prop · GT03194 · 2006-04-18 00:00:00 — Detta torde innebära att det nu aktuella avtalet i praktiken blir tillämpligt endast i fall då bistånd inte kan ske inom ramen för tilläggsprotokollet. Behörighet (artikel 9) och proportionalitet (artikel 10) Enligt artikel 9 skall tillämpningen av bestämmelserna i avdelning II ske i enlighet med nationell lagstiftning vad avser myndigheternas befogenheter och avtalet påverkar inte dessa befogenheter. En myndighet som tar emot en framställan skall vidare agera som om den handlade på eget initiativ eller på begäran av annan nationell myndighet och skall i sitt agerande använda alla rättsliga medel som den nationella lagstift- ningen tillhandahåller för att tillmötesgå framställan. För det fall att en myndighet som tar emot en framställan inte är behörig skall myndigheten utan dröjsmål vidarebefordra framställan till en behörig myndighet. I artikel 10 stadgas att den anmodade parten har rätt att vägra efterkomma framställningar om samarbete under vissa förutsättningar, bland annat om den insats som skulle krävas för att efterkomma en framställan skulle bli oproportionerligt stor. Artikel 9 motsvarar till sitt innehåll huvudsakligen artiklarna 2 och 8.1 i II. Centralmyndigheter (artikel 11) Ansökningarna under avdelning II skall hanteras av en eller flera centrala enheter som utsetts av varje avtalspart. Detta innebär dock inte att det i brådskande fall inte kan ske direkt samarbete mellan andra myndigheter som är behöriga inom avtalets tillämpningsområde. heterna skall i sådana fall informeras om alla åtgärder som rör sådant De centrala enheterna skall meddelas i enlighet med Artikeln har sin förebild i artikel 5 i II. Enligt 1 kap. 5 § lagen om internationellt tullsamarbete skall ansvara för samord- ningen av samarbetet enligt lagen. Av detta följer att det är som ansvarar för kontakterna med andra stater och samordnar kontak- terna med andra behöriga svenska myndigheter. skall göras till . Framställning om upplysningar (artikel 12) När en ansökan om upplysningar inkommit i enlighet med avtalet skall den anmodade myndigheten lämna alla upplysningar som den eller annan myndighet har tillgång till om upplysningarna gör det möjligt för den ansökande parten att förebygga, upptäcka eller vidta rättsliga åtgärder mot sådan olaglig verksamhet som avses i avtalet eller om upplysning- arna behövs för att en utestående fordran skall kunna återvinnas. upplysningar som lämnas skall styrkas med rapporter eller liknande handlingar eller i vart fall av vidimerade kopior eller utdrag av de hand- lingar som upplysningarna bygger på. Vidare finns en möjlighet för en företrädare för den ansökande partens myndighet att medges tillträde till anmodad myndighets kontor och beredas tillgång till underliggande handlingar som den myndigheten har i sin besittning. även tillåtas ta kopior av sådana handlingar. Artikeln motsvarar till sitt innehåll artikel 10 i II. Framställan om övervakning (artikel 13) På begäran skall en part säkerställa, så långt det är möjligt, att det inte förekommer handel med varor som står i strid med artikel 2. ning kan ske av personer som på goda grunder misstänks för att vara del- aktiga i olaglig verksamhet eller som misstänks för förberedelse till Övervakning kan även ske av platser, transportmedel och varor som har anknytning till olaglig verksamhet. Artikeln motsvarar till sitt innehåll artikel 11 i II. Delgivning och överlämnade per post (artikel 14) Artikeln möjliggör delgivning av alla instrument och beslut som härrör från den ansökande partens behöriga myndigheter och som omfattas av Detta innebär att en mottagare av bidrag från gemenskaperna och uppdragstagare för gemenskaperna får kontaktas direkt av den institution som tilldelat bidraget eller uppdraget och svara på ansökningar om handlingar och upplysningar som denna institution . 2005/06:194 riktar till dem i samband med de berörda bidragen och uppdragen. Såväl delgivningsinstrument som framställan om upplysning samt andra hand- lingar kan ske genom direkt översändning av post till aktörer som om- fattas av tredje och fjärde strecksatsen i artikel 2.1 a och som är bosatta inom den andra avtalsslutande partens territorium. De första och andra styckena i artikeln motsvarar till sitt innehåll arti- kel 13 i II. Det tredje stycket avser inte fall som omfattas av tull- samarbetet. Framställan om utredningar (artikel 15) Artikeln reglerar utredningsåtgärder som utförs med anledning av olaglig verksamhet som täcks av avtalet och på begäran av avtalsslutande part. När en sådan begäran om utredningsinsatser verkställs skall den anmo- dade myndigheten använda sig av alla befogenheter den har i enlighet med den nationella lagstiftningen. Detta kan till exempel omfatta förhör, inspektioner och husrannsakan i lokaler och transportmedel. Det kan vi- dare vara fråga om kopiering av handlingar, begäran om upplysningar och beslag av föremål, handlingar och värdesaker. Resultatet av de vid- tagna utredningsåtgärderna skall meddelas av den anmodade avtalspar- tens myndighet och myndigheten skall då iaktta relevanta bestämmelser i artikel 12.2. Utan att det skall krävas en kompletterande ansökan om bi- stånd skall en myndighet som agerar utifrån en begäran om bistånd enligt denna artikel beakta alla omständigheter, föremål och personer som har en tydlig anknytning till ändamålet med framställan. I de fall där denna koppling inte är tydlig skall en kontakt först tas med den anmodande myndigheten. Artikeln motsvarar till sitt innehåll artiklarna 8 och 12.1 i II. Närvaro av bemyndigad personal (artikel 16) Efter överenskommelse är det möjligt för personal från den ansökande parten att närvara då de utredningsåtgärder som avses i artikel 15 utförs. Detta kan innebära att utländsk personal kan ta del av handlingar och föreslå utredningsåtgärder, det är dock alltid den anmodade partens per- sonal som ansvarar för genomförandet av utredningsåtgärderna. Närva- rande personal från den anmodande partens myndighet får inte på eget initiativ utöva några befogenheter som tillkommer personal från den an- modade partens myndigheter. Personal från anmodande parts myndighet skall dock ha tillgång till samma lokaler och samma handlingar som tjänstemän på den anmodade partens myndighet. Tillgång till handlingar skall dock ske genom förmedling av tjänstemän hos den anmodade myn- digheten och endast i en utsträckning som är befogad för att utredningen skall kunna genomföras. De handlingar som en anmodande myndighet får tillgång till får endast användas som bevismaterial hos den ansökande partens myndighet efter det att överlämnandet av handlingarna har be- myndigats. De första och andra styckena i artikeln motsvarar till sitt innehåll arti- kel 12.2 i II. Skyldighet att samarbeta (artikel 17) Enligt artikel 17 är de finansiella aktörerna (importörer och exportörer) skyldiga att medverka till att en framställan om administrativt bistånd Sådan medverkan kan ske i form av att tillträde till aktö- rernas lokaler lämnas, att tillgång till transportmedel och handlingar ges och att relevanta upplysningar lämnas. Europeiska gemenskapens tullregler och nationella tullag- stiftning innehåller bestämmelser som ålägger enskild skyldighet att medverka i tullkontroller bl.a. genom att förse tullmyndigheterna med nödvändiga dokument och upplysningar och genom att lämna tillträde till lokaler och transportmedel, se 6 kap. tullagen (2000:1281). Utformning och innehåll i framställningar om bistånd (artikel 18) samt an- vändande av uppgifter (artikel 19) Grundregeln är att en begäran om bistånd skall vara skriftlig och att den skall innehålla eventuella dokument som är nödvändiga för att begäran skall kunna handläggas. I brådskande fall kan muntliga framställningar Sådana måste dock bekräftas skriftligen så snart detta kan En begäran om bistånd måste innehålla uppgifter om ansökande myndighet, begärd åtgärd, ändamålet och skälet till framställningen, tillämpliga lagar och andra författningar och så noggranna och utförliga uppgifter som möjligt om de fysiska eller juridiska personer som är föremål för undersökning. En framställning skall vidare innehålla en kortfattad redogörelse för de relevanta omständigheterna och för de undersökningar som redan har genomförts, med undantag av fall som anges i artikel 14. Framställan skall vara avfattad på ett i den anmodade parten officiellt språk eller på ett annat språk som godtas av den anmo- Om en framställan är felaktig eller ofullständig får denna korrigeras eller kompletteras. skall dock nödvändiga åt- gärder som krävs för att efterkomma framställningen vidtas. För att skydda de avtalsslutande parternas ekonomiska intressen i en- lighet med artikel 2 får uppgifter som erhållits i enlighet med avtalet an- vändas endast för de ändamål som anges i avtalet. uppgifter, som erhållits med stöd av avtalet, får ske endast efter ett i för- väg inhämtat tillstånd från den myndighet som tillhandahållit informatio- Detta hindrar dock inte att uppgifterna används i rättsliga eller ad- ministrativa förfaranden som senare inleds till följd av att den lagstift- ning som avses i framställningen om administrativt bistånd inte efterlevs, allt under förutsättning att samma förutsättningar för att lämna bistånd Den behöriga myndigheten hos den avtalsslutande part som har tillhandahållit uppgifterna skall genast underrättas om en sådan an- Dock får uppgifterna användas i protokoll, rapporter och vitt- Dessutom får parterna åberopa insamlade upplysningar och handlingar som konsulterats i enlighet med avtalet i domstolsförfaranden. Artikel 18 motsvarar till sitt innehåll artiklarna 9.19.5 i II. Avseende artikel 19 finns motsvarande bestämmelse i tilläggsprotokollet om ömsesidigt bistånd i tullfrågor (artikel 11). Bistånd på eget initiativ (artikel 20) Parterna har möjlighet att lämna sådant bistånd som avses i kapitel 2 på eget initiativ. Användandet av de uppgifter som en part överlämnar på eget initiativ kan dock villkoras av den part som lämnar uppgifterna. I 2 kap. 7 § lagen om internationellt tullsamarbete anges att utlämnandet av uppgifter i enskilda fall får förenas med villkor för användandet, om det krävs med hänsyn till enskilds rätt eller från allmän synpunkt. Gemensamma insatser (artikel 21) och gemensamma särskilda utrednings- grupper (artikel 22) Om det är risk för avsevärda negativa budgetkonsekvenser för parterna kan de enas om att vidta gemensamma gränsöverskridande åtgärder i förebyggande syfte samt vidta straffrättsliga åtgärder mot olaglig verk- samhet som omfattas av avtalets tillämpningsområde. Detta kan vara kopplat till transaktionsvolymer och risker i fråga om skatter och bidrag förenade med import, export och transitering av varor. De gränsöverskri- dande insatserna skall samordnas av den centrala enheten eller en myn- dighet som utses av den centrala enheten. Enligt artikel 22 kan gemen- samma särskilda utredningsgrupper inrättas för att genomföra komplice- rade utredningar som kräver omfattande resurser och samordnade ge- mensamma insatser. En gemensam utredningsgrupp skall vara placerad på ett av avtalsparternas territorier. Detta innebär dock inte att med- lemmarna i utredningsgruppen tilldelas några befogenheter på en annan parts territorium. Artikel 21 har ingen direkt motsvarighet i II. Den bestämmelse som ligger närmast är artikel 19 i . Den avser emellertid specifikt gränsöverskridande förföljande och gränsöverskri- dande övervakning. I artikel 21 har som framgår ovan en annan ordaly- delse valts; parterna kan enas om att vidta gemensamma gränsöverskri- dande åtgärder för att förebygga och vidta straffrättsliga åtgärder mot olaglig verksamhet som omfattas av avtalets tillämpningsområde. Det som avses här torde vara planerade gemensamma aktioner. Artikeln för- utsätter därför inte någon överlåtelse av myndighetsutövning till främ- mande stat. Det som kan komma i fråga är att det land där den gemen- samma insatsen genomförs medger att tjänstemän från det andra landet närvarar. Enligt 2 kap. 2 § lagen om internationellt tullsamarbete får medge att en utländsk tjänsteman får närvara vid utredning i . Artikel 22 har sin motsvarighet i artikel 24 i II och är fakulta- tiv. Särskild nationell reglering är inte nödvändig. Om det är risk för av- sevärda negativa budgetkonsekvenser för parterna, kan de enas om att vidta gemensamma gränsöverskridande åtgärder i förebyggande syfte samt vidta straffrättsliga åtgärder mot olaglig verksamhet som omfattas av avtalets tillämpningsområde. Detta kan vara kopplat till transaktions- volymer och risker med avseende på skatter och bidrag förenade med import, export och transitering av varor. De gränsöverskridande insat- serna skall samordnas av den centrala enheten eller en myndighet som utses av den centrala enheten. Enligt artikel 22 kan gemensamma sär- skilda utredningsgrupper inrättas för att genomföra komplicerade utred- ningar som kräver omfattande resurser och samordnade gemensamma Prop. 2005/06:194 insatser. De gemensamma utredningsgrupperna skall vara placerade på ett av avtalsparternas territorier. Detta innebär dock inte att medlemmar i utredningsgruppen tilldelas några befogenheter på annan parts territo- rium. Sambandsmän (artikel 23) Artikeln möjliggör för parterna att placera sambandsmän hos varandra antingen tills vidare eller för . Sambandsmännens uppgift kommer att vara att lämna ömsesidigt stöd i genomförandet av det admi- nistrativa biståndet. Någon befogenhet att ingripa på den mottagande partens territorium finns dock inte. Sambandsmännen kan dock efter medgivande eller på begäran underlätta och påskynda utbytet av upplysningar, bistå i utredningsarbetet och delta i handläggningen av framställningar om bistånd. Sambandsmännen kan vidare tillåtas ge mottagarlandet råd och bistånd vid utarbetandet och genomförandet av gränsöverskridande insatser samt utföra andra uppgifter som de avtalsslutande parterna kommer överens om sinsemellan. Det finns även en möjlighet för sambandsmännen att företräda en eller flera parters in- tressen. Artikel 23 har sin motsvarighet i artikel 6 i II och är på samma sätt som artiklarna 21 och 22 frivillig. Någon särskild nationell reglering är inte nödvändig. Återvinning (artikel 24) På begäran av en avtalspart skall den anmodade parten hantera återvin- ning av fordringar som omfattas av tillämpningsområdet för detta avtal på samma sätt som om det handlade om dess egna fordringar. En sådan framställan skall åtföljas av en officiell eller vidimerad kopia av den handling som har utfärdats av den som tillåter återvinningen. I förekom- mande fall skall original eller vidimerade kopior av andra handlingar som krävs för återvinningen bifogas framställan. När en ansökan om återvinning inkommit skall den anmodade avtalsslutande parten vidta nödvändiga åtgärder för att säkra återvinningen av fordran. När en ford- ran har återvunnits i enlighet med avtalet skall den anmodade partens myndighet överföra det återvunna beloppet till den ansökande avtals- slutande partens myndighet. Om så har överenskommits får den ansö- kande avtalsslutande parten göra avdrag för en procentandel motsvarande sina administrativa kostnader. Fordringar som skall återvinnas åtnjuter inte nödvändigtvis samma förmånsrätt som fordringar av samma slag som uppstår inom den anmodade avtalsslutande partens territorium. Denna artikel innehåller bestämmelser som till sitt innehåll har sin motsvarighet i artiklarna 6, 7, 10, 13 och 15 i rådets direktiv /308/EEG av om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar med avseende på vissa avgifter, tullar, skatter och andra åtgärder (EGT L 73, , s. 18). I 3 § lagen (1969:200) om uttagande av utländsk tull, annan skatt, av- gift eller pålaga finns en bestämmelse som avser bl.a. fall då utländsk tull etc. som tas emot av vid eller i samband med import eller ex- Prop. 2005/06:194 port enligt överenskommelse med främmande stat får tas ut här i landet. Härvid skall 1, 35, 6 § första stycket samt 7, 1012 och 16 §§ lagen (1990:314) om ömsesidig handräckning i skatteärenden gälla, varvid det som i de bestämmelserna sägs om i stället skall avse Tull- verket. Någon ytterligare nationell lagstiftning bedöms inte vara nödvändig för tillämpningen av artikel 24. 6.3Rättslig hjälp i brottmål Förhållande till andra avtal (artikel 25) I artikeln anges att bedrägeriavtalet kompletterar Europaråds- konvention om rättshjälp och den europeiska konventionen om penning- tvätt, efterforskning, beslag och förverkande av av brott av . Såväl som har tillträtt dessa konven- tioner. I samma artikel anges också att gynnsammare bestämmelser i bi- laterala eller multilaterala avtal mellan de avtalsslutande staterna inte skall påverkas. Med det senare avses, enligt det godkända protokollet till avtalet, bl.a. associationsavtalet, genom vilket bestämmelser i konventionen, och protokollet till denna (se av- snitt 5.1.5) blir tillämpliga i samarbetet mellan EU:s medlemsstater och . Förfaranden i vilka samarbete skall ske (artikel 26) Rättslig hjälp skall, utöver vad som följer av Europarådskon- vention om rättshjälp, enligt artikelns första punkt kunna lämnas även i förfaranden där det är fråga om gärningar som är straffbara enligt lagen i den ena staten eller enligt båda staternas lagstiftning med avseende på överträdelser av bestämmelser som beivras av administrativa myndig- heter och vars beslut kan överklagas till en domstol som är behörig att handlägga brottmål. Vidare skall rättslig hjälp kunna lämnas i civilmål som handläggs gemensamt med brottmål så länge brottmålsdomstolen ännu inte slutgiltigt avgjort brottmålet och för gärningar eller överträdel- ser för vilka en juridisk person i den ena staten kan ställas till ansvar. Rättslig hjälp skall enligt artikelns andra punkt kunna lämnas för utred- ningar och förfaranden som avser beslag eller förverkande av hjälpmedel vid och av sådana brott. De förfaranden som anges i artikelns första punkt motsvarar de som anges i artikel 49 i och i artikel 3 EU- konvention. I enlighet med bedömningen i avsnitt 5.1.5 kan re- dan enligt nuvarande lagstiftning bistå med rättslig hjälp i brottmål i så- dana förfaranden. Rättslig hjälp för utredningar och förfaranden som avser beslag av hjälpmedel vid och av brott som är förverkad och där en annan stats förverkandebeslut skall verkställas i kan lämnas enligt 4 kap. 23 och 24 §§ lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål. verkande av sådan egendom kan ske enligt bestämmelserna i internatio- För detta krävs emellertid enligt 1 § den lagen att regeringen genom internationella verkställighetsförordningen förord- nar att sådan verkställighet får ske. Översändande av framställningar (artikel 27) I artikeln regleras frågor om översändande av framställningar om rättslig hjälp i brottmål. Enligt bestämmelsen är det möjligt med antingen över- sändande av framställningar till den andra eller direkt översändande till den verkställande myndigheten i den andra sta- Detta har ansetts vara särskilt lämpligt när det gäller , där det finns två rättskipningsnivåer en federal och en kantonal vilket innebär att möjligheten till centraliserat översändande kan visa sig för- delaktig i vissa fall. Möjligheten till direkt översändanden av framställ- ningar överensstämmer med bestämmelser i artikel 53 i Schengenkon- ventionen och artikel 6 . Frågan om behovet av lagändring i denna del behandlas i avsnitt 7.2.4. Delgivning av rättegångshandlingar (artikel 28) Artikeln innehåller bestämmelser om delgivning av rättegångshandlingar som avser förfaranden mot sådan brottslighet som omfattas av bedrägeri- Bestämmelserna motsvarande artikel 52 i och artikel 5 . Frågan om behovet av lagänd- ring i denna del behandlas i avsnitt 7.2.3. Interimistiska åtgärder (artikel 29) Enligt artikeln skall den anmodade statens myndigheter på begäran av den ansökande statens behöriga myndigheter förordna om de interimis- tiska åtgärder som krävs för att bevara ett rådande förhållande, skydda hotade rättsliga intressen eller säkra bevismaterial, såvida inte framställ- ningen framstår som uppenbart ogrundad. Frysning och beslag i förebyg- gande syfte skall beslutas avseende de hjälpmedel vid brott och den vin- ning av brott som begäran om bistånd avser. Om vinningen av brottet helt eller delvis inte längre existerar skall samma åtgärder beslutas avse- ende tillgångar som finns inom den anmodade statens territorium och som motsvarar värdet av vinningen. De interimistiska åtgärder som åsyftas kan företas redan med stöd av nuvarande bestämmelser i lagen om internationell rättslig hjälp i brott- I ett sådant syfte kan beslag eller kvarstad beslutas på begäran av en I 2 kap. 10 § samma lag föreskrivs att ansökningar om rättslig hjälp skall behandlas skyndsamt. Dessa bestämmelser kan utan lagänd- ring tillämpas i förhållande till . Närvaro av företrädare för den ansökande statens myndigheter (artikel 30) Enligt artikeln skall den anmodade staten på den ansökande statens begä- ran låta den sistnämndas företrädare närvara när en framställning om rättslig hjälp verkställs. Det skall inte krävas att den person som berörs av åtgärden godkänner närvaron. Tillstånd till den ansökande statens fö- Prop. 2005/06:194 reträdare att närvara får vara förenat med vissa villkor. bl.a. att företrädare för den ansökande staten skall lämnas tillstånd att ställa frågor eller att föreslå utredningsåtgärder och att upplysningar som kommer till den ansökande statens kännedom inte får användas som be- vismaterial innan beslutet om överlämnande av bevisen vunnit laga kraft. Bestämmelsen motsvarar i allt väsentligt artikel 4 Europa- rådskonvention om rättshjälp. I 4 kap. 1 och 4 §§ lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål finns bestämmelser som gör det möjligt för före- trädare för den ansökande statens myndighet att närvara vid bevisupptag- ning och att därvid också ställa frågor direkt till den som hörs. Lagen hindrar inte att företrädare för den ansökande staten föreslår utrednings- åtgärder; varken lagen eller det nu aktuella avtalet föreskriver dock nå- gon skyldighet att efterkomma ett sådant förslag. Enligt 5 kap. 2 § kan rättslig hjälp som lämnas enligt lagen i enskilda fall förenas med villkor som är påkallade av hänsyn till enskilds rätt eller som är påkallade från allmän hänsyn. Ett sådant villkor kan uppställas i syfte att begränsa möj- ligheten för företrädare för den ansökande myndigheten att användas be- vismaterial innan beslutet om överlämnande av bevisen har vunnit laga kraft. Bestämmelsen föranleder inga lagändringar. Husrannsakan och beslag (artikel 31) I artikelns första stycke finns en bestämmelse om vilka förbehåll som får ställas upp för att lämna rättslig hjälp i form av beslag och husrannsakan. Bestämmelsen motsvarar artikel 51 (a) i . Enligt det andra stycket skall framställningar om husrannsakan och beslag avse- ende penningtvättbrott inom bedrägeriavtalets tillämpningsområde ac- cepteras om förbrottet enligt båda staternas lagstiftning kan leda till fri- hetsstraff eller frihetsinskränkande åtgärd . Be- stämmelsen tar typiskt sett sikte på penningtvättbrott som föregåtts av t.ex. skattefusk eller smuggling. I ett sådant fall krävs det, för att beslag och husrannsakan skall kunna ske, att det brottet dvs. skattebrottet eller smugglingsbrottet enligt båda staters lagstiftning kan leda till frihets- straff eller frihetsinskränkande åtgärd . Något så- dant krav får dock inte ställas upp för penningtvättbrottet. Av bestäm- melsen följer att den anmodade staten skall bistå med husrannsakan eller beslag även i ett fall där penningtvättbrottet inte är straffbart i den staten. Frågan om kravet på dubbel straffbarhet i förhållande till ansökningar från om husrannsakan och beslag i behandlas närmare i avsnitt 7.2.4. Bankinformation (artikel 32)