prop · GT03170 · 2006-03-21 00:00:00 — lingsdelegationen och arbetstagarrådet ges rättskapacitet. När förhandlingsdelegationen väl har inrättats skall denna med arbets- givaren som motpart hantera alla de frågor som regleringen ger upphov Arbetstagarnas kollektiva intressen skall i dessa frågor tillvaratas Förhandlingsdelegationen är en sam- manslutning av arbetstagare från de olika EES-stater som berörs av Att ge berörda svenska arbetstagarorganisationer rätt att föra talan för ett arbetstagarkollektiv i olika stater framstår inte som någon lämplig lösning. Detta förefaller vara särskilt olämpligt med hän- syn till att det kan finnas situationer när det inte finns någon berörd svensk arbetstagarorganisation som kan axla denna uppgift. därför att arbetstagarnas förhandlingsdelegation och arbetstagarrådet ges Detta är även lämpligt med hänsyn till att det är förhand- lingsdelegationens uppgift att, för arbetstagarnas räkning, förhandla om och ingå avtal om arbetstagarinflytande. också vid genomförandet av direktivet om europeiskt företagsråd (se 36 § lagen om europeiska företagsråd och prop. 1995/96:163 s. 52) och vid genomförandet av europabolagsdirektivet (se 64 § lagen om arbetstagar- inflytande i europabolag prop. 2003/04:122 s. 8183). har anfört att konsekvenserna av att göra förhandlingsdelegationen och arbetstagarrådet till juridiska personer bör Regeringen vill först framhålla att det enligt vår mening är nödvändigt med en bestämmelse av detta slag. poängteras att syftet med bestämmelsen är att klargöra att förhandlings- delegationen och arbetstagarrådet skall kunna ikläda sig rättigheter och skyldigheter samt föra talan inom ramen för de uppdrag som dessa organ ges enligt lagen. Avsikten har alltså inte varit att tillskapa någon själv- ständig associationsform i mera vidsträckt bemärkelse. grunden framstår det inte som nödvändigt att ta ställning till vilka regler i andra lagar som kan tänkas bli tillämpliga direkt eller analogt i olika Vid den bedömningen har vi beaktat att det, såvitt känt, inte uppstått några särskilda tillämpningsproblem när det gäller de identiska konstruktioner som finns i 36 § lagen om europeiska företags- Prop. 2005/06:170 råd eller 64 § lagen om arbetstagarinflytande i europabolag. bedömer att riskerna för sådana problem är obefintliga även när det gäller den regel som vi föreslår i förevarande lag. Det finns ingen anledning att tillåta förhandlingsdelegationen och arbetstagarrådet att föra talan var för sig, eftersom de båda är bärare av samma intressen. bör därför när det inrättats överta för- handlingsdelegationens samtliga rättigheter och skyldigheter. En följd av det ovan anförda är att förhandlingsdelegationen upphör att finnas till när arbetstagarrådet inrättats vid sitt första sammanträde. Man bör kunna utgå ifrån att en förhandlingsdelegation i de flesta fall upplöses genom att ett arbetstagarråd inrättas. Regeringens förslag: Bestämmelserna i 3 § första stycket, 4 § och 6 8 §§ lagen (1974:358) om facklig förtroendemans ställning på arbets- platsen skall gälla på motsvarande sätt för arbetstagarrepresentanter som vanligtvis utför sitt arbete i och utför uppgifter eller utses enligt den föreslagna lagen. Promemorians förslag: Stämmer i huvudsak överens med re- Remissinstanserna: Ingen remissinstans har berört frågan. Skälen för regeringens förslag: De arbetstagarrepresentanter som är verksamma i det särskilda förhandlingsorganet (förhandlings- delegationen), representationsorganet (arbetstagarrådet), förvaltnings- eller tillsynsorganet eller som utför uppgifter inom ramen för informa- tions- och samrådsförfarandet skall enligt direktivet, artikel 12, vara till- försäkrade samma skydd och garantier som arbetstagarrepresentanter har enligt nationell lagstiftning eller praxis som är i kraft i det land där de är Vid diskussioner i kommissionens arbetsgrupp, har kommissionen påtalat att samma skydd bör ges även till arbetstagar- ledamöter som är verksamma vid föreningsstämman eller någon annan I svensk lagstiftning finns ett antal regler som kan bli tillämpliga i Lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet innehåller i 79 §§ regler om föreningsrätt. De som verkar som arbets- tagarrepresentanter enligt den nu föreslagna lagen är huvudsakligen medlemmar i fackliga organisationer, vilket innebär att de nämnda bestämmelserna gäller för dem. Vidare finns ett skydd mot uppsägning på grund av verksamheten som arbetstagarrepresentant i reglerna om saklig grund för uppsägning och laglig grund för avskedande i lagen (1982:80) om anställningsskydd. Det finns dock skäl att i denna lag införa skyddsregler efter samma mönster som finns i 37 § lagen om europeiska företagsråd och i 65 § lagen om arbetstagarinflytande i europabolag. Det föreslås därför att skyddsregler införs genom en hänvisning till vissa delar av förtroende- Det gäller regeln i 3 § första stycket om att arbetsgivaren inte får hindra en förtroendeman att fullgöra sitt uppdrag, rätten till bi- behållna anställningsvillkor och det s.k. efterskyddet i 4 §, reglerna om Prop. 2005/06:170 rätt till ledighet och betalning under ledigheten i 6 och 7 §§ och före- trädesrätten till fortsatt anställning i 8 §. Dessa regler skall tillämpas även för det fall arbetstagarrepresentantens uppdrag utförs i ett annat företag än det han är anställd i, t.ex. som ledamot i en förhandlingsdelegation eller ett arbetstagarråd i ett moderföretag till arbetsgivarföretaget. Det bör här, som i motiven till lagen om europeiska företagsråd, sär- skilt understrykas att regeln i 3 § första stycket förtroendemannalagen innebär en förpliktelse för arbetsgivaren att i skälig omfattning positivt söka underlätta utförandet av uppdraget. Direktivets reglering om att lagstiftningen i det land där arbetstagar- representanten är arbetstagare skall tillämpas, bör med utgångspunkt i Romkonventionens reglering tolkas så att det är det land där arbetstagar- representanten vanligtvis utför sitt arbete som avses. Regeringen delar kommissionens uppfattning att samma skydd bör gälla för alla arbetstagarledamöter som utför uppgifter eller utses enligt den föreslagna lagen. En bestämmelse om sådant skydd för arbetstagar- representanter föreslås därför. Regeringens förslag: Det införs regler om rätt för de deltagande juri- diska personerna och europakooperativet att besluta om tystnadsplikt för ledamöter, andra arbetstagarrepresentanter och experter, om det är nödvändigt med hänsyn till företagets bästa. Den, som under tystnadsplikt har fått information, får trots tyst- nadsplikten föra informationen vidare i vissa fall. Tystnadsplikten skall fortsätta att gälla även efter det att uppdraget som ledamot, annan arbetstagarrepresentant eller expert upphört. Promemorians förslag: Stämmer överens med regeringens. Remissinstanserna: i (LO) och () har anfört att promemorians förslag om tystnadsplikt är en lämplig anpassning av direktivets regler till det svenska systemet. Skälen för regeringens förslag: Direktivets artikel 10.1. föreskriver Varje medlemsstat har skyldighet att föreskriva om tystnads- plikt för förtrolig information, som lämnats till förhandlingsdelegationen, arbetstagarrådet eller till experter som biträder dessa. För det fall för- trolig information, inom ramen för informations- och samrådsförfarandet, lämnats till arbetstagarnas representanter i europakooperativet eller dess dotterföretag och filialer skall samma tystnadsplikt gälla för denna Förpliktelsen skall fortsätta att gälla även efter utgången av mandatperioden för de personer som avses oavsett var dessa befinner sig. Den tystnadsplikt staterna till följd av direktivets bestämmelser är skyldiga att införa, kan inte vara avsedd att omfatta den information som arbetstagarledamöter i europakooperativets förvaltnings- eller tillsyns- organ får i denna sin egenskap. Av direktivet, bilagan del 3 e, framgår nämligen att dessa ledamöter skall ha samma rättigheter och skyldigheter som de ledamöter som företräder medlemmarna. En reglering om tystnadsplikt bör införas. Den bör på samma sätt som Prop. 2005/06:170 i lagen om europeiska företagsråd och i lagen om arbetstagarinflytande i europabolag utformas restriktivt för att tillgodose arbetstagarnas intresse av största möjliga öppenhet (se 38 § lagen om europeiska företagsråd, prop. 1995/96:163 s 50 ff. och 66 § lagen om arbetstagarinflytande i europabolag, prop. 2003/04:122 s. 85). Regeringen föreslår därför att tystnadsplikt skall få förekomma endast i fall då det är nödvändigt med hänsyn till företagets bästa. Information som erhållits med förbehåll för tystnadsplikt bör få föras vidare till andra ledamöter och experter inom samma arbetstagarråd eller samma förhandlingsdelegation under förutsättning att mottagaren under- rättas om tystnadsplikten. En sådan regel föreslås därför. En motsvarande rätt att föra vidare information till en begränsad krets finns i 38 § lagen om europeiska företagsråd och 66 § lagen om arbetstagarinflytande i europabolag. Enligt 66 § lagen om arbetstagarinflytande i europabolag gäller vidare att tystnadsplikt skall fortsätta att gälla efter det att uppdraget som leda- mot, annan arbetstagarrepresentant eller expert upphört. Motsvarande bör gälla även enligt den nu föreslagna lagen. Enligt direktivet, artikel 10.2, skall medlemsstaterna se till att före- tagen i särskilda fall inte skall behöva lämna information då detta allvar- ligt skulle skada eller vara till förfång för verksamheten. Att låta före- tagen ensidigt besluta att inte lämna ut viss information förefaller vara ett sätt att undergräva den rätt till information och förhandling som arbets- tagarna enligt tradition har i svensk rätt. Enligt artikel 10.2 ges emellertid staterna möjlighet att låta företagens befrielse från informationsskylighet vara beroende av ett administrativt eller rättsligt förhandstillstånd. Varken i lagen om europeiska företagsråd eller i lagen om arbets- tagarinflytande i europabolag infördes någon bestämmelse av mot- svarande innebörd, trots att en artikel med samma innehåll finns i de bakomliggande direktiven. Som skäl till detta anfördes att det enligt svensk rätt redan finns en möjlighet att i särpräglade situationer underlåta att informera och förhandla. Någon särskild reglering i denna fråga ansågs därför inte behövas (se InU 1975/76:45 s. 3637, AD 1981 nr 57, prop. 1995/96:163 s. 51, och. 2003/04:122 s. 85). Regeringen anser att motsvarande bedömning bör kunna göras här och föreslår därför att någon reglering inte införs med anledning av innehållet i artikel 10.2. Regeringens förslag: Reglerna om europakooperativ får inte tilläm- pas i syfte att frånta eller förvägra arbetstagarna deras rätt till arbets- En presumtionsregel införs för de fall väsentliga förändringar in- träffar från det att ett europakooperativ har registrerats. Promemorians förslag: Stämmer överens med regeringens. Remissinstanserna: () och Akademikers () anser att prome- förslag med en bevislättnad är bra. (LO), (TCO) och anser dock att påföljden vid missbruk utöver skadestånd bör vara att referensbestämmelserna blir tillämpliga. Skälen för regeringens förslag Artikel 13 i direktivet ålägger medlemsstaterna att vidta lämpliga åtgär- der för att förhindra att associationsformen europakooperativ används i syfte att frånta arbetstagarna deras rätt till arbetstagarinflytande eller att vägra ge dem sådana rättigheter. Ett europakooperativ kan etableras på ett sådant sätt att arbetstagarna inte får någon rätt till medverkan eller mycket begränsad rätt till med- verkan. Därefter kan strukturella förändringar inom företaget eller byte av sätesland företas utan att detta förändrar arbetstagarnas rätt till med- verkan. Om en sådan efterföljande strukturell förändring eller ett byte av sätesland ingått i planen redan innan europakooperativet etablerades men genomförs först sedan företaget registrerats i syfte att minimera arbets- tagarnas rätt till inflytande, torde