prop · GT03180 · 2006-03-29 00:00:00 — Kommittén anser att möjligheten att få fortsätta sitt uppdrag vid ändrade bosättningsförhållanden endast bör tillkomma nämndemän i tingsrätt. Hovrätten för och Hovrätten för Nedre anser att regeln bör gälla även för nämndemän i andra domstolar. Liksom dessa remissinstanser kan regeringen inte se något skäl till att begränsa regelns tillämpningsområde till nämndemän i tingsrätt. För att få fortsätta sitt uppdrag anser kommittén att det bör uppställas ett krav på att nämndemannen skall vara bosatt i domsagan. I likhet med vad som framförs av och anser dock regeringen att den föreslagna regeln bör vara tillämplig även vid avflyttningar utanför domstolens domkrets. En nämndeman som är bosatt i de yttre områdena av domkretsen skulle annars vara förhindrad att fortsätta sitt uppdrag trots att han i praktiken inte flyttat längre än vad som skulle ha varit fallet vid en flytt mellan olika kommuner inom domkretsen. Även i dessa fall bör det alltså ankomma på fullmäktige att utifrån en helhetsbedömning i det enskilda fallet avgöra om nämnde- mannen skall få behålla uppdraget. 8.3En nämndemans tjänstgöringsskyldighet och rätten att avgå Regeringens förslag: I vissa situationer är en nämndeman i allmän domstol skyldig att tjänstgöra även efter entledigande eller avgång. En sådan tjänstgöringsskyldighet skall uttryckligen gälla även för nämnde- män i allmän förvaltningsdomstol. Från den tjänstgöringsskyldigheten införs ett undantag för den som entledigats från uppdraget efter att ha begått brott eller på annat sätt visat sig uppenbart olämplig för uppdraget eller som avgått sedan ett ärende om sådant entledigande eller om avstängning inletts. Kommitténs förslag: Kommittén föreslår en regel som ger en nämndeman som påtalats som olämplig eller som själv upplever sig som olämplig rätt att bli entledigad (avsnitt 8.2.7 i betänkandet). Remissinstanserna: Endast ett fåtal remissinstanser uttalar sig särskilt i dessa frågor. anser att det vore rimligt att en nämndeman har rätt att bli entledigad utan att anföra något giltigt skäl. ifrågasätter behovet av att införa en bestämmelse om rätt för en nämndeman att begära sitt entledigande. Tingsrätten anser att det förhållandet att en nämndeman anser sig vara olämplig utgör ett giltigt hinder för fullgörande av uppdraget. Länsrätten i anser att en begäran om entledigande från en nämndeman vars lämplighet har blivit ifrågasatt skulle kunna bifallas enligt redan befintliga regler. och är kritiska mot att även nämndemän som entledigats på grund av brott skall omfattas av tjänstgöringsskyldigheten enligt 4 kap. 9 § RB. påtalar att det kan uppstå vissa problem vid nyval av nämndemän. Vid det senaste valet av nämndemän visade det sig att ett mycket stort antal nämndemän skulle bytas ut. Ännu långt in var det osäkert hur hovrätten skulle bemanna huvudförhandlingarna . Hovrätten anser därför att en nämndeman skall vara skyldig att tjänstgöra när han eller hon kallats till förhandling innan domstolen fått besked om att annan blivit vald. Skälen för regeringens förslag Som tidigare nämnts är den som är valbar till nämndeman formellt sett skyldig att åta sig ett sådant uppdrag. Det finns vissa undantag från denna skyldighet, bl.a. för den som fyllt eller uppger något giltigt hinder (4 kap. 6 § tredje stycket RB och 20 § fjärde stycket LAFD). En nämndemans tjänstgöringstid är . Rätten får dock entlediga en nämndeman om denne visar giltigt hinder. En nämndeman som fyllt har också rätt att avgå. Avgår en nämndeman , utses ny nämndeman för återstående tid (4 kap. 8 § andra stycket RB och 21 § andra stycket LAFD). Kommittén konstaterar att det är vanligt att en nämndeman som påståtts vara olämplig självmant avsäger sig sitt uppdrag. föreslår därför att det införs en uttrycklig regel enligt vilken en nämndeman skall ha rätt att bli entledigad om han eller hon har påståtts vara olämplig eller själv upplever sig vara olämplig. Regeringen anser att en nämndeman som blir föremål för ett ärende om avstängning eller entledigande i normalfallet bör ha möjlighet att självmant avgå från sitt uppdrag. och Länsrätten i anser att en nämndeman som önskar avgå efter att dennes lämplighet blivit ifrågasatt får anses ha giltigt hinder och att det därför inte finns något behov av den regel som kommittén föreslår. Av förarbetsuttalanden till kan också utläsas att med giltigt hinder avses bl.a. vissa fall när en statstjänsteman anser sig hindrad att fullgöra ett uppdrag som nämndeman (NJA II 1934 s. 508). Mot den avgivna bakgrunden anser regeringen att det saknas anledning att införa en sådan regel som kommittén föreslår. anser att en nämndeman även skall ha rätt att bli entledigad utan skäl. En sådan långtgående möjlighet till entledigande skulle dock stå i strid med den grundläggande skyldigheten att tjänstgöra som nämndeman och kan enligt regeringens uppfattning därför inte införas. Tjänstgöringsskyldighet efter entledigande eller avgång Enligt den gällande ordningen är en nämndeman i allmän domstol, som entledigats eller avgått, skyldig att tjänstgöra till dess besked inkommit att annan blivit vald samt att även därefter tjänstgöra vid fortsatt behandling av mål i vars handläggning han förut deltagit (4 kap. 9 § RB). Motsvarande bestämmelse saknas i lagen om allmänna förvaltnings- domstolar. Av förarbetsuttalanden kan dock utläsas att avsikten varit att skyldigheten att motta uppdrag och rätten att avgå skall vara densamma för nämndemän i allmän förvaltningsdomstol som för nämndemän i allmän domstol (prop. 1971:14 s. 83 f. och prop. 1975/76:153 s. 49). Tjänstgöringsskyldighet efter entledigande eller avgång gäller uttryckligen endast nämndemän i allmän domstol. Regeringen anser att en sådan tjänstgöringsskyldighet bör komma till klart uttryck även för nämndemän i allmän förvaltningsdomstol. och påtalar det olämpliga i att även nämndemän som entledigats på grund av brott skall vara skyldiga att tjänstgöra till dess att en ny nämndeman blivit vald. I likhet med dessa remissinstanser anser regeringen att en nämndeman som bedömts vara olämplig för sitt uppdrag inte bör få fortsätta sin tjänstgöring efter ett beslut om entledigande. Detsamma bör gälla om nämndemannen självmant valt att avgå sedan ett ärende om entledigande på grund av olämplighet eller ett ärende om avstängning inletts. Regeringen föreslår därför att det införs en undantagsregel för dessa situationer. Regeringen anser att det bör krävas starka skäl för att utsträcka en nämndemans tjänstgöringsskyldighet till att gälla även efter mandatperiodens slut. är av uppfattningen att en nämndeman skall vara skyldig att tjänstgöra även när denne kallats till förhandling innan domstolen fått besked om att annan blivit vald. Hovrätten påpekar att det kan uppstå problem när en valförsamling i ett sent skede inkommer med besked om vilka som valts till nämndemän. Regeringen anser att valförsamlingarna bör kunna ha en sådan Prop. 2005/06:180 framförhållning att sådana situationer undviks. Det finns därför för närvarande inte tillräckligt starka skäl för att ytterligare utsträcka nämndemännens tjänstgöringsskyldighet. Regeringens bedömning: Det bör inte införas någon reglering av hur ofta en nämndeman bör tjänstgöra. Kommitténs förslag: Kommittén föreslår att det införs en målsättningsregel enligt vilken varje nämndeman bör tjänstgöra 812 dagar under ett kalenderår. Kommittén föreslår vidare att en nämndemans tjänstgöring inte annat än om särskilda skäl föreligger bör överstiga under ett kalenderår (avsnitt 6.2.4 i betänkandet). Remissinstanserna: En klar majoritet av remissinstanserna, bl.a. Kammarrätten i , , , Av dessa remissinstanser invänder de flesta att förslaget skulle riskera att utgöra ett hinder i den dömande verksamheten, särskilt vid hanteringen av brådskande mål. invänder också att förslaget skulle medföra ett stort administrativt Andra invänder att förslaget riskerar att medföra att nämndemännen inte får tillräcklig erfarenhet. Några anser att regeln inte