prop · GT031d6 · 2006-01-01 00:00:00 — Enligt BRÅ:s slutrapport från utvärderingen av förstärkta frigivningsförberedelser åren 20012003, Förberedd för fri- Totalt uppgick de intagnas deltagande i programverksamhet till av tillgänglig tid, vilket är en minskning i förhållande till föregående år. Brotts- och missbruksrelaterade programs andel av den totala sysselsättningstiden i anstalt har , liksom under de närmast föregående åren, utgjort . Klientutbildningens andel minskade med en procentenhet i förhållande till föregående år liksom arbetsdriften vars 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 andel av den totala sysselsättningstiden i anstalt minskade till . En viktig del i kriminalvårdens arbete med frigivningsförberedelser för de intagna är samarbetet med andra myndigheter och olika frivilligorganisationer. Den positiva utvecklingen har enligt fortsatt . Utslussning från anstalt genom intensivövervakning med elektronisk kontroll (IÖV-utsluss) Det genomsnittliga antalet klienter som avtjänat av ett långt fängelsestraff med intensivövervakning med elektronisk kontroll, s.k. IÖV-utsluss, har ökat i förhållande till föregående år. Brottsförebyggande rådets utvärderingar visar att utslussningen med IÖV fungerat mycket bra och att de dömdas sociala situation förbättrats med IÖV. Många har t.ex. under utslussningen fått hjälp som lett till eget avlönat arbete efter frigivningen. fanns ca 1 570 platser med självförvaltning eller självförvaltningsträning, motsvarande siffra för var ca 1 030. Större delen av verksamheten har utvecklats under 20022004. Många myndigheter planerar för självförvaltning vid öppnandet av nya platser. Det är viktigt att övergången mellan anstalt och frihet sker på ett välplanerat sätt och det är därför angeläget att kriminalvårdens arbete redan från början fokuserar på insatser som ger den intagne förbättrade förutsättningar att leva ett liv utan kriminalitet och droger efter frigivningen. Ett första steg för att åstadkomma detta är att upprätta verkställighetsplaner för alla intagna. Kriminalvården har inte lyckats upprätta verkställighetsplaner i tillräcklig omfattning och kvaliteten har i vissa avseenden varit bristfällig. Re- geringen anser att kriminalvården måste öka ansträngningarna på detta område. Regeringen ser positivt på att den försöksverksamhet med intensivövervakning i samband med frigivningen, som pågått , har haft goda resultat. Mot bakgrund av de goda erfarenheterna har användningen av intensivövervakning med elektronisk kontroll fr.o.m. utökats inom ramen för olika försöksverksamheter. mer att utvärderas av . Avsikten är att det skall utgöra underlag för regeringens beredning av en ny kriminalvårdslag. Utvecklingen av antalet platser för självförvaltning är mycket positiv ur såväl ett återanpassnings- som effektivitetsperspektiv. Regeringen vill betona vikten av att anstaltsvistelsen i den utsträckning det är lämpligt, mot bakgrund av bl.a. säkerhetsmässiga hänsyn, utformas så att de intagna förbereds för livet utanför fängelset. Regeringen anser att den inriktning av programverksamheten där kvalitet snarare än kvantitet har prioriterats är värdefull och detta arbete bör fortsätta. Det är viktigt att de intagna motiveras att fullfölja de program som kriminalvården erbjuder dem. Det är även av stor betydelse att kriminalvårdens prioriteringar mellan arbete, utbildning och brott- och missbruksrelaterade program är väl avvägda för att tiden i anstalt skall kunna användas på ett så effektivt sätt som möjligt. Regeringen vill understryka vikten av att kriminalvården även utvecklar innehållet i arbetsdriften. Det arbete som inleds i anstalt med att förebygga återfall i brott måste fortsätta efter verkställighetens slut. De intagnas egen motivation till förändring är av central betydelse. För att kriminalvårdens inledande åtgärder skall ha den effekt som eftersträvas krävs också att andra huvudmän i samhället fortsätter det arbete som påbörjats under verkställigheten. För att kriminalvårdens insatser skall få avsedd effekt