prop · GT0393 · 2006-03-15 00:00:00 — Regeringens proposition 2005/06:93 Samarbete med Specialdomstolen för Regeringen överlämnar denna proposition till . träffade ett avtal med om inrättande av en oberoende särskild domstol, Specialdomstolen för , för att lagföra de personer som bär det största ansvaret för allvarliga brott mot internationell humanitär rätt samt för brott mot viss nationell sierraleonsk rätt som har begåtts i eller . På initiativ av specialdomstolen har en överenskommelse om verk- ställighet i av fängelsestraff utdömda av specialdomstolen förhandlats fram med . underteck- nades överenskommelsen. I propositionen föreslås att skall tillträda överenskommelsen om verkställighet i av fängelsestraff utdömda av specialdom- stolen. Därutöver föreslås i propositionen att skall möjliggöra samarbete med specialdomstolen i fråga om utlämning och rättslig hjälp i brottmål. Ett förslag till en lag som reglerar samarbetet med specialdom- stolen lämnas i propositionen. Lagen och följdändringar föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut.................................................................. Förslag till lag om samarbete med Specialdomstolen för 2.2Förslag till lag om ändring i lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga........................................... 2.3Förslag till lag om ändring i lagen (1991:1128) om Ärendet och dess beredning............................................................. Andra internationella brottmålsdomstolar ........................ Specialdomstolens behörighet och organisation ............................. Specialdomstolens organisation och verksamhet.............. Rättsligt samarbete med specialdomstolen...................................... Verkställighet av specialdomstolens domar...................... Verkställighet av utländska eller internationella brottmålsdomar enligt svensk rätt................... 6.2Samarbete i fråga om utlämning och rättslig hjälp i Överväganden och ...............................................................förslag 7.1Regeringsformens bestämmelser om ingående av internationella överenskommelser, m.m........................... 7.2Tillträde till straffverkställighetsavtalet mellan och 7.3Samarbete med specialdomstolen i fråga om utlämning och rättslig hjälp i brottmål...................................................... En ny lagstiftning.............................................................. Närmare om lagens utformning och följdändringar.......... 10.1Förslaget till lag om samarbete med Specialdomstolen för Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga.......................... 10.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1128) om Bilaga 1 Promemorians lagförslag....................................................... Bilaga 2 Stadga för Specialdomstolen för ...................... Avtal om straffverkställighet med Specialdomstolen för Sierra Förteckning över remissinstanser.......................................... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ........... 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att dels godkänner 1.avtalet om straffverkställighet mellan och Specialdomstolen för avseende domar som har meddelats av Specialdomstolen för , (avsnitt 7.2), dels antar regeringens förslag till 2.lag om samarbete med Specialdomstolen för , 3.lag om ändring i lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, 4.lag om ändring i lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård. Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1Förslag till lag om samarbete med Specialdomstolen för Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag gäller i förhållande till Specialdomstolen för (specialdomstolen) som inrättades genom ett avtal mellan och . 