prop · GT0385 · 2006-03-09 00:00:00 — Enskilda har rätt att återfå nationella pålagor som uttagits i strid med gemenskapsrätten. Den period för vilken sådana retroaktiva anspråk kan göras gällande enligt italienska bestämmelser skulle uppgå . Det skattebelopp som upptagits för att finansiera regionala myndigheters verksamhet överstiger . Mot bakgrund av dessa allvarliga verkningar har därför yrkat att domens rättsverkningar skall begränsas i tiden. Den tolkning som domstolen gör av en gemenskapsrättslig bestämmelse klargör och preciserar i erforderlig utsträckning innebörden och räckvidden av denna bestämmelse, såsom den skall eller skulle ha tolkats och tillämpats från och med sitt ikraftträdande. Domstolen kan dock i undantagsfall begränsa de berördas möjlighet att åberopa den tolkade bestämmelsen i ett sådant avgörande. För att en sådan begränsning skall föreskrivas skall de berörda ha handlat i god tro och det skall föreligga en risk för allvarliga återverkningar. Förutsättningar för att begränsa rättsverkningarna av dom föreligger i detta fall. Frågan uppkommer till vilken tidpunkt domens rättsverkningar skall begränsas. Ett stort antal italienska företag har redan ansökt om återbetalning eller uppmuntrats att ansöka om återbetalning av vad som erlagts för IRAP, i avvaktan på domstolens avgörande i förevarande mål. Domstolen bör därför tillämpa det angreppssätt som ofta används av den tyska författningsdomstolen, nämligen att fastslå att bestämmelser är oförenliga från ett framtida datum, innan vilket enskilda inte på något sätt kan åberopa oförenligheten vid anspråk mot staten. Denna tidpunkt väljs så att det finns tillräcklig tid för att ny lagstiftning skall kunna införas. yttrade sig inte under det skriftliga eller muntliga förfarandet men begärde efter det att generaladvokaten lämnat sitt förslag till avgörande att det muntliga förfarandet skulle återupptas med hänsyn till generaladvokatens förslag om begränsning av domens rättsverkan. Efter att beslutat att det muntliga förfarandet skulle återupptas har i skriftligt svar inför förhandlingen liksom vid förhandlingen argumenterat för att det kan finnas situationer då det är motiverat att begränsa rättsverkningarna av domar och att detta också kan ske till ett framtida datum för samtliga som avser att åberopa domen. C-137/04 (ERS2004/81:2) mot ; begäran från Regeringsrätten, Artikel 39 EG Arbetskraftens fria rörlighet Kvalifikationstid för att få ersättning på sjukpenningnivå under föräldraledighet Tjänsteman i EU Regeringsrätten har frågat om artikel 39 EG skall tolkas så att, vid tillämpning av en nationell bestämmelse om viss kvalifikationstid för ersättning på sjukpenningnivå under föräldra- ledighet, sammanläggning skall ske med en period under vilken arbetstagaren varit tjänsteman i EU. har anfört att det av upprätthållna villkoret att det i de fall förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen är tillämplig endast kräver att föräldern varit försäkrad för sjukpenning i en enda dag är ett lågt ställt krav för att skall kunna tillämpa principen om sammanläggning och, i enlighet med villkorets syfte, motverka missbruk. Villkoret diskriminerar dessutom inte någon medlemsstats medborgare. Systemet med två nivåer på föräldrapenningen är ett utslag av en försäkringslösning som inte inverkar på den grundläggande rätten till föräldrapenning. En nyanländ arbetstagare i som inte uppfyller kvalifikationskravet är inte avskuren från föräldrapenning, utan enbart från den delen som ger ett högre utfall. Den får den migrerande arbetstagaren då, liksom arbetstagare i som inte heller uppfyller kvalifikationskravet, bosättningsbaserad föräldrapenning enligt garantinivån. C-170/04 (ERS2004/90:3) mfl mot Riksåklagaren; begäran från , Förbud för privatperson att själv föra in alkoholdrycker i annat fall än då denne medföljer transporten Förenlighet med artiklarna 28, 30 och 31 EG har frågat om det svenska principiella förbudet (jämför 4 kap 2 §, 5 kap 5 § och 10 kap 10 § alkohollagen (1994:1738)) för en privatperson att själv föra in alkoholdrycker i annat fall än då denne medföljer transporten som resande är förenligt med gemenskapsrätten. har anfört att det svenska detaljhandelsmonopolets ensamrätt omfattar alla tillhandahållanden av alkoholdrycker mot ersättning till konsumenter i , oavsett formen för tillhandahållandet. Det saknar alltså betydelse om tillhandahållandet sker genom t ex butiksförsäljning, postorder eller Internet. Att andra aktörer inte kan tillhandahålla konsumenter i alkoholdrycker är en nödvändig följd av detalj- handelsmonopolets existens. Eftersom de aktuella reglerna är bestämmelser om handelsmonopolet och dess funktion, skall de enligt domstolens praxis bedömas enligt artikel 31 EG. Systembolagets ensamrätt är rimligt avgränsad eftersom det endast är fråga om monopol på detaljhandel. Bestämmelserna missgynnar heller inte handeln med utländska varor i förhållande till inhemska. De är därför förenliga med artikel 31 EG. Om det skulle anses att artiklarna 28 och 30 EG skall tillämpas är bestämmelserna under alla omständigheter förenliga med gemenskapsrätten eftersom de är nödvändiga för att skydda folkhälsan och inte är mer ingripande än vad som krävs för att uppnå detta mål. C-185/04 (ERS2004/99:2) mot allmänna försäkringskassa; begäran från Länsrätten i , Artikel 39 EG Arbetskraftens fria rörlighet Kvalifikationstid för att få ersättning på sjukpenningnivå under föräldraledighet Tjänsteman i EU Länsrätten har frågat om gemenskapsrätten skall tolkas så att, vid tillämpning av en nationell bestämmelse om viss kvalifikationstid för ersättning på sjukpenningnivå under föräldraledighet, samman- läggning skall ske med en period under vilken arbetstagaren varit tjänsteman i EU. har anfört i stort sett samma argument som i mål C-137/04 Rockler med tillägg för följande. Frågan om unionsmedborgarskapets betydelse för likabehandlingsprincipen har prövats av domstolen ett antal gånger . Det har främst rört sig om dess tillämpning på personer som utan att tillhöra kretsen av ekonomiskt aktiva utnyttjat sin rätt att röra sig fritt inom gemenskapen. Det nu aktuella målet rör rätten till social förmån för en arbetstagare som ostridigt varit och är ekonomiskt aktiv. Inom området för sociala förmåner för sådana arbetstagare finns en mycket väl utvecklad sekundärrätt som reglerar olika situationer. Införandet av unionsmedborgarskapet har inte syftat till att införa några nya rättigheter i materiellt hänseende inom den sociala trygghetens område. Under sådana förhållanden finns inte skäl att hämta stöd i artiklarna 17 och 18 EG för en sammanläggning av försäkrings- perioder inom föräldraförsäkringens område. C-196/04 (ERS2004/106:2) Cadbury och mot The Commissioners of Inland Revenue; begäran från The Special Commissioners, Artikel 43, 49 och 56 EG Kontroll över utländska företag (CFC-regler) Den brittiska domstolen har frågat om den brittiska lagstiftningen om kontroll över utländska företag (så kallade CFC- regler), som innebär att ett företag med säte i under vissa förutsättningar beskattas för vinster från ett dotterbolag med säte i en annan stat om dessa vinster beskattas med en lägre skattesats än den som tillämpas i , är förenlig med gemenskapsrätten. har anfört att CFC-regler allmänt sett syftar till att förhindra eller försvåra skatteplaneringsåtgärder genom transaktioner med lågbeskattade utländska juridiska personer. CFC-regler som de brittiska innebär i själva verket att man skapar mer likvärdiga förutsättningar, eftersom inhemska företag totalt sett behandlas på samma sätt vare sig de äger andelar i inhemska eller i utländska bolag. I avsaknad av CFC-regler uppstår förhållandevis negativa konsekvenser för inhemska företag vid ägande av inhemska dotterbolag jämfört med ägande av vissa utländska bolag. Även om man skulle anse att regler av samma typ som de brittiska är diskriminerande och utgör en inskränkning av etableringsfriheten eller