prop · GT03105 · 2006-03-17 00:00:00 — Marknadsföring och försäljning via elektroniska media ökar. Det finns fördelar med detta, såsom ökad tillgänglighet till information samt ökad tillgänglighet till varor och tjänster. är det uppenbart att det kommersiella trycket mot konsumenterna ökar, vilket bl.a. kan göra det svårare att värja sig mot reklam och annan marknadsföring. Ökningen av obeställd e-postreklam (s.k. skräppost) är ett exempel på detta. är det förbjudet att sända e-postreklam, liksom reklam via sms och mms, till fysiska personer om inte personen i förväg har gett sitt samtycke. Vidare krävs att det finns en giltig avsändaradress till vilken mottagaren kan sända en begäran om att marknadsföringen ska upphöra. Detta gäller även vid marknadsföring till juridiska personer. Ett liknande förbud finns inom hela EU. Det svenska förbudet har tagits in i marknadsföringslagen (1994:450) och det är som har tillsynen över att det efterlevs. 2004 kom det in över 20 000 meddelanden till e-postlåda för skräppostklagomål, vilket ger en fingervisning om användarnas irritation och problemets omfattning. Vid sidan om lagstiftning mot skräppost, som är nödvändig men inte tillräcklig, måste åtgärder mot skräppost inriktas på en effektiv tillämpning av reglerna genom de offentliga myndigheterna, näringslivets självreglering, tekniska lösningar och medvetandegörande och utbildning av konsumenter. Det internationella arbetet mot skräppost är angeläget, då en betydande del av skräpposten kommer från länder utanför EU och effektiva åtgärder mot skräppost kräver samarbete länder emellan. Regeringen har särskilt engagerat sig i arbete mot skräppost genom den särskilda arbetsgrupp inom som har tillsatts för att samordna det internationella arbetet. Arbetsgruppen bereder ett utkast till en OECD-rekommendation mot skräppost, vilken förväntas bli antagen . I sammanhanget bör också nämnas det europeiska arbete som deltar i genom sin anslutning till Europeiska kommissionens grupp för tillsynsmyndigheter mot skräppost (for , CNSA). Även PTS deltar i detta arbete i egenskap av expertmyndighet inom nätsäkerhetsområdet. deltar också i det internationella samarbete mot skräppost som bedrivs inom ramen för det internationella nätverket för tillsynsmyndigheter inom konsumentområdet (Internation Consumer Protection and , ICPEN). Regeringen anser att detta viktiga arbete bör fortsätta och att bör ha en pådrivande roll när det gäller internationella åtgärder mot skräppost. har i en skrivelse till regeringen (Jo2006/244/KO) pekat på de problem som många konsumenter har med försäljning via telefon dels av telefonabonnemang, dels av försäljning av andra produkter. Problemen består främst i att konsumenterna inte förstår att de ingår ett bindande avtal över telefon men även i att konsumenterna i vissa fall blir bundna trots att de bara accepterat att ta emot ytterligare information, t.ex. per post. Många konsumenter har svårt att förstå villkoren i samband med telefonförsäljning. Informationen om möjligheten att anmäla sig till registret NIX-telefon är inte tillräckligt lättillgänglig för många människor. Regeringen kommer därför att utreda frågan om godkännande på förhand vid marknadsföring via elektroniska medier, bl.a. vid telefonförsäljning. Barn och unga är en utsatt grupp när det gäller elektroniska kommunikationer och e-handel. som den kommersiella pressen ökar kan det konstateras att skyddet för minderåriga vid elektronisk kommunikation brister i flera avseenden. De nordiska konsumentombudsmännen har uppmärksammat att inhämtande av minderårigas personuppgifter sker i allt större utsträckning på Internet, ofta mot belöning i form av tillhandahållande av spel. Det har också uppmärksammats att dold reklam, t.ex. i form av underhållning används i allt högre grad på Internet för att påverka barn och unga. Vidare har man uppmärksammat att minderåriga ofta behandlas som vuxna avtalsparter vid e-handel, vilket innebär att föräldrarnas godkännande inte efterfrågas eller är lätt för barnen att kringgå. Missbruk av barnens utsatta ställning riskerar att undergräva barnens och deras föräldrars förtroende för elektronisk kommunