prop · GT0386 · 2006-02-16 00:00:00 — Regeringen avser också i den årliga redovisningen över verksamhet och genom regleringsbrev samt på annat sätt följa upp och säkerställa att dessa uppgifter hanteras på ett kostnadseffektivt, ansvarsfullt och rättssäkert sätt. Regeringens förslag: Styrelsen eller en nämnd skall besluta i frågor som rör förvaltningen och myndighetsutövning samt i andra frågor som styrelsen eller nämnden enligt lag eller annan författning skall handha. förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna har överlag tillstyrkt att förhållandet mellan roll som både folkvalt organ och myndighet klargörs i sametingslagen och anser att detta utgör en förutsättning för överflyttning av myndighetsuppgifter till tinget. anser att beslut som är uttryck för samhällets maktbefogenheter gentemot enskilda bör fattas inom myndighetsdel. Länsstyrelserna i och anser inte att förslaget tillgodoser behovet av att hålla uppgifter som politiskt organ och myndighet åtskilda och förordar i stället att en renodlad statlig organisationsmodell övervägs där myndighetsfrågorna får ett eget förvaltningsorgan i samverkan med det folkvalda organet. tillstyrker förslaget, men anser att det medför att nämnderna utöver folkvalda ledamöter får behov av andra anställda och att det då bör regleras vem som beslutar om sådana anställningar. Skälen för regeringens förslag: Enligt 2 kap. 5 § andra stycket same- tingslagen får tillsätta de nämnder som behövs för beredning, förvaltning och verkställighet. Nämnder har också inrättats för vissa Prop. 2005/06:86 frågor. Således finns det ett kulturråd och ett språkråd. har vissa uppgifter i samband med valen till , är särskilt reglerad i lagen. Sametingslagen, liksom kommunallagen, innefattar dock inte någon skyldighet att organisera verksamheten i nämnder. Det ankommer i stället på de beslutande församlingarna att organisera verksamheten. I 3 kap. 13 § kommunallagen finns dock en bestämmelse om att de kommunala nämnderna skall besluta i frågor som rör förvaltningen och i frågor som de enligt lag eller annan författning skall handha. avses även styrelsen. I speciallagstiftning som t.ex. socialtjänstlagen finns också bestämmelser om de kommunala nämn- dernas uppgifter. Motsvarande bestämmelser saknas i sametingslagen och angränsande lagstiftning. Som anförts ovan utgör gränsdragningen mellan politiska del och den myndighetsutövande delen ett problem i verksamheten. Trots den möjlighet som finns att inrätta nämnder har det förekommit att rena förvaltningsärenden blivit föremål för avgörande i plenum. Regeringen instämmer i utredningens slutsats att det även fortsätt- ningsvis bör ankomma på att på eget ansvar besluta om att inrätta nämnder och organisationen av dessa. Utredningen har dock förordat ett klargörande av att myndighetsutövningen i inte skall ske i plenum utan i nämnder. På samma sätt som i kommunerna skulle därmed den politiska verksamheten skiljas från myndighetsutövningen. För att åstadkomma en sådan förändring har utredningen föreslagit att en bestämmelse med förebild i kommunal- lagens regler skall införas i sametingslagen. Det är även regeringens uppfattning att det skulle underlätta gränsdragningen mellan det politiska arbetet och myndighetsutövningen om det klargjordes att förvaltningsärenden och frågor som innefattar myndighetsutövning skall handläggas i för de olika ärendetyperna särskilt inrättade nämnder. Regeringen instämmer därför i att det i sametingslagen bör införas en bestämmelse med innehåll att det är styrelsen eller nämnderna som beslutar i frågor som rör förvaltningen och i frågor som de enligt lag eller annan författning skall handha. Det bör även av bestämmelsen framgå att det är styrelsen eller en nämnd som skall besluta i frågor som rör myndighetsutövning. har påpekat att nämnderna även kommer att ha behov av anställda tjänstemän och det bör regleras vem som beslutar om sådana anställningar. Enligt 3 § tredje stycket