prop · GT03110 · 2006-03-22 00:00:00 — Regeringen har tidigare föreskrivit att vissa målgrupper både av arbets- givare och av personer med funktionshinder skall kunna få olika ersätt- ningsnivåer av lönebidrag. Dessa detaljregleringar i förordningstexter har fr.o.m. tagits bort och arbetsförmedlingen har i stället ansvaret att bedöma vilka individer som har behov av vilka ersättnings- nivåer förutsatt att ett funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga föreligger. Sammanfattning och slutsats: De åtgärder som genomförs inom arbetsmiljöområdet för att främja de handikappolitiska målen ligger i linje med de arbetsmiljöpolitiska målsättningarna och har stöd i arbetsmiljölagstiftningen. De etappmål som satt upp för det handikappolitiska arbetet skall nu genomföras, vilket i regeringens mening utgör viktiga steg mot ett arbetsliv, anpassat till människors olika förutsättningar. Tillsynen är härvidlag ett viktigt instrument. har därför fått i uppdrag att undersöka hur tillgänglighet och anpassningskrav för kvinnor och män med funktionshinder beaktas inom tillsynen av arbetsmiljön och att ta fram metoder och riktlinjer för hur inspektörerna skall arbeta med dessa frågor. Tillsynen har dock en begränsad räckvidd och regeringen instämmer med , som framhåller arbetsgivarens ansvar. Mål och åtgärder enligt handlingsplanen (prop. 1999/2000:79): (tidigare Arbetarskyddsstyrelsen) utses till sektors- myndighet. () har regeringens uppdrag att låta genomföra en undersökning av funktionshindrades situation på arbetsmarknaden. Undersökningarna genomförs av () som en tilläggsundersökning till SCB:s ordinarie arbetskraftsundersökningar (). Enligt undersökningen som avser uppger sju av tio, som också uppgivit att de har nedsatt arbetsförmåga, att de behöver åtminstone någon form av anpassning av arbetsförhållandena. De vanligaste åtgärderna för att underlätta arbetet är en anpassning av arbetsuppgifter eller arbetstempo. Anpassning av hjälpmedel, särskild lokalanpassning, transport till och från arbetsplatsen och personligt biträde togs upp i undersökningen. Liksom tidigare undersökningar visar siffrorna att män i större ut- sträckning än kvinnor är i behov av endast en åtgärd, . Kvinnor behöver i större utsträckning än männen anpassad arbetstid och anpassat arbetstempo. Skillnaden mellan könen har ökat . Anpassad arbetstid behöver nu av kvinnorna och av männen. Skillnaden mellan könen kan tänkas hänga samman med faktum att olika typer av funktionshinder är olika vanliga bland kvinnor och män. De som svarade att de hade behov av anpassade arbetsförhållanden fick också frågan om de fått det tillgodosett. Möjlig- heterna att få behovet av stöd eller anpassning tillgodosett förefaller bero på vilken typ av stöd man behöver och i vissa fall även på om man är man eller kvinna. Anpassad arbetstid är enklast att få tillgodosett. sade hjälpmedel och anpassade arbetsuppgifter får fler än av dem som behöver det. Möjligheterna att få särskild lokalanpassning har Skr. 2005/06:110 ökat , men fortfarande uppger ungefär en av tre att de inte får tillgång till det. Ungefär en av fyra får inte tillgång till anpassade hjälpmedel. I undersökningen har även ej sysselsatta med nedsatt arbetsförmåga fått frågan om de bedömde om de skulle kunna utföra ett förvärvsarbete om de på arbetsplatsen kunde få sju uppräknade förslag på anpassning tillgodosedda. Varannan bedömer att de med åtminstone någon anpass- ning av arbetsförhållandena skulle kunna utföra ett arbete. I omvärldsanalys identifierar verket följande processer som särskilt betydelsefulla för måluppfyllelsen av handikapp- politiken inom arbetsmiljöområdet. Verket bedömer att tillräckliga regler finns för att kunna skapa tillfredsställande arbetsmiljöer även för perso- ner med funktionshinder. Man framhåller särskilt arbetsgivarens ansvar enligt arbetsmiljölagen (1977:1160; AML) för att arbetsplatsen är anpas- sad till människors olika förutsättningar i fysiskt och psykiskt hänseende. Faktorer som kan påverka regelverkets utformning framöver är bl.a. den aktuella översynen av arbetsmiljölagen (dir. 2004:91) samt utvecklingen på lagstiftningsområdet inom EU. Verket konstaterar att eftersom inspektionsverksamheten endast når en begränsad del av alla arbets- ställen , är det av vikt att arbetet med anpassning sker oberoende av konkreta tillsynsinsatser, i samverkan med och genom insatser av aktörerna inom arbetsmiljösektorn. informations- arbete kompletterar och samverkar med inspektionsverksamheten och regelarbetet. Verket framhåller det förebyggande systematiska arbets- miljöarbetet samt ett aktivt arbetsanpassnings- och rehabiliteringsarbete som centrala verktyg för arbetsmiljöaktörerna att nå de handikappolitiska målen. En viktig slutsats från AMS/SCB:s undersökning är att inte alla personer med funktionshinder som anser sig vara i behov av arbets- anpassning får det. Samverkan mellan olika aktörer (t.ex. mellan och arbetsmarknadens parter) och varje aktörs eget arbete har stor betydelse för ett effektivt och heltäckande arbetsmiljö- arbete, och för att uppnå de handikappolitiska målen. Att står inför en period av demografiska förändringar på arbetsmarknaden med en stor andel äldre sysselsatta kommer att ha stor betydelse. Eftersom andelen personer med funktionshinder ökar med stigande ålder är det viktigt att det finns ett aktivt och fungerande förebyggande arbetsmiljö- arbete inklusive en organisation för arbetet med arbetsanpassning och rehabilitering i varje verksamhet. Verket framhåller att arbetsmiljö- frågorna måste beaktas redan vid projektering av arbetsplatser för att förebygga brister i arbetsmiljön som utestänger personer med funktions- hinder. Brister i rehabiliteringsprocessen påverkar det handikappolitiska arbetet negativt genom att det riskerar att medföra hinder för personer med funktionshinder att återgå i arbete. Den tekniska utvecklingen har skapat möjligheter till bättre arbetsanpassning och ökad tillgänglighet, som den har drivit på och skapat nya krav för yrkesverksamma grupper i arbetslivet. fick genom ändring i förordningen (2000:1211) med instruktion för ett samlat ansvar (sektorsansvar) för handikappfrågor inom arbetsmiljöområdet. Verket skall inom ramen för detta uppdrag vara samlande, stödjande och på- drivande i förhållande till övriga parter på området. I regleringsbreven fick i upp- drag att redogöra för hur man arbetar med sektorsansvaret, ta fram checklistor för tillsyn av handikappfrågor enligt AML samt att bistå i arbetet med att skapa ett bättre underlag och statistik för att följa levnadsvillkoren för kvinnor och män med funktionshinder. har även tagit fram en handledning Anpassning av arbetsförhållandena med åldersperspektiv. I denna handledning ingår även många tillgänglighetsaspekter. I likhet med övriga sektorsmyndigheter har tagit fram etappmål för sitt sektorsansvar (se bilaga 1). Det handlar bl.a. om att undersöka hur handikapperspektivet beaktas inom arbetsmiljötill- synen och att genomföra en intern informationssatsning för att ge för- djupad kunskap inom verket. skall också bidra med sakkunskap inom arbetsmiljöområdet som kan gagna de handikappoli- tiska målen. redovisade de checklistor som tagits fram för tillsynen av handikappfrågor enligt AML. Listorna utgår bl.a. från föreskrifter om systematiskt arbetsmiljöarbete. De behandlar frågor om möjligheter till individuell anpassning av den fysiska och psykosociala arbetsmiljön för arbetstagare med funktions- hinder, vilka möjligheterna är till hjälpmedel och förändring av arbets- teknik samt frågor om tillgänglighet och handikappsanpassning. Handi- kappombudsmannen menar att har kommit i gång med sitt arbete som sektorsmyndighet för handikappolitiken. Samlad bedömning och fortsatta insatser Regeringen anser att åtgärder inom arbetsmiljöområdet för att främja de handikappolitiska målen ligger väl i linje med de arbetsmiljöpolitiska målsättningarna och principerna i stort. Arbetsförhållandena skall anpas- sas till människors olika förutsättningar i fysiskt och psykiskt hänseende. Vidare är arbetsgivaren skyldig att ta hänsyn till arbetstagarens särskilda förutsättningar för arbetet genom att anpassa arbetsförhållandena eller vidta annan särskild åtgärd. preciserar AML:s allmänna krav i de föreskrifter som verket utfärdar. Av särskild betydelse för handikappområdet är föreskrifterna om arbetsanpassning och rehabi- litering (AFS 1994:1) samt föreskrifterna om arbetsplatsens utformning (2004:42). Det är viktigt att arbete för att främja de handi- kappolitiska målen ses som en integrerad del av verksamheten i övrigt. De åtgärder som ovan nämnda etappmål föranleder skall nu genomföras. Regeringen kommer att överväga vilken rapportering som behövs av Därtill skall nämnas att regeringen i Arbetsmiljö- Skr. 2005/06:110 verkets regleringsbrev för gett verket i uppdrag att undersöka hur tillgänglighet och anpassningskrav för kvinnor och män med funktions- hinder beaktas inom tillsynen av arbetsmiljön och att ta fram metoder och riktlinjer för hur inspektörerna skall arbeta så att arbetsmiljölagen tillämpas i fråga om tillgänglighet och anpassningskrav. Redogörelsen skall lämnas . 5.3Bostäder och fysisk miljö Sammanfattning och slutsats: Med ny lagstiftning om enkelt avhjälpta hinder uppmärksammas tillgänglighetsfrågorna mer och allt- fler insatser görs, vilket bidrar till att uppnå ett av de mest centrala målen som regeringen aviserade i nationella handlingsplanen för handikappolitiken, nämligen att tillgängligheten skall förbättras i publika lokaler och på allmänna platser. Arbetet går i positiv riktning, men fortfarande behöver kunskapen öka hos fastighetsägarna, som skall åtgärda hindren. har som sektorsmyndighet prioriterat frågorna om tillgänglighet och har fått i uppdrag att fortsätta informera om enkelt avhjälpta hinder. Även länsstyrelserna har en viktig roll i arbetet för att åstad- komma tillgänglighet i samhället. Regeringen anser att det är ange- läget att handikapperspektivet får genomslag i den verksamhet som länsstyrelserna bedriver och har därför givit länsstyrelserna i uppdrag att tillsammans med andra aktörer verka för att samhället blir tillgäng- ligare för alla. Mål och åtgärder enligt handlingsplanen (prop. 1999/2000:79): utses till sektorsmyndighet. Enkelt avhjälpta hinder mot tillgänglighet och användbarhet i befintliga lokaler dit allmänheten har tillträde och på befintliga allmänna platser undanröjs . Kraven på tillgänglighet i i samband med nybyggnad och ändring av allmänna platser förtydligas. Tillgänglighetsfrågor prioriteras av och handikapporganisa- tionernas samrådsmöjligheter i plan- och byggärenden ses över. Krav på att undanröja enkelt avhjälpta hinder fastställdes 2001 och föreskrifter trädde 2003. har lämnat en uppföljning av hur arbetet har gått . I uppföljningen gör bedömningen att lagstiftningen och före- skrifterna underlättar och påskyndar arbetet med anpassning av miljön för de grupper som är berörda. Underlaget visar att av fastig- hetsägarna tror att de kommer att hinna genomföra de åtgärder som Enligt har dock många fastighetsägare inte tillräckliga kunskaper om de krav som gäller för tillgängligheten. 2005/06:110 menar att de informationsinsatser som har gjorts är rätt riktade men att den totala informationsmängden till fastighetsägarna bör öka. har även inkommit med förslag till åtgärder för att påskynda arbetet med att undanröja enkelt avhjälpta hinder. bedömer att ytterligare åtgärder bör vidtas för att nå målet om att alla enkelt avhjälpta hinder bör vara undanröjda senast vid utgången av . Länsstyrelsernas uppföljning av bygglagstiftningen Länsstyrelserna har för fått i uppdrag att till redovisa sina erfarenheter från tillämpningen av regelverket på byggområdet samt hur tillsynen över kommunerna bedrivits och vilka insatser som gjorts för att utveckla samarbetet med kommunerna. Av de 20 länsstyrelser som har redovisat uppdraget till , har 18 särskilt inriktat sin redovis- ning på kommunernas tillsyn av kraven om undanröjande av enkelt avhjälpta hinder. Av länsstyrelsernas redovisningar framgår att kommu- nerna får få anmälningar om enkelt avhjälpta hinder och att ingen kom- mun har ingripit enligt (1987:10; PBL) mot ägare som underlåtit att undanröja enkelt avhjälpta hinder. Antalet anmälningar ökar efter att kommunerna har genomfört informationsinsatser. Många länsstyrelser menar dock att informationsinsatser leder till att kännedomen och kunskapen om kraven ökar. menar i sin omvärldsanalys att tillgänglighetsfrågorna generellt har fått ökad uppmärksamhet och alltfler insatser görs. Alltfler jobbar med tillgänglighetsfrågor på olika sätt. Flera kommuner menar att de retroaktiva kraven om enkelt avhjälpta hinder har inneburit att tillgäng- lighetsfrågorna fått ökad uppmärksamhet även vid handläggning av bygglov och bygganmälansärenden. har vissa aspekter av till- gängligheten försummats, bl.a. att personer med funktionshinder skall ha möjlighet att kunna ta sig ut ur byggnader eller publika lokaler vid nödsituationer. De demografiska förändringarna, som innebär att vi får alltfler äldre personer i vårt samhälle, kommer att ytterligare påskynda behovet av ökad tillgänglighet. finns krav på att flerbostadshus som byggs med tre våningar eller fler skall ha hiss. En betydande del av husen med tre våningar eller fler byggda saknar emellertid hiss. menar att detta behöver uppmärksammas. levnadsnivåundersökning visade att av svårt rörelsehindrade i åldern bor i en lägenhet, som inte är tillgänglig med rullstol, vilket kan uppfattas som en hög siffra. har arbetat mycket med tillgänglighet , bl.a. till följd av sitt sektorsansvar för handikappolitiken. Inom ramen för sitt sektorsansvar redovisade förslag till etappmål, vilka reviderades . etappmål omfattar bl.a. information och kommunikation om tillgänglighet, stödjande av kommunerna i deras arbete med att ta fram tillgänglighetsanalyser, fungerande hantering av bostadsanpassningsbidraget och ökad dialog med utbildningar som har betydelse för den byggda miljön. har tagit fram en handlings- plan för etappmålen och arbetar fortlöpande enligt planerna. Handikapp- ombudsmannen (HO) anser att informationsinsatser kring till- gänglighet är av största vikt. HO ser även positivt på att löpande ser över sina etappmål. deltar på både ISO-, CEN- och nationell nivå. etappmål redovisas i bilaga 1. Exempel på övriga tillgänglighetsfrämjande åtgärder som har vidtagit är att verket anordnar konferenser och tar fram informations- material om tillgänglighet. Bl.a. anordnade verket ett seminarium vid Plan- och Byggdagarna och konferensserien En stad 2005. Vidare medverkar löpande vid fortbildning om till- gänglighet för personer som på olika sätt är involverade i plan- och bygg- processen samt för tillgänglighetskonsulter. Fokus vid kurserna är lag- stiftning och dess intentioner, för att ge aktörerna redskap att hävda till- gänglighetsintressen i sina respektive roller. Det finns även ett löpande samarbete med olika organisationer och deltar i ett flertal expertgrupper och råd inom tillgänglighetsområdet hos andra myndig- heter. Ett centralt område är standardiseringsarbete som rör tillgänglig- het. Många av de fysiska hinder som finns i samhället är enkla att undanröja, t.ex. mindre nivåskillnader och trottoarkanter. har därför efter förslag från regeringen beslutat om ändringar i 17 kap. 21a § (1987:10; PBL). Där fastslås att enkelt avhjälpta hinder mot tillgänglighet och användbarhet för personer med nedsatt rörelse- och orienteringsförmåga skall undanröjas i befintliga lokaler dit allmänheten har tillträde och på allmänna platser (prop. 2000/01:48). Dessa bestäm- melser i började gälla . Regeringens mål är att dessa hinder skall vara undanröjda . fick i uppdrag att skriva