prop · GT03157 · 2006-03-21 00:00:00 — För att säkerställa att detta samarbete fungerar effektivt synes det lämpligt att lämna nedanstående upplysningar till de nationella domstolarna. 4.Dessa praktiska anvisningar är på intet sätt bindande utan har till syfte att ge de nationella domstolarna vägledning i fråga om när det är lämpligt att begära förhandsavgörande och i förekommande fall att hjälpa dem att formulera och framställa frågor till . roll i förfarandet för förhandsavgörande 5.EG-domstolens roll i förfarandet för förhandsavgörande är att tillhandahålla en tolkning av gemenskapsrätten eller att pröva dess giltighet. Att tillämpa gemenskapsrätten på de faktiska omständigheterna imålet vid den nationella domstolen är en uppgift för den sistnämnda domstolen. Det ankommer inte på att pröva frågor som rör de faktiska omständigheterna i målet vid den nationella domstolen eller att avgöra meningsskiljaktigheter om tolkningen eller tillämpningen av nationella rättsregler. 6.EG-domstolen uttalar sig om tolkningen eller giltigheten av gemenskapsrätten, och den försöker härvid att ge ett användbart svar för lösningen av tvisten vid den nationella domstolen. Det är emellertid den nationella domstolen som skall, i förekommande fall genom att underlåta att tillämpa den aktuella nationella rättsregeln, dra konsekvenserna av svar. Beslutet att begära förhandsavgörande från Domstolen som begär förhandsavgörande Enligt artiklarna 234 i EG-fördraget och artikel 150 i Euratomfördraget får i princip samtliga domstolar i medlemsstaterna, under förutsättning att de skall fälla avgörande inom ramen för ett förfarande som är avsett att leda till ett avgörande av rättskipningskaraktär, begära förhandsavgörande från . tolkar begreppet domstol som ett självständigt På det särskilda området för rättsakter som antagits av Prop. 2005/06:157 institutionerna med stöd av bestämmelserna i avdelning IV i tredje delen Bilaga 3 i EG-fördraget om visering, asyl, invandring och annan politik som rör fri rörlighet för personer bl.a. i fråga om domstols behörighet och erkännande och verkställighet av rättsliga avgöranden får endast domstolar som dömer i sista instans begära förhandsavgörande, vilket följer av artikel 68 i EG-fördraget. 9.Likaså gäller enligt artikel 35 i fördraget om Europeiska unionen att de rättsakter som antagits av institutionerna på området för polissamarbete och straffrättsligt samarbete endast kan bli föremål för en begäran om förhandsavgörande från domstolar i de medlemsstater som har godtagit behörighet, varvid varje stat bestämmer huruvida möjligheten att hänskjuta frågor till domstolen skall vara öppen för samtliga domstolar i denna stat eller endast för dem som dömer i sista instans. 10.Det är inte nödvändigt att det är parterna i målet som väcker frågan. Den nationella domstolen kan på eget initiativ ställa en fråga till . 11.Varje domstol har rätt att ställa en fråga till angående tolkningen av en gemenskapsrättslig regel, när den anser detta nödvändigt för att avgöra en tvist som är anhängig vid den. 12.En domstol vars avgöranden inte kan överklagas enligt den nationella rättsordningen är emellertid i princip skyldig att hänskjuta en sådan fråga till , utom när frågan redan har avgjorts i rättspraxis (och det eventuellt nya sammanhanget inte ger upphov till konkret tvivel beträffande möjligheten att tillämpa denna rättspraxis) eller när det framstår som uppenbart hur den gemenskapsrättsliga regeln skall tolkas. 13.En domstol vars avgöranden kan överklagas får således, särskilt om den anser sig ha funnit tillräckliga upplysningar i domstolens rättspraxis, själv besluta om den korrekta tolkningen av gemenskapsrätten och hur den skall tillämpas på de faktiska omständigheterna i målet. Förutsatt att den framställs i ett lämpligt skede av förfarandet kan en begäran om förhandsavgörande emellertid visa sig vara särskilt användbar när det rör sig om en ny tolkningsfråga som har ett allmänt intresse för gemenskapsrättens enhetliga tolkning inom unionen eller när befintlig rättspraxis inte förefaller vara tillämplig på ett nytt faktiskt sammanhang. 14.Den nationella domstolen skall ange på vilket sätt den begärda tolkningen är nödvändig för att den skall kunna döma i saken. De nationella domstolarna kan underkänna de grunder för ogiltighet som åberopas inför dem, men det är endast som har rätt att ogiltigförklara en gemenskapsrättsakt. En nationell domstol måste således hänskjuta en fråga till EG- domstolen när den är osäker på huruvida en gemenskapsrättsakt är giltig, varvid den skall ange de skäl som talar för att gemenskapsrättsakten är En nationell domstol kan, när den hyser allvarliga tvivel om giltigheten av en gemenskapsrättsakt som ligger till grund för en intern rättsakt, i undantagsfall interimistiskt besluta om uppskov med tillämpningen av den interna rättsakten eller vidta andra interimistiska åtgärder med avseende på denna. Den nationella domstolen är i sådana fall skyldig att föra giltighetsfrågan vidare till och därvid ange skälen till att den anser att gemenskapsrättsakten inte är giltig. Tidpunkten för begäran om förhandsavgörande 18.Den nationella domstolen kan hänskjuta en fråga till så snart den konstaterar att ett avgörande i en eller flera tolknings- eller giltighetsfrågor är nödvändigt för att den skall kunna döma i saken. Det är den nationella domstolen som bäst kan avgöra i vilket skede av förfarandet som en sådan fråga bör ställas. 19.Det är emellertid önskvärt att beslutet att begära förhandsavgörande (nedan kallat beslutet om hänskjutande) fattas i ett skede av förfarandet då den nationella domstolen kan redogöra för de faktiska omständigheter och rättsregler som utgör bakgrunden till problemet, så att får tillgång till samtliga uppgifter som är nödvändiga för att den, i förekommande fall, skall kunna kontrollera att gemenskapsrätten är tillämplig i målet vid den nationella domstolen. Det kan även vara lämpligt att frågan ställs efter det att parterna beretts tillfälle att yttra sig i saken. Formen för begäran om förhandsavgörande 20.Den nationella domstolens beslut att hänskjuta en fråga till EG- domstolen kan ges vilken form som helst som är tillåten enligt nationell rätt för beslut under rättegången. Det är emellertid viktigt att tänka på att det är detta beslut som ligger till grund för förfarandet vid och att domstolen måste ha tillgång till uppgifter som gör det möjligt för den att lämna ett användbart svar till den nationella domstolen. Det är dessutom endast begäran om förhandsavgörande som delges berörda som har rätt att inkomma med yttrande till bland annat medlemsstaterna och institutionerna och som översätts. 21.Kravet på översättning påkallar att begäran skrivs i enkla, klara och precisa ordalag, utan överflödiga uppgifter. 22.Det behövs ofta inte mer än ett tiotal sidor för att redogöra för bakgrunden till begäran om förhandsavgörande på ett riktigt sätt. som beslutet om hänskjutande bör vara kortfattat måste det likväl vara tillräckligt utförligt och innehålla samtliga relevanta upplysningar så att och de som har rätt att inkomma med yttrande till domstolen kan få en god förståelse av bakgrunden och de tillämpliga bestämmelserna i målet vid den nationella domstolen. I synnerhet skall den nationella domstolen i beslutet om hänskjutande lämna en kort redogörelse för föremålet för tvisten och de relevanta fastställda faktiska omständigheterna eller åtminstone förklara de faktiska antaganden som ligger till grund för frågan eller frågorna, återge de nationella bestämmelser som kan vara tillämpliga och i förekommande fall relevant nationell rättspraxis, alltid med exakta hänvisningar (till exempel sidnummer i en officiell tidning eller i en viss rättsfallssamling, eventuellt även med hänvisningar till Internet), så exakt som möjligt ange vilka gemenskapsrättsliga bestämmelser som är relevanta i det aktuella fallet, klart och tydligt ange varför domstolen är osäker på tolkningen eller giltigheten av vissa gemenskapsrättsliga bestämmelser samt vilket samband som den anser finns mellan dessa bestämmelser och den nationella lagstiftning som är tillämplig i det aktuella målet, och i förekommande fall, sammanfatta de väsentliga delarna av de relevanta argument som åberopats av parterna i målet. För att göra det lättare att läsa beslutet om hänskjutande och att hänvisa till det, är det lämpligt att de olika punkterna eller styckena i beslutet är numrerade. Slutligen får den nationella domstolen kortfattat redogöra för sin ståndpunkt när det gäller svaret på frågan eller frågorna, under förutsättning att den anser sig kunna göra detta. Själva frågan eller frågorna bör finnas i en avskild och tydligt angiven del av beslutet om hänskjutande, vanligtvis i början eller slutet av detsamma. Frågorna måste kunna förstås utan hänvisning till skälen för begäran om förhandsavgörande. Skälen skall emellertid ge den bakgrund som behövs för att göra en riktig bedömning. Verkningarna av begäran om förhandsavgörande för det nationella förfarandet 25.När en fråga hänskjuts till måste målet vid den nationella domstolen förklaras vilande till dess att har avgjort frågan. 26.Den nationella domstolen är emellertid behörig att besluta om interimistiska åtgärder, särskilt i samband med en begäran om förhandsavgörande rörande rättsakters giltighet (punkt 17 ovan). 27.Förfarandet för förhandsavgörande vid är kostnadsfritt och domstolen beslutar inte om rättegångskostnaderna i målet vid den nationella domstolen. Det ankommer på den nationella domstolen att besluta om detta. 28.Den hänskjutande domstolen kan, om detta är tillåtet enligt de nationella reglerna, bevilja rättshjälp till en part som saknar tillräckliga medel för att täcka sina kostnader, bland annat ombudskostnader, vid . kan även själv bevilja sådan rättshjälp. Kontakterna mellan den nationella domstolen och 29.Beslutet om hänskjutande och relevanta handlingar (i Bilaga 3 förekommande fall särskilt akten i målet, eventuellt i form av en kopia) skall sändas direkt till i rekommenderat brev (adress: Greffe de des Communautés Européennes, L-2925 , telefon: ). 30.Fram till dess att förhandsavgörande meddelas står kansli i kontakt med den nationella domstolen och översänder kopior av rättegångshandlingar till den. översänder sitt avgörande till den hänskjutande domstolen. är tacksam om den nationella domstolen underrättar den om hur detta avgörande tillämpats i det nationella målet och, i förekommande fall, översänder sitt slutliga avgörande. Förslag till lag med vissa bestämmelser om förhandsavgörande från Härigenom föreskrivs följande. Beslut i fråga om förhandsavgörande skall inhämtas 1 § Om en domstols slutliga avgörande i ett mål eller ärende inte får överklagas, gäller följande. Om en part har yrkat att förhandsavgörande från skall inhämtas eller på annat sätt har aktualiserat frågan om sådant inhämtande, skall domstolen, med angivande av skäl, besluta i frågan. Vad som sägs i första stycket gäller också för sådana myndigheter som omfattas av skyldigheten att inhämta förhandsavgörande från EG- domstolen. Första stycket gäller inte vid tillämpningen av 58 eller 59 kap. , 37 b § eller 37 c § förvaltningsprocesslagen (1971:291) eller 42 § lagen (1996:242) om domstolsärenden. Förhandsavgörande enligt vissa internationella överenskommelser 2 § En domstol får inhämta förhandsavgörande från om tolkningen av en bestämmelse i en internationell överenskommelse, som har tillträtt och som har ingåtts inom ramen för samarbete i Europeiska unionen, i den omfattning som har åtagit sig detta i förhållande till de övriga staterna. Om åtagandet innebär en skyldighet för domstolar att inhämta förhandsavgörande, gäller detta. Om en annan lag innehåller någon bestämmelse om domstols rätt eller skyldighet att begära förhandsavgörande från , gäller den bestämmelsen. Regeringen ger i till känna åtaganden enligt första stycket och bestämmelser enligt andra stycket. Denna lag träder i kraft , då lagen (1997:895) om rätt för svensk domstol att begära förhandsavgörande från Europeiska gemenskapernas domstol i vissa fall skall upphöra att gälla. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , regeringsrådet och f.d. kammarrättspresidenten . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag med vissa bestämmelser om förhandsavgörande från . Förslaget har inför Lagrådet föredragits av ämnessakkunnige . Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet: I remissen föreslås införande av en ny lag med vissa bestämmelser om förhandsavgörande från . Lagen består av två paragrafer. Av dessa utgör 2 § enbart en redaktionell bearbetning av den nu gällande lagen (1997:895) om rätt för svensk domstol att begära förhandsavgörande från Europeiska gemenskapernas domstol i vissa fall. En ny bestämmelse är däremot 1 §, vari det föreslås införande av en skyldighet för de högsta domstolarna att i vissa fall meddela motiverade beslut i fråga om inhämtande av förhandsavgöranden från . Bakgrunden till förslaget är att kommissionen gjort gällande att inte har uppfyllt sina skyldigheter enligt artikel 234 tredje stycket i EG- fördraget. Bl.a. har kommissionen anmärkt på att och Regeringsrätten vid avslag på framställningar om prövningstillstånd i mål där det finns en fråga om tillämpning av gemenskapsrätten inte motiverar varför de inte funnit skäl att inhämta förhandsavgörande från . Det torde inte råda delade meningar om att och Regeringsrätten, när de inte anser sig böra bifalla ett yrkande om att ett förhandsavgörande skall inhämtas, skall fatta ett formellt avslagsbeslut i denna fråga antingen separat eller tillsammans med ett beslut om prövningstillstånd. Däremot är det inte givet att det lämnas en motivering till varför ett förhandsavgörande inte skall inhämtas. Det kan antas att beslutet förses med motivering när frågan om målet skall hänskjutas till är tveksam eller svårbedömd, medan en motivering sannolikt ofta anses överflödig i fall då det framstår som tydligt att EG- domstolen inte skall höras, t.ex. därför att det är uppenbart att den gemenskapsrättsliga frågan saknar betydelse för målets utgång eller att tolkningen av gemenskapsrätten är uppenbar (acte clair). Lagrådet ser inga problem med en sådan rättstillämpning och anser det i sak inte medföra några egentliga fördelar att motivera besluten även i klara fall. Om det i enlighet med förslaget införs en skyldighet att lämna en motivering även i sådana fall, finns anledning att räkna med att domstolarna kommer att uppfylla denna skyldighet genom att lämna motiveringar som i de flesta fall blir stereotypa och som därför knappast fyller något väsentligt informationsbehov för yrkande om att skall höras. Lagrådet finner därför att det egentligen saknas ett reellt behov av den Eftersom ett beslut att vägra prövningstillstånd praktiskt taget aldrig innehåller någon motivering, kan det dessutom synas märkligt att ett i samband därmed meddelat beslut om avslag på en begäran om inhämtande av ett yttrande från skall Om det ändå framför allt på grund av kommissionens inställning i denna fråga anses önskvärt att införa en motiveringsskyldighet, har Lagrådet följande synpunkter på utformningen av de enskilda Enligt Lagrådets mening har den föreslagna paragrafen fått en mindre Den första meningen, som avslutas med gäller följande, passar enligt Lagrådets mening mindre väl som lagtext. Lagrådet anser vidare att termen väcka (en fråga) är att föredra framför aktualisera (en fråga). motiveringsskyldigheten bör begränsas till beslut att inte inhämta förhandsavgöranden. I de fall då ett yrkande om inhämtande av ett förhandsavgörande bifalls synes det inte angeläget för parten att få en motivering redan i beslutet. Domstolen har att i den skrivelse som skickas till redogöra för skälen till att ett förhandsavgörande skall inhämtas, men det kan tänkas att denna skrivelse inte är en del av själva beslutet utan utformas . Om så sker, synes det inte nödvändigt att dessutom kräva en motivering redan i beslutet. Lagrådet föreslår att de föreslagna första och andra styckena ersätts av följande text: Om en part i ett mål eller ärende vid en domstol eller myndighet, som omfattas av skyldigheten att inhämta förhandsavgöranden från EG- domstolen, har yrkat att ett förhandsavgörande skall inhämtas eller på annat sätt väckt frågan om en sådan åtgärd, skall domstolen, om den beslutar att inte inhämta ett förhandsavgörande, i sitt beslut ange skälen till detta. Paragrafen är en rent redaktionell bearbetning av den gällande lagen (1997:895) om rätt för svensk domstol att begära förhandsavgörande från Europeiska gemenskapernas domstol i vissa fall. Lagrådet finner emellertid att ordalydelsen skulle bli mera precis om första stycket formulerades på följande sätt: En domstol skall eller får inhämta - - - Europeiska unionen i den omfattning som enligt överenskommelsen har åtagit sig att ålägga domstol sådan skyldighet eller att ge domstol sådan behörighet. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: Statsministern , statsråden , , , , Y. , , , , , Andnor, Nuder, M. , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 2005/06:157 Vissa frågor om förhandsavgörande från