prop · GT03110 · 2006-03-22 00:00:00 — Regeringen tillsatte en interdepartemental arbetsgrupp med uppdrag att se över vilka åtgärder som krävs för att göra lagen (2000:1383) om kommunernas bostadsförsörjningsansvar tydlig för kom- munerna om ansvarets innebörd samt stärka kommunernas möjligheter för att effektivt och ändamålsenligt fullgöra sitt ansvar för en fungerande bostadsförsörjning på jämlika och rättvisa villkor för alla invånare. Arbetsgruppens arbete skall bl.a. resultera i åtgärder som leder till att kommunerna har och lever upp till sitt bostadsförsörjningsansvar som skall vara baserad på kunskap om bostadsbehoven hos olika grupper av invånare i kommunen, bl.a. unga, gamla och hemlösa; alla skall kunna söka och få en bostad på rättvisa och jämlika villkor; medborgarna skall känna till var, hur och på vilka grunder de kan söka såväl privata som kommunala bostäder i kommunen samt att ingen diskriminering före- kommer när man söker en bostad. Resultatet av arbetsgruppens arbete presenteras i form av en departementspromemoria (Ds) som kommer att Skr. 2005/06:110 skickas ut på remiss . Proposition med anledning av genomförd översyn av På regeringens initiativ har en översyn av (PBL) genomförts av den så kallade . Som nämndes ovan ingick tillgänglighetsfrågan i översynen. presenterade sitt betänkande (SOU 2005:77) och det bereds nu inom . I betänkandet finns ett avsnitt om tillgänglighet och användbarhet för personer med funktionshinder. Regeringen avser att återkomma med en proposition med eventuella förslag med anledning av betänkandet. arbetar med att se över befintliga byggregler i avseende att göra dem tydligare och mer verifierbara. Som en del i denna översyn ingår de kapitel som rör tillgänglighet. I regleringsbrev för ger regeringen verket i uppdrag att fortsätta informationsinsatserna i syfte att öka kännedomen hos fastighetsägare och andra viktiga aktörer om reglerna för undanröjande av enkelt avhjälpta hinder för förbättrad tillgänglighet. Informationen skall medverka till att målet om att alla enkelt avhjälpta hinder är undan- röjda , skall kunna uppnås. skall till regeringen redovisa vilka åtgärder som verket har vidtagit . Länsstyrelserna har en viktig och central roll i arbetet för att åstadkomma tillgänglighet i samhället. Länsstyrelsernas redovisning av hur man kan arbeta visar på stora möjligheter att i olika sammanhang informera om vikten av att den fysiska miljön och bostäder är tillgängliga för flickor och pojkar samt kvinnor och män med funktionshinder. har regeringen därför som ett mål i regleringsbrevet angett att länsstyrelserna tillsammans med andra aktörer skall verka för att samhället blir tillgäng- ligare för alla. Länsstyrelserna skall redovisa på vilket sätt detta har skett i det fysiska planeringsarbetet, vid samrådsprocesser, i tillsynsarbetet enligt PBL, i arbetet med statligt bostadsstöd, vid insatser i förvaltandet av naturreservat m.m. i tillståndsgivning till enskilt verksamhet enligt socialtjänstlagen (2001:453; SoL) och lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS), samt i övrig tillsyn. skall länsstyrelserna, enligt regleringsbrevet, särskilt rikta in till- synen på tillämpningen av föreskrifter om enkelt avhjälpta hinder. har till uppgift att verka för ett säkrare samhälle. Verket sprider kunskap och arbetar med föreskrifter, råd och stöd för att minska antalet olyckor och deras effekter. Personer med funktionshinder är ofta mer utsatta än andra i befolkningen i samband med svåra kriser och olyckor. I studier som gjorts vid visas t.ex. att människor med olika typer av funktionshinder oftare drab- bas av olyckor. Döva och hörselskadade nås inte av information om att olyckor har inträffat eller får information om hur man skall agera. Syn- skadade och rörelsehindrade har svårigheter att på egen hand förflytta sig. Möjligheterna att i krissituationer kunna ta sig ur en byggnad är där- för betydligt sämre än för andra grupper i samhället. Det finns mycket som tyder på att kunskaperna om personer med funktionshinder i nöd- situationer är bristfällig och att människor med funktionshinder har betydligt större risknivå än övriga befolkningen vid olyckor och kris- situationer. Mot bakgrund av detta har i reglerings- brevet för fått i uppdrag att, inom ramen för sitt ansvarsområde, redovisa kunskapsläget samt lämna förslag till åtgärder när det gäller evakuering i nödsituationer av personer med funktionshinder. 