tillämpningsföreskrifter. Det skedde genom ändring i 17 kap. 22 § i och 5 § i plan- och byggför- ordningen (1987:383), som gav rätt att utfärda föreskrifter med mer preciserade krav om användbarhet i samband med att allmänna plat- ser eller områden för andra anläggningar än byggnader ställs i ordning eller ändras. gavs även rätt att utfärda föreskrifter som innebär att enkelt avhjälpta hinder för tillgänglighet skall undanröjas i vissa befintliga miljöer. Det gäller lokaler dit allmänheten har tillträde och allmänna platser. Föreskrifterna trädde i kraft (BFS 2003:19 HIN 1). redovisade en upp- följning av föreskrifterna till regeringen. beslutade om en ändring i 3 kap. 18 § (1987:10; PBL). får med stöd av 6 § i plan- och byggförordningen (1987:383) utfärda föreskrifter om användbarhet i samband med att allmänna platser eller områden för andra anläggningar än byggnader ställs iordning. har arbetat fram sådana tillämp- ningsföreskrifter. Dessa trädde i kraft (BFS 2004:15 1). Utvärdering av formerna för samråd med handikapporganisationerna gav regeringen i uppdrag att bl.a. utreda förutsätt- ningarna för att förbättra de lokala handikapporganisationernas möjlig- heter till insyn och samråd i plan- och byggärenden. Uppdraget redo- visades . menar att en förutsättning för att förbättra handikapporganisationernas insyn och samråd är att det råder ett bra samrådsklimat, att diskussionerna präglas av kreativitet och att alla inblandande i processen får ökad kunskap. Å ena sidan behöver handi- kapporganisationerna ofta fördjupade kunskaper om ritningsläsning och regelsystemet. Å andra sidan behöver tjänstemän ofta fördjupade kunskaper om funktionshinder och en ökad insikt om vad som gör en miljö tillgänglig respektive otillgänglig. Formerna för samråd skiljer sig åt mellan olika delar av plan- och byggprocessen. För ett bra resultat menar vidare att det är vik- tigt att handikapporganisationernas synpunkter inkommer vid rätt tillfälle i processen. föreslår även att regeringen överväger om handi- kapporganisationer i vissa situationer skall få rätt att överklaga detalj- planer och områdesbestämmelser. Regeringen har omhändertagit den synpunkten i direktiven till , där det bl.a. anges att en viktig fråga som bör belysas av kommittén är hur olika intresseorganisa- tioner, såsom handikapporganisationer, kan ges ett ökat inflytande i plan- och byggprocessen. (Se mer om betänkande nedan.) Vad gäller sanktionssystem anser att de bestämmelser som redan finns i PBL i princip är tillräckliga. Problemet är snarare att bestämmelserna inte tillämpas i den utsträckning som det är möjligt, vilket ger byggherrarna fel signaler. avsattes i vårpropositionen till ett så kallat hissbidrag. Syftet med hissbidraget var främst att stimulera hiss- installation i befintliga flerfamiljshus och därmed öka tillgängligheten för alla, även om äldre och rörelsehindrade förmodligen är de som påverkas mest av att inte ha tillgång till hiss. Bidrag gavs för installation av hiss eller annan lyftanordning i flerbostadshus i samband med underhåll, om-, till- eller påbyggnad av hus som har minst tre våningar när bidraget betalas ut. Bidrag lämnades med ett belopp som motsvarade en fjärdedel av kostnaden för installationen, dock högst med . En för- utsättning för att få del av bidraget var att andra nödvändiga åtgärder för att förbättra tillgängligheten genomfördes. Bidraget har gett ett tillskott av 133 hissar som i sin tur betjänar 1 572 lägenheter. På regeringens initiativ tillsattes en kommitté för att se över PBL (dir. 2002:97). I översynen ingår tillgänglighetsfrågan. I direktiven till anges bl.a. att en viktig fråga som bör belysas av kom- mittén är hur olika intresseorganisationer, såsom handikapporganisa- tioner, kan ges ett ökat inflytande i plan- och byggprocessen. Frågan om vilka som skall höras före beslut och vilka som skall kunna överklaga beslut enligt PBL ingår också i översynen. Direktiven anger även