förordningen (1993:327) med instruktion för jämförd med 8 § verksförordningen (1995:1322) ansvarar kanslichefen för arbetsgivarpolitik. Det är således kanslichefen som svarar för att nämnderna kommer att ha tillgång till de tjänstemän som behövs i verksamheten. Regeringens bedömning: Någon bestämmelse om minoritetsskydd, dvs. en rätt för minoriteten att efter begäran bli representerad i styrelse och nämnder, bör inte införas i sametingslagen. förslag: Utredningen har föreslagit att det införs en regel om minoritetsrepresentation i styrelse och nämnder. Remissinstanserna: Förslaget har i huvudsak lämnats utan kommentar av remissinstanserna. i tillstyrker förslaget. har dock motsatt sig att en bestämmelse om minoritetsskydd införs eftersom själv bör bestämma sin organisationsform. Bland partier förordar dock de som var i minoritet för remissvaren att utredningens förslag genomförs. har även framhållit att sametingslagen bör innehålla en bestämmelse om nyval. Skälen för regeringens bedömning: finns det inte någon bestämmelse om proportionella val i sametingslagen. En sådan bestäm- melse skulle innebära att om en viss minoritet begär det, skall val till styrelser och nämnder ske proportionellt. Enligt dagens bestämmelser bestämmer i stället plenum huruvida skall vara en majoritetsstyrelse eller en proportionell styrelse. Plenum beslutade att skulle vara en majoritetsstyrelse. förändrades dock det parlamentariska läget i plenum sedan några ledamöter lämnat sina partier och blivit s.k. politiska vildar. Majoritetsstyrelsen förlorade då sitt politiska mandat i plenum, vilket ledde till att samarbetet mellan plenum och styrelsen lamslogs. För att undvika en upprepning av att samarbetet mellan plenum och styrelsen på nytt lamslås av samma orsaker föreslår Sametings- utredningen bl.a. att en bestämmelse som motsvarar kommunallagens bestämmelse om proportionella val skall införas i sametingslagen. En sådan bestämmelse skulle också garantera att förslagen inte enbart bereds utifrån majoritetens syn och att svårigheterna för minoriteten att verka i avsaknad av en särskild beredningsorganisation undviks. En bestämmelse om proportionell representation i styrelsen och nämnder om viss minoritet begär det skulle enligt vår uppfattning ha klara fördelar för den demokratiska förankringen av styrelsens och nämndernas arbete i . I ett särskilt yttrande till utredningens betänkande har dock en av de sakkunniga, styrelse- ordförande, anfört att samerna mot bakgrund av principen om självbestämmande själva bör få bestämma organisationsform för och att det således inte bör införas en regel som den föreslagna i Sametingslagen. Samma synpunkt har framkommit i remissvar. håller på att utveckla formerna för det fortsatta arbetet. Enligt vår uppfattning bör resultatet av organisationsförändring avvaktas innan en bestämmelse om minoritets- skydd införs. Utredningens förslag i denna del bör därför föreslår att en bestämmelse om nyval bör införas i sametingslagen. Enligt vore det direkt olämpligt om en politisk situation uppstod i så att skulle kunna bli handlingsförlamat utan att det finns ett instrument för nyval. Utredningen har dock inte föreslagit någon bestämmelse om nyval. Enligt utredningen finns det inte något absolut behov av bestämmelser om nyval av ledamöter och möjlighet att ställa misstroendevotum när minoriteten kan påkalla att styrelsen och nämnder får en proportionell sammansättning. Frågan om en bestämmelse om nyval skall införas i sametingslagen kan inte enligt regeringens uppfattning anses vara tillräckligt beredd för att läggas till grund för lagstiftning. Enligt vår bedömning säkerställer den bestämmelse som vi föreslår i nästa avsnitt om möjligheten för plenum att återkalla förtroendevaldas uppdrag i viss mån att styrelsen och nämnderna kan fortsätta att verka även om majoriteten i plenum förändras. Tills vidare får därför den bestämmelsen anses hindra att skulle bli handlingsförlamat om majoriteten i plenum förändras. Någon bestämmelse om nyval bör därför inte nu införas i sametingslagen. 7.2.3Möjlighet att återkalla uppdrag vid förändrad majoritet Regeringens förslag: plenum skall kunna återkalla uppdragen för förtroendevalda i styrelsen och nämnder om den politiska majoriteten är densamma som i . plenum skall likaledes kunna återkalla uppdrag för vice ordförande. förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Utredningen föreslår dock att skall kunna återkalla uppdraget för hela presidium. Remissinstanserna: De remissinstanser som särskilt yttrat sig över förslaget tillstyrker det. Skälen för regeringens förslag: Som beskrivits i föregående avsnitt hade en majoritetsstyrelse som saknade stöd i plenum. Detta förhållande lamslog samarbetet mellan plenum och styrelsen. Som vi behandlat i föregående avsnitt saknar sametingslagen bestämmelser om misstroendeförklaring och nyval. Det var därför inte möjligt för plenum att avsätta styrelsen . I 4 kap. 10 § kommunallagen finns en bestämmelse om att fullmäktige får återkalla uppdragen i en nämnd när den politiska majoriteten i nämnden är densamma som i fullmäktige. Av förarbetena till bestämmelsen (se prop. 1993/94:188 s. 45) framgår att en anledning till att bestämmelsen infördes var att den splittrade partistruktur i fullmäktige som finns på många håll i landet, medfört att det inträffat att det politiska majoritetsförhållandet skiftat när ett parti som från början samarbetat med majoriteten valt att gå över till oppositionen. Även i finns det många och små partier. Dessa saknar också en längre historisk tradition eftersom endast funnits i Det är därför naturligt att den parlamentariska situationen i plenum är instabil. Mot bakgrund härav och för att förhindra att den situation som uppstod 2001 upprepas bör det i sametingslagen införas en bestämmelse om att plenum får återkalla uppdragen för samliga förtroendevalda i styrelsen eller nämnder när den politiska majoriteten där är densamma som i plenum. Utredningen föreslår även att skall kunna återkalla uppdraget för presidium. presidium består av ordförande och en eller flera vice ordförande. Som vi återkommer till i nästa avsnitt förordnar regeringen ordföranden i efter förslag från tinget. Vice ordförande utses dock av tinget. Det finns inte någon bestämmelse i sametingslagen om för vilken period som ordförande och vice ordförande skall utses. Enligt tidigare förarbetsuttalanden är det naturliga dock att de utses för hela mandat- perioden (se prop. 1992/93:32 s. 63). Med hänsyn till att ordförande, som vi återkommer till i nästa avsnitt, utses av regeringen kan inte ges befogenhet att återkalla ordförandens uppdrag om denne inte längre har stöd i plenum. I en sådan situation kan istället begära hos regeringen att regeringen skall entlediga ordföranden. För att tydliggöra att kan återkalla uppdragen för vice ordföranden bör det i lagtexten klargöras att kan entlediga en vice ordförande. kan därefter utse någon annan till vice ordförande i dennes ställe. 7.2.4Utseende av ordförande för Regeringens bedömning: Ordföranden för bör även fortsätt- ningsvis utses av regeringen. har föreslagit att själv skall utse ordförande. Remissinstanserna: Förslagen har i huvudsak lämnats utan kom- mentarer av remissinstanserna. instämmer i förslaget. Hovrätten för ifrågasätter om förslaget är förenligt med 11 kap. 9 § regeringsformen. Skälen för regeringens bedömning: har som uttalat syfte haft att stärka ställning. Ett sätt att åstadkomma detta skulle enligt utredningen vara att ändra i sametingslagen så att ordförande utses av självt. Utredningen anför att bestämmelsen om att ordföranden förordnas av regeringen strider mot det förhållandet att är ett folkvalt organ. En förutsättning för utredningens ställningstagande är dock att bestämmelsen huvudsakligen är av formell karaktär med enda funktion att markera att formellt är en myndighet under regeringen. Om fick rätten att förordna sin egen