat med förekomsten av stereotypa beteenden hos vuxna djur på så sätt att valpar som har vuxit upp inom minkfamiljer som har visat en hög frekvens lekbeteende hade färre stereotypier som vuxna än de djur som vuxit upp inom familjer med lägre frekvens lekbeteende. Förbundet har påpekat att den vilda aktiva tid spenderas i eller i närheten av vatten samt att den är bra på att simma och dyka och att en stor del av dess födosök och jakt sker i akvatiska miljöer. har i sitt remissvar i anledning av Pälsdjurs- näringsutredningen påpekat att det är en tydlig försvagning av 4 § djurskyddslagen att likställa naturligt beteende med biologiskt beteende- behov. Myndigheten anser att när man tillgodoser djurens biologiska beteendebehov så främjar man deras hälsa, medan att ge djuren möjlighet att bete sig naturligt är något som höjer livskvaliteten för djuren i fångenskap och som syftar till något mer än bara fysiologisk hälsa. Med hänvisning till de uttalanden från olika forskare som har åberopat anser vidare att det visserligen inte råder enighet bland forskarna beträffande minkarnas biologiska beteendebehov av simning. Dock är de flesta forskare eniga om att benägenhet att jaga föda i vatten är ett Enligt är anpassad till en semiakvatisk miljö. Åsikterna om minkarnas behov av tillgång till vatten går således vitt isär. Slutsatsen av det anförda måste emellertid enligt regeringens mening bli att brist på vatten att simma i innebär att minkar inte har möjlighet att i tillräcklig utsträckning få utlopp för sitt naturliga beteende samt att tillgång till vatten att simma i kan minska förekomsten av stereotypier. Möjligheten för minkar att simma i vatten måste anses vara av så stor betydelse att det bör vara ett s.k. funktionskrav hos anlägg- ningar för minkuppfödning. Lagrådet har avstyrkt att bestämmelser om tillgång till vatten att simma i införs. Lagrådet har därvid hänfört sig till den proportionalitets- princip som framgår av praxis och anfört följande: Enligt 2 § djurskyddslagen skall djur behandlas väl och skyddas mot onödigt lidande och sjukdom. Enligt 4 § skall de hållas på ett sådant sätt att deras hälsa främjas och att de har möjlighet att bete sig naturligt. Proportionalitetsprincipen får anses innebära att ingrepp i djurhållnings- näringen för att tillgodose djurens behov i dessa hänseenden är accep- tabla; längre gående ingrepp t.ex. sådana som avser att tillgodose mera än behovet av naturligt beteende kan anses gå alltför långt. Lagrådet hänvisar till betänkande, av vilket det framgår att det dåvarande forskningsläget inte gav stöd för en slutsats om att simning är ett biologiskt beteendebehov hos , samt till att åsikterna om behov härvidlag går vitt isär. Det är därför enligt Lagrådet inte klarlagt att det föreslagna kravet på sådan tillgång är tillräckligt välgrundat för att kunna anses vara ett proportionerligt ingrepp enligt praxis, inte minst med hänsyn till den relativt korta övergångstid som föreslås. Som framgår ovan har regeringen vid sina överväganden om kravet på tillgång till vatten att simma i utgått, förutom från utredningens betän- kande, från en rad olika forskningsrapporter, varav en del publicerats efter det att betänkandet lämnades (se t.ex. . Vinkes tidigare nämnda avhandling). Det framgår av dessa rapporter att stereotypa be- teenden förekommer hos minkar som hålls för pälsproduktion medan minkar i det fria inte uppvisar sådana beteendestörningar. Det framgår också tydligt att olika former av berikning och inredning i djurmiljön för minkarna gör att förekomsten av stereotypt beteende kan minskas. Djurmiljön kan berikas på olika sätt. Exempelvis kan cylindrar, grenar, halm och olika leksaker läggas in i burarna. Forskningen visar emellertid att vatten att simma i är en mycket verkningsfull miljöberikning när det gäller att minska stereotypiförekomsten. Det är också denna berikning som föredras av minkarna och i försökssituationer har det visat sig att djuren är beredda att arbeta hårt för att komma åt den berikning som vatten att simma i utgör. Regeringen anser att detta ger tillräckligt stöd för att dra slutsatsen att tillgång till vatten är en värdefull miljöberikning som underlättar för minkarna att utöva sitt naturliga beteende. Regeringen gör således en annan bedömning av frågan än Lagrådet. Regeringen anser därför att bestämmelser om tillgång till vatten att simma i bör införas trots Lagrådets yttrande. miljö behöver berikas med klättermöjligheter Regeringen delar den syn som förs fram i promemorian, nämligen att minkar för sitt välbefinnande bör ges möjlighet att få utlopp för sitt naturliga beteende. Regeringen anser i likhet med Förbundet , och Djurskyddet att klätter- beteendet då måste tillgodoses. SVA anser att den farmuppfödda behov av klättring inte är belagt. Även NJF anser att klättring inte är ett specifikt behov för farmad mink. Flera av de remissinstanser som är tveksamma till minkars behov av vatten att simma i, t.ex. Länsstyrelserna i och samt och kommuner, har dock inget att erinra mot att minkarna ges klättermöjligheter. Flera remissinstanser har beträffande frågan om minkar behöver möjligheter att klättra påpekat att i naturen sällan ses klättra och att den primärt är ett marklevande djur. Regeringen har ingen annan uppfattning. Minkar är inte klättrande djur som exempelvis ekorrar. Som remissinstanserna själva anför utnyttjas dock s.k. klätterburar väl av minkar som ofta vistas i den övre delen av buren samt hoppar upp och ner mellan den nedre och övre delen av buren. Det torde därför stå klart att nivåskillnader som ger möjlighet till klättring är en viktig miljö- berikning. I enlighet med vad som föreslås i promemorian bedömer regeringen därför att minkar för sitt välbefinnande och för att få utlopp för sitt naturliga klätterbeteende behöver ha tillgång till sådan miljö- berikning som ger dem möjlighet att klättra. miljö behöver berikas så att jaktbeteendet kan tillgodoses Regeringen delar åsikt att jaktbeteendet hos rovdjur är ett naturligt födosöksbeteende av liknande slag som grisarnas bökande och hönsens pickande. Dessa behov tillgodoses inom djurhåll- ningen genom att grisar ges tillgång till halm och hönsen till sandbad som också används till att picka i. Även behov i samband med födosöksbeteende måste få komma till uttryck genom att djuren tillåts utföra det naturliga beteendemönstret i bytesfångst. och anser visserligen att det inte är vetenskapligt verifierat att utövande av jaktbeteende skulle medföra förbättringar för farmuppfödd mink och NJF anser att jakt inte är ett specifikt behov för farmad mink. Enligt utför emellertid vilda rovdjur rörelseaktivitet innan de kan få tillgång till föda och motivationen att jaga kvarstår ofta även i fångenskap trots att tillgången på föda är säkrad. Regeringen bedömer därför, i likhet med promemorian, att minkar för sitt välbefinnande och för att få utlopp för sitt naturliga beteende behöver ha tillgång till sådan miljöberikning som ger dem möjlighet att tillfreds- ställa sitt jaktbeteende. Flera remissinstanser, bl.a. och , har på- pekat att inte alla beteenden som förekommer hos djur i deras naturliga tillstånd är önskvärda hos djur i fångenskap och att vissa beteenden, såsom utövandet av jaktbeteendet, inte bör få omfatta andra levande djur. Regeringen instämmer i detta. Det är inte fråga om att tillåta minkarna att fånga levande bytesdjur eller liknande. Minkar bör dock ges utrymmen, Prop. 2005/06:197 utrustning och plats att utöva det beteende som naturligt finns hos ett Att förbättra möjligheten till utövande av minkarnas jakt- beteende utgör således en del av strävandena att berika burmiljön så att djurskyddslagens intentioner uppfylls. Det är väl känt att är ett solitärt djur som endast har utbyte av social samvaro med artfränder vid parning och ungvårdnad. Den vuxna har ett starkt behov av att komma bort från andra minkar och upprätta ett eget område, vilket också SLU påpekat i ett tidigare yttrande med anledning av . Regeringen bedömer, i likhet med promemorian, att minkar för sitt välbefinnande och för att få utlopp för sitt naturliga beteende behöver ha utrymme att ägna sig åt annan sysselsättning och ha möjlighet att period- vis vara ensamma. Vid berikning av djurens miljö måste hänsyn tas till den vuxna avelsminkens periodvisa behov av avskildhet från andra minkar, även inbegripet honans behov av att dra sig undan valpkullen mot slutet av digivningen. I detta sammanhang måste hänsyn också tas till valparnas behov av social samvaro och deras möjlighet att utveckla sitt lekbeteende samt sitt klätterbeteende. Forskning har visat att det är stressande för honorna att tvingas vistas i närheten av andra honor utan möjlighet till avskildhet. som placerades i burar med en tom bur emellan uppvisade färre stereotypier än om de placerades i burar bredvid varandra. Den vuxna måste således ges möjlighet att välja en miljö som begränsar syn-, hörsel- och luktintryck från andra minkar eftersom är ett utpräglat ensamlevande djur utom vid parning och under valpstadiet. Regeringen har därför samma uppfattning som , nämligen att arealkravet för mink behöver ökas avsevärt jämfört med vad som förekommer som det måste vara möjligt för den vuxna att finna en avskild plats i sin miljö. 6.2Förslagets förenlighet med regeringsformen och Regeringens bedömning: Den föreslagna ändringen av djurskydds- bestämmelserna är förenlig med regeringsformens och Europakonven- tionens skydd för egendoms- och näringsfriheten. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: ombudsmän () bedömer, med hän- visning till vad som har anförts i promemorian angående regerings- formens bestämmelser om skydd för egendoms- och näringsfriheterna och om , att förslaget om skärpning av reglerna inte skulle strida mot regeringsformens och bestäm- melser till skydd för egendom och näringsfrihet, så länge som skärp- ningen grundar sig enbart på djurskyddsskäl. Etiska skäl bör enligt JO inte ensamma ligga till grund för en författningsändring i den föreslagna riktningen. Justitiekanslern () har inget att erinra mot förslagen men vill tillägga att han mot bakgrund av att promemorian föreslår att ersättning för upphörande av verksamhet skall utgå inte har funnit anledning att gå in på någon närmare granskning av övervägandena rörande 2 kap. 18 § regeringsformen och artikel 1 i tilläggsprotokoll 1 till . () anser att för- slagets verkliga syfte är att förbjuda näringen och att det därför strider mot grundlagsskyddet för näringsfrihet och för egendom. LRF påpekar att rättighetsreglerna i grundlagen i tveksamma fall anses böra tolkas till den enskildes förmån. menar att förslaget inte vilar på vetenskap och beprövad erfarenhet, att den praktiska effekten av förslagen blir ett ingrepp i näringsfriheten och i egendomsskyddet som sker på mycket oklara och vaga grunder samt att förslaget därför inte är förenligt med grundläggande rättssäkerhetsprinciper. () anser att regelskärpningarna förefaller vara ett icke väl maskerat näringsförbud. () tolkar förslaget som ett sätt att utfärda näringsförbud. Företagarna avstyrker förslaget med hänvisning till 2 kap.18 och 20 §§ regeringsformen. Även , till vars yttrande ansluter sig, avstyrker förslaget och åberopar regeringsformens bestämmelser samt första tilläggsprotokollet till . Skälen för regeringens bedömning: Den föreslagna ändringen i djurskyddslagen innebär en inskränkning i näringsfriheten enligt 2 kap. 20 § regeringsformen. Flera remissinstanser har anfört att de anser att förslaget strider mot regeringsformen. Det har vidare framförts att för- slaget inte är godtagbart från rättssäkerhetssynpunkt.