bör lagfästas utan att arbetet med att schemalägga tjänstgöringen även i fortsättningen bör överlåtas till domstolarna. kommitténs förslag medför ett behov av fler nämndemän och att detta kan leda till rekryteringssvårigheter. Ett antal remissinstanser, bl.a. Hovrätten över och samt Hovrätten över , tillstyrker i princip förslaget, men invänder bl.a. att regeln inte bör föras in i lag och att regeln skulle kunna innebära praktiska problem för Skälen för regeringens bedömning: Hovrätterna och kammarrätterna fastställer själva hur många nämndemän som skall finnas för tjänstgöring Detsamma gäller de största tingsrätterna och länsrätterna. För övriga underrätter fastställer hovrätterna respektive kammarrätterna antalet nämndemän efter förslag av underrätterna. regleringen återfinns i förordningen (1983:382) om antalet nämndemän i de allmänna domstolarna och de allmänna förvaltningsdomstolarna. När det gäller nämndemannakårens sammansättning visar under- sökningar att andelen nämndemän i de övre åldersgrupperna är större än motsvarande andel av den vuxna befolkningen. snedrekryteringen riskerar också att förstärkas av det förhållandet att äldre nämndemän dessutom tjänstgör oftare än yngre nämndemän. detta skäl är det viktigt med en jämn tjänstgöringsfrekvens. Statsmakterna har tidigare uttalat sig om vad som kan anses vara en I dessa sammanhang har en intresse- avvägning gjorts mellan å ena sidan att nämndemännen bör tjänstgöra så ofta att de får tillräcklig erfarenhet av den dömande verksamheten och å andra sidan att en förhållandevis låg tjänstgöringsfrekvens skulle kunna bidra till att fler yngre och yrkesverksamma skulle vara villiga att Prop. 2005/06:180 tjänstgöra som nämndemän. I ett lagstiftningsärende uttalades att en väl avvägd tjänstgöringstäthet kunde vara var sjätte vecka (prop. 1982/83:126 s. 30). I ett lagstiftningsärende uttalade regeringen att en tjänstgöringsfrekvens kunde vara lämplig bl.a. från rekryteringssynpunkt (prop. 1987/88:138 s. 22). Kommittén anser att strävan efter en mer allsidig sammansättning av nämndemannakåren riskerar att bli verkningslös om inte tanken på representativitet får slå igenom också när det gäller nämndemännens tjänstgöring. Kommittén anser också att det finns en risk för att nämnde- mannens lekmannaroll urholkas med en alltför hög tjänstgörings- frekvens. Kommittén menar därför att vikten av en jämn och rimlig tjänstgöringsfrekvens bör komma till uttryck i lag. En klar majoritet av remissinstanserna avstyrker kommitténs förslag. Regeringen instämmer i flera av de invändningar som framförs. I domstolarna förekommer ofta mål av brådskande karaktär. Det är inte heller ovanligt med brottmål som pågår under ett stort antal förhandlingsdagar. För att kunna täcka behovet av nämndemän till dessa mål är det viktigt att domstolen har möjlighet att vända sig till alla nämndemän som är tillgängliga. De föreslagna reglerna skulle följaktligen kunna utgöra ett hinder i den dömande verksamheten. Tillämpningen av dessa skulle också medföra betydande administrativt arbete för domstolarna. Regeringen anser inte heller att kommitténs undersökning visar att tjänstgöringsfrekvensen är så ojämn att det är påkallat med lagstiftningsåtgärder. Sammanfattningsvis anser regeringen att kommitténs förslag om en lagfäst tjänstgöringsfrekvens inte bör genomföras. I fråga om vad som kan anses utgöra en lämplig tjänstgöringsfrekvens hänvisar regeringen till vad som tidigare uttalats i denna fråga. 