ordförande skulle detta otvivelaktigt stärka ställning som folkvalt organ. Den allmänna regeln är dock att en statlig förvaltningsmyndighets chef förordnas av regeringen. Så länge är organiserat som en förvaltningsmyndighet under regeringen bör ordföranden således för- ordnas av regeringen. Utredningens förslag i denna del bör därför inte Prop. 2005/06:86 genomföras. Regeringens förslag: En bestämmelse införs i sametingslagen enligt vilken har rätt att utge partistöd. Sådant stöd får inte otillbörligen gynna eller missgynna något parti. förslag: Överensstämmer i huvudsak med rege- ringens förslag. Remissinstanserna: Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran. Hovrätten för och Kammarrätten i har dock anmärkt att beslut om partistöd inte kan överklagas enligt förslaget och att detta bör vara möjligt. Skälen för regeringens förslag: Bestämmelser om partistöd när det gäller stöd till politiska partier som deltagit i val till finns i lagen (1972:625) om statligt stöd till politiska partier. Enligt 2 kap. 9 och 10 §§ kommunallagen (1991:900) får vidare kommuner och landsting ge partistöd till politiska partier som är representerade i kommun- fullmäktige. Stöd får enligt kommunallagen också ges till partier som upphört att vara representerade i fullmäktige efter det att representationen upphörde. Beslut om stödets omfattning och formerna för det fattas av kommunfullmäktige. Det anges särskilt att stödet inte får utformas så att det otillbörligt gynnar eller missgynnar ett parti. I förarbetena till bestämmelserna i kommunallagen anges att detta innebär att det i regel inte är tillräckligt att stöd enbart fördelas per mandat (jfr prop. 1991/92:66 s. 8 f och 1991/92 KU:18 s. 4). Sametingslagen saknar bestämmelser om partistöd. Föreskrifter om partistöd finns dock i förordning om partistöd till partier som är representerade i (, § 40.2). Enligt dessa föreskrifter utgår partistöd till grupper, partier eller liknande sammanslutningar som erhållit mandat i . Att det saknas bestämmelser om partistöd i sametingslagen måste enligt regeringens mening anses vara en brist. Avsaknaden av lagreglering skulle kunna åberopas till stöd för uppfattningen att det inte är tillåtet att betala ut partistöd till partier i . I sametingslagen bör därför en bestämmelse om partistöd införas. Utformningen av bestämmelsen bör i huvudsak motsvara vad som gäller enligt kommunallagen. Någon begränsning av hur nära i tiden ett parti skall ha varit representerat i för att kunna få stöd bör dock inte införas. Det bör i stället ankomma på att avgöra sådana frågor. Den enda restriktionen i fråga om partistödets utformning bör således vara att partistödet inte får utformas så att det otillbörligt gynnar eller missgynnar ett visst parti. I övrigt bör det även fortsättningsvis vara en uppgift för att närmare besluta om utformningen av partistödet. har inte föreslagit någon bestämmelse om att Prop. 2005/06:86 beslut om partistöd skall kunna överklagas. Ett par av remissinstanserna har anmärkt att det bör vara möjligt att överklaga beslut om partistöd. Kommunala beslut däribland beslut om partistöd enligt kommunal- lagen kan komma under länsrättens prövning genom s.k. laglighets- prövning enligt 10 kap. kommunallagen. För en motsvarande möjlighet till överprövning av beslut krävs att bestämmelser om laglighetsprövning införs i sametingslagen. Då utredningen inte före- slagit några sådana bestämmelser och då ett införande av sådana bestämmelser behöver övervägas ytterligare kan någon bestämmelse om överprövning av beslut om partistöd inte införas . Regeringens förslag: Som ett villkor för koncession skall i kon- cessionsbeslutet kunna uppställas att koncessionshavaren är skyldig att ta emot skötesrenar. i förslag: i län föreslår att det antingen direkt av rennäringslagen skall framgå att koncessionshavare är skyldiga att ta emot skötesrenar, eller att läns- styrelsen har möjlighet att meddela villkor om att koncessionshavaren är skyldig att ta emot skötesrenar. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget. avstyrks dock av , och Dessa remissinstanser framhåller att förslaget innebär en rättighetsförskjutning som missgynnar samerna. negativ mot koncessionsrenskötseln som sådan. Skälen för regeringens förslag: Koncessionsrenskötseln, som regleras i 8589 §§ rennäringslagen, är en särskild form av renskötsel som bedrivs i och älvdalar. Inom dessa delar av län har renskötsel av ålder bedrivits året runt på marker nedanför Dessa marker är enligt 3 § rennäringslagen att anse Enligt äldre renbeteslagar var renskötsel överhuvudtaget inte tillåten i dessa områden. vidmakthölls en gammal sedvana att även hålla renar i vissa socknar utanför lappmarkerna. Genom införandet av koncessions- renskötseln renbeteslag lagreglerades detta bruk. Koncessionsrenskötsel innebär att den som är same kan få ett tidsbegränsat tillstånd (koncession) av om högst att driva renskötsel i nedanför lappmarksgränsen inom område där renskötsel av ålder förekommer . får endast lämnas om fortsatt renskötsel inom området är till övervägande nytta för orten och endast om den som söker koncession kan antas komma att driva renskötseln på ett ändamålsenligt sätt. Koncessionsrenskötseln bedrivs året runt på vinterbetesmarker. förutsättning för denna drift har ansetts vara att markägarna är engagerade i renskötseln. § rennäringslagen framgår också att koncessionshavaren har rätt att ta emot s.k. skötesrenar. renar som ägs av den som äger eller brukar en jordbruksfastighet som ligger i koncessionsområdet och som bor på fastigheten eller i området, renar som ägs av f.d. koncessionshavare samt renar som ägs av koncessionshavares eller f.d. koncessionshavares efterlevande. För koncessionssameby gäller bestämmelserna i rennäringslagen om sameby och dess förvaltning i tillämpliga delar. Med hänsyn bl.a. till att renskötseln bedrivs på skötesrenägarnas marker är även ägare av skötesrenar medlemmar i koncessionssamebyn. Medan rösträtten för koncessionshavarna är differentierad med hänsyn till det antal renar dessa innehar (en röst per påbörjat tjugotal renar) är skötesrenägarnas rösträtt begränsad till en röst per medlem. Någon uttrycklig föreskrift om att koncessionshavarna är skyldiga att ta emot skötesrenar i sin vård finns inte i rennäringslagen. Trots detta har i , som är den myndighet som beslutar i koncessionsärenden i första instans, tidigare regelmässigt föreskrivit som villkor för koncessionen att koncessionshavaren skall ta emot skötes- renar. Regeringsrätten har i beslut av i mål 4783- 4792-2001, RÅ 2003 ref 69, uttalat att rennäringslagen inte ger utrymme för att meddela tvingande villkor som ålägger koncessionshavarna att ta emot skötesrenar och att sådana villkor därmed inte är lagligen grundade. Enligt Regeringsrätten innebär detta i och för sig inte att viljan att ta emot skötesrenar saknar betydelse i ärenden om koncessionsrenskötsel. Koncession får enligt 85 § andra stycket rennäringslagen lämnas endast om fortsatt renskötsel är till övervägande nytta för orten och endast om den som söker koncession kan antas komma att driva renskötseln på ett ändamålsenligt sätt. Vid denna prövning kan möjligheten för bl.a. fastighetsägare i området att ha skötesrenar få betydelse. Såvitt avser koncessionsrenskötseln gör regeringen ingen annan bedömning än att koncessionsrenskötseln bör finnas kvar. För att koncessionsrenskötseln även fortsatt skall kunna fungera på avsett sätt och markägarna ha det inflytande över renskötseln som krävs för att dessa ska vara villiga att upplåta sina marker till renbetning finns det behov av att kunna kräva att koncessionshavarna tar emot skötesrenar. För att medge en flexibel tillämpning av detta krav bör det i förekommande fall kunna uppställas som ett villkor i beslut att koncessionshavaren är skyldig att ta emot skötesrenar. Att ett sådant villkor kan föreskrivas i beslut bör framgå av rennäringslagen. 