prop · GT03129 · 2006-03-21 00:00:00 — Vid en vägning av detta skyddsbehov mot intresset av insyn i polismyndighetens sätt att fullgöra sina uppgifter bedöms skyddsbehovet vara starkare än intresset av insyn. Samma bedömning gjordes i lagstiftningen rörande uppgifter om trängselskatt. Den tystnadsplikt som gäller för uppgifter om enskilds namn och födelsedatum samt nummer på resehandling i verksamhet som avser förande av eller uttag ur passagerarregistret bör därför få företräde framför meddelarfriheten. När det gäller övriga uppgifter i passagerarregistret bedöms skyddsbehovet av dessa inte vara så stort att intresset av insyn i polismyndighetens sätt att fullgöra sina uppgifter bör vika. Meddelarfrihet bör därför gälla beträffande dessa uppgifter. 5.4.6Säkerställande av efterlevnaden av lagarna Regeringens bedömning: Direktivets fakultativa bestämmelse om att personuppgifter som förts över får användas för att säkerställa efterlevnaden av lagarna bör inte genomföras i svensk rätt. Promemorians förslag: Överensstämmer i sak med regeringens. Remissinstanserna: Ombudsmannen mot etnisk diskriminering tillstyrker förslaget att inte införa direktivets bestämmelse om att de insamlade uppgifterna får användas i annan verksamhet, i syfte att lagarna efterlevs. Skälen till regeringens bedömning: I direktivet föreskrivs i artikel 6 punkten 1 sista stycket att medlemsstaterna, enligt nationell lag och i enlighet med bestämmelser om uppgiftsskydd enligt dataskydds- direktivet, även får använda de aktuella personuppgifterna för att säkerställa efterlevnaden av lagarna. Bestämmelsens lydelse får innebär att den inte är obligatorisk utan fakultativ. Medlemsstaterna får alltså själva bestämma om de vill genomföra direktivets bestämmelse i nationell rätt eller inte. Bestämmelsen omfattar enligt sin lydelse all verksamhet som skall utövas enligt lagarna. Det kan alltså röra sig om såväl straffrättsliga som förvaltningsrättsliga och skatterättsliga verksamheter. Ur integritets- synpunkt ter det inte sig lämpligt att införa en sådan generell regel. Bestämmelsen bör därför inte genomföras i svensk rätt. 5.4.7Transportörernas skyldigheter i övrigt Regeringens förslag: Transportörerna skall åläggas en skyldighet att efter det att transportmedlet har anlänt till det aktuella gränsövergångsstället radera de uppgifter som de har samlat in och fört över till i enlighet med direktivet. Transportörerna skall vidare åläggas att informera passagerarna om behandlingen av personuppgifterna i enlighet med 2326 §§ personuppgiftslagen (1998:204). Promemorians förslag: Överensstämmer i sak med regeringens bedömning. Remissinstanserna: anser att det är oklart vilka konsekvenser förslaget har för enskildas integritet när det gäller de uppgifter transportörerna samlat in och förfogar över efter det att uppgifterna skickats till en polismyndighet. De insamlade och översända uppgifterna kommer enligt förslaget att kunna bevaras i princip hos transportören som i det föreslagna passagerarregistret. Nämnden vill väcka frågan om inte även transportörerna på lämpligt sätt bör åläggas en tystnadsplikt i varje fall för uppgifter om de förhållanden som kommer att bli föremål för meddelarskydd. Ett annat, möjligen bättre, alternativ är att föreskriva att transportören är skyldig att radera uppgifterna efter det att dessa har kommit den mottagande myndigheten till handa. anser att det bör övervägas att genom särskild reglering ålägga transportörerna tystnadsplikt för de insamlade uppgifterna. noterar att transportörens skyldighet att radera översända uppgifter inom föreskriven tid är osanktionerad. SAS uppmärksammar att för transportörer gäller en skyldighet att efter det att transportmedlet har anlänt att radera uppgifterna som sänts över till . Det innebär att om polismyndigheten hävdar att flygbolaget på ett eller annat sätt, försummat sina ålagda uppgifter så har flygbolagen ingen möjlighet att använda egna bevis till sitt försvar. SAS anser att det är nödvändigt att det specificeras en senaste tid för myndighetens klagomål, och att infaller efter erhållna data från flygbolaget men aldrig senare än . Skälen till regeringens förslag: Medlemsstaterna skall enligt artikel 6 punkten 1 fjärde stycket i direktivet vidta de åtgärder som är nödvändiga för att ålägga transportörer att efter det att transportmedlet har anlänt till det aktuella gränsövergångsstället radera de personuppgifter som de har insamlat och överfört i enlighet med direktivet. Medlemsstaterna skall vidare enligt artikel 6 punkten 2 i direktivet vidta de åtgärder som är nödvändiga för att ålägga transportörer att informera passagerarna i enlighet med bestämmelserna i dataskydds- direktivet. Informationen skall även innefatta de uppgifter som avses i artikel 10 c och artikel 11.1 c i dataskyddsdirektivet. Den information som skall lämnas är den registeransvariges och dennes eventuella företrädares identitet, ändamålen med den behandling för vilken uppgifterna är avsedda all ytterligare information, t.ex. de kategorier av uppgifter som behandlingen gäller, mottagarna eller de kategorier som mottar uppgifterna, huruvida det är obligatoriskt eller frivilligt att besvara eventuella frågor och eventuella följder av att inte svara samt förekomsten av rättigheter att få tillgång till och att erhålla rättelse av uppgifter som rör den registrerade, i den utsträckning som den ytterligare informationen med hänsyn till de särskilda omständigheter under vilka uppgifterna samlas in är nödvändig för att tillförsäkra den registrerade en korrekt behandling. Dataskyddsdirektivets bestämmelser om informationsskyldighet är införlivade i svensk rätt genom 2326 §§ PUL. För att skall uppfylla sina förpliktelser enligt direktivet är det en förutsättning att transportörerna åläggs såväl en gallrings- som en informationsskyldighet i enlighet med direktivets föreskrifter. Regler om detta bör därför införas i svensk rätt. Några remissinstanser har ifrågasatt om inte transportörerna bör åläggas en tystnadsplikt och om inte transportörerna även bör åläggas att radera uppgifterna efter det att dessa har kommit den mottagande myndigheten till handa. har påtalat att transportörens skyldighet att radera överförda uppgifter är I artikel 6.1 i det nu aktuella direktivet anges att medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att ålägga Prop. 2005/06:129 transportörer att efter det att transportmedlet har anlänt radera de personuppgifter som de insamlat och överfört till gränskontrollmyndigheterna. Att ålägga transportörer att radera uppgifter efter det att dessa har kommit den mottagande myndigheten till handa och att sanktionera transportörens skyldighet att radera uppgifterna skulle innebära att det infördes strängare regler på området än vad direktivet förutsätter. Något skäl för detta har inte framkommit. Den aktuella bestämmelsen bör i stället utformas i enlighet med direktivet. Skyldigheten att radera uppgifter tar sikte på de uppgifter som transportören har samlat in och fört över till . 6Genomförandet av rådets direktiv /114/EG om villkoren för tredjelandsmedborgares inresa och vistelse för studier, elevutbyte, oavlönad yrkesutbildning eller volontärarbete Europeiska unionens råd antog direktiv /114/EG om villkoren för tredjelandsmedborgares inresa och vistelse för studier, elevutbyte, oavlönad yrkesutbildning eller volontärarbete (EUT L 375, 23.12.2004, s. 12, Celex nr 32004L0114). Direktivet skall vara genomfört i svensk rätt . Direktivet utgör ett led i gemenskapens målsättning att verka för att som helhet skall få en ställning som världsledande expertiscentrum för studier och yrkesutbildning. En viktig del i denna strategi är att främja tredjelandsmedborgares inresa och rörlighet inom gemenskapen i studiesyfte. En tillnärmning av medlemsstaternas nationella lagstiftning om villkoren för inresa och vistelse utgör också en del av denna strategi. Direktivet gäller inte för , och . 6.1.2Syfte, definitioner och tillämpningsområde Direktivet syftar enligt artikel 1 till att fastställa dels villkoren för tredjelandsmedborgares inresa och vistelse på medlemsstaternas territorium för en period som överstiger för studier, elevutbyte, oavlönad yrkesutbildning eller volontärarbete, dels reglerna för förfaranden för tredjelandsmedborgares inresa och vistelse för dessa ändamål. I artikel 2 definieras vissa begrepp, bl.a. tredjelandsmedborgare (den som inte är unionsmedborgare enligt artikel 17.1 i fördraget), studerande (avser studier vid utbildning), elev (avser studier på högstadie- och gymnasienivå), oavlönad praktikant (avser oavlönad Prop. 2005/06:129 utbildning i enlighet med medlemsstatens lagstiftning), volontärprogram (avser program för konkret solidaritetsverksamhet med allmännyttiga mål) och uppehållstillstånd (avser varje tillstånd som utfärdats av myndigheterna i en medlemsstat som ger tredjelandsmedborgare rätt att lagligen vistas på dess territorium). I artikel 3 anges direktivets tillämpningsområde. Bestämmelserna är tvingande beträffande studerande men fakultativa, dvs. får införas, avseende övriga kategorier. Direktivet är inte tillämpligt på tredjelandsmedborgare som vistas i en medlemsstat i egenskap av asylsökande eller som skyddsbehövande i övrigt eller för en tredjelandsmedborgare vars avvisning skjutits upp. Inte heller tredjelandsmedborgare som är familjemedlemmar till unionsmedborgare som har utnyttjat sin rätt till fri rörlighet inom gemenskapen eller tredjelandsmedborgare som har ställning som varaktigt bosatta i en medlemsstat enligt rådets direktiv /109/EG av om varaktigt bosatta tredjelandsmedborgares ställning och som utövar sin rätt att bosätta sig i en annan medlemsstat för studier eller yrkesutbildning eller har godkänts som arbetstagare eller egenföretagare enligt medlemsstatens nationella lagstiftning, omfattas av direktivets tillämpningsområde. I artikel 4 anges att direktivet inte skall påverka tillämpningen av förmånligare bestämmelser i bilaterala eller multilaterala avtal mellan gemenskapen eller dess medlemsstater och ett eller flera tredjeländer. Medlemsstaternas rätt att behålla eller införa regler som är förmånligare för de personer som omfattas av direktivet påverkas inte heller. 6.1.3Villkor för inresa och vistelse Artikel 5 anger att rätt till inresa och vistelse enligt direktivet är avhängigt av att handlingarna i ärendet utvisar att sökanden uppfyller dels villkoren i artikel 6, dels beroende på vilken kategori sökanden tillhör villkoren i artiklarna 711. I artikel 6 anges de allmänna villkoren för inresa och vistelse; sökanden skall kunna uppvisa en giltig resehandling och medlemsstaterna får kräva att dess giltighetstid omfattar minst den planerade vistelsens längd, en sökande som är underårig enligt värdmedlemsstatens lagstiftning skall uppvisa tillstånd från föräldrarna, sökanden skall ha en sjukförsäkring omfattande samma skydd som medlemsstatens egna medborgare normalt har, sökanden får inte betraktas som ett hot mot allmän ordning och säkerhet eller folkhälsa. Medlemsstaterna får även begära att sökanden skall förete bevis på att de avgifter som får tas ut enligt artikel 20 har erlagts. Vidare anges att medlemsstaterna skall underlätta förfarandet för inresa och vistelse för tredjelandsmedborgare som deltar i gemenskapsprogram som främjar rörlighet till eller inom gemenskapen. I artikel 7 anges de särskilda villkoren som gäller för studerande. Den studerande skall vara antagen vid en utbildning för att följa ett studieprogram och skall kunna visa, på det sätt som medlemsstaten kräver, att han eller hon kan försörja sig under vistelsen. Medlemsstaterna skall offentliggöra de månatliga minimibelopp som krävs men detta hindrar inte en enskild bedömning av varje individuellt fall. En studerande skall anses uppfylla kravet på sjukförsäkring i artikel 6 punkt 1, om han eller hon automatiskt omfattas av en sjukförsäkring som ger samma skydd som värdmedlemsstatens egna medborgare normalt har när de är inskrivna vid en läroanstalt. Artikel 8 behandlar rörlighet mellan medlemsstaterna för studerande och innebär att tredjelandsmedborgare som har beviljats rätt till inresa och vistelse som studerande i en medlemsstat och önskar följa en del av studieprogrammet i en annan medlemsstat eller komplettera det med ett likartat studieprogram i en annan medlemsstat skall beviljas tillstånd till inresa och vistelse även i den andra medlemsstaten. De studerande skall förutom att uppfylla villkoren i artiklarna 6 och 7, vid ansökan lämna fullständiga uppgifter om de akademiska studier de följt och bevis för att det nya studieprogrammet kompletterar det tidigare. De skall vidare delta i ett av gemenskapens utbytesprogram eller ett bilateralt utbytesprogram eller ha varit inskrivna som studerande i en medlemsstat under . Behöriga myndigheter i den första medlemsstaten skall på begäran lämna behöriga myndigheter i den andra staten upplysningar om sökandenas vistelse. I artikel 9 anges de särskilda villkoren för elever. Utöver de allmänna villkoren i artikel 6 skall elever bl.a. förete bevis på att de antagits vid en och på att de deltar i ett erkänt utbytesprogram för elever som genomförs av en organisation som godkänts av medlemsstaten samt att organisationen påtar sig det fulla ansvaret för dem under hela vistelsen avseende försörjning, kostnader för utbildning, hälso- och sjukvård m.m. I artiklarna 10 och 11 anges de särskilda villkoren för oavlönade praktikanter respektive volontärer. Dessa skall ha ingått avtal med utbildningsanordnaren respektive organisationen. För oavlönade praktikanter gäller att deras försörjning skall vara tryggad och för volontärer skall organisationen påta sig ansvaret för försörjning m.m. Enligt artikel 12 skall uppehållstillstånd för studerande utfärdas eller den som studieprogrammet varar. Tillståndet får förnyas om studenten fortfarande uppfyller kraven i artiklarna 6 och 7. Medlemsstaten får besluta att återkalla eller inte förnya tillståndet om innehavaren inte följer meddelade villkor för ekonomisk verksamhet eller inte gör godtagbara framsteg i studierna. Vidare anges i artikel 13 att uppehållstillstånd för elever skall utfärdas för högst . För oavlönade praktikanter gäller enligt artikel 14 att uppehållstillstånd skall utfärdas för hela praktikperioden dock högst . I undantagsfall får det förnyas en gång om praktikanten fortfarande uppfyller kraven i artiklarna 6 och 10 och då högst för den tid som krävs för att förvärva en yrkeskvalifikation som erkänns av medlemsstaten. Uppehållstillstånd för volontärer får enligt artikel 15 omfatta högst ett Prop. 2005/06:129 år eller i undantagsfall den som det relevanta programmet Medlemsstaterna får enligt artikel 16 återkalla eller vägra att förnya ett uppehållstillstånd om tillståndet erhållits genom bedrägeri eller om innehavaren inte uppfyllde eller inte längre uppfyller kraven i artikel 6 och, beroende på kategori, kraven i artiklarna 711. Medlemsstaterna får även återkalla eller vägra att förnya uppehållstillståndet av hänsyn till allmän ordning, allmän säkerhet och folkhälsa. I artikel 12 punkt 2 ges medlemsstaterna dessutom rätt att beträffande studerande återkalla uppehållstillstånd om innehavaren inte följer meddelade begränsningar avseende tillträde till ekonomisk verksamhet eller inte gör godtagbara framsteg i sina studier i enlighet med nationell lagstiftning eller administrativ praxis. I artikel 17 regleras studerandes rätt att bedriva ekonomisk verksamhet, innefattande rätt att ta anställning och rätt att bedriva verksamhet som egenföretagare. Artiklarna innehåller bestämmelser om förfarandet för beviljande av uppehållstillstånd m.m. samt rätten att ta ut avgifter för tillståndsprövningen. Artiklarna innehåller bestämmelser om direktivets införlivande, tidsfrister, ikraftträdande m.m. 6.2Uppehållstillstånd för studier och hälso- och sjukvård för studenter I utlänningslagen finns bestämmelser om bl.a. utlänningars inresa, utresa, vistelse och arbete i . I lagen anges också under vilka förutsättningar en utlänning kan avvisas eller utvisas ur landet. Det har i relativt stor utsträckning överlåtits åt regeringen att meddela närmare föreskrifter om bl.a. utlänningars rätt att resa in och vistas i i såväl nu gällande utlänningslag (1989:529) som i den nya utlänningslagen (2005:716, NUtlL) som träder i kraft . Vad gäller utlänningslag finns dessa föreskrifter i utlänningsförordningen (1989:547). som den nya utlänningslagen träder en ny utlänningsförordning (2006:97, NUtlF) i kraft. Utöver nämnda författningsreglering har (tidigare ) meddelat föreskrifter som finns i (). Föreskrifter finns även i Statens invandrarverks författningssamling (SIVFS). Härutöver finns i ett antal författningar, t.ex. lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll, olika bestämmelser som reglerar utlänningars ställning och rättigheter i . En utlänning som vistas i mer än skall enligt 2 kap. 5 § NUtlL ha uppehållstillstånd, om inte utlänningen är medborgare i , , eller . Regeringen får föreskriva andra undantag från kravet på uppehållstillstånd. I den av regeringen beslutade propositionen Genomförande av EG-direktiven om unionsmedborgares rörlighet inom EU och om varaktigt bosatta tredjelandsmedborgares ställning (prop. 2005/06:77) föreslås även undantag från kravet på uppehållstillstånd för medborgare i en stat som omfattas av avtalet om det Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och deras familjemedlemmar, oavsett medborgarskap, vilka i stället skall ha s.k. uppehållsrätt. Direktiv /114/EG om uppehållstillstånd för studier omfattar enbart tredjelandsmedborgare. Eftersom inte endast EES-medborgare utan även deras familjemedlemmar från tredje land omfattas av den fria rörligheten och följaktligen inte kommer att behöva uppehållstillstånd vid vistelse i , kommer dessa tredjelandsmedborgare inte att behöva inneha uppehållstillstånd för det fallet att de påbörjar studier här i landet. Av artikel 3.2 framgår att direktivet inte är tillämpligt på sådana tredjelands- medborgare. Uppehållstillstånd skall enligt huvudregeln i 5 kap. 18 § första stycket NUtlL ha utverkats före inresa i . Undantag gäller bl.a. enligt 5 kap. 19 § NUtlL vid ansökan om förlängning av pågående tids- begränsad vistelse, om utlänningen kan åberopa vägande skäl för förlängningen. Enligt 5 kap. 5 § andra stycket NUtlL, får uppehållstillstånd ges till en utlänning som har sin försörjning ordnad på annat sätt än genom anställning. Enligt 5 kap. 10 § NUtlL, får uppehållstillstånd ges till en utlänning som önskar vistas här i landet för studier eller besök. Av 5 kap. 17 § NUtlL framgår att det vid prövningen av en ansökan om uppehållstillstånd skall beaktas om utlänningen kan förväntas föra en hederlig vandel. Enligt bemyndigandet i 5 kap. 23 § första stycket NUtlL får regeringen meddela föreskrifter om uppehållstillstånd för studier och besök. I 4 kap. 5 § NUtlF föreskrivs att en utlänning som antagits till högskoleutbildning och, vid behov, till förberedande utbildning i svenska vid universitet eller högskola, skall beviljas uppehållstillstånd för studietiden om inte särskilda skäl talar emot det. Ett krav är dock att utlänningens försörjning är tryggad genom egna medel, stipendium eller på annat liknande sätt. Kravet på tryggad försörjning preciseras i SIVFS 1995:5 vari anges att försörjningskravet skall anses uppfyllt om den gäststuderande kan visa att han eller hon förfogar av . Enligt 2 kap. 7 § NUtlL krävs att en utlänning har tillstånd för att arbeta i på grund av anställning här eller utomlands (arbetstillstånd), om inte utlänningen har permanent uppehållstillstånd eller är medborgare i , , eller . Regeringen får föreskriva andra undantag från kravet på arbetstillstånd. Enligt 5 kap. 2 § första stycket 6 NUtlF är utlänningar som har uppehållstillstånd för studier enligt 4 kap. 5 § NUtlF undantagna från kravet på arbetstillstånd. I den tidigare nämnda prop. 2005/06:77 Genomförande av EG-direktiven om unionsmedborgares rörlighet inom EU och om varaktigt bosatta tredjelandsmedborgares ställning föreslås även undantag från kravet på arbetstillstånd för EES-medborgare och deras familjemedlemmar, oavsett medborgarskap. Bestämmelser om återkallelse av uppehållstillstånd finns i 7 kap. 17 §§ NUtlL. Uppehållstillstånd får återkallas om utlänningen medvetet lämnat oriktiga uppgifter eller medvetet förtigit uppgifter i tillståndsärendet. Uppgifterna skall ha varit av betydelse för tillståndsprövningen. Uppehållstillstånd får även återkallas om det finns andra särskilda skäl men bara om utlänningen ännu inte rest in i . Särskilda skäl kan vara att förutsättningarna för tillståndet har förändrats väsentligt (prop. 1988/89:86 s. 63). Vid prövning av en fråga om återkallelse av uppehållstillstånd för en utlänning som rest in i skall utlänningens anknytning till det svenska samhället beaktas liksom om det föreligger andra humanitära skäl som talar mot återkallelse. Om utlänningen vistats i med uppehållstillstånd krävs synnerliga skäl för återkallelse. Härutöver finns bestämmelser om återkallelse om en utlänning har registrerats på den spärrlista som avses i 3 § 2 lagen (2000:344) om Schengens informationssystem om det finns tillräckliga skäl för en återkallelse samt om återkallelse i vissa särskilt angivna fall på grund av annan medlemsstats beslut om avvisning eller utvisning. För en utlänning som rest in i får uppehållstillstånd vidare återkallas om utlänningen utan arbetstillstånd bedriver verksamhet som kräver ett sådant tillstånd eller det på grund av tidigare verksamhet eller i övrigt kan antas att utlänningen kommer att bedriva sabotage, spioneri eller olovlig underrättelseverksamhet i eller i något annat nordiskt land. I dessa fall får uppehållstillståndet återkallas endast om frågan väckts innan utlänningen vistats i med uppehållstillstånd. Slutligen skall ett permanent uppehållstillstånd återkallas om utlänningens bosättning i upphör. I svensk rätt saknas direkt koppling mellan å ena sidan reglerna om socialförsäkringssystemet och vilka som omfattas av dess olika delar och å andra sidan reglerna om tillgång till hälso- och sjukvård samt tandvård. Vilka som omfattas av socialförsäkringssystemet och vilka rättigheter detta medför framgår av socialförsäkringslagen (1999:799). Tillgången till hälso- och sjukvård samt tandvård regleras i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763, HSL), respektive tandvårdslagen (1985:125). Det svenska socialförsäkringssystemet innefattar två olika delar, en bosättningsbaserad del och en arbetsbaserad. Den bosättningsbaserade socialförsäkringen innefattar bl.a. föräldrapenning på lägsta nivå och grundnivå samt sjukersättning. Bosättningsfrågan avgörs enligt huvudregeln med ledning av reglerna om folkbokföring i folkbokföringslagen (1991:491). Den som har uppehållstillstånd skall enligt 3 § folkbokföringslagen folkbokföras. Enligt 2 kap. 5 § andra stycket socialförsäkringslagen anses dock utlänningar som kommer till för att studera inte bosatta här. Detta undantag gäller dock inte den som har utbildningsbidrag för doktorander. Att inte anses bosatt i medför enligt 3 kap. 1 § socialförsäkringslagen att man inte omfattas av den bosättningsbaserade socialförsäkringen. Den som förvärvsarbetar i omfattas dock av den arbetsbaserade socialförsäkringen som bl.a. innefattar sjukpenning, havandeskaps- penning, inkomstrelaterad sjukersättning samt inkomstgrundad ålders- pension. Tillgång till hälso- och sjukvård samt tandvård Någon egentlig rätt till hälso- och sjukvård samt tandvård för den enskilde finns inte författningsreglerad men landstingen är enligt 3 § HSL respektive 5 § tandvårdslagen skyldiga att tillhandahålla hälso- och sjukvård samt tandvård åt alla som är bosatta inom . För den som vistas inom , utan att vara bosatt där, är skyldighet att tillhandahålla vård begränsad till omedelbar vård, 4 § HSL respektive 6 § tandvårdslagen.