5.4Demokrati och mänskliga rättigheter Sammanfattning och slutsats: En rad insatser har gjorts för att underlätta för personer med funktionshinder att delta i allmänna val. Även insatser för att förbättra möjligheterna för personer med funk- tionshinder att kunna delta som förtroendevald har genomförts. Ytter- ligare satsningar för att stärka möjligheten till politisk delaktighet kommer att genomföras. I regeringens skrivelse En nationell hand- lingsplan för de mänskliga rättigheterna 20062009 (skr. 2005/06:95) lyfts frågor om diskriminering på grund av funktionshinder och andra frågor om funktionshindrades mänskliga rättigheter fram. Mål och åtgärder enligt handlingsplanen (prop. 1999/2000:79): Vallokaler bör vara tillgängliga för personer med funktionshinder. Personer med funktionshinder bör ges bättre förutsättningar att delta i utformandet av den kommunala demokratin. Det finns ett inbördes beroendeförhållande mellan demokrati och mänskliga rättigheter. Demokrati förutsätter mänskliga rättigheter sam- tidigt som de mänskliga rättigheterna stärks av en demokrati baserad på ett brett medborgerligt deltagande. I propositionen Demokrati för det nya seklet (prop. 2001/02:80) slog regeringen också fast att den svenska demokratin bör kännetecknas av ett brett medborgerligt deltagande inom ramen för den representativa demokratin. Ett av de fyra målen för rege- ringens demokratipolitik är att medborgarnas möjligheter att påverka den politiska processen skall bli mer jämlika än de är . Utgångspunkten för regeringens arbete med att skydda och främja de mänskliga rättigheterna på nationell nivå är de åtaganden som gjort genom att ansluta sig till internationella överenskommelser om mänskliga rättigheter. Centrala principer i arbetet för de mänskliga rättig- heterna är universalitet, odelbarhet och likabehandling. Enligt principen om likabehandling skall de mänskliga rättigheterna tillerkännas alla utan diskriminerande åtskillnad på grund av kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionshinder, sexuell läggning eller annan omständighet som gäller den enskilde som person. Enligt () blir många människor med funktionshinder utestängda på grund av att stora delar av samhället är otillgängliga för dem. En majoritet av anmälningarna till HO handlar om att människor känner sig diskriminerade på grund av bristande till- gänglighet. Lagen (2003:307) om förbud mot diskriminering som bl.a. omfattar varor, tjänster och bostäder, innehåller förbud mot diskri- minering på grund av funktionshinder, men däremot inget förbud mot diskriminering på grund av bristande tillgänglighet. Förbud mot diskri- minering på grund av funktionshinder finns även inom arbetslivet och högskolan [lagen (1999:132) om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av funktionshinder samt lagen (2001:1286) om likabehandling av studenter i högskolan]. Regeringen har funnit att det saknas en samlad bild av i vilken utsträckning det finns skillnader i bemötandet av människor i politiken som kan härledas till ålder, kön, funktionshinder, etnisk eller religiös tillhörighet eller sexuell läggning och som kan vara ett uttryck för diskriminering. Med anledning av detta gav regeringen univer- sitet i uppdrag att sammanställa kunskap om och analysera de struktu- rella hinder som förtroendevalda i kommuner, landsting och i de politiska partierna kan möta. Uppdraget redovisades genom rapporten i politiken (Ju 2004/11656/D). Studien visar att kunskapen är bristfällig om situationen för förtroen- devalda med