den fria rörligheten för kapital kan sådana regler vara motiverade med hänsyn till intresset att upprätthålla det inre sambandet i skattesystemet och för att förhindra skatteflykt. C-234/04 (ERS2004/146:4) mot ; begäran från Landesgericht , Lagakraftvunnet domstolsavgörande Skyldighet att göra en ny prövning Samarbetsprincipen Artikel 10 EG Rättssäkerhet Gemenskapsrättens företräde Domstols behörighet på privaträttens område Förordning (EG) nr 44/2001 Artiklarna 5.1 a, 15.1 c och 16 Talan som väcks i syfte att erhålla en vinst som uppenbarligen har vunnits Avser avtal Den österrikiska domstolens har frågat om samarbets- principen i artikel 10 EG innebär att en domstol i högre instans är skyldig att ompröva och upphäva underinstansens bedömning att den är behörig domstol när domen såvitt denna fråga vunnit laga kraft enligt nationella processuella bestämmelser. har i sitt yttrande anfört att samarbetsprincipen i artikel 10 EG inte innebär att överinstansen är skyldig att ompröva underinstansens beslut. Generaladvokatens förslag till avgöranden : Av domstolens praxis följer att gemenskapsrätten inte innebär att en nationell domstol är skyldig att underlåta att tillämpa nationella processuella bestämmelser, enligt vilka ett avgörande vinner laga kraft, även om man därigenom skulle kunna fastslå att gemenskapsrätten har åsidosatts genom detta avgörande. Den nationella domstolen ska därmed inte pröva avgörande i första instans på nytt. C-265/04 (ERS2004/138:2) mot ; begäran från Kammarrätten i , Fri rörlighet för kapital (artikel 56 EG och artikel 58 EG) Skattelagstiftning Beskattning av inlösenlikvid I utlandet bosatta aktieägares avdragsrätt för anskaffningskostnad Kammarrätten har frågat om det strider mot gemenskaps- rätten att ha nationella regler som beskattar en inlösenlikvid, utan rätt till avdrag för anskaffningskostnaden för inlöst aktie, om den utbetalas till en aktieägare som inte är bosatt eller stadigvarande vistats i medlemsstaten, medan en inlösenlikvid som utbetalas till en aktieägare som är bosatt i medlemsstaten i stället beskattas som en kapitalvinst, med rätt till avdrag för anskaffningskostnaden för inlöst aktie. har anfört att de svenska reglerna kan innebära att en begränsat skattskyldig aktieägare beskattas hårdare än en obegränsat skattskyldig aktieägare i motsvarande situation. Ändring av reglerna övervägs därför. Generaladvokatens förslag till avgörande : Bestämmelserna om fri rörlighet för kapital utgör hinder för en sådan nationell lagstiftning som den svenska. Den nationella domstolen skall underlåta att tillämpa bestämmelser i den nationella lagstiftningen om dessa utgör hinder för en likabehandling av aktieägare som är bosatta eller stadigvarande vistas i en medlemsstat i vilken ett aktiebolag som återköper egna aktier har sitt hemvist och aktieägare som varken är bosatta eller stadigvarande vistas i denna stat. C-372/04 (ERS2004/206:1) The Queen på begäran av mot Trust och Secretary of State for Health; begäran från Court of Appeal of and , Fri rörlighet för tjänster (artikel 49 EG) Villkor för ersättning av kostnader för sjukhusvård, utan förhandstillstånd, i en annan medlems- stat än där den behöriga institutionen är belägen Rimlig väntetid Den brittiska domstolen har frågat hur gemenskapsrätten skall tolkas i fråga om vilka krav som uppställs på de nationella sjukvårdssystemen när det gäller ersättning för vårdkostnader i en annan medlemsstat och då särskilt vad som kan anses vara en rimlig väntetid för att få den aktuella vården i den egna medlemsstaten. har särskilt framhållit de särdrag som kännetecknar ett nationellt sjukvårdsystem där finansieringen av verksamheten helt sker genom skatter och där produktionen av vårdtjänsterna oftast ombesörjs av en och samma huvudman. Några av dessa särdrag är exempelvis att alla tillgängliga medel finns uppbundna i den produktionsapparat som byggts upp för att tillförsäkra medborgarna den vård de har behov av och att det saknas en