att kommittén skall överväga och redovisa hur målen för den nationella handikappolitiken beaktas i plan- och byggprocessen. Kommittén pre- senterade sitt betänkande Får jag lov? Om planering och byggande (SOU 2005:77) . Betänkandet har remissbehandlats och bereds nu inom . fick i uppdrag av regeringen att göra en samman- ställning av information om vissa bostads- och tätortsområden samt göra bedömningar om vad som krävs för att möta den fortgående urbani- seringen i utifrån en samlad politik för ett hållbart samhälls- byggande. redovisade uppdraget och identi- fierade då fem kärnfrågor för en förnyelse av storskaliga boendemiljöer. En av dessa fem kärnfrågor är anpassning av bostäder och boendemiljöer vari framsynt tillgänglighetsanpassning ingår. menar att en viktig fråga framöver blir hur befintliga bostäder och boendemiljöer skall kunna anpassas för att möta nya krav och behov hos de boende. Mot bakgrund av den successivt allt äldre befolkningen framstår tillgänglig- hetsfrågorna som centrala, men det handlar även om att genomföra underhåll och modernisering av det befintliga beståndet. Rapporten bereds nu inom . Länsstyrelserna fick i uppgift att redovisa hur myndigheten inom ramen för det ordinarie arbetet kan medverka till att samhället blir till- gängligare. Av redovisningarna framkommer att länsstyrelserna i ökad utsträck- ning arbetar med tillgänglighet. Flertalet länsstyrelser har tillsammans med arbetat med enkelt avhjälpta hinder i lokaler dit allmänheten har tillträde och på allmänna platser. I handläggningen av statliga stöd finns det stora möjligheter att bevaka att byggnaderna upp- fyller samhällets krav på tillgänglighet. Det gäller t.ex. att granska ansökningar om bidrag för byggande av bostäder och att kontakta bygg- herre och kommunen. I handläggning av planärenden där yttrar sig i olika planskeden är tillgänglighet en viktig aspekt att väga in. Erfarenheter visar att det är viktigt att tillgänglighetsfrågorna beaktas i planeringsprocessen. Det krävs agerande både från kommun och från länsstyrelse. Kommunen arbetar med att beakta tillgänglighets- frågorna vid framtagande av detaljplan, fördjupad översiktsplan och översiktsplan. granskar i samband med samråd och utställ- ning att det genomförs. Vissa länsstyrelser har i samverkan med berörda myndigheter och organisationer genomfört seminarium om tillgänglighet i byggnader och den fysiska miljön i syfte att höja kunskaperna hos kommuner m.fl. på området. Ett område som särskilt uppmärksammats är att man vid prövning av statliga subventioner beaktar att god tillgäng- lighet uppnås i byggprojekten. Natur- och kulturmiljön är områden som flera länsstyrelser ägnat sär- skild uppmärksamhet. Det handlar om insatser att öka tillgängligheten i skyddsvärda natur- och kulturområden. Exempel på åtgärder är inven- teringar, utställningar, strategier och särskilda anpassningsåtgärder som ramper, toaletter och andra justeringar. Vissa länsstyrelser arbetar i pro- jektform i samverkan med näringslivet och handikapprörelsen. har exemplifierat att man har beaktat olika grupper i sam- hället vid framtagande av program för skydd mot olyckor. Samlad bedömning och fortsatta insatser Det arbete som har genomförts inom bostäder och fysisk miljö för att förbättra tillgängligheten är viktiga steg i rätt riktning. kvar- står dock arbete. För att nå målet att alla enkelt avhjälpta hinder bör vara undanröjda krävs framför allt ökad kunskap hos fastighets- ägarna som skall åtgärda hindren. Därmed fordras fortsatta informa- tionsinsatser. Vidare kan det konstateras att det ofta är både enklare och billigare att planera tillgängligt från början än att skapa särlösningar i efterhand och därför är det viktigt att tillgänglighets-tänket finns med tidigt i plan- och byggprocessen. är en majoritet av de bostäder vi kommer att bo i redan byggda. Därmed är det viktigt att tillgängligheten förbättras i befintliga bostäder och boendemiljöer.