funktionshinder. Det saknas nästan helt kunskap om hur väl representerade kvinnor och män med funktionshinder är bland de förtro- endevalda. Eftersom det saknas uppgifter om hur många personer med funktionshinder det finns bland partimedlemmar, nominerade och valda politiker går det inte heller att säga något om och i så fall var i nomine- ringsprocessen flertalet personer med funktionshinder faller bort. En viktig del i demokratin är att rösta. För att det ska fungera för män- niskor med funktionshinder måste vallokalen och röstningsförfarandet vara tillgängliga. För personer med intellektuella funktionshinder är det viktigt att informationen är utformad så att man förstår den demokratiska processen; om hur och varför man röstar. Tillgänglighet till vallokaler och röstningslokaler Genom en ändring av den dåvarande vallagen (1997:157) skärp- tes kraven på kommunerna att tillhandahålla vallokaler som är anpassade för väljare med funktionshinder (prop. 2001/02:53). Genom den nya vallagen (2005:837), som trädde i kraft , skärps kraven ytterligare. Lagen innebär att kommunerna skall se till att det finns lämpliga lokaler som kan användas som vallokaler och röstningslokaler och som i fråga om lokalisering, tillgänglighet och öppethållande ger väljarna goda möjligheter att rösta på valdagen. Om en kommun anser att det av särskilda skäl finns behov av att använda en lokal som inte upp- fyller kravet på tillgänglighet, skall saken underställas . Från bl.a. har framförts att elektroniska för- faranden (exempelvis röststyrd röstning) skulle kunna vara en ny metod för att underlätta synskadades röstning på egen hand. Detta gäller framför allt möjligheten till personröstning som inte kan göras utan att den synskadade får hjälp av någon annan. har inte infört någon elek- tronisk röstning i samband med allmänna val. Frågan har behandlats av vallagskommitté. Kommittén lade av säkerhets- och integritets- skäl inte fram något förslag som gör det möjligt att rösta elektroniskt, men förordade att försök bör genomföras exempelvis i samband med lokala folkomröstningar. I propositionen Ny vallag (prop. 2004/05:163) gjorde regeringen bedömningen att det ännu inte finns något underlag för att införa möjlig- heter till elektroniska röstningsförfaranden vid allmänna val. Frågan om att införa sådana förfaranden bör anstå till dess det finns tillräckliga erfa- renheter från lokala rådslag eller liknande. En given utgångspunkt för den fortsatta processen måste vara att säkerheten blir minst lika hög som vid traditionella val och att det inte finns någon risk för att valhemlig- heten äventyras. gjorde inte någon annan bedömning än regeringen i detta avseende (bet. 2005/06:KU9, rskr, 2005/06:33). genomför inför alla val särskilda informationsinsatser för synskadade och andra som har svårt att läsa normal text. Inför valet till innefattade insatserna: -Inläsning av informationen i tabloidtidningen att veta om Europaparlamentsvalet på kassett. Denna distribuerades i en direktadresserad försändelse till drygt nio tusen synskadade och fem tusen dyslektiker och fanns att lyssna till i ca två tusen bibliotek runt om i landet. -Ovan nämnda information fanns också att lyssna till som ljudfil via . -Informationen i tidningen att veta om valet till Europaparla- mentet 2004 framställdes i en broschyr på lättläst svenska och skickades ut till de ca fem tusen adressater som har i sina register. -Ett speciellt paket togs fram för synskadade som kan läsa punktskrift. Detta paket innehöll material som gjorde det möjligt för synskadade att rösta utan hjälp. till de knappt 600 personer som anmält till () att de kan läsa punktskrift. -En annons infördes i SRF:s tidskrift om att både kas- sett och punktskriftsmaterial kunde beställas direkt från Valmyn- digheten. -tillhandahöll en länk till en assistans- tjänst, där man per telefon kunde få text uppläst direkt från hem- sidan. har en kontinuerlig dialog med SRF om vilka infor- mationsinsatser som behövs och vilka media som är bäst att använda för att nå ut med informationen. Att kunna delta som förtroendevald Förtroendevalda med funktionshinder hindras ofta från att kunna utföra sina uppdrag på grund av olika hinder. finns inte alltid till- räcklig kunskap om och förståelse för de behov av tillgänglighet och hjälpmedel som personer med funktionshinder har för att kunna med- verka. I propositionen Demokrati för det nya seklet (prop. 2001/02:80) föreslog regeringen en ändring i kommunallagen som innebär att kom- muner och landsting skall verka för att förtroendevalda med funktions- hinder kan delta i handläggningen av ärenden på samma sätt som andra förtroendevalda. Regeringen föreslog också att förtroendevalda med funktionshinder skall ha rätt till skälig ersättning för resekostnader som uppkommer när de fullgör sina uppdrag. Lagändringar trädde i kraft . Regeringen har gett en forskare vid vid i uppdrag att utvärdera tillämpningen av de nya bestämmel- serna om ersättning i kommunallagen. Uppdraget avrapporterades genom rapporten rätt till ersättning enligt kom- munallagen en utvärdering av genomförandet (Ju2003/10284/D). En- ligt utvärderingen tillämpas bestämmelserna om ekonomisk ersättning av majoriteten av kommunerna i undersökningen vilket tyder på att de för- troendevaldas villkor förbättrats i detta avseende. Bl.a. har de flesta kommuner särskilda regler för rätt till ersättning för resekostnader för funktionshindrade. Regeringen avser att fortsatt följa kommuners och landstings tillämpning av de nuvarande ersättningsbestämmelserna. beslutade regeringen om en översyn av tecken- språkets ställning (dir. 2003:169). Enligt uppdraget skall utredaren bl.a. följa upp hur ändringen i kommunallagen, beträffande förtroendevalda med funktionshinder och deras möjligheter att kunna delta i handlägg- ningen av ärenden på samma sätt som andra förtroendevalda, har tilläm- pats för döva, dövblinda, vuxendöva och hörselskadade. Uppdraget skall rapporteras senast . Bättre möjligheter att kunna delta i politisk verksamhet fick en arbetsgrupp inom till uppgift att följa och främja utvecklingen av den politiska processen med stöd av IT. Arbetsgruppen leddes av och i uppdraget ingick bl.a. att diskutera och lämna förslag om hur personer med funktions- Skr. 2005/06:110 hinder kan få ökad tillgänglighet till IT för det politiska arbetet. strategi för att minska de digitala klyftorna som överlämnades till demo- kratiministern (Ju2002:E) fanns flera förslag till åtgär- der för att öka funktionshindrades tillgång till den information som finns på Internet. Bl.a. föreslogs ett särskilt ekonomiskt stöd till personer med funktionshinder som är beroende av bredband för att få tillgång till Inter- net. Likaså föreslog arbetsgruppen att de internationella riktlinjer för till- gänglighet till offentliga webbplatser för människor med funktionshinder (Web Accessibility Initiative, ), som EU-länderna har enats om, också bör följas av kommuner och landsting/regioner. Arbetsgruppen betonade också vikten av att offentliga webbplatser måste innehålla lätt- läst material för personer som behöver ta del av information i sådan form. Regeringens IT-politiska strategigrupp, som arbetar rådgivande och pådrivande när det gäller IT-politiska frågor, har som ett av sina fokus- områden valt Demokrati och digitala klyftor. hölls ett runda- bordssamtal med temat Informationsteknologins roll för ökad tillgäng- lighet och delaktighet, där ett antal inbjudna personer förde en dialog kring funktionshinder, äldre, kulturell och språklig bakgrund etc. Regeringen beslutade om direktiv till en parlamentarisk kommitté , , med uppdrag att överväga en gemensam lagstiftning mot diskriminering som omfattar alla eller fler- talet diskrimineringsgrunder och samhällsområden (dir. 2002:11 samt tilläggsdirektiv 2003:69 och 2005:8). Kommittén har även, utifrån sina ställningstaganden ifråga om utformningen av en framtida diskrimine- ringslagstiftning, sett över uppgifter och ansvarsområden för bl.a. Handi- kappombudsmannen. Den har vidare övervägt möjligheterna att slå samman några eller samtliga av ombudsmännen mot diskriminering till en institution eller att samordna dem på något annat sätt. Kommittén har även övervägt om sådana regler skall införas på de områden som omfattas av EG direktivet (2000/78/EG) om inrättandet av en allmän ram för likabehandling i arbetslivet, men inte av lagen (1999:132) om diskriminering i arbetslivet av personer med funktions- hinder. Vidare har kommittén analyserat vilka former av missgynnande på grund av bristande tillgänglighet ett generellt diskrimineringsförbud skall omfatta, och vem som i olika situationer skall bära ansvaret för olika hinder eller brister i detta hänseende. Utgångspunkten för kom- mitténs arbete har varit att det skall finnas utrymme för att i varje enskilt fall göra en bedömning av vad som kan anses skäligt. Kommittén lämnade sitt slutbetänkande En sammanhållen diskrimineringslag- stiftning (SOU 2006:22) . I betänkandet föreslås bl.a. att för den som omfattas av diskrimineringsförbuden, skall underlåtenhet att vidta åtgärder för tillgänglighet anses som diskriminering. En nationell handlingsplan för de mänskliga rättigheterna har genom internationella överenskommelser åtagit sig att för- verkliga de mänskliga rättigheterna. Principen om likabehandling är grundläggande för de mänskliga rättigheterna och regeringen betraktar därför frågor om diskriminering av människor med funktionshinder, lik- som om funktionshindrades rättigheter i stort, som frågor om mänskliga rättigheter. Att funktionshindrades rättigheter är en fråga om mänskliga rättigheter betonas inte bara i förevarande handlingsplan utan även genom regering- ens skrivelse En nationell handlingsplan för de mänskliga rättigheterna 20062009 (skr. 2005/06:95), som regeringen har lagt fram . Den första handlingsplanen på detta område En nationell handlingsplan för de mänskliga rättigheterna (skr. 2001/02:83) avsåg . Den behandlade en rad rättighetsfrågor, däribland frågor om funktionshindrades rättigheter. Bland annat behandlades frågor om dom- stolstrots och frågor om politiskt deltagande för personer med funktions- hinder. Ny lagstiftning som berör båda dessa områden har sedermera införts. I utvärderingen av den första handlingsplanen för de mänskliga rättig- heterna framfördes att det, vad avser funktionshindrades rättigheter, är särskilt viktigt att kopplingar görs till de internationella instrumenten för mänskliga rättigheter för att markera att handikappolitiken handlar om rättigheter, inte välgörenhet. Som exempel nämndes att FN:s konvention om medborgerliga och politiska rättigheter stipulerar allas rätt att få rösta och bli valda i allmänna val (artikel 25). Det är därför både en fråga om mänskliga rättigheter och en demokratifråga att förtroendevalda med funktionshinder kan delta i överläggningarna i t.ex. kommuner och landsting. Vidare framförde utvärderaren att regeringen bör överväga hur information om mänskliga rättigheter bättre kan spridas på olika språk, inklusive lätt svenska, teckenspråk och punktskrift. Målet för barnpolitiken är att barn och unga skall respekteras, ges möj- lighet till utveckling och trygghet samt delaktighet och inflytande. Till grund för regeringens barnpolitik ligger en av godkänd strategi för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter i (prop. 1997/98:182, bet. 1998/99:SoU6, rskr. 1998/99:171). har regeringens arbete med huvudsakligen bedrivits utifrån denna strategi. Strategin har vidare- utvecklats i flera skrivelser till : Barn här och , redogörelse för barnpolitiken i med utgångspunkt i FN:s konvention om bar- nets rättigheter (skr. 1999/2000:137), Barnpolitiken arbetet med strate- gin för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter (skr. 2001/02:166) samt Utveckling av den nationella strategin för att för- verkliga FN:s konvention om barnets rättigheter (skr. 2003/04:47). Regeringen avser att återkomma med en ny