ekonomisk relation mellan vårdgivare och patient. För att kunna upprätthålla en väl fungerande hälso- och sjukvård inom ramen för ett nationellt sjukvårdssystem bör de särdrag som är kännetecknande för ett sådant system också kunna beaktas när man bedömer huruvida inskränkningar i friheten att tillhandahålla tjänster kan anses motiverade. Generaladvokatens förslag till avgörande : Situationen att en patient söker sig till en annan medlemsstat för att få vård mot betalning omfattas av den fria rörligheten för tjänster helt oavsett om sjukvårdssystemet i patientens ursprungsstat är offentlig- finansierat eller inte. Personer som är varaktigt bosatta i en medlemsstat som förvaltar ett nationellt hälso- och sjukvårdssystem har enligt gemenskapsrätten rätt att få sjukhusvård i en annan medlemsstat på bekostnad av det nationella hälso- och sjukvårdssystemet. För att en sådan rätt skall föreligga får medlemsstaterna uppställa krav på att personen har erhållit förhandstillstånd, förutsatt att ett sådant system för förhandstillstånd uppfyller vissa krav. I detta fall har det gjorts gällande att ett beslut om avslag på ansökan om förhandstillstånd har varit objektivt motiverat eftersom ett tillstånd allvarligt skulle undergräva systemet för hantering av medicinska prioriteringar genom väntelistor. Det är tillåtet att ta hänsyn till väntetider och den kliniska prioritering som vården har getts av behörigt organ, men endast under förutsättning att dessa grundas på konkreta uppgifter om patientens hälsotillstånd vid bedömningstillfället och på dennes sjukdomshistoria samt det sannolika förloppet av den sjukdom som patienten söker vård för. C-390/04 (ERS2004/201:4) ; begäran från Regeringsrätten, Artikel 17 och 19.1 i direktiv /388/EEG (sjätte mervärdesskatte- direktivet) Begränsning av avdrag för ingående mervärdesskatt om stöd från det allmänna erhållits Blandad verksamhet Regeringsrätten har frågat om nationella bestämmelser som innebär att avdrag för ingående mervärdesskatt i viss verksamhet begränsas om bidrag eller stöd från det allmänna erhålls även om verksamheten enbart utför skattepliktiga transaktioner är förenliga med sjätte mervärdesskattedirektivet. har anfört att de svenska bestämmelserna är förenliga med sjätte mervärdesskattedirektivet. Effekterna av en tolkning av direktivet som innebär att bidrag endast skulle få beaktas för att begränsa avdragsrätten när det är fråga om blandad verksamhet strider mot den för mervärdes- skattesystemet grundläggande principen om skatteneutralitet och konkurrensneutralitet. Effekterna av en sådan tolkning innebär nämligen en omotiverad skillnad i behandlingen av blandade verksamheter i förhållande till verksamheter som enbart utför skattepliktiga transaktioner. C-434/04 (ERS2004/221:4) Brottmålet mot och ; begäran från Korkein oikeus, Tillstånd för införsel av alkohol Artiklarna 28 och 30 EG Den finska domstolen har frågat om nationella bestämmelser som kräver tillstånd för införsel av etylalkohol (sprit), som inte har denaturerats och som har en alkoholhalt som överstiger 80 volymprocent, är förenliga med bestämmelserna om den fria rörligheten för varor. har anfört att krav på tillstånd för införsel är en sådan åtgärd som begränsar den fria rörligheten för varor. Etylalkohol, som inte är denaturerad och som har en alkoholhalt som överstiger 80 volymprocent, är dock en sådan produkt för vilken det är motiverat att med hänsyn till skyddet för folkhälsan och den allmänna ordningen att begränsa den fria rörligheten. C-473/04 (ERS2004/237:4) Plumex mot ; begäran från , Förordning nr 1348/2000 Delgivning av handlingar Parallella förfarande Överklagandefrist Den belgiska domstolens fråga: Om delgivningsförfarandet enligt artiklarna 411 i förordningen (EG) nr 1348/2000 om delgivning i medlemsstaterna av handlingar i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur är överordnat postdelgivning enligt artikel 14 i förordningen och, när delgivning enligt båda dessa förfaranden