det vara ett förfarande som kan angripas genom direktivets missbruksreglering. En motsvarande regel finns i europabolagsdirektivet artikel 11. Vid genomförandet av den bestämmelsen bedömdes det lämpligt att införa ett förbud mot missbruk av reglerna om europabolag. Det bedömdes även lämpligt att införa en bevislättnad i form av en presumtionsregel (se prop. 2003/04:122 s. 8588). Det förefaller lämpligt att genomföra regeln om förbud av missburk av förfarandet efter samma mönster som i 67 § lagen om arbetstagar- inflytande i europabolag. Regeringen föreslår därför en bestämmelse enligt vilken reglerna inte får tillämpas i syfte att frånta eller förvägra arbetstagarna deras rätt till arbetstagarinflytande och en bevislättnad i form av en presumtion. Väsentliga förändringar som genomförs från det att europakooperativet registreras och som skulle ha medfört ett mer omfattande arbetstagarinflytande om de genomförts före registre- ringen, skall anses ha skett för att frånta eller förvägra arbetstagarna rätt till inflytande. Presumtionen bryts om företaget kan visa att föränd- ringarna genomförts utan sådant syfte. Om förändringar genomförs senare än efter registrering av europakooperativet och får ovan angivna konsekvenser, bör sedvanliga bevisregler gälla för den som vill påstå att förändringarna utgör ett led i företagets handlande för att frånta eller förvägra arbetstagarna rätt till inflytande. Om en missbrukssituation visas, uppstår frågan vilken påföljd detta skall leda till. LO, TCO och anser att påföljden vid missbruk bör vara att referensbestämmelserna om medverkan blir tillämpliga. Situationen avviker väsentligt från vad som vanligtvis gäller i arbets- rättslig inflytandereglering. Det finns, förutom i motsvarande reglering för arbetstagarinflytande i europabolag, inget annat svenskt system där ett missbruk av regleringen kan få till följd att arbetstagarna för all fram- Prop. 2005/06:170 tid helt eller till viss del blir fråntagna sina rättigheter till inflytande. skulle därför kunna övervägas om en annan påföljd än skadestånd bör in- föras för dessa fall. Regeringen anser emellertid att det i vart fall inte bör införas någon ny påföljd i det svenska systemet. Den som använder reglerna om europakooperativ i syfte att frånta eller förvägra arbetstagarna deras rätt till inflytande bör alltså åläggas samma typ av sanktion som den som bryter mot den föreslagna lagen i andra avseenden. Om detta blir aktuellt bör dock ett sådant skadestånd bestämmas till belopp som är väsentligt högre än vad som i övrigt är brukligt inom svensk arbetsrätt. Regeringens förslag: Den som bryter mot den föreslagna lagens regler skall betala allmänt och ekonomiskt skadestånd. En arbetstagare eller en arbetstagarorganisation kan dock inte med stöd av lagen kräva skadestånd av en annan arbetstagare eller arbetstagar- organisation. Promemorians förslag: Stämmer överens med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har berört frågan. Skälen för regeringens förslag: För att lagens bestämmelser skall bli effektiva, måste brott mot den kunna beivras. Det mest ändamålsenliga är att ansluta till det existerande systemet inom svensk arbetsrätt med verk- ningsfulla skadestånd. Skadestånd bör alltså användas som påföljd för brott mot lagen och de avtal som ingås i enlighet med lagen. Skadeståndsregleringen bör lämpligen ske, på samma sätt som i lagen om europeiska företagsråd och lagen om arbetstagarinflytande i europa- bolag, genom en hänvisning till motsvarande reglering i medbestäm- mandelagen. Förslaget innebär alltså rätt till både ekonomiskt och all- mänt skadestånd. Svensk kollektiv arbetsrätt reglerar normalt inte arbetsgivares eller arbetstagares interna förhållanden. Sådan lag ger alltså inte någon rätt att kräva skadestånd av medpart eller del av den egna organisationen om den senare inte uppfyller sin del av gemensamma skyldigheter. Exempel på detta finns i lagen om medbestämmande i arbetslivet. I lagens 1 § anges nämligen att lagen enbart gäller i förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare. Ett annat exempel finns i lagen om styrelserepresentation för de privatanställda. I den lagens 15 § andra stycke sägs att en arbets- tagarorganisation inte med stöd av lagen kan kräva skadestånd av en annan arbetstagarorganisation. Regeringen anser inte att det finns skäl att i svensk lag införa reglering om skadeståndsrätt i förhållandet mellan olika grupper av arbetstagare och föreslår därför en regel som undantar sådana interna tvister från skadeståndsrätt. Samma bedömning gjordes i förslaget till lag om arbetstagarinflytande i europabolag (se 68 § den lagen och prop. 2003/04:122 s. 8889). Regeringens förslag: Mål om tillämpningen av den föreslagna lagen skall handläggas enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister. Tvist enligt lagen skall handläggas av Arbetsdomstolen som första domstol. Mål om tillåtligheten av tystnadsplikt skall handläggas skyndsamt. När någon vill yrka skadestånd enligt lagen, gäller i tillämpliga delar vad som sägs i 64, 65 och 68 §§ lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet om förhandling och preskription. Den tid enligt 65 § inom vilken talan senast skall väckas, skall dock vara . Promemorians förslag: Stämmer överens med regeringens. Remissinstanserna: har anfört att förslaget till lagtext bör justeras i språkligt avseende. Skälen för regeringens förslag: De frågor som omfattas av lag- förslaget bör följa den processordning som anges i arbetstvistlagen. En deltagande juridisk person eller ett europakooperativ bör jämställas med en arbetsgivare och en förhandlingsdelegation eller ett arbetstagarråd bör jämställas med en arbetstagarorganisation. Ett avtal enligt lagen bör jäm- ställas med ett kollektivavtal. Förslaget är formulerat så att de flesta tvister enligt lagen kommer att uppfylla förutsättningarna i 2 kap. 1 § arbetstvistlagen och skall således handläggas av Arbetsdomstolen som första domstol. Det kan dock före- komma situationer då förutsättningarna i 2 kap. 1 § arbetstvistlagen inte är uppfyllda. Det samma torde kunna vara fallet även för tvister enligt lagen om europeiska företagsråd och lagen om arbetstagarinflytande i europabolag. I dessa båda lagstiftningsärenden bedömdes det lämpligt att förordna att alla tvister enligt de respektive lagarna skulle handläggas av Arbetsdomstolen som första instans. Det framstår som lämpligt att samma instansordning gäller för de tre lagarna. Det föreslås därför att även tvister enligt den nu föreslagna lagen skall handläggas av Arbets- domstolen som första domstol. har anfört att förslaget till lagtext bör justeras genom att de tre sista orden dvs. som första domstol tas bort. I jämställdhetslagen (1991:433) används uttrycket Talan förs vid Arbets- domstolen för att uttrycka att tvist skall prövas av Arbetsdomstolen som första och enda domstol. Samma uttryckssätt förekommer i lagen (1999:130) om åtgärder mot diskriminering i arbetslivet på grund av etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, i lagen (1999:132) om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av funk- tionshinder och i lagen (1999:133) om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning. I 2 kap. 1 § lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister (arbets- tvistlagen) används uttryckssättet Arbetsdomstolen skall som första domstol uppta och avgöra tvist under vissa i paragrafen specificerade omständigheter. I 2 kap. 2 § arbetstvistlagen anges att annan arbetstvist än sådan som avses i 1 § skall upptas och avgöras av tingsrätt. Enligt 2 kap. 3 § är Arbetsdomstolen överrätt vid överklagande i mål som enligt 2 § tagits upp av tingsrätt. I 40 § lagen om europeiska företagsråd och i 69 § lagen om arbets- Prop. 2005/06:170 tagarinflytande i europabolag används uttryckssättet mål om tillämp- ningen av denna lag skall handläggas av Arbetsdomstolen som första domstol för att uttrycka att målen skall hanteras av Arbetsdomstolen som första och enda domstol. Regeringen anser att det klart bör framgå att alla tvister enligt lagen skall handläggas av Arbetsdomstolen som första och enda domstol. Det har även ett värde i sig att samma uttryckssätt används i den nu före- slagna lagen som i lagen om europeiska företagsråd och i lagen om arbetstagarinflytande i europabolag. Det föreslås därför att bestämmelsen utformas på det sätt som föreslagits i promemorian. Att arbetstvistlagen skall tillämpas innebär att parterna måste förhandla innan Arbetsdomstolen kan ta upp tvisten till prövning. Detta följer av att förhandlingskravet i 4 kap. 7 § arbetstvistlagen gäller om förhandling kan påkallas enligt medbestämmandelagen. En sådan förhandlingsskyldighet bör införas genom en hänvisning till 64 och 65 §§ medbestämmande- lagen. Det bör uttryckligen anges att det skall anses föreligga en för- handlingsskyldighet enligt 10 § medbestämmandelagen i de situationer som rättegångsbestämmelserna avser. Med hänsyn till att förhandlingsdelegationen och arbetstagarrådet består av ledamöter från flera olika länder bör preskriptionsfristen här, liksom i lagen om europeiska företagsråd och lagen om arbetstagar- inflytande i europabolag, bestämmas . I tvister där europakooperativet eller de deltagande juridiska perso- nerna ålagt arbetstagarföreträdare tystnadsplikt och arbetstagarna anser att det inte finns behov av tystnadsplikt finns det behov av skyndsam handläggning. Det föreslås därför att skyndsam handläggning skall gälla i mål om tillåtligheten av tystnadsplikt. 6 Förhållandet till andra bestämmelser Direktivet innehåller, i artikel 15.1, bestämmelser om hur det särskilda arbetstagarinflytande som skall gälla i europakooperativ skall förhålla sig till de nationella regler som införts enligt rådets direktiv /45/EG av om inrättandet av ett europeiskt företagsråd eller ett förfarande i gemenskapsföretag och grupper av gemenskapsföretag för information till och samråd med arbetstagare (direktivet om europeiskt företagsråd)16 eller rådets direktiv /74/EG om att utvidga det direktivet till att avse Förenade kungariket.17 Nationella bestämmelser om arbets- tagarnas medverkan i partsammansatta organ skall inte gälla i europa- kooperativ, när direktivets motsvarande regler skall gälla, enligt artikel 15.2 i direktivet. Direktivet skall däremot inte påverka övrigt arbets- tagarinflytande som enligt nationell lagstiftning och praxis kan gälla i EGT L 254, 30.9.1994, s. 64 (Celex 394L0045). EGT L 10, , s. 22 (Celex 397L0074). europakooperativ, dess dotterföretag och driftsenheter (filialer), artikel Prop. 2005/06:170 15.3. Medbestämmandelagen skall alltså gälla fullt ut i samma omfattning som tidigare med utgångspunkt i sedvanliga normer för lagkonflikter. Dess tillämpningsområde skall inte påverkas av att även den nya lagen om arbetstagarinflytande i europakooperativ kan komma att vara tillämplig. Att medbestämmandelagen skall vara tillämplig i samma omfattning som tidigare innebär att de frågor som tidigare fallit inom lagens regler för förhandlingsrätt och rätt till information skall göra så även i fortsätt- ningen. Att arbetsgivarens tilltänkta åtgärder kan komma att falla även under reglerna för information och samråd skall inte begränsa det område där medbestämmandelagen skall vara tillämplig. Det är alltså inte meningen att större och viktigare frågor skall hanteras enbart inom informations- och samrådsförfarandet enligt den föreslagna lagen. Att de nationella reglerna skall vara tillämpliga parallellt med reglerna om information och samråd enligt den föreslagna lagen kan i praktiken komma att innebära en skyldighet att genom likartade för- faranden hantera samma fråga på olika nivåer. Inget hinder torde emellertid finnas mot att parterna enas om att anse att förhandlings- skyldigheten enligt medbestämmandelagen (eller annan tillämplig natio- nell lag) skall anses fullgjord genom ett förfarande enligt den föreslagna lagen.