redo- visning av insatser, resultat, samt framtida inriktning av barnpolitiken. Barnpolitiken verkar för att på ett strategiskt plan initiera, driva på och samordna processer med målsättningen att de rättigheter som uttrycks i skall genomsyra alla delar av regeringens politik och få genomslag på alla nivåer i samhället och i samtliga verksamheter där barn och unga berörs. En av utgångspunkterna för regeringens barnpoli- tik är att alla barn skall ha lika rättigheter och möjligheter. Inget barn får diskrimineras på grund av sitt funktionshinder. Barn och unga med funk- tionshinder har rätt att delta, få inflytande och bestämma över sin livs- situation på samma villkor som andra barn och unga. Funktionshinder utgör en otillåten diskrimineringsgrund i artikel 2 i . Artikel 23 befäster ytterligare den rätt som tillkommer varje barn med funktionshinder att komma i åtnjutande av de rättigheter som stadgas i och erkänner barnets rätt till ett fullvär- digt och anständigt liv under förhållanden som säkerställer värdighet, främjar självförtroende och möjliggör hans eller hennes aktiva delta- gande i samhället. som samhället i många avseenden har blivit bättre för barn och unga med funktionshinder är det fortfarande så att de är relativt osynliga i samhället. pekade 2002, Många syns inte men finns ändå, på vikten av att samordna insatserna för barn och unga med funktionshinder. har även i sin rapport Älskar, älskar inte pekat på flera förbättringsområden. Ungdomspolitiken berör samtliga ungdomar lade regeringen den ungdomspolitiska propositionen Makt att bestämma rätt till välfärd (prop. 2004/05:2). Den nationella ungdomspolitiken vilar på fyra perspektiv som skall utgöra utgångs- punkten för all offentlig verksamhet för ungdomar. Dessa är resurs-, rät- tighets-, självständighets- och mångfaldsperspektivet. Särskilt det sista perspektivet understryker att det i samordning, styrning och uppföljning av offentliga insatser måste beaktas att ungdomsgruppen är heterogen. All offentlig verksamhet för ungdomar bör bejaka mångfalden och sträva efter lika rättigheter och möjligheter för alla, oavsett kön, etnicitet, funk- tionshinder, kulturell eller socioekonomisk bakgrund, ålder, bostadsort eller sexuell läggning. Inom ramen för statsbidraget till ungdomsorganisationer fördelar på regeringens uppdrag medel bl.a. till organi- sationer för unga funktionshindrade. Även en del av överskottet från AB tilldelas dessa organisationer. Syftet med bidragen är att stärka ungdomars självständighet och demokratiska engagemang. Europeiska i EU:s regi lyfte fram handikapp- frågorna i hela . uppmärksammade det euro- peiska genom att prioritera projekt inom EU-programmet , som uppmärksammade temat "funktionshinder" eller gav ung- domar med funktionshinder chansen till internationella erfarenheter. En viktig del i ungdomspolitiken är att följa utvecklingen av ung- domars levnadsvillkor. För att göra uppföljningar möjliga har regeringen gett en rad myndigheter i uppdrag att utifrån mätbara indikatorer belysa ungdomars levnadsvillkor avseende relevanta politikområdesmål. Pro- cessen bör integreras i myndigheternas årsredovisningscykel så att den därigenom blir en del av den ordinarie statliga budgetprocessen. De myndigheter, för vilka det är möjligt och relevant, skall beakta ett mång- Det innebär bl.a. att situationen för ungdomar med funktionshinder skall belysas. har följande myndigheter fått uppdraget: , , Statens kultur- råd, , , , , , Ung- domsstyrelsen, , , Försäkrings- kassan, , , , samt . Att ha ett funktionshinder kan innebära att man i många situationer är beroende av andra människors hjälp. Beroendet kan leda till kränkningar, ibland av obetänksamhet och brist på inlevelse, men det förekommer också medvetna kränkningar och övergrepp av personer som utnyttjar människors utsatthet och beroende. Både män, kvinnor och barn råkar ut för våldet. finns svårigheter att bli trodd och vid vissa funk- tionshinder även att kunna beskriva vad som har hänt.