har tillämpats parallellt, om överklagandefristen för den som ska delges börjar löpa för delgivning enligt artiklarna 411 i förordningen och inte från delgivning enligt artikel 14. har anfört att förordningen med hänsyn till sin ordalydelse och sitt syfte bör tolkas på så sätt att de däri angivna delgivningsförfarandena är alternativa. Generaladvokatens förslag till avgörande : Förordningen inrättar inte någon hierarkisk ordning mellan delgivnings- förfarandena i artiklarna 411 och postdelgivning enligt artikel 14. Förordningen måste tolkas så att om delgivning enligt artiklarna 411 och postdelgivning enligt artikel 14 har tillämpats parallellt så ska delgivning anses ha skett så snart något av dessa delgivningsförfaranden har utförts i behörig ordning. C-1/05 (ERS2005/36:1) Yunying ; begäran från , Uppehållstillstånd för tredjelandsmedborgare tolkning av förordning (EEG) nr 1612/68 och direktiv /148/EEG artikel 234 EG frågade om nämnden är att anse som en domstol i den mening som avses i artikel 234 EG. Vidare rör frågan tolkningen av bestämmelser i dels förordning (EEG) nr 1612/68 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen, dels direktiv /148/EEG om avskaffande av restriktioner för rörlighet och bosättning inom gemenskapen för medborgare i medlemsstaterna i fråga om etablering och tillhandahållande av tjänster, för att bedöma om uppehållstillstånd skall beviljas en tredjelandsmedborgare på grund av ekonomiskt beroende av en unionsmedborgare som har uppehållstillstånd i medlemsstaten i fråga. har anfört att uppfyller de kriterier som EG- domstolen i sin praxis ställt upp för att ett organ skall ha rätt att begära förhandsavgörande enligt artikel 234 EG. I sak har anfört att det skall vara fråga om ett faktiskt beroendeförhållande mellan tredjelands- medborgaren och unionsmedborgaren för att uppehållstillstånd skall kunna meddelas. Beroendeförhållandet bör ha uppstått i hemlandet. Det måste också vara möjligt att uppställa krav på bevisning av viss styrka vad gäller detta faktiska beroendeförhållande. En åtagandeförklaring från en anhörig kan inte anses utgöra tillräcklig bevisning för att ett beroendeförhållande föreligger. C-2/05 (ERS2005/29:1) Rijksdienst voor sociale zekerheid mot N.V. Herbosch Kiere; begäran från Arbeidshof te Brussel, Rättsverkningar av blankett E 101 Socialförsäkringsavgifter Den belgiska domstolen har till ställt ett antal frågor om vilka rättsverkningar blankett E 101 har i förhållande till den behöriga institutionen i den stat som tagit emot arbetstagaren. har anfört att svaret på den nationella domstolens frågor går att utläsa av domstolens avgöranden i mål C-202/97 Fitzwilliam (2000 I-0883) och mål C-178/97 Banks (2000 I-2005). Ett intyg i form av blankett E 101 som utfärdats av den behöriga institutionen i en medlems- stat är därmed bindande för behöriga institutioner i andra medlemsstater i den mån intyget anger att arbetstagare som utstationerats av ett företag skall omfattas av det sociala trygghetssystemet i den medlemsstat där företaget är etablerat. C-5/05 (ERS2005/31:3) mot B F Joustra et v v; begäran från , Artiklarna 610 i direktiv /12/EEG (punktskattedirektivet) Införsel för privat bruk Kommersiella ändamål Den nederländska domstolen har frågat om punktskatte- direktivet medger att punktskatt kan tas ut också i destinationsmedlems- staten för punktskattpliktiga varor (i detta fall vin) som förvärvas från en annan medlemsstat av en enskild för sin egen och andras räkning och som transporteras till den egna medlemsstaten genom ett fristående transportföretag. har anfört följande. En transaktion som inte omfattas av reglerna om införsel för privat bruk i punktskattedirektivet skall behandlas enligt de generella reglerna i direktivet som rör transaktioner som sker för kommersiella ändamål. I det aktuella fallet har samtliga privatpersoner som ingår i gruppen anlitat ombud för transporten. Situationen skall därmed behandlas enligt de generella regler i