prop · GT03114 · 2006-03-22 00:00:00 — Inom Wassenaararrangemanget finns rapporteringsskyldighet rörande handel med dessa vapen. verkar för att varje land skall inrätta och genomföra en ansvarsfull exportpolitik med heltäckande lagar och regler. Målet är att alla länder skall ha effektiva system som kontrollerar tillverkare, säljare, köpare, agenter, förmedlare och mellanhänder. Uppföljning av FN:s handlingsprogram FN:s arbete med små och lätta vapen syftar bl.a. till att öka medvetenheten om den destabiliserande verkan som dessa vapen har i konfliktregioner. Icke-spridning är också angeläget för att förhindra brottslighet och terrorism. Förhandlingar i FN för att åstadkomma ett internationellt instrument för märkning och spårning av lätta vapen avslutades . eftersträvade ett legalt bindande instrument som även skulle omfatta märkning av ammunition. De deltagande staterna kunde dock inte enas om detta, utan antog en politisk avsiktsdeklaration. Vid en översynskonferens av handlingsprogrammet kvarstod stora åsiktsskillnader mellan de stater som ville föra frågan framåt och ha folkrättsligt bindande regler och andra som strikt höll sig till redan överenskomna texter i handlingsprogrammet. 14 Internationellt samarbete på försvarsmaterielsidan Sexnationsinitiativet Letter of Intent (LoI) De sex stora försvarsindustrinationerna i , , , , , och undertecknade det viktigaste försvarsindustriella samarbetsavtalet på regeringsnivå, det s.k. Framework Agreement. som en följd av den avsiktsförklaring ländernas försvarsministrar ingick i , sexnationssinitiativet, Letter of Intent (LoI). Avtalet syftar till att underlätta rationalisering, omstrukturering och drift av den europeiska försvarsindustrin och berör i allt väsentligt utbudssidan, dvs. de levererande staterna. I sex arbetsgrupper har därefter arbete bedrivits med att omsätta ramavtalets principer i praktik och verklighet. Verksamhetsfälten har berört leveranssäkerhet, exportkontroll, säkerhetsskydd, försvarsrelaterad forskning och teknologi, behandling av teknisk information, harmonisering av militära krav samt skydd av kommersiellt känslig information. fortsatte arbetet i fyra av sex aktuella arbetsgrupper, med kontinuerliga avrapporteringar till den internationella exekutivkommitté som funnits . På exportkontrollsidan har en arbetsgrupp studerat ett antal frågor, såsom hur man kontrollerar immateriella överföringar, hur man så långt möjligt kan likforma de allmänna projektlicenser som skall utfärdas inom sexnationszonen, mätandet av effektivitetsfördelarna med licenserna samt hur rapporteringen till de nationella parlamenten lämpligast kan ske. Ingående diskussioner har förts angående identifieringen av ett gemensamt industriprojekt på vilket en enhetlig projektlicens (GPL) kan tillämpas. Vidare har diskuterats hur modernisering och strömlinjeformning av den praktiska exportkontrollhanteringen på nationell bas skulle kunna genomföras, varvid jämförande studier bedrivits mellan ländernas kontroll- och licensieringssystem. Arbetsgruppen har även , på uppdrag av exekutivkommittén, studerat förutsättningarna för ett friare flöde av krigsmaterielprodukter mellan de sex, för att detta i ett senare skede skulle kunna innesluta samtliga EU-länder. Europeiska försvarsbyrån () beslutade att inrätta Europeiska försvarsbyrån (, ). Regeringen har beslutat att skall delta i , som har följande huvuduppgifter. Utveckla en gemensam försvarsförmåga avseende krishantering; Stödja och utveckla europeiskt försvarsmaterielsamarbete; Stärka den europeiska försvarsteknologiska och industriella basen med syfte att skapa en internationellt konkurrenskraftig europeisk marknad för försvarsmateriel; Förbättra effektiviteten inom europeisk försvarsforskning och har en styrelse bestående av en representant för varje deltagande EU-medlemsstat och en representant för . Ärenden rörande hanteras av försvarsdepartementet och försvarsministern är representant i . Till skillnad från de flesta internationella organisationer som rör försvarssamarbete fattas beslut inom med kvalificerad majoritet. Beräkning av röster utgår från motsvarande system inom EU. Information om finns på webbplatsen . WEAG lades ned . Verksamheten är under överföring till Europeiska försvarsbyrån (). Kvarvarande verksamhet leds tills vidare av WEAO. Medlemsländerna i WEAG utgjordes av samtliga europeiska NATO-allierade, utom , liksom samtliga EU- medlemmar utom . WEAG arbetade organiserat i ett antal paneler med att identifiera samarbetsprojekt på materielområdet, harmonisera militära krav, stärka den europeiska forsknings- och teknologibasen, söka gemensamma lösningar beträffande ekonomi- och procedurer etc. Organisationen skapades 1996 och var tänkt att omvandlas till ett europeiskt materielverk. Organisationen har i huvudsak ägnat sig åt att, på uppdrag av WEAG, upphandla och övervaka olika forsknings- och utvecklingsuppdrag. WEAO hanterar tills vidare kvarvarande projekt från WEAG. Verksamheten börjar avvecklas , varvid den överförs till . Slutligt stängningsdatum är inte fastställt, men personalavveckling är inledd. Organisation Conjointe de Coopération en matière dArmement (OCCAR) Organisationen, ett embryo till ett europeiskt materielverk, sattes upp efter ett fransk-tyskt initiativ 1996 och kan sägas vara det första instrumentet för att söka åstadkomma en effektiv upphandling i samband med multinationella materielprojekt. OCCAR har rätt att sköta upphandlingar och teckna kontrakt rörande projekt som omfattar två eller fler medlemsstater. Medlemmar i är , , , , och . I propositionen Fortsatt förnyelse av totalförsvaret (prop. 2001/02:10), underställde regeringen godkännande ett undertecknat generellt avtal mellan , , och om stöd för industrisamarbete på försvarsmaterielområdet. Avtalet, som på exportkontrollsidan i väsentliga delar är utformat efter ramavtalet mellan LoI-staterna, innebär en bekräftelse på den pågående försvarsindustriella förändringsprocessen i . Som en första bilaga till det generella avtalet lades försvarsindustrisamarbetet inom det nordiska ammunitionsföretaget , som bildades , med delar från Raufoss i , i och dåvarande i . godkände det generella avtalet (rskr. 2001/02:104). Avtalet ratificerades av länderna och trädde därmed i kraft . har den arbetsgrupp som finns mellan länderna förhandlat om nya bilagor till avtalet och länderna har enats om lydelsen av två ytterligare bilagor, avseende dels , bestående av företagen , och Skr. 2005/06:114 och , , dels PD Aerotech, bestående av Danish Aerotech, och , samt och , . De två senaste bilagorna till ramavtalet beslutades av regeringen . har ISP samarbetat med FMV om rutiner för reservmaterielexport inom det s.k. helikopter 14-projektet som en eventuell bilaga. Här kan också erinras om ett närliggande nordiskt samarbete mellan försvarsmyndigheterna på försvarsmaterielsidan, benämnt NORDAC (Nordic Armament Co-operation). Samarbetet inom NORDAC härrör från ett ramavtal mellan länderna , omarbetat och fastställt 2000, och omfattar ett drygt sextiotal internordiska samarbetsprojekt sedan starten. Syftet med samarbetet är i huvudsak att dels genom samarbete uppnå ekonomiska tekniska och industriella fördelar inom försvarsmaterielområdet för de fyra länderna, dels utnyttja ländernas försvarsindustriella resurser på ett effektivt sätt samt verka för att samarbetet ökar mellan ländernas försvarsindustrier. Samarbetet tar sikte såväl på bilaterala som multilaterala projekt och är öppet även för deltagande av industrier och myndigheter från andra länder. Beträffande inter-nordiska bolag och den fortsatt tilltagande integrationen av den överetablerade europeiska försvarsindustrin, kan noteras att , det svensk-finska gemensamägda krut- och sprängämnesföretaget avyttrats till en fransk köpare, SNPE Matériaux Energétiques, varefter de nordiska moderbolagen och , tillsammans med den franska köparen, bildat ett nytt moderbolag, benämnt EURENCO, med de vidhängande dotterbolagen , EURENCO och . pågår trepartsförhandlingar mellan , och om samarbetsrutiner inom . EURENCO ägs till av SNPE, till av Patria och av . har tre möten förevarit i ärendet. Det är parternas förhoppning att ett avtal skall kunna undertecknas . 15 Internationell handel med vapen I sin årsbok och i en särskild databas, som regeringen bidrar ekonomiskt till, sammanställer viss statistik över överföringar av vapen i världen. Statistiken är baserad på trendindikatorvärden och avser överföringar av tyngre konventionella vapen. Enligt senast tillgängliga uppgifter från database ökade överföringarna av tyngre konventionella vapen , från 19 836 miljoner USD till 21 965 miljoner USD . I den lista som publicerar över exportländer avseende tyngre konventionella vapen (flygplan, krigsfartyg, artilleri, pansarfordon, missiler samt målsöknings- och radarsystem) ligger för på 10:e plats med 1,av världens totala export, som uppgick till 93 516 miljoner USD. 2005/06:114 Största exportland är , som svarade för av den totala exporten, närmast följt av (30,), (9,), () och (4,). Ledande importörer av tyngre konventionella vapen var av den totala importen, närmast följt av (), (6,), (5,) och (3,). intog en 45:e plats med 0,av världens totala import av tyngre konventionella vapen. För ytterligare information se databas på webbplatsen . 16Korruption inom internationell handel med vapen har bedrivit ett samarbete med den brittiska avdelningen av intresseorganisationen () för att bekämpa korruption inom vapenhandeln. Genom möten och seminarier i och har man från flera länder samlat representanter för statsförvaltning, försvar, industri och den akademiska världen till en öppen och konstruktiv dialog om detta problem. Deltagarna har kommit både från länder som importerar och sådana som exporterar krigsmateriel och från länder med olika ekonomiska utvecklingsnivåer. På grundval av mötesdiskussionerna har man utarbetat ett åtgärdsprogram med två huvudprioriteringar, dels s.k. Integrity Pacts dels etikprogram. Genom en Integrity Pact upprättas ett avtal mellan köparen, oftast en statlig myndighet, och anbudsgivarna om öppenhet i anbudsförfarandet och garantier mot mutor och andra otillbörliga förmåner. När det gäller etikprogram har man från olika industriföretags etiska regler sammanställt en modell. har TI med svensk finansiering inlett arbetet med att utarbeta en modell för en Integrity Pact på krigsmaterielområdet. 17Samarbetet inom de multilaterala exportkontrollregimerna Vad är massförstörelsevapen? har frågan om icke-spridning av massförstörelsevapen stått högt på den internationella dagordningen. Skälen härtill är framför allt att vissa länder i instabila regioner söker få tillgång till massförstörelsevapen samt indikationer på ett ökat intresse från icke-statliga aktörer att anskaffa massförstörelsevapen. Efter dåden i har terroristhotet stått i särskild fokus. Med massförstörelsevapen avses kärnvapen samt kemiska och biologiska stridsmedel. Därutöver inkluderas vissa vapenbärare, som ballistiska missiler med lång räckvidd och kryssningsmissiler, i arbetet för att hindra spridningen av massförstörelsevapen. Begreppet icke- spridning avser de multilaterala åtgärder som vidtas för att stävja spridningen av massförstörelsevapen. Dessa åtgärder har framförallt tagit sig uttryck i dels ett antal internationella avtal och dels ett antal mer informella s.k. exportkontrollregimer. Avseende de internationella avtalen kan särskilt nämnas fördrag om förhindrande av spridning av kärnvapen (NPT), konvention om förbud mot utveckling, framställning och lagring av bakteriologiska (biologiska) vapen och toxinvapen samt deras förstöring (BTWC) samt konvention om förbud mot utveckling, produktion, lagring och användning av kemiska vapen samt om deras förstöring (CWC). är part i alla tre konventionerna (jfr SÖ 1970:12; SÖ 1976:18 samt SÖ 1993:28). Genom NPT förpliktar sig icke-kärnvapenstaterna att inte ta emot eller tillverka kärnvapen, som de fem kärnvapenmakterna åtar sig att nedrusta. Vidare åtar sig parterna under fördragets artikel III att inte överföra atområbränsle eller särskilt klyvbart material, eller utrustning eller materiel som särskilt konstruerats för tillverkning av särskilt klyvbart material, till någon icke-kärnvapenstat med mindre än att materialet eller utrustningen står under det internationella atomenergiorganets () kontroll. I enlighet med artikel III i BTWC åtar sig parterna bl.a. att varken direkt eller indirekt överföra utrustning som kan användas för produktion av biologiska stridsmedel. Likaledes föreskriver artikel I i CWC att parterna inte direkt eller indirekt skall överföra kemiska stridsmedel till någon annan stat. Även om de internationella avtalens primära syfte är att förhindra spridning av massförstörelsevapen och främja nedrustning så innehåller alla tre också bestämmelser om att parterna skall främja handel för fredliga ändamål. Detta bottnar i att en betydande del av de aktuella produkterna och teknologierna har dubbla användningsområden, dvs. de utgör produkter som kan användas för både civila och militära ändamål. För att underlätta det internationella samarbetet för icke-spridning av massförstörelsevapen har ett fyrtiotal länder slutit sig samman i ett antal multilaterala exportkontrollregimer: (), (), Australiengruppen (AG), Missilteknologikontrollregimen (MTCR) samt Wassenaararrangemanget (WA). Deltagande länder i dessa regimer redovisas i bilaga 5. Regimernas syfte är att identifiera varor och teknologier som kan användas för framställning av massförstörelsevapen, och vars utförsel således bör kontrolleras på ett samordnat sätt av medlemmarna, samt att utbyta information om spridningsrisker. Arbetet omfattar också kontakter med tredje land för att främja regimernas icke-spridningsmålsättningar. Exportkontrollregimerna skiljer sig från de ovannämnda internationella avtalen genom att de inte är baserade på några folkrättsligt bindande avtal. Grunden för samarbetet står närmast att finna i en gemensam vilja att förhindra spridning av massförstörelsevapen samt i nationell lagstiftning som möjliggör exportkontroll av de varor och teknologier som har identifierats såsom strategiska produkter. Deltagande i regimerna underlättar vidare uppfyllandet av de folkrättsliga förpliktelserna i de ovan nämnda internationella avtalen om att inte direkt eller indirekt bistå en annan stat att anskaffa massförstörelsevapen. Grundläggande begrepp inom regimerna Två nyckelbegrepp i det multilaterala samarbetet är avslag (eng. denials) och konsultationer (no undercut). Med begreppet avslag avses att en medlem i en regim som har nekat ett utförseltillstånd för en specifik transaktion med hänvisning till regimens målsättningar förväntas informera de övriga medlemmarna om sitt beslut. De övriga förväntas då konsultera den stat som utfärdade detta avslag om de avser besluta om utförseltillstånd för en motsvarande transaktion. Detta konsultationsförfarande brukar benämnas som principen om no undercut och syftar till att förhindra att ett annat land beviljar utförseltillstånd för samma produkt. Systemet med att meddela avslag tillämpas inom NSG, AG, MTCR samt WA. Proceduren med sådana konsultationer tillämpas inom NSG, AG och MTCR. Terroristattackerna i och förorsakade massförstörelse utan att massförstörelsevapen i traditionell bemärkelse kom till användning. Spridningen av mjältbrandsbakterier i visade att biologiskt material, som kan användas som biologiskt stridsmedel, hade kommit i orätta händer. Dessa händelser och risken för att terrorister får tillgång till massförstörelsevapen genom export har i hög grad bidragit till att samarbetet inom de multilaterala exportkontrollregimerna också kommit att inriktas på terroristhotet. Ett första steg har varit att uttryckligen fastslå i regimernas grunddokument att ett av syftena med verksamheten just är att förhindra spridning av produkter med dubbla användningsområden till terrorister. En sådan ändring genomfördes i Wassenaararrangemanget 2001, i Australien-gruppen och NSG 2002 samt i MTCR 2003. En annan åtgärd är att det informationsutbyte som äger rum inom regimerna även inriktas på spridningsriskerna till icke- statliga aktörer, som kan finnas i alla länder. Generalklausulen (catch-all) För att ytterligare stärka exportkontrollen har regimerna också inriktat sitt arbete på att införa en s.k. generalklausul i riktlinjerna för sin verksamhet (för ytterligare förklaring av begreppet, se Förklaringar i bilagedelen). Genom bestämmelser om en generalklausul ges en juridisk grund för att även kunna kontrollera export av sådana produkter och teknologier som inte är uppförda på regimernas kontrollistor, om det finns skäl att misstänka att de kan komma att användas för tillverkning av massförstörelsevapen och deras vapenbärare. AG införde en generalklausul 2002. I MTCR och WA skedde detta 2003 och i NSG 2004. EU, som redan har denna mekanism i EG-förordningen 1334/2000 om produkter med dubbla användningsområden, har varit drivande i arbetet på området, liksom . FN:s säkerhetsråds resolution (2004) antog resolution , vilken syftar till att förhindra att icke statliga aktörer får tillgång till massförstörelsevapen och vapenbärare för dem. I resolutionens inledning fastslås att spridning av kärnvapen, kemiska och biologiska vapen, liksom deras vapenbärare, utgör ett hot mot internationell fred och säkerhet. Resolutionen är bindande för FN:s medlemsländer och ålägger dessa enligt kapitel VII att vidta en serie åtgärder för att förhindra spridning. Avseende exportkontroll fastslås att alla stater skall upprätta, utveckla, granska och upprätthålla lämpliga effektiva nationella kontroller, inklusive lämpliga lagar och förordningar för att kontrollera export, transittrafik, omlastningar och vidareexport samt kontroller över tillhandahållande av finansiella medel och tjänster som är förknippade med sådan export och omlastningar. Slutanvändarkontroller skall också införas. Alla stater skall vidare införa lämpliga straffrättsliga och administrativa åtgärder för brott mot lagar och förordningar om exportkontroll. Resolutionen innehåller också bestämmelser om bistånd för att genomföra den. Stater som har möjlighet härtill ombeds att som svar på specifika förfrågningar erbjuda lämpligt bistånd till de stater som saknar nödvändig infrastruktur för lagstiftning och övervakning, erfarenhet av genomförande och/eller resurser för att uppfylla resolutionens bestämmelser. Genom resolution beslöts också att för en period om högst upprätta en kommitté knuten till säkerhetsrådet, den s.k. 1540- kommittén, med uppgift att rapportera till rådet för dess granskning om genomförandet av resolutionen. Vidare uppmanades FN:s medlemsländer att rapportera till kommittén om åtgärder som de vidtagit eller avsåg vidta för att genomföra resolutionen. I kommittén ingår företrädare för alla medlemmar i säkerhetsrådet. Det stora flertalet av FN:s medlemsländer, däribland , har rapporterat till 1540-kommittén. Europeiska kommissionen har rapporterat i sådana frågor på området som faller under EU:s första pelare. 1540-kommittén har också inhämtat kompletterande information från FN:s medlemmar under arbetets gång. Kommittén skall före rapportera till säkerhetsrådet om resolutionens genomförande. förväntas då också komma att ta ställning till om kommitténs mandat skall förlängas och hur arbetet för att förverkliga resolutionens målsättningar skall drivas vidare. FN:s resolution innebär förpliktelser som många länder , inklusive , inte uppfyller helt och hållet. I fall gäller att exportkontrollen för produkter med dubbla användningsområden styrs av EG-förordningen 1334/2000, som saknar reglering avseende kontroll av förmedlande verksamhet, transiteringar och omlastning. En översyn av EG-förordningen pågår . (), som bildades , behandlar frågor om exportkontroll avseende det nukleära icke-spridningsfördraget (NPT). Kommittén fastställer vad som menas med utrustning och