10En könsneutral rennärings- och sametingslagstiftning Regeringens förslag: Rennäringslagen och sametingslagen ändras i redaktionellt hänseende så att lagtexten blir könsneutral. och har inte berört frågan. Remissinstanserna har inte heller berört frågan. Skälen för regeringens förslag: Sametingslagens utformning har utsatts för kritik, bl.a. av konstitutionsutskott (bet. 2003/04:KU18), eftersom det i lagen i stor utsträckning används person- liga pronomina i maskulin form. Samma uttryckssätt används i ren- näringslagen. Mot bakgrund av att språk i officiella texter i så stor omfattning som möjligt bör användas på ett könsneutralt sätt har varken rennäringslagen eller sametingslagen en tillfredsställande utformning. De av lagarnas paragrafer som berörs bör därför justeras för att motsvara de krav som ställs på en modern lagtext. 11 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser Den ändrade bestämmelsen om koncessionsrenskötsel liksom ändring- arna i sametingslagen bör träda i kraft . De förslag till ändringar i rennäringslagen som avser överflyttande av uppgifter och de redaktionella ändringarna i rennäringslagen bör träda i kraft . När förslagen beträffande överflyttande av uppgifter träder i kraft kommer att överta alla de ärenden som kommit in till länsstyrelserna, men som ännu inte avgjorts. Någon särskild övergångs- bestämmelse om detta behövs inte. 12 Konsekvenser av förslagen De utvidgade myndighetsuppgifterna för medför att kommer att utföra ett antal nya arbetsuppgifter, medan motsvarande arbetsuppgifter kommer att försvinna vid de myndigheter som har ansvarat för uppgifterna. Förslaget innebär att handläggningen av frågor om registrering av sameby och därmed sammanhängande uppgifter, indelning i byområden, överklaganden av samebys beslut samt om renmärken och renmärkesregistret överförs från berörda länsstyrelser till . Dessa arbetsuppgifter kan beräknas motsvara cirka tre heltidsanställningar, inklusive ledning och stödfunktioner, på årsbasis. Länsstyrelsernas arbetsuppgifter omfattar även arbete med följderna av , underhåll av riksgränsstängsel och andra anläggningar, rennäringens markanvändningsredovisning och arbetet med databasen . Dessa arbetsuppgifter handläggs inom ramen för anslaget Främjande av rennäringen och finansieras även över Prop. 2005/06:86 detta anslag. Förslaget innebär för Statens jordbruksverks del att ansvaret som central förvaltningsmyndighet för rennäringen, ansvaret för anslaget Främjande av rennäringen och arbetsuppgifter beträffande bygdemedel överförs till . Dessa arbetsuppgifter beräknas motsvara cirka tre heltidsanställningar, inklusive lednings- och stödfunktioner, på årsbasis. Regeringen gör bedömningen att de kostnader som inte finansieras över anslaget Främjande av rennäringen kan täckas genom en omfördelning av medel från och länsstyrelserna till uppgående till sammanlagt , varav från länsstyrelserna. Denna överföring skall finansiera såväl kärnverksamheten som lednings- och stödfunktioner. Som framgår av avsnitt 6 och 7 är förbättringar av administration nödvändiga för att myndighetsutövande roll skall kunna utökas. Förutom anställningar för handläggning av de överflyttade ärendena måste även t.ex. administrationen och den juridiska kompetensen förbättras. Kostnaden för detta skall täckas genom ovanstående överföring av medel. En överflyttning av uppgifter till innebär att överklaganden i dessa frågor i fortsättningen kommer att koncentreras till Länsrätten i , i stället för som till länsrätterna i de tre nordligaste länen. Länsrätten i handlägger huvuddelen av de mål som gäller renskötseln och kostnaderna för domstolarna torde därmed kunna rymmas inom befintliga ramar. Med hänsyn till reformens omfattning finns det emellertid anledning att noggrant följa utvecklingen i domstolarna. Övriga förslag beräknas inte medföra några kostnader som inte kan rymmas inom givna budgetramar. 12.2Konsekvenser för miljön och för små företags villkor