punktskattedirektivet som gäller för kommersiella transaktioner. Generaladvokatens förslag till avgörande : Reglerna i punktskattedirektivet om införsel för privat bruk är, i enlighet med avgörandet i mål C-296/95 Man in , inte tillämpliga när den enskilde inte utför transporten av varorna personligen. Dessa regler är således inte tillämpliga här. När varorna har släppts för konsumtion i en medlemsstat och punktskatt därmed har utgått i denna medlemsstat kan punktskatt emellertid inte tas ut på nytt utan stöd av någon bestämmelse i direktivet. I förevarande fall kan det därför endast bli aktuellt att ta ut punktskatt i destinationsstaten, om den enskilde som köpt vinet kan anses förvara detta för kommersiella ändamål. Det vin som den enskilde har förvärvat för eget bruk kan per definition inte anses förvarat för kommersiella ändamål. Det vin som han förvärvat för övriga personers räkning skall dock anses förvarat för kommersiella ändamål och punktskatt får därmed tas ut i destinationsstaten. C-40/05 (ERS2005/55:3) Överklagande av ; begäran från , Artikel 12 EG Krav på anställning i svensk skola för tillträde till utbildning frågade om principen om diskrimineringsförbud p.g.a. nationalitet enligt artikel 12 EG utgör hinder för svenska regler som kräver av sökande till särskild lärarutbildning () innehar anställning vid svensk skola. har inrättats för att på kort sikt fylla behovet av behöriga lärare i . Klaganden i ärendet vid överklagandenämnden är en svensk medborgare som är verksam vid en finsk skola och som därmed inte ansetts behörig att antas till vid eftersom han saknar anställning vid svensk skola. har anfört att är en kompetenshöjande åtgärd som finansieras av särskilt avsatta offentliga medel och som riktar sig till lärare som är anställda i en svensk skola men som saknar lärarexamen och därför inte kan ges en fast anställning. kan omfatta högst 60 högskolepoäng och leder fram till lärarexamen. Syftet med den särskilda lärarutbildningen är att garantera kvaliteten i utbildningen i den svenska kommunala skolan genom att höja kompetensen hos dem som verkar där. De avsatta medlen är begränsade. Syftet med den särskilda lärarutbildningen skulle gå om intet om de medel som har avsatts för att höja kompetens hos personalen i de svenska kommunala skolorna i stället skulle användas för kompetenshöjande insatser för lärare som verkar i skolor i andra medlemsstater. Anställning i de svenska kommunala skolorna sker genom ett öppet ansökningsförfarande och den utländska arbetskraften kan därmed konkurrera på lika villkor om arbetstillfällena i den kommunala skolan. Kravet på anställning i en svensk skola för att få tillträde till den särskilda lärar- utbildningen gör inte någon åtskillnad på grund av nationalitet och missgynnar inte heller medborgare från andra medlemsstater, eller mer generellt arbetstagare, som har utnyttjat sin rätt till fri rörlighet. Det kan därför inte anses strida mot gemenskapsrätten. C-101/05 (ERS2005/69:3) mot A; begäran från Regeringsrätten, Artikel 56 EG Fri rörlighet för kapital mellan medlemsstater och tredjeland Skatteavtal Regeringsrätten har frågat om reglerna om fri rörlighet för kapital mellan medlemsstater och tredjeland medför att de svenska reglerna om skattefrihet vid utdelning i form av aktier i dotterbolag () skall gälla även i förhållande till ett tredjeland med vilket inte har ingått ett skatteavtal som innehåller en bestämmelse om informationsutbyte. har i första hand argumenterat för att bestämmelserna om fri rörlighet för kapital i förhållande till tredjeland skall ges en mer restriktiv tolkning än vad som gäller medlemsstater emellan. första hand ifrågasatt att bestämmelsen i förhållande till tredjeland omfattar kapitalrörelser i form av utdelning. Under alla omständigheter anser att de svenska reglerna, även om de skulle anses utgöra en restriktion för den fria rörligheten för kapital, är berättigade med hänsyn till syftet att upprätthålla en effektiv skattekontroll.