prop · GT03140d3 · 2006-03-29 00:00:00 — I (Rättsakter vilkas publicering är obligatorisk) RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 1/2005 av om skydd av djur under transport och därmed sammanhängande förfaranden och om ändring av direktiven /432/EEG och 93/119/EG och förordning (EG) nr 1255/97 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 37, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av yttrande (1), med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2), efter att ha hört , och av följande skäl: (1) Enligt protokollet om djurskydd och djurens välfärd som fogas till fördraget skall gemenskapen och medlemsstaterna fullt ut ta hänsyn till djurens välfärd vid utformning och genomförande av politiken i fråga om jordbruk och transport. (2) Rådet har, i enlighet med rådets direktiv /628/EEG av om skydd av djur vid transport (3), antagit regler om djurtransport i syfte att undanröja tekniska hinder för handeln med levande djur och möjliggöra smidigt fungerande marknadsorganisationer, som en tillfredsställande skyddsnivå för djuren säkras. (3) I kommissionens rapport till och rådet om de erfarenheter medlemsstaterna gjort efter genomförandet av rådets direktiv /29/EG av om ändring av direktiv /628/EEG om skydd av djur vid transport (4), som lades fram i enlighet med direktiv /628/EEG, rekommenderades en ändring av gällande gemenskapslagstiftning på detta område. (4) De flesta medlemsstater har ratificerat Europeiska konventionen om skydd av djur under internationella transporter, och rådet har givit kommissionen mandat att på gemenskapens vägnar förhandla om den ändrade Europeiska konventionen om skydd av djur under internationella transporter. (5) Långa djurtransporter, även långa transporter av djur som förs till slakt, bör med hänsyn till djurens välbefinnande begränsas i största möjliga utsträckning. (6) Rådet uppmanade (5) kommissionen att lägga fram förslag i syfte att se till att den gällande gemenskapslagstiftningen genomförs effektivt och säkerställa en sträng kontroll av dess efterlevnad, förbättra djurskyddet och djurens välbefinnande, förhindra förekomst och spridning av smittsamma djursjukdomar samt införa skärpta krav för att trygga djurens välbefinnande och hälsa under och efter transporten, så att smärta och lidande undviks. (7) uppmanade kommissionen att lägga fram förslag till ändring av nuvarande gemenskapsbestämmelser om transport av djur och i samband med detta i synnerhet att samråda med den behöriga vetenskapliga kommittén om transporttiden vid djurtransporter, lägga fram förslag till en harmoniserad modell för ett europeiskt intyg för transportörer och om en harmonisering av de färdplaner som krävs för långa transporter, säkerställa att personer som hanterar djur under transporter har genomgått en utbildning som är godkänd av behöriga myndigheter, och att se till att det vid veterinärkontrollerna vid gemenskapens gränskontrollstationer också noga kontrolleras under vilka förhållanden djuren transporteras. SV Europeiska unionens officiella tidning 3/1 (1) Yttrandet avgivet (ännu ej offentliggjort i EUT). (2) EUT C 110, 30.4.2004, s. 135. (3) EGT L 340, 11.12.1991, s. 17. Direktivet senast ändrat genom förordning (EG) nr 806/2003 (EUT L 122, , s. 1). (4) EGT L 148, 30.6.1995, s. 52. (5) EGT C 273, 28.9.2001, s. 1. (8) för djurs hälsa och välbefinnande avgav ett yttrande om djurs välbefinnande under transport. Gemenskapslagstiftningen bör därför ändras så att nya vetenskapliga rön beaktas som nödvändigheten av att denna lagstiftning skall kunna tillämpas ges högsta prioritet. (9) Särskilda bestämmelser för fjäderfä, katter och hundar kommer att anges i aktuella förslag när respektive yttranden från Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (EFSA) föreligger. (10) Mot bakgrund av erfarenheterna av direktiv /628/EEG när det gäller harmonisering av gemenskapslagstiftning om djurtransport och de svårigheter som har uppstått på grund av skillnaderna i införlivandet av det direktivet på nationell nivå, är det lämpligare att fastställa gemenskapsregler på detta område i en förordning. I avvaktan på detaljerade bestämmelser för vissa arter med särskilda behov som utgör en mycket begränsad del av gemenskapens djur är det lämpligt att ge medlemsstaterna möjlighet att fastställa eller behålla särskilda nationella tilläggsbestämmelser för transport av sådana djurarter. (11) För att säkerställa en enhetlig och effektiv tillämpning av denna förordning i hela gemenskapen mot bakgrund av dess grundläggande princip enligt vilken djuren inte får transporteras på ett sådant sätt att de riskerar att skadas eller orsakas onödigt lidande, är det lämpligt att fastställa detaljerade bestämmelser som tar upp de särskilda behov som uppkommer i samband med olika transportformer. Sådana detaljerade bestämmelser bör tolkas och tilllämpas i enlighet med ovannämnda princip och de bör uppdateras så snart som de särskilt med beaktande av nya vetenskapliga utlåtanden visar sig inte längre säkerställa överensstämmelse med ovan nämnda princip när det gäller vissa djurarter eller vissa transportformer. (12) Transport i kommersiellt syfte begränsar sig inte till transporter som innebär ett utbyte av pengar, varor eller tjänster. Transport i kommersiellt syfte inbegriper bl.a. transporter som leder till eller syftar till direkt eller indirekt vinst. (13) Urlastning och därpå följande omlastning av djuren kan även utgöra en källa till stress för dem, och kontakter vid kontrollstationer (tidigare kallade mellanstationer) kan under vissa förhållanden leda till att infektionssjukdomar sprids. Det är därför lämpligt att föreskriva särskilda åtgärder för att skydda djurens hälsa och välbefinnande när de vilar vid kontrollstationer. Följaktligen är det nödvändigt att ändra bestämmelserna i rådets förordning (EG) nr 1255/97 av om gemenskapskriterier för mellanstationer och om ändring av färdplanen i bilagan till direktiv /628/EEG (1). (14) Otillfredsställande förhållanden avseende djurens välbefinnande beror ofta på bristande kunskaper. Det bör därför ställas krav på att alla personer som hanterar djur under transport skall ha genomgått en utbildning och denna utbildning, bör bara ges av organisationer som är godkända av behöriga myndigheter. (15) Villkoren för djurens välbefinnande under transport är i första hand beroende av transportörernas agerande. Transportörerna kan bedriva sin verksamhet fritt i olika medlemsstater och det kan därför vara svårt för behöriga myndigheter att utföra sina kontroller. Transportörerna bör därför i högre grad kunna ställas till svars och öppenheten bör vara större i fråga om deras ställning och verksamhet. I synnerhet bör de kunna visa att de har tillstånd, att de systematiskt rapporterar eventuella problem och att de noggrant journalför sina åtgärder samt resultaten av dessa. (16) Det är inte bara transportörerna som är involverade i arbetet med djurtransporter, utan även andra kategorier av aktörer som uppfödare, handlare, uppsamlingscentraler och slakterier. Vissa skyldigheter beträffande djurens välbefinnande bör därför utvidgas till att gälla alla involverade aktörer. (17) Uppsamlingscentraler spelar en väsentlig roll vid transport av vissa djurarter. Det är därför viktigt att se till att anställda vid och besökare till dessa centraler känner till och följer gemenskapslagstiftningen om skydd av djur under transport. (18) Långa transporter torde ha större negativ inverkan på djurens välbefinnande än korta transporter. Det bör därför finnas särskilda förfaranden som gör att reglerna efterlevs i högre grad, bl.a. genom bättre möjligheter att spåra sådana transporter. L 3/2 5.1.2005SV Europeiska unionens officiella tidning (1) EGT L 174, , s. 1. Förordningen senast ändrad genom rådets förordning (EG) nr 1040/2003 (EUT L 151, , s. 21). (19) I rådets förordning (EEG) nr 3820/85 av om harmonisering av viss social lagstiftning om vägtransporter (1) fastställs längsta tillåtna körtider och kortast tillåtna viloperioder för förare. Befordran av djur bör regleras på ett liknande sätt. I rådets förordning (EEG) nr 3821/85 av om färdskrivare vid vägtransporter (2) fastställs att färdskrivare skall installeras och användas för att sörja för en effektiv kontroll av att den sociala lagstiftningen om vägtransporter efterlevs. Det är nödvändigt att registrerade uppgifter skickas vidare och kontrolleras så att reglerna om längsta tillåtna transporttid enligt djurskyddslagstiftningen verkställs. (20) Bristande informationsutbyte mellan behöriga myndigheter leder till att gemenskapslagstiftningen om skydd av djur under transport inte tillämpas på ett tillfredsställande sätt. Man bör därför införa flexibla förfaranden för att förbättra samarbetet mellan behöriga myndigheter i de olika medlemsstaterna. (21) Registrerade hästdjur, enligt definitionen i artikel 2 c i direktiv /426/EEG (3), transporteras ofta i ickekommersiella syften och sådana transporter måste genomföras i enlighet med de övergripande målen för denna förordning. Med hänsyn till dessa transporters art tycks det vara lämpligt att avvika från vissa bestämmelser när registrerade hästdjur transporteras för tävlingar, kapplöpningar, kulturella evenemang eller avel. Det är dock inte lämpligt att tillämpa en sådan avvikelse för hästdjur avsedda att föras till slakt antingen direkt eller efter transitering via en marknad eller ett uppsamlingsställe för slaktdjur, vilka i enlighet med artikel 2 d och artikel 8.1 andra strecksatsen i direktiv /426/EEG skall betraktas som hästdjur för slakt. (22) Otillfredsställande uppföljning av överträdelser av djurskyddslagstiftningen uppmuntrar till bristande efterlevnad av denna lagstiftning, vilket i sin tur snedvrider konkurrensen. Enhetliga förfaranden bör därför fastställas för hela gemenskapen så att kontrollerna skärps och påföljder i ökad utsträckning utdöms för överträdelser av djurskyddslagstiftningen. Medlemsstaterna bör införa bestämmelser om påföljder för överträdelser av bestämmelserna i denna förordning och se till att de tilllämpas. Påföljderna måste vara effektiva, proportionella och avskräckande. (23) Ett avsevärt antal djur transporteras mycket långa sträckor från och inom gemenskapen med fartyg för djurtransport, och sådana sjötransporter kan kontrolleras vid avsändningsorten. Särskilda åtgärder och normer bör därför fastställas för detta transportsätt. (24) För att gemenskapslagstiftningen skall vara konsekvent bör rådets direktiv /432/EEG av om djurhälsoproblem som påverkar handeln med nötkreatur och svin inom gemenskapen (4) ändras så att det anpassas till denna förordning i fråga om godkännandet av uppsamlingscentraler och de krav som ställs på transportörer. (25) Även rådets direktiv /119/EG av om skydd av djur för slakt eller avlivning (5) bör ändras så att det anpassas till denna förordning i fråga om användningen av elektriska pådrivare. (26) I rådets direktiv /608/EEG av om ömsesidig hjälp mellan medlemsstaternas myndigheter och samarbete mellan dessa och kommissionen för att säkerställa en korrekt tillämpning av lagstiftningen om veterinära frågor och avelsfrågor (6) fastställs regler och informationsförfaranden som bör gälla för djurens välbefinnande under transport, så att det säkerställs att denna förordning efterlevs. (27) I kommissionens beslut 98/139/EG (7) fastställs vissa regler angående kontroller på plats inom veterinärområdet som utförs av kommissionens experter i medlemsstaterna, och dessa regler torde vara relevanta för att säkerställa att denna förordning efterlevs på ett enhetligt sätt. (28) I denna förordning fastställs bestämmelser för ventilationen i vägfordon för långa djurtransporter. Rådets förordning (EG) nr 411/98 av om tilläggsnormer avseende skydd av djur vilka skall tilllämpas på vägfordon som används när befordran tar än (8) bör därför upphävas. SV Europeiska unionens officiella tidning 3/3 (1) EGT L 370, 31.12.1985, s. 1. (2) EGT L 370, 31.12.1985, s. 8. Förordningen senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 432/2004 (EUT L 71, 10.3.2004, s. 3). (3) EGT L 224, , s. 42. Direktivet senast ändrat genom direktiv /68/EG (EUT L 139, 30.4.2004, s. 320). (4) EGT P 121, 29.7.1964, s. 1977/64. Direktivet senast ändrat genom förordning (EG) nr 21/2004 (EUT L 5, , s. 8). (5) EGT L 340, 31.12.1993, s. 21. Direktivet ändrat genom förordning (EG) nr 806/2003 (EUT L 122, , s. 1). (6) EGT L 351, 2.12.1989, s. 34. (7) EGT L 38, , s. 10. (8) EGT L 52, 21.2.1998, s. 8. (29) Rådet bör genom ett enkelt förfarande kunna uppdatera vissa viktiga tekniska aspekter av denna förordning, särskilt på grundval av en bedömning av dess inverkan på transporter av levande djur inom en utvidgad gemenskap och fastställa specifikationerna för det navigeringssystem som skall användas för alla vägtransportmedel, mot bakgrund av den framtida tekniska utvecklingen på området, exempelvis förverkligandet av Galileosystemet. (30) Det är lämpligt att medge en möjlighet att införa undantag när det gäller vissa regioner som är belägna långt från det europeiska fastlandet, särskilt de yttersta randområden som avses i artikel 299 i fördraget. (31) De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra denna förordning bör antas i enlighet med rådets beslut / 468/EG av om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (1). HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. KAPITEL I RÄCKVIDD, DEFINITIONER OCH ALLMÄNNA VILLKOR FÖR TRANSPORT AV DJUR Artikel 1 Räckvidd 1. Denna förordning skall tillämpas på transport av levande ryggradsdjur inom gemenskapen, inklusive de särskilda kontroller som behöriga tjänstemän skall genomföra av sändningar som ankommer till eller lämnar gemenskapens tullområde. Endast artiklarna 3 och 27 skall tillämpas på a) transporter av djur som utförs av uppfödare med användning av jordbruksfordon eller egna transportmedel i sådana fall där de geografiska förhållandena kräver en transport för årstidsbetingad transhumance för vissa typer av djur, b) transporter av egna djur som uppfödarna utför med egna transportmedel på avstånd understigande från deras anläggning. Denna förordning hindrar inte medlemsstaterna från att vidta strängare nationella åtgärder som syftar till att förbättra djurens välbefinnande under transporter som endast äger rum på deras territorium eller under sjötransporter från deras territorium. Denna förordning skall inte påverka tillämpningen av för gemenskapen gällande veterinärlagstiftning. Denna förordning skall inte tillämpas på djurtransporter som inte har samband med en ekonomisk verksamhet och inte heller på djurtransporter som på veterinärs inrådan företas direkt till eller från veterinärmottagning eller klinik. Artikel 2 Definitioner I denna förordning används följande beteckningar med de betydelser som här anges: a) djur: levande ryggradsdjur. b) uppsamlingscentral: platser som anläggningar, uppsamlingsställen och marknader, där tama hästdjur och tamdjur av nötkreatur, får, getter eller svin från olika anläggningar grupperas för att utgöra sändningar. c) skötare: person som direkt ansvarar för djurens välbefinnande och som ledsagar djuren under befordran. d) gränskontrollstation: varje kontrollstation som utformats och godkänts i enlighet med artikel 6 i direktiv /496/EEG (2) för utförande av veterinärkontroller på djur som anländer från tredjeländer till gemenskapens gräns. e) gemenskapens veterinärlagstiftning: den lagstiftning som förtecknas i kapitel I i bilaga A till direktiv /425/EEG (3) och alla därav följande tillämpningsföreskrifter. f) behörig myndighet: den centrala myndighet i en medlemsstat som är behörig att utföra kontroller av djurens välbefinnande eller en myndighet till vilken den har delegerat denna behörighet. g) behållare: bur, box, låda eller annan styv konstruktion som används för transport av djur, men som inte är ett transportmedel. h) kontrollstationer: kontrollstationer i den mening som avses i förordning (EG) nr 1255/97. i) utförselställe: gränskontrollstation eller varje annan plats som en medlemsstat har anvisat och där djur lämnar gemenskapens tullområde. L 3/4 5.1.2005SV Europeiska unionens officiella tidning (1) EGT L 184, , s. 23. (2) EGT L 268, 24.9.1991, s. 56. Direktivet senast ändrat genom anslutningsakt. (3) EGT L 224, , s. 29. Direktivet senast ändrat genom och rådets direktiv /33/EG (EGT L 315, 19.11.2002, s. 14). j) befordran: hela transporten från avsändningsorten till bestämmelseorten, inklusive eventuell urlastning, förvaring och ilastning vid mellanstationer under befordran. k) djurhållare: fysisk eller juridisk person, med undantag för en transportör, som antingen permanent eller tillfälligt är ansvarig för eller hanterar djur. l) fartyg för djurtransport: fartyg, med undantag för rorofartyg och fartyg som transporterar djur i flyttbara behållare, som används eller är avsett att användas för transport av tama hästdjur och tamdjur av nötkreatur, får, getter eller svin. m) lång transport: befordran som överskrider räknat från den tidpunkt då det första djuret i sändningen flyttas. n) transportmedel: vägfordon, järnvägsfordon, fartyg och flygplan som används för djurtransport. o) navigeringssystem: satellitbaserade infrastrukturer som erbjuder tjänster för globala, kontinuerliga, noggranna och garanterade tids- och positionsbestämningar eller varje slags teknik som tillhandahåller tjänster som anses likvärdiga för de syften som avses i denna förordning. p) officiell veterinär: den veterinär som utses av den behöriga myndigheten i medlemsstaten. q) organisatör: i) transportör som har lagt ut en del av befordran på underentreprenad till minst en annan transportör, eller ii) fysisk eller juridisk person som har ingått avtal om en befordran med mer än en transportör, eller iii) person som har undertecknat avsnitt 1 i färdjournalen enligt bilaga II. r) avsändningsort: plats där djuret först lastas i ett transportmedel, förutsatt att djuret före avsändningen har förvarats på denna plats . Dock får uppsamlingscentraler som godkänts enligt gemenskapens veterinärlagstiftning betraktas som avsändningsorter om i) transportsträckan mellan den första ilastningsplatsen och uppsamlingscentralen är kortare än , eller om ii) djuren före avsändningen från uppsamlingscentralen har förvarats med strö i tillräcklig mängd och vattnats, om möjligt utan att vara bundna. s) bestämmelseort: plats där ett djur lastas ur ett transportmedel och i) förvaras före tidpunkten för avsändning, eller ii) slaktas. t) plats för vila eller omlastning: varje plats där man gör uppehåll under befordran och som inte utgör bestämmelseort, inklusive plats där djuren har bytt transportmedel med eller utan urlastning. u) registrerade hästdjur: registrerade hästdjur i den mening som avses i direktiv /426/EEG (1). v) rorofartyg: sjögående fartyg som är utrustat med anordningar som gör det möjligt för väg- eller järnvägsfordon att rulla på och av fartyget. w) transport: förflyttning av djur som genomförs med hjälp av ett eller flera transportmedel och därmed sammanhängande förfaranden, inklusive ilastning, urlastning, omlastning och vila, fram till det att urlastningen av djuren är avslutad på bestämmelseorten. x) transportör: varje fysisk eller juridisk person som transporterar djur för sin egen eller annans räkning. y) icke hanterade hästdjur: hästdjur som inte kan bindas eller ledas i grimma utan att detta leder till oro, smärta eller lidande som kan undvikas. z) fordon: självgående eller bogserat transportmedel på hjul. Artikel 3 Allmänna villkor för transport av djur Ingen person får transportera eller låta transportera djur på ett sådant sätt att de riskerar att skadas eller orsakas onödigt lidande. Dessutom skall följande villkor vara uppfyllda: a) Alla nödvändiga åtgärder skall ha vidtagits på förhand för att transporttiden skall begränsas till ett minimum och djurens behov skall vara tillfredsställda under befordran. b) Djuren skall vara i skick för planerad befordran. c) Transportmedlen skall vara utformade och konstruerade samt underhållas och handhas på ett sådant sätt att skador och lidande förhindras och djurens säkerhet tryggas. SV Europeiska unionens officiella tidning 3/5 (1) EGT L 224, , s. 42. Direktivet senast ändrat genom direktiv /68/EG (EUT L 139, 30.4.2004, s. 320). d) Anordningar för i- och urlastning skall vara utformade och konstruerade samt underhållas och drivas på ett sådant sätt att skador och lidande förhindras och djurens säkerhet tryggas. e) Personer som hanterar djuren skall vara utbildade eller ha vederbörlig kompetens för sin uppgift och utföra sitt arbete utan att använda våld eller andra metoder som i onödan kan skrämma djuren eller tillfoga djuren skada eller lidande. f) Transporten till bestämmelseorten skall genomföras utan dröjsmål och förutsättningarna för djurens välbefinnande skall kontrolleras regelbundet och upprätthållas på lämpligt sätt. g) Djuren skall förfoga över tillräcklig golvyta och ståhöjd i förhållande till sin storlek och den planerade befordran. h) Djuren skall få vatten, foder och vila med lämpliga intervall och i en mängd och av en kvalitet som skall vara anpassad till djurart och storlek. KAPITEL II ORGANISATÖRER, TRANSPORTÖRER, DJURHÅLLARE OCH UPPSAMLINGSCENTRALER Artikel 4 Transporthandlingar 1. En person får transportera djur endast om det i transportmedlet medförs handlingar där följande uppgifter anges: a) Ursprung och ägare b) Avsändningsort c) Datum och tid för avsändning d) Avsedd bestämmelseort e) Förväntad transporttid 2. Transportören skall på begäran ställa handlingarna enligt punkt 1 till de behöriga myndigheternas förfogande. Artikel 5 Krav på planering av djurtransporten 1. En person får endast ingå avtal om djurtransport eller lägga ut djurtransport på underentreprenad med transportörer som har tillstånd enligt artikel 10.1 eller artikel 11.1. Transportörer skall utse en fysisk person att ansvara för transporten och skall se till att uppgifter om planering, genomförande och slutförande av den del av befordran som de kontrollerar alltid finns att tillgå. Organisatörer skall vid varje befordran se till a) att djurens välbefinnande inte äventyras på grund av bristande samordning av de olika delarna av befordran och att hänsyn tas till väderförhållanden, och b) att en fysisk person är ansvarig för att uppgifter om planering, genomförande och slutförande av befordran alltid kan ställas till den behöriga myndighetens förfogande. Vid långa transporter mellan medlemsstaterna eller med tredjeland av tama hästdjur, med undantag av registrerade hästdjur, och tamdjur av nötkreatur, får, getter och svin skall transportörer och organisatörer följa bestämmelserna om färdjournal enligt bilaga II. Artikel 6 Transportörer 1. En person får agera som transportör endast om vederbörande har ett tillstånd som utfärdats av en behörig myndighet enligt artikel 10.1 eller, i fråga om långa transporter, artikel 11.1. En kopia av detta tillstånd skall tillhandahållas den behöriga myndigheten underdjurtransporten. Transportörer skall till den behöriga myndigheten anmäla eventuella förändringar i förhållande till informationen och handlingarna enligt artikel 10.1 eller, i fråga om långa transporter, artikel 11.1 arbetsdagar räknat från den dag då förändringarna inträffade. Transportörer skall transportera djur i enlighet med de tekniska föreskrifter som anges i bilaga I. Transportörer skall anförtro djurhanteringen till personal som har fått utbildning om tillämpliga bestämmelser enligt bilagorna I och II. Vägfordon för transport av tama hästdjur eller tamdjur av nötkreatur, får, getter, svin eller fjäderfä får endast framföras av personer som innehar ett kompetensbevis enligt artikel 17.2 och endast personer som innehar detta bevis får fungera som skötare. Detta kompetensbevis skall föreläggas den behöriga myndigheten i samband med djurtransporten. L 3/6 5.1.2005SV Europeiska unionens officiella tidning 6.