2 § En ansökan från specialdomstolen skall ges in till (). Underrättelser i och redovisning av ett ärende till specialdomstolen skall vidarebefordras av (Justitie- departementet). En ansökan och bifogade handlingar enligt denna lag skall vara skrivna på engelska eller svenska eller åtföljas av en översättning till något av dessa språk. (1957:668) om utlämning för brott, om inte annat framgår av denna lag. Bestämmelserna i 9 §, 18 § andra stycket sista meningen samt 26 och 26 b §§ lagen om utlämning för brott skall inte tillämpas. Utlämning till specialdomstolen får ske även om utlämning inte skulle vara möjlig vid en tillämpning av 2 eller 4 § eller 10 § andra stycket lagen om utlämning för brott och alltså även om funnit att det finns hinder mot utlämning enligt någon av dessa bestämmelser. Ett beslut om häktning eller en dom som specialdomstolen har meddelat i behörig ordning skall godtas som grund för ett beslut om utlämning, om det inte framgår att häktningsbeslutet eller domslutet är (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål, om inte annat framgår av denna lag. Bestämmelserna i 4 kap. 33 § och 34 § andra stycket lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål skall inte Regeringen får besluta att rättslig hjälp får lämnas till specialdomstolen även om det, vid en tillämpning av 2 kap. 2 § andra meningen lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål, skulle finnas hinder mot att lämna på grund av att gärning som ansökan avser inte motsvarar ett brott enligt svensk lag. Om en åklagare eller domstol finner att en ansökan bör avslås på den grunden, skall ansökan överlämnas till regeringen. Specialdomstolen skall ges tillfälle att yttra sig innan rättslig hjälp förenas med sådana villkor som avses i 5 kap. 2 § lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål. 5 § Om det vid handläggningen av en ansökan om rättslig hjälp i brott- mål från specialdomstolen framkommer att ansökan är oförenlig med en ansökan om rättslig hjälp i brottmål från en annan stat som handläggs enligt lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål, skall frågan överlämnas till regeringen som beslutar vilken av ansökningarna som skall ha företräde. 6 § Regeringen får på begäran av specialdomstolen besluta att en fängelsedom som meddelats av domstolen får verkställas i . Regeringen får meddela de anvisningar som i det enskilda fallet behövs för verkställigheten av straffet här. Vid verkställigheten tillämpas 25 § lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom. Verkställigheten skall upphöra, om specialdomstolen upplyser om att den har beviljat den dömde nåd eller meddelat något annat avgörande som innebär att den utdömda påföljden inte längre får verkställas. Frågor om villkorlig frigivning prövas av regeringen sedan special- domstolen beretts tillfälle att yttra sig. Regeringen får i dessa fall besluta att villkorlig frigivning skall ske än som följer av . 7 § Företrädare för specialdomstolen eller den domstolen utser för att undersöka behandlingen av den som avtjänar straff som utdömts av domstolen, har rätt att besöka den plats där personen är placerad. Den som ansvarar för någon som avtjänar ett sådant straff skall ge den som genomför undersökningen det biträde som denne behöver för att kunna fullgöra sina uppgifter. Transport av frihetsberövade genom 8 § Chefen för får meddela tillstånd till transport genom av en frihetsberövad person som för att utlämnas eller i annat syfte skall överföras mellan en annan stat och specialdomstolen. Under en sådan transport skall frihetsberövandet bestå om inte domstolen begär att den som överförs skall friges. För flygtransport utan planerad mellanlandning här i landet krävs inte något tillstånd enligt första stycket. Om en oplanerad mellanlandning sker, skall polismyndigheten ta den som överförs i förvar till dess att en ansökan görs om tillstånd till transport enligt första stycket och genast underrätta chefen för om detta. senast från den oplanerade landningen, skall personen . 2005/06:93 friges. Om tillstånd har meddelats enligt första stycket, får polismyndigheten vid behov ta den som överförs i förvar. I fråga om tvångsmedel i ett ärende om transport gäller bestämmelserna i lagen (1957:668) om utlämning för brott. 