materiel som särskilt konstruerats för tillverkning av särskilt klyvbart material enligt fördragets artikel III. NPT föreskriver att export av sådan utrustning och materiel till en icke-kärnvapenstat, liksom atområbränsle och särskilt klyvbart material, endast får ske om det klyvbara materialet underställs IAEA-kontroll. Utrustningen och materielen anges i kommitténs kontrollista, som kontinuerligt uppdateras i ljuset av den tekniska utvecklingen. Listan finns återgiven i informationscirkulär nr 209 (INFCIRC/209/Rev.2). inledde en översyn av sin roll och verksamhet, bl.a. i ljuset av det liknande arbete som bedrivs av (). Vid lämnade kommittén liksom tidigare information om sin verksamhet sedan den närmast föregående översynskonferensen. Information om ZC finns på webbplatsen . () har sitt ursprung i den s.k. "", som bildades bl.a. mot bakgrund av den kärnsprängning som genomförde . NSG:s arbete avser exportkontroll av dels sådana produkter som kan användas för framställning av kärnämne för vapenbruk och dels produkter med dubbla användningsområden som kan användas vid tillverkning av kärnvapen. Produkterna finns återgivna i informationscirkulär nr 254, som innehåller en kontrollista för respektive varugrupp (INFCIRC/254/Rev.7/Part 1 och INFCIRC/254/Rev.6/Part 2). NSG beslöt att ytterligare stärka sina riktlinjer genom vissa tillägg. Dessa innefattar en procedur för suspendering av leveranser av kärnteknisk utrustning till stat som brutit mot sitt safeguardsavtal med , bestämmelser om kontroll ifall inte kan fullgöra sitt mandat i en mottagande stat samt krav på effektiv exportkontroll i en mottagande stat som ett villkor för leverans. Vidare beslöts att med prioritet fortsätta pågående arbete syftande till att införa tilläggsprotokoll som ett villkor för leverans av kärnteknisk utrustning samt att ytterligare stärka avseende leverans av utrustning för anrikning av uran och upparbetning av plutonium. introducerade ett initiativ om undantag för från gällande riktlinjer för export av kärnteknisk utrustning. upptogs som ny medlem i NSG. Information om NSG finns på webbplatsen . Australiengruppen (AG) bildades på initiativ av . Dess verksamhet syftar till att harmonisera deltagarländernas exportkontroll för att förhindra spridning av kemiska och biologiska vapen till såväl stater som terroristgrupper. Ursprungligen omfattade gruppens verksamhetsområde endast kemikalier och kemisk tillverkningsutrustning. 1990 beslutades dock att utöka gruppens kontrollistor till att även omfatta mikroorganismer, toxiner samt viss tillverkningsutrustning för biologiska stridsmedel. AG höll tjugoårsjubileum med anledning av regimens bildande. Programmet för regimens kontakter med tredje land utvecklades ytterligare. Vidare underströks AG:s beredskap att bistå länder att uppfylla sina förpliktelser enligt FN:s säkerhetsråds resolution . anslutning till regimens riktlinjer välkomnades. Beslut fattades om att på AG:s kontrollista över bioteknisk utrustning uppföra viss typ av aerosolspridare. Härutöver beslöts att studera möjligheten att underställa ytterligare 25 mikroorganismer exportkontroll. Kontrollen av pumpar utökades. Ett arbete inleddes också för att ytterligare stärka medlemsländernas kontroll över förmedlande verksamhet. välkomnades som ny medlem i AG. Information om AG finns på webbplatsen . Missilteknologikontrollregimen (MTCR) grundar sig på ett amerikanskt initiativ . Dess verksamhet gäller exportkontroll av fullständiga missilsystem (inklusive ballistiska missiler, raketer och missiler för rymduppskjutningar samt sondraketer) och andra obemannade luftfarkoster (inklusive kryssningsmissiler, mål- och spaningsplattformar) med en räckvidd eller mer. Därutöver kontrolleras komponenter till sådana system samt andra produkter som kan användas för produktion av sådana missiler. uttalade MTCR på nytt bekymmer över aktiviteter på missilområdet i bl.a. samt Syd- och . välkomnades uttalade avsikt att ansluta sig till MTCR:s riktlinjer.