9 Särskilt om nämndemän i fastighetsdomstol I landets fastighetsdomstolar tjänstgör ca 500 nämndemän. I lagen (1969:246) om domstolar i fastighetsmål finns särskilda bestämmelser om nämndemän i fastighetsdomstol. Enligt 3 § fjärde stycket bör nämndemän i fastighetsdomstol vara allmänt betrodda och väl förtrogna med sin orts förhållanden. I 6 § föreskrivs att nämndemän i fastighets- domstol utses genom val. Vid valet gäller samma regler som för nämnde- män i hovrätt (jfr 4 kap. 5 och 7 §§ RB). I 7 § föreskrivs att nämndemän i fastighetsdomstol skall vara folkbokförda i det län eller den del av länet som hör till fastighetsdomstolen. I paragrafen hänvisas i övrigt till vad som föreskrivs i 4 kap. 6 och 8 §§ RB. De allmänna bestämmelserna i om valbarhet och behörighet, tjänstgöringsskyldighet, tjänstgöringstid, entledigande och rätt att avgå samt när ett uppdrag förfaller gäller således även för nämndemän i fastighetsdomstol. Regeringens förslag: De förslag som lämnas beträffande nämndemän i allmän domstol och allmän förvaltningsdomstol skall gälla även för nämndemän i fastighetsdomstol. Den tjänstgöringsskyldighet efter avgång eller entledigande som stadgas i 4 kap. 9 § RB skall uttryckligen gälla även för nämndemän i fastighetsdomstol. Kommitténs bedömning: Med hänsyn till målens speciella karaktär anser kommittén att nämndemän i fastighetsdomstol har ett väsentligt annorlunda uppdrag jämfört med andra nämndemän. Kommittén anser därför att nämndemän i fastighetsdomstol inledningsvis inte bör omfattas av de förslag kommittén lägger fram. torde det dock enligt kommittén vara motiverat att låta den föreslagna ordningen omfatta även dessa nämndemän (avsnitt 4.3.6 i betänkandet). Remissinstanserna: De remissinstanser som uttalar sig i denna fråga invänder mot kommitténs bedömning. och , som båda är fastighetsdomstolar, samt ifrågasätter skälen till att kommitténs förslag om en fri kvot, om lämplighetskrav för nämndemän och om entledigande och avstängning inte skall omfatta nämndemän i fastighetsdomstol. påpekar att det saknas skäl för att inte uppställa samma grundläggande krav på lämplighet för dessa nämndemän. Om inte samma regler gällde för nämndemän i fastighetsdomstol som för nämndemän i övriga domstolar skulle detta enligt kunna ge intryck av att dessa nämndemän inte behöver vara lämpliga för uppdraget. Hovrätten för Nedre anser att de föreslagna reglerna om entledigande och avstängning bör gälla även för nämndemän i fastighetsdomstol. Skälen för regeringens förslag: Bestämmelserna om nämndemän i fastighetsdomstol skiljer sig från bestämmelserna om nämndemän i allmän domstol i huvudsak genom det kvalifikationskrav enligt vilket nämndemän i fastighetsdomstol bör vara allmänt betrodda och väl förtrogna med sin orts förhållanden (3 § fjärde stycket lagen [1969:249] om domstolar i fastighetsmål). Enligt regeringens uppfattning kan varken denna skillnad eller fastighetsmålens karaktär anses innebära att nämndemän i fastighetsdomstol har ett uppdrag som på något avgörande sätt skiljer sig från det andra nämndemän har. Det bör därför inte göras någon principiell åtskillnad mellan nämndemän i fastighetsdomstol och nämndemän i andra domstolar. De förslag som lämnas beträffande nämndemän i allmän domstol och allmän förvaltningsdomstol bör således gälla även för nämndemän i fastighetsdomstol. I lagen om domstolar i fastighetsmål finns det inte någon hänvisning till regeln om nämndemäns tjänstgöringsskyldighet efter entledigande eller avgång (4 kap. 9 § RB). Av förarbetsuttalanden kan dock utläsas att tanken varit att nämndemän i fastighetsdomstol skall omfattas av regler om bl.a. tjänstgöringsskyldighet (prop. 1969:44 s. 256). Regeringen anser att det i lagen om domstolar i fastighetsmål bör införas en uttrycklig hänvisning till 4 kap. 9 § RB. Regeringens förslag: Lagändringarna skall träda i kraft . Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens (avsnitt 9.3 i betänkandet). Remissinstanserna: Ingen remissinstans yttrar sig i denna del. Skälen för regeringens förslag: De förslag som syftar till att säkerställa att endast lämpliga personer tjänstgör som nämndemän (lämplighetskravet för nämndemän samt reglerna om entledigande och avstängning) bör träda i kraft . Detsamma gäller förslagen om rätt till ledighet för nämndemän och möjligheten att få behålla nämndemannauppdraget vid ändrade bosättningsförhållanden. De förslag som rör rekryteringen bör träda kraft före nästa ordinarie val av nämndemän som infaller hösten . Mot denna bakgrund anser regeringen att samtliga förslag bör träda i kraft . Det behövs inga övergångsbestämmelser. Regeringens bedömning: De lagförslag som läggs fram kommer att medföra endast marginella kostnadsökningar för staten. De nya ersättningsvillkoren för nämndemän som aviserats kommer att medföra kostnadsökningar för staten om ca . Kostnadsökningarna skall finansieras inom respektive utgiftsområdes befintliga ramar. Kommitténs bedömning: Kommittén bedömer att den årliga kostnaden för nämndemännen kommer att öka från till till följd av kommitténs förslag till ändrade ersättningsvillkor. Kommittén föreslår att denna kostnadsökning finansieras genom omfördelning av de medel som tillförs rättsväsendet (avsnitt 9.1 i betänkandet). Remissinstanserna: I princip samtliga remissinstanser som yttrar sig i frågan invänder mot kommitténs förslag till finansiering av de ändrade ersättningsvillkoren och anser att rättsväsendet måste tillföras resurser som motsvarar kostnaderna för reformen. Skälen för regeringens bedömning: De föreslagna reglerna om entledigande och avstängning av nämndemän torde endast marginellt påverka domstolarnas arbetsbörda. Eventuella kostnadsökningar ryms inom befintliga anslagsramar. Besluten i dessa ärenden skall kunna överklagas till en särskilt inrättad nämnd som kan knytas till en redan befintlig myndighet. Med hänsyn till att antalet ärenden som nämnden kommer att pröva inte kan förväntas bli särskilt stort kan årskostnaden för denna uppskattas understiga . Kostnadsökningen får finansieras inom befintliga anslagsramar för domstolsväsendet. Övriga lagförslag torde inte medföra några kostnadsökningar. För de nämndemän som är verksamma i de allmänna domstolarna och de allmänna förvaltningsdomstolarna uppskattas kostnadsökningarna för de aviserade ändringarna av ersättningsvillkoren till ca . 2005/06:180 Kostnadsökningen skall finansieras inom befintliga ramar för rätts- För de nämndemän som är verksamma i de nya migrations- domstolarna uppskattas kostnadsökningarna till ca . Kostnadsökningen skall i denna del finansieras inom befintliga ramar för utgiftsområde 8. Förslaget till lag om ändring i 4 kap. Om domare Valbar till nämndeman är varje svensk medborgare, som är folkbokförd i kommunen eller, i fråga om nämndeman i hovrätt, i länet eller den del därav som hör till hovrätten, och som inte är underårig eller har förvaltare enligt 11 kap. 7 § . Den som är lagfaren domare, anställd vid domstol, åklagare, polisman eller advokat eller annan som har till yrke att föra andras talan inför rätta får inte vara nämndeman. Ingen får vara nämndeman i hovrätt och tingsrätt. Till nämndeman bör endast den utses som med hänsyn till omdömesförmåga, självständighet, laglydnad och övriga omständigheter är lämplig för uppdraget. Den som fyllt eller uppger något giltigt hinder är inte skyldig att ta emot uppdrag som nämndeman. Den som har avgått som nämndeman är inte skyldig att ta emot nytt uppdrag förrän . Domstolen prövar självmant den valdes behörighet. Paragrafen behandlar de allmänna valbarhets- och behörighetsvillkoren för uppdrag som nämndeman. I första stycket görs endast språkliga ändringar. I ett nytt tredje stycke föreskrivs att endast den bör utses till nämndeman som med hänsyn till omdömesförmåga, självständighet, laglydnad och övriga omständigheter är lämplig för uppdraget. behandlas i avsnitt 7.1. Bestämmelsen innebär att en nämndeman bör ha gott omdöme och ha förmåga att agera självständigt i förhållande till juristdomare och övriga nämndemän. När det gäller laglydnad är det en rimlig utgångspunkt att den som skall utses till nämndeman inte bör vara dömd för brott. Hänsyn måste dock tas till brottslighetens karaktär och den tid som förflutit sedan lagföringen. I regel torde inte heller den som är misstänkt för eller står under åtal för brott som vid fällande dom kan antas leda till annan påföljd än böter vara lämplig för uppdraget som Vid lämplighetsprövningen kan även andra omständigheter Det kan t.ex. gälla bristande språkkunskaper, nedsatt koncentrationsförmåga på grund av ålder eller sjukdom eller att personen i fråga är försatt i konkurs eller är föremål för administrativa sanktioner. När det gäller frågan om en person inte är lämplig för uppdraget som nämndeman bör det avgörande vara om personens medverkan i den dömande verksamheten bedöms kunna skada allmänhetens förtroende för Det är fullmäktiges uppgift att i varje enskilt fall göra en bedömning av kandidatens lämplighet. I femte stycket ersätts uttrycket rätten med domstolen för att tydliggöra Prop. 2005/06:180 att prövningen sker i administrativ ordning. Val av nämndeman i tingsrätt förrättas av kommunfullmäktige. Val av nämndeman i hovrätt förrättas av . I förrättas valet av kommunfullmäktige i . Valet skall vara proportionellt, om det begärs av minst så många väljande som motsvarar det tal man får om samtliga väljandes antal delas med det antal personer valet avser ökat med 1. Om förfarandet vid sådant proportionellt val finns bestämmelser i lagen (1992:339) om proportionellt valsätt. Vid val av nämndemän skall eftersträvas att nämndemannakåren får en allsidig sammansättning med hänsyn till ålder, kön, etnisk bakgrund och yrke. Om det finns flera alternativa sätt att uppnå en allsidig sammansättning, bör de personer väljas som inte tidigare tjänstgjort som nämndemän eller som tjänstgjort kortast tid. I paragrafen anges vilka organ som väljer nämndemän och hur valet av nämndemän skall gå till. I tredje stycket görs vissa redaktionella ändringar. I fjärde stycket första meningen görs en ändring som innebär att valförsamlingen skall eftersträva en allsidig sammansättning av nämndemannakåren inte enbart vad gäller ålder, kön och yrke utan även med hänsyn till etnisk bakgrund. Förslaget behandlas i avsnitt 6.3. Med allsidig sammansättning med hänsyn till etnisk bakgrund avses att medborgare som är födda utomlands eller som är inrikes födda med minst en utrikes född förälder bör vara representerade i nämndemanna- kåren på ett sätt som anknyter till deras andel av befolkningen. Regeln innebär dock inte att varje grupp av medborgare som har en viss etnisk bakgrund skall vara företrädda bland nämndemännen. Knappt en femtedel av befolkningen är födda utomlands eller har minst en förälder som är född utomlands. Denna andel kan tjäna som utgångspunkt vid strävandena efter en allsidig sammansättning med hänsyn till etnisk bakgrund. I en ny andra mening införs en regel enligt vilken valförsamlingen, om det finns flera alternativa sätt att uppnå en allsidig sammansättning, bör välja de personer som inte tidigare tjänstgjort som nämndemän eller som tjänstgjort kortast tid. Förslaget behandlas i avsnitt 6.4. Regeln är subsidiär i förhållande till målsättningsregeln om en allsidig sammansättning. Om valförsamlingen t.ex. behöver välja en kvinna i åldersgruppen för att åstadkomma en allsidig sammansättning, och det finns flera kvinnor i den åldersgruppen som är valbara, behöriga och lämpliga för uppdraget att välja bland, bör den väljas som inte tidigare tjänstgjort som nämndeman eller som tjänstgjort kortast tid. En nämndeman har rätt till ledighet från anställning i den utsträckning som behövs för att han eller hon skall kunna utföra sitt uppdrag. Paragrafen, som är ny, innehåller en regel om rätt till ledighet för nämndemän. Förslaget behandlas i avsnitt 8.1. Regeln ger en lagfäst rätt till den ledighet från anställning som behövs för att en nämndeman skall kunna utföra sitt uppdrag. avser i första hand tid för deltagande vid förhandlingar eller andra Prop. 2005/06:180 sammanträden i domstol. Ledigheten omfattar även tid för resor till och I vilken omfattning en enskild nämndeman i övrigt har rätt till ledighet måste avgöras med hänsyn till uppdragets innehåll och till den enskilde nämndemannens arbetssituation. En nämndeman som tjänstgör i länsrätt eller kammarrätt kan behöva för inläsning av mål. En nämndeman med skiftarbete kan behöva ledighet för behövlig dygnsvila före eller efter sammanträdena i domstol.