måste de utgöra en del i en större helhet. Kriminalvården skall därför fortsätta utvecklingen av samarbetet med kommunerna och andra huvudmän i samhället. Regeringen vill betona vikten av att kriminalvården utarbetar system till stöd för att goda arbetsmetoder skall få spridning i organisationen. har i sin granskning, Återfall i brott eller återanpassning i samhället uppföljning av kriminalvårdens klienter, RiR 2004:5, pekat på att frivårdsdistrikten är olika framgångsrika på att återanpassa klienterna i samhället. Vidare konstaterar att graden av anpassning varierar kraftigt mellan distrikten samt att dessa variationer inte kan knytas till andra faktorer, såsom arbetsmarknadsläget på orten etc. Mot denna bakgrund har regeringen gett i uppdrag att med bistånd av utveckla mätinstrument för jämförelser såväl mellan myndigheter i kriminalvården som mellan insatser under verk- ställigheten, s.k. benchmarking. Uppdraget har redovisats och bereds f.n. i . Andelen narkotikamissbrukare i anstalt har ökat . Enligt beror detta bl.a. på att personer dömda till upp till tre månaders fängelse i många fall avtjänar sina straff genom intensivövervakning med elektronisk kontroll. I denna grupp, som inte avtjänar sitt straff i anstalt är narkotikamissbruk sällsynt förekommande. var andelen narkotikamissbrukare inskrivna i anstalt . Andelen narkotikamissbrukare har därmed ökat från en 40-procentsnivå till att närma sig 60-procentsnivån . Tio anstalter rapporterade att missbruk förekommit ofta eller så gott som . Vid 38 av anstalterna förekom missbruk sällan eller aldrig. Även bland frivårdsklienterna har andelen med känt missbruk ökat. uppgick andelen frivårdsklienter med känt narkotikamissbruk till , vilket kan jämföras . Det innebär att frivården har att arbeta med drygt 5 000 klienter där narkotikamissbruk ingår som del i problematiken. Också andelen personer som dömts till frivårdspåföljd där narkotikabrott ingår i domen har ökat. av klienterna som påbörjar övervakning efter dom till skyddstillsyn är dömda för något brott mot narkotikastrafflagen, vilket är en betydligt högre andel än . Inom ramen för regeringens narkotikapolitiska handlingsplan fick i uppdrag att genomföra en särskild satsning på att bekämpa narkotikamissbruket bland kriminalvårdens klienter. För detta ändamål avsatte regeringen , 20022004, till kriminalvården. Målsättningen med narkotikasatsningen var bl.a. att samtliga narkotikamissbrukare som kommer i kontakt med kriminalvården skall identifieras och erbjudas vård, att utveckla och utvärdera de missbruksrelaterade programmen samt att fler narkotikamissbrukare genomgår dessa program. Målsättningen är vidare att kraftigt minska införseln av narkotika på våra anstalter och häkten samt att kriminalvårdens per- 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 sonal skall ha kunskaper som är relevanta för att arbeta med motivation av narkotikamissbrukare. Kriminalvården strävar efter att med flera olika ingripande åtgärder som differentiering, kontroll och påverkansinsatser hålla anstalter och häkten fria från narkotika, alkohol och andra droger. Som specialresurser för att motivera narkotikamissbrukare till behandling fanns vid ingången av 2002, 633 platser till förfogande. Vid utgången av 2004 fanns 1 378 platser. Som ett resultat av regeringens särskilda narkotikasatsning har därefter en väsentlig utökning av antalet motivations- och behandlingsplatser skett. finns platser för svårmotiverade intagna, motivationsplatser samt platser för behandling av narkotikamissbrukare. En ökning av antalet intagna som var placerade på narkotikaplats eller deltog i särskild programverksamhet i anstalt kan följaktligen ses . var antalet intagna placerade i särskild verksamhet mot narkotikamissbruk i anstalt fler än 2002. Jämfört med har antalet ökat med . Även antalet klienter placerade för behandling utom anstalt enligt 34 § lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt (KvaL) visar på en ökning, från 590 påbörjade placeringar till 675 . har narkotikasituationen vid såväl anstalter som inom frivården förvärrats genom att fler nyintagna på anstalt eller de nya klienterna inom frivården varit narkotikamissbrukare. Narkotikasituationen vid anstalter och inom frivården återspeglar utvecklingen av narkotikasituationen i samhället i stort. Regeringen ser därför mycket positivt på att kriminalvården lyckats vända den negativa utvecklingen såväl vad avser särskild verksamhet mot narkotikamissbruk avseende intagna i anstalt som avseende placeringar enligt 34 § KvaL. Regeringen vill understryka vikten av att arbetet med att bekämpa narkotikamissbruk ges fortsatt hög prioritet. Regeringen har tillfört kriminalvården särskilda medel för att en särskild satsning på att bekämpa narkotikamissbruket bland kriminalvårdens klienter skall kunna genomföras. Det är en av kriminalvårdens allra viktigaste uppgifter och av väsentlig betydelse för att förebygga återfall i brott. Det är viktigt att kriminalvårdens åtgärder är effektiva och att ansträngningar görs för att mäta resultaten. 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 denna bakgrund anser regeringen att satsningen skall fortsätta. Regeringen har uppdragit åt att fortsätta narkotikasatsningen. avsätts sammantaget för detta ändamål. Regeringen har för avsikt att närmare överväga möjligheten att inom ramen för den fortsatta satsningen, särskilt avsätta medel för att främja samverkan mellan kriminalvården och kommunerna för att på så sätt förbättra förutsättningarna för placeringar utanför anstalt enligt 34 § lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt samt för placeringar inom ramen för skyddstillsyn med särskild behandlingsplan, s.k. kontraktsvård. Antalet rymningar från svenska anstalter har minskat påtagligt . Antalet rymningar från slutna anstalter har minskat . i relation till det ökande antalet intagna är minskningen av antalet avvikelser ännu tydligare. Antalet avvikelser direkt från sluten anstalt per 100 000 vårddygn har minskat med , från 1994 till 2004. Diagram 3.2 Avvikelser direkt från sluten anstalt per 100 000 vårddygn 19952004 avvek 269 intagna direkt från anstalt, varav 33 från slutna anstalter. Det totala antalet avvikelser i samband med transporter till rättegångar och sjukhusbesök ligger på samma nivå som . förekom inga avvikelser från anstalterna med förhöjd säkerhet, , Kumla och . genomfördes emellertid fyra grupprymningar, från några av landets säkraste anstalter, från , Kumla, och . Rymningarna från Kumla- och Norrtäljeanstalterna genomfördes med hjälp av fritag- ningar utifrån, medan rymningen från skedde med hjälp av insmugglade vapen och gisslantagning av personal. Vid Mariefredsanstalten togs en vårdare som gisslan, medfördes i flyktbilen och återfanns först . Händelserna föranledde omedelbara förändringar i såväl anstalternas rutiner som i anläggningsskydd. Dessa händelser tydliggjorde att de säkerhetsplatser som fanns vare sig till antalet eller strukturellt tillgodosåg det behov som fanns. Regeringen gav därför i uppdrag att ta fram förslag avseende utformningen av en säkerhetsanstalt. har lämnat förslag på utformning och lokalisering av en säkerhetsanstalt samt ytterligare säkerhetsplatser. Ett brett spektrum av åtgärder har satts in för att begränsa de intagnas tillgång till mobiltelefoner. Åtgärderna avser bl.a. förbättrade visitationsrutiner och bättre kameraövervakning av ytterområden för att hindra inkast, utökad kontroll av besökare med metalldetektorer samt lokala förbud för personal att bära privat mobiltelefon. Redan innan rymningarna genomförde regeringen författningsändringar för att förstärka säkerhetsskyddet på anstalterna. Genom lagen (2001:617) om behandling av personuppgifter inom kriminalvården som trädde i kraft fick kriminalvården möjlighet att behandla personuppgifter för att upprätthålla säkerheten och förebygga brott. Lagen gjorde det möjligt för kriminalvården att kartlägga intagna som ansågs utgöra särskilda säkerhetsrisker samt bygga upp särskilda säkerhetsregister. Genom en förordningsändring som trädde i kraft fick kriminalvården möjlighet att på teknisk väg störa ut otillåten mobiltelefontrafik till och från anstalterna. Genom ändringar i lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt och i lagen (1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. som trätt i kraft , har kriminalvården fått möjlighet att besluta att alla som har tillträde till ett visst häkte eller en viss sluten anstalt skall kroppsvisiteras (allmän inpasseringskontroll). Detta ökar möjligheterna att förhindra att otillåtna föremål förs in på anstalterna och kan även tjäna som ett skydd för anställda och andra mot påtryckningar från de intagna. Kriminalvården har dessutom infört system för att stoppa penningtransaktioner, till och från intagna, som kan antas ha samband med brottslig verksamhet. Som en följd av detta kommer inte längre kontanta medel att disponeras av intagna vid landets slutna anstalter. Kriminalvården har också tagit fram metoder för att göra bättre riskbedömningar inför transporter samt för att planera och genomföra bevakade permissioner med ett större mått av säkerhet. På så sätt har planeringen inför och samarbetet vid bl.a. lufthålspermissioner och eskortkörningar förbättrats. Att förhindra rymningar från och brottslighet i anstalterna är grundläggande för kriminalvården. De rymningar som har genomförts visar på brister i säkerheten. Det är uppenbart att situationen inom den slutna kriminalvården med ett allt tyngre och mer svårhanterligt klientel kräver förstärkningar av säkerhetsarbetet. Regeringen delar kriminalvårdens uppfattning i fråga om lämplig lokalisering av en säkerhetsanstalt och ytterligare säkerhetsplatser och konstaterar att kriminalvården mot bakgrund av den rådande bristen på slutna platser påbörjat uppförandet av dessa platser i enlighet med det förslag som lämnades till regeringen . Mot bakgrund av de förslag som presenteras i betänkandet Säkert inlåst? (SOU 2005:6), som överlämnades till regeringen har regeringen gett och i uppdrag att i samråd utarbeta gemensamma strategier för hur samarbetet inom underrättelseverksamheten skall vara utformad. Myndigheterna har också fått i uppdrag att utarbeta gemensamma strategier inför gisslansituationer och andra allvarliga incidenter. I uppdraget ingår även att klargöra de olika myndigheternas ansvar i olika situationer och skeden av en incident. Uppdraget skall redovisas . Regeringen konstaterar vidare att kriminalvården vidtagit omfattande åtgärder för att förstärka säkerheten på befintliga slutna anstalter bl.a. genom: en ny säkerhetsklassning av landets slutna anstalter översyn av säkerhetsrelaterade rutiner inrättande av en särskild säkerhetsgrupp fortlöpande registerkontroll av personal 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 förstärkt personalutbildning i säkerhetsfrågor en ny sammanhållen placerarorganisation utvecklat underrättelsearbete, samt arbete med polisen. Regeringen vill dock understryka att det är av stor vikt att kriminalvården med omedelbar verkan säkerställer att de förbättrade möjligheter att använda säkerhetsregister, inpasseringskontroll och störning av mobiltelefontrafik som regeringen har tagit initiativ till utnyttjas på ett effektivt sätt. Kriminalvårdens arbete med att utveckla de nationella brotts- och missbruksrelaterade programmen har fortsatt. Utvecklingen sker på en rad områden, förutom allmänna kriminalitetsprogram och program som riktar sig till klienter med missbruksproblematik utvecklas också program för sexualbrottsdömda samt för klienter dömda för våld i nära relationer. Ut- vecklingen har i vissa fall skett i samarbete med bland andra Home Office i . Den ackrediteringspanel, inrymmande vetenskaplig expertis från olika universitet, som arbetar på uppdrag av , har att bedöma de brotts- och missbruksrelaterade programmen utifrån ett antal kriterier, vilka samtliga syftar till att säkerställa att programmen har vetenskapligt dokumenterade effekter på återfall i brott. Regeringen vill understryka vikten av att kriminalvården även fortsättningsvis vid utveckling programverksamhet har ett brett anslag som tillgodoser klienternas skiftande behov. Regeringen anser vidare att den inriktning av programverksamheten där kvalitet snarare än kvantitet har prioriterats är värdefull och detta arbete bör fortsätta. En viktig del i kriminalvårdens arbete med frigivningsförberedelser för de intagna är samar- 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 betet med andra myndigheter och olika frivilligorganisationer. Samverkan mellan kriminalvård, arbetsförmedling och socialtjänst, s.k. KrAmiverksamhet, finns numera på ett flertal orter och förutsättningar för att starta ny verksamhet utreds på flera håll. Samverkan med socialtjänst polis och åklagare förekommer vid ett antal kriminalvårdsmyndigheter inom ramen för det lokala brottsförebyggande arbetet. Kriminalvården samarbetar vidare med ett stort antal ideella organisationer. Samverkan sker vid alla kriminalvårdsmyndigheter. De olika kyrkliga samfunden, Röda Korset, , Kriminellas Revansch i Samhället, Hela Människan, Anonyma Alkoholister och Anonyma Narkomaner är vanligt förekommande samarbetspartners. Regeringen har genom förordningen (2002:954) om statsbidrag till vissa organisationer inom kriminalvårdens område infört en möjlighet för att bevilja statsbidrag till riksorganisationer som bedriver ideellt arbete som är ägnat att främja dömdas återanpassning i samhället. Avsikten är att skapa en långsiktigt hållbar ordning för bidragsstödet. Målsättningen är att de ekonomiska förutsättningarna för dessa organisationer skall förbättras. Enligt är erfarenheterna av tillämpningen av systemet med statsbidrag till frivilligorganisationer goda. Kriminalvården deltar i flera rättskedjeprojekt som syftar till snabbare lagföring. Kriminalvården är en del av rättskedjan. För att de enskilda och de sammanlagda resultaten skall bli så goda som möjligt, är det viktigt att var och en av myndigheterna ser sin roll i rättskedjan och på så sätt underlättar övriga myndigheters insatser. Regeringen ser det som angeläget att kriminalvården såväl internt som av andra myndigheter i rättskedjan betraktas som en del av denna. En positiv utveckling i detta avseende kan dock skönjas. För att kriminalvårdens insatser under verkställigheten av påföljder skall få avsedd effekt måste de utgöra en del i en större helhet. Kriminalvården skall därför fortsätta utvecklingen av samarbetet med kommunerna och andra huvudmän i samhället. Allmänt om verksamhetsområdet och mål Målet för verksamhetsområdet verksamhet är att skadeverkningarna av brott skall minska. Många av rättsväsendets myndigheter har ett ansvar att bidra i brottsofferarbetet. En särställning har , eftersom myndighetens övergripande uppgift är att främja alla brottsoffers rättigheter, behov och intressen. Myndighetens uppgifter är bl.a. att besluta i ärenden om brottsskadeersättning, fördela medel från brottsofferfonden och genom utåtriktad verksamhet verka för att myndigheter, andra aktörer och allmänheten får ökad kunskap om brottsofferfrågor. De mål som regeringen bestämt för verksamhetsgrenen Brottsskadeärenden är att ansökningar om brottsskadeersättning skall prioriteras och handläggas så snabbt som möjligt med hänsyn till den utredning som är erforderlig i det enskilda ärendet. Utbetald ersättning skall i så stor utsträckning som möjligt återkrävas från skadevållaren. Målen för Brottsofferfonden är att de organisationer och projekt som bedöms kunna tillföra brottsoffer störst nytta skall beviljas bidrag. Projekt inriktade mot våld mot kvinnor, brott mot barn och ungdomar och brott med rasistiska, främlingsfientliga, antisemitiska, islamofobiska eller homofobiska inslag skall prioriteras. För verksamhetsgrenen Information har regeringen bestämt att skall tillhandahålla information som syftar till att sprida kunskap om brottsofferfonden och om projekt genomförda med bidrag från fonden. Brottsofferfonden skall tillhandahålla information som bidrar till att de som är berättigade till brottsskadeersättning får det. Myndigheten skall därvid särskilt beakta att brottsoffer med bristande kunskaper i svenska språket kan ha ett särskilt behov av information. De senaste årens ökningar av inkomna ansökningar om brottsskadeersättning har fortsatt även . Detta år ökade antalet ansökningar med jämfört med . totala mängden ansökningar var 10 339. Även antal avgjorda ärenden har ökat. avgjordes 10 616 ärenden vilket motsvarar en ökning på . Myndigheten minskade även ärendebalansen till totalt 1 492 ärenden. I de allra flesta fallen var handläggningstiderna för ärendena om brottsskadeersättning kortare än . Totalt avgjordes av ärendena . inkom 409 omprövningsärenden. Myndigheten gjorde 389 omprövningar , varav 38 ledde till att ursprungsbeslutet ändrades. I 17 fall ändrades beslutet på grund av att det tidigare varit felaktig och i övriga fall på grund av att nya omständigheter förändrade den tidigare bedömningen. Att antalet inkomna ansökningar om brottskadeersättning fortsätter att öka kan bero på en större kännedom bland brottsoffer om möjligheten att få ekonomisk kompensation för det lidande som man fått utstå. Regeringen är positiv till denna utveckling. De förhållandevis få omprövningsärenden som inkommer och som ändras tyder på att de avgöranden som fattas håller en god kvalitet Detta trots att myndigheten avgör så stor del av ärendena från ansökningstillfället. Regeringen anser att det är viktigt att myndigheten bibehåller kvalitet i de avgöranden som fattas. Storleken på den utbetalda brottsskadeersättningen har, liksom antalet ansökningar, ökat . betalades ut i brottsskadeersättning. betalades ut i brottsskadeersättning, en ökning med . En viktig uppgift för är att återkräva utbetald ersättning från den gärningsman som orsakade brottsoffrets skada. Denna regressverksamhet har ökat kraftigt . betalades nästan in till i regressintäkter från olika gärningsmän. Regressintäkterna ökade med jämfört med . 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 Storleken på den totala utbetalade brottsskadeersättningen har ökat , vilket innebär att allt fler brottsoffer fått ekonomisk kompensation för sitt lidande. Det är en positiv utveckling. Regeringen ser även positivt på den regressverksamhet som bedriver. Att gärningsmän som har orsakat skada i större utsträckning själva får betala för denna skada är betydelsefullt ur många aspekter, inte minst för brottsoffret. Brottsofferfonden tillförs medel främst genom en avgift på från dem som har dömts för brott där fängelse ingår i straffskalan. Fonden tillförs även medel från dem som avtjänar straff i form av intensivövervakning med elektronisk kontroll. Den dömde kan åläggas att betala en avgift till fonden om per dag under verkställigheten, dock högst . Antalet ansökningar om bidrag från brottsofferfonden var 702 , varav 419 beviljades bidrag. Sammanlagt fördelades nästan . Fondens intäkter genom avgifter uppgick till nästan . Av de beviljade medlen avsåg forskningsverksamhet, verksamhetsstöd, försöks- och utvecklingsverksamhet, utbildningsverksamhet och informationsverksamhet. har regeringen valt vissa områden som skall prioriteras vid beviljande av bidrag från brottsofferfonden. Dessa var våld mot kvinnor, brott mot barn och ungdomar, offer för rasistiska, främlingsfientliga, antisemitiska, islamofobiska eller homofobiska brott. Totalt beviljades nästan till projekt inriktade på våld mot kvinnor, nästan till projekt inriktade på brott mot barn och ungdomar, till projekt inriktade på offer för homofobiska brott och till projekt inriktade på offer för rasistiska eller främlingsfientliga förtecken. Antalet beviljade ansökningar om bidrag från brottsofferfonden har ökat och därmed har fler föreningar, organisationer och andra organ givits möjlighet att starta projekt och andra verksam- 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 heter som gagnar brottsofferarbetet. Det arbete som härigenom kommer till stånd fyller en viktig funktion för arbetet med att synliggöra brottsoffrens ställning och förbättra samhällets totala insatser gentemot brottsoffren.