9 § Har frågan om ansvar för en viss gärning prövats vid special- domstolen, får åtal för samma gärning inte väckas i . 10 § Om specialdomstolen begär att en åtgärd skall vidtas beträffande den som misstänks eller har åtalats eller dömts för brott, skall personen, om han eller hon begär det, biträdas av en offentlig försvarare. I fråga om försvararen gäller bestämmelser. 11 § Ett vittne eller en målsägande eller sakkunnig i som har kallats för att höras av specialdomstolen har rätt till ersättning för sin inställelse enligt bestämmelser som meddelas av regeringen. 12 § Ersättning av allmänna medel till offentlig försvarare eller till någon annan samt övriga kostnader för åtgärder som vidtagits enligt denna lag skall betalas av staten. 13 § Bestämmelser i annan lag eller författning om delgivning och rättslig hjälp åt domstol eller myndighet i en annan stat tillämpas på ansökningar från specialdomstolen, om de inte strider mot bestämmel- serna i denna lag. Denna lag träder i kraft . 2.2Förslag till lag om ändring i lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga Härigenom föreskrivs att 21 a § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga skall ha följande lydelse. Lydelse enligt SFS 2005:729 Beslut om vård med stöd av denna lag hindrar inte beslut om 1.avvisning eller utvisning enligt utlänningslagen (2005:716), 2.utvisning enligt lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll, 3.utlämning enligt lagen (1957:668) om utlämning för brott, 4.utlämning enligt lagen (1959:254) om utlämning för brott till , , och , 5.utlämning enligt lagen (1970:375) om utlämning till , , eller för verkställighet av beslut om vård eller behandling, 6.utlämning enligt lagen (1994:569) om samarbete med de internationella tribunalerna för brott mot internationell humanitär rätt, från enligt en europeisk från enligt en europeisk Vård med stöd av denna lag upphör när ett beslut enligt första stycket har verkställts. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (1991:1128) om Härigenom föreskrivs att 29 § lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård skall ha följande lydelse. Lydelse enligt SFS 2005:731 Har beträffande någon som vårdas enligt denna lag beslut meddelats om 1.avvisning eller utvisning enligt utlänningslagen (2005:716), 2.utvisning enligt lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll, 3.utlämning enligt lagen (1957:668) om utlämning för brott, 4.utlämning enligt lagen (1959:254) om utlämning för brott till , , och , 5.utlämning enligt lagen (1970:375) om utlämning till , , eller för verkställighet av beslut om vård eller behandling, 6.utlämning enligt lagen (1994:569) om samarbete med de internationella tribunalerna för brott mot internationell humanitär rätt, 7. överlämnande enligt lagen (2002:329) om samarbete med Internationella brottmålsdomstol- en, eller 7. överlämnande enligt lagen (2002:329) om samarbete med Internationella brottmålsdomstol- en, (2003:1156) om från enligt en europeisk från enligt en europeisk får utan hinder av tvångsvården får trots tvångsvården verk- verkställighet av beslutet ske, om ställighet av beslutet ske, om det det begärs av den myndighet som begärs av den myndighet som chefsöverläkaren finner att patient- chefsöverläkaren finner att patient- ens tillstånd tillåter att beslutet ens tillstånd tillåter att beslutet sådant fall när beslutet har verk- sådant fall när beslutet har verk- I fråga om en patient som är utlänning upphör tvångsvården vid verkställighet av ett beslut om hemsändande som har meddelats med stöd av 23 kap. 2 § utlänningslagen. Denna lag träder i kraft . Ärendet och dess beredning ingick ett avtal med om inrättande av en specialdomstol för , Specialdomstolen för . Avtalet var ett resultat av förhand- lingar mellan FN:s generalsekreterare och i syfte att etablera en oberoende särskild domstol för att lagföra de personer som bär det största ansvaret för allvarliga brott mot internationell humanitär rätt samt för brott mot viss nationell sierraleonsk rätt som har begåtts i eller . Domstolen har inlett sin verksamhet. På initiativ av specialdomstolen har en överenskommelse om verkställighet i av fängelsestraff utdömda av specialdomstolen förhandlats fram med . underteck- nades överenskommelsen. Inom har en promemoria utarbetats, Samarbete med Specialdomstolen för (dnr Ju2005/6145/BIRS). I promemorian föreslås att skall tillträda överenskommelsen om verkställighet i av fängelsestraff utdömda av specialdomstolen. Därutöver föreslås i promemorian att skall möjliggöra samarbete med specialdomstolen i fråga om utlämning och rättslig hjälp i brottmål. Vidare lämnas i promemorian förslag till de lagändringar som ett sådant samarbete föranleder. Promemorians lagförslag finns i bilaga 1. Prome- har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 4. Remissyttrandena och en sammanställning över yttran- dena finns tillgängliga i (dnr Ju2005/6145/BIRS). och Kriminalvården har beretts tillfälle att lämna synpunkter på ett utkast till proposition. Denna proposition bygger på en överenskommelse mellan den socialdemokratiska regeringen och . Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 5. Lagrådets yttrande finns i bilaga 6. Lagrådet har i sitt yttrande efterlyst en analys av hur förslagen förhåller sig till vissa bestämmelser i 10 kap. regeringsformen. Enligt Lagrådet framstår det som tveksamt om specialdomstolen skall ses som ett sådant organ med vilket regeringen enligt 10 kap. 1 § regeringsformen får ingå överenskommelser, i det här fallet ett avtal om straffverkställighet. Vidare anser Lagrådet att fråga uppkommer om förslagen kan komma att innebära att uppgift som är att anse som myndighetsutövning överlämnas till specialdomstolen, till följd varav den i 10 kap. 5 § fjärde stycket regeringsformen stadgade beslutsordningen skall tillämpas vid riks- dagens beslut om förslagen. Lagrådet har inte haft något att invända i sak mot de bestämmelser som föreslagits. Lagrådet har dock förordat att samarbetet med specialdom- stolen regleras i en särskild lag och inte som föreslogs i remissen till Lagrådet genom ändringar i lagen (1994:569) om samarbete med de internationella tribunalerna för brott mot internationell humanitär Prop. 2005/06:93 rätt. Regeringen följer i denna del Lagrådets förslag med några enstaka Regeringen återkommer till Lagrådets synpunkter i avsnitt 7.1 och 7.5. beslutade genom resolutionerna 808 (1993) och 827 (1993) att inrätta en internationell tribunal för lagföring av personer som är ansvariga för allvarliga brott mot internationell humani- tär rätt begångna i f.d. (Jugoslavientribu- nalen). Beslutet fattades med åberopande av kapitel 7 i . Nästföljande år beslutade säkerhetsrådet med resolution 955 (1994) att inrätta en internationell tribunal för att beivra folkmord och andra allvarliga brott mot internationell humanitär rätt som begåtts i eller av medborgare i på angränsande staters territorium mellan och (Rwandatribunalen). Även det beslutet fattades med stöd av kapitel 7 i . Bestämmelserna i kapitel 7 ger säkerhetsrådet behörighet att vidta åtgärder för att upprätthålla eller återställa internationell fred och säker- het. Det innebär att besluten att inrätta Jugoslavientribunalen och Rwandatribunalen och bestämmelserna i deras stadgor, om t.ex. jurisdik- tion och samarbete, är bindande för alla FN:s medlemsstater. Medlems- staterna är t.ex. skyldiga att bistå tribunalerna med upptagande av vittnesmål, gripande eller kvarhållande av personer och överlämnande eller överföring av anklagade till tribunalerna. Av stadgorna följer där- emot inte någon skyldighet för medlemsstaterna att verkställa straff som utdömts av tribunalerna. En stat kan dock förklara sig villig att göra det, vilket har gjort. Både Jugoslavientribunalen och Rwandatribunalen är alltjämt verk- samma. De är de första internationella tribunaler som har inrättats sedan krigsförbrytarrättegångarna i och efter andra världs- krigets slut. Den första permanenta för utred- ning och lagföring av allvarliga brott mot humanitär rätt inrättades genom antagandet av Romstadgan för (Romstadgan). tillträdde Romstadgan och stadgan trädde i kraft (SÖ 2002:59). har till skillnad från Jugoslavien- tribunalen och Rwandatribunalen sin grund i en multilateral överens- kommelse, och Romstadgan är därför bindande endast för de stater som valt att tillträda den. samarbete med regleras i lagen (2002:329) om samarbete med . Samarbetet med Jugoslavientribunalen och Rwandatribunalen regleras i lagen (1994:569) om samarbete med de internationella tribunal- erna för brott mot internationell humanitär rätt (tribunallagen). lagen finns bestämmelser om utlämning av personer till tribunalerna, Prop. 2005/06:93 rättslig hjälp och straffverkställighet m.m. Inrättandet av Specialdomstolen för i av väpnad konflikt och gerillakrig i . Konflikten inleddes när rebellrörelsen () inledde stridigheter i syfte att störta landets regering. RUF ockuperade stora delar av landets diamantrika nordöstra delar. Även den regeringsstödda milisen Civil Defence Forces (CDF) deltog som stridande part i konflikt- en. Vidare kom landets egen armé efter flera separata militärkupper att styra landet. president- och parlamentsval lämnade armén ifrån sig makten till president . Konflikten fortsatte dock och ledde misslyckade fredsförhandlingar mellan regeringen och RUF till en ny militärkupp, utförd av AFRC-juntan (), med följd att presidenten och regeringen flydde till grannlandet . I resolution (1997) uttalade Förenta nationer- nas säkerhetsråd att situationen i utgjorde ett hot mot fred och säkerhet i området. När situationen i huvudstaden lugnat sig åter- vände president . I säkerhetsrådets resolutioner (1998) och 1231 (1999) uttrycktes fortsatt oro över förlusten av liv som konflikten i förde med sig, och grymheter utförda av rebeller mot civilbefolkningen, särskilt de som riktade sig mot kvinnor och barn, fördömdes. förhandlade regeringen och RUF fram ett maktfördel- ningsavtal (fredsavtalet i ). vidtog dock stridigheter på nytt och maktfördelningsavtalet respekterades inte. militära intervention följd av förstärkningen av FN:s fredsbevarande styrka UNAMSIL försvagade RUF. Den s.k. DDR- processen (avväpning, demobilisering, återintegrering) kunde nå fram- steg. upphörde konflikten i officiellt genom att alla parter i konflikten skrev under en deklaration om att konflikten upphört. Parlaments- och presidentval genomfördes . antog resolution (2000) i vilken säkerhetsrådet uttryckte djup oro över de allvarliga brott mot civilbefolkningen och FN-personal som begåtts i samt över den rådande straffriheten. uttalade att med de särskilda förhållanden som rådde i skulle ett trovärdigt system för att skipa rätt och utkräva ansvar sätta stopp för straffriheten och bidra till en nationell försoningsprocess och återuppbyggnaden och bevarandet av fred. uppdrog åt FN:s generalsekreterare att förhandla fram ett avtal med i syfte att etablera en oberoende särskild domstol. Enligt säkerhetsrådets uppdrag skulle domstolen ha jurisdiktion över de personer som bär det största ansvaret för brott mot mänskligheten, krigsförbrytelser och andra allvarliga överträdelser av internationell humanitär rätt liksom vissa brott enligt Prop. 2005/06:93 nationell lagstiftning i . I en rapport presenterade FN:s generalsekreterare för säkerhetsrådet de rättsliga och praktiska förutsättningarna för att etablera en specialdomstol för . ingick FN och ett avtal om etablerande av special- domstolen. 5Specialdomstolens behörighet och organisation Som framgår av föregående avsnitt är Specialdomstolen för inte inrättad genom beslut av med stöd av kapitel 7 i . Specialdomstolen är i stället, liksom Internationella brott- målsdomstolen, inrättad på traktaträttslig grund. Med inrättandet av specialdomstolen följer därför ingen förpliktelse för andra stater än att samarbeta med domstolen. I resolution (2003) uppmanade dock alla medlemsstater att fullt ut samarbeta med specialdomstolen. Uppmaningen har upprepats i senare resolutioner. Vissa FN-missioner har härtill fått i uppdrag att på olika sätt samarbeta med domstolen, bl.a. missionen i (UNMIL) som genom resolution (2005) av ålagts att gripa och till domstolen överföra den åtalade f.d. presidenten . Både internationella och nationella brott Enligt avtalet mellan och och den till avtalet bilagda stadgan, se bilaga 2, som sätter upp de rättsliga ramarna för specialdomstolen, har domstolen behörighet att lagföra personer som bär det största ansvaret för allvarliga överträdelser av internationell humani- tär rätt och viss nationell rätt i , begångna på territorium (artikel 1 i stadgan). Till skillnad från Jugoslavientribunalen och Rwandatribunalen har special- domstolen alltså jurisdiktion över både internationella och nationella brott. Artikel 2 i specialdomstolens stadga reglerar brott mot mänskligheten. Med brott mot mänskligheten förstås enligt stadgan brott som begåtts som en del av ett vidsträckt eller systematiskt angrepp mot civilbe- folkning och som avser mord, utrotning, förslavning, deportering, fängslande, tortyr, våldtäkt, förföljelse på politiska, rasmässiga och reli- giösa grunder samt andra omänskliga handlingar. omfattas av bestämmelsen också sexuellt slaveri, påtvingad prostitution, påtvingat havandeskap och varje annan form av sexuellt våld. Special- domstolens stadga föreskriver inte något krav på att brott mot mänsklig- heten skall ha begåtts under en väpnad konflikt. Till skillnad från Jugoslavientribunalen och Rwandatribunalen har specialdomstolen inte kompetens att döma för brottet folkmord. Med folkmord förstås vissa avsiktliga handlingar som riktas mot en folkgrupp som sådan. tog inte upp folkmord i sin rekommendation över domstolens jurisdiktion i resolution (2000) i avsaknad av bevis på att det omfattande mördandet under konflikten i var begånget mot någon identifierad folkgrupp med avsikt att utrota gruppen som sådan. Brott mot krigets lagar Av artikel 3 i specialdomstolens stadga framgår att händelserna i i huvudsak betraktas som en intern konflikt. Behörigheten enligt artikel 3 avser brott mot den gemensamma artikel 3 fyra Genèvekonventioner angående skydd för krigets offer och mot andra tilläggsprotokoll till dessa konventioner. har tillträtt samt- liga dessa internationella överenskommelser. Bestämmelserna i konventionerna anger en viss minimistandard för behandling av personer som inte tar aktiv del i fientligheterna i en icke-internationell (intern) väpnad konflikt. Genom andra tilläggsprotokollet utvecklades och kom- pletterades den gemensamma artikel 3 i konventionerna. De handlingar som anges i artikel 3 i stadgan är i huvudsak hämtade från det andra tilläggsprotokollet. Häri ingår brott mot liv och hälsa, frihet och frid, sexualbrott m.m. Andra överträdelser av internationell humanitär rätt Enligt artikel 4 i stadgan har specialdomstolen behörighet att pröva vissa andra allvarliga överträdelser av internationell humanitär rätt. Det gäller uppsåtligt riktade angrepp mot civilbefolkningen som sådan eller mot enskilda civila som inte direkt deltar i fientligheter. Vidare omfattas uppsåtligt riktade angrepp mot personal, anläggningar, materiel, enheter eller fordon som deltar i en humanitär biståndsinsats eller i en freds- bevarande insats i enlighet med , så länge de är berättigade till det skydd som tillkommer civilbefolkning eller civil egendom enligt folkrätten i väpnade konflikter. Likaså faller inom specialdomstolens behörighet uttagande eller värvande av barn som inte fyllt till väpnade styrkor eller användande av dem till att aktivt delta i fientligheter. De nationella sierraleonska brott som faller inom specialdomstolens behörighet tas upp i artikel 5. Brotten avser sexuella utnyttjanden av flickor samt bortförande av flickor i osedligt syfte. Vidare avses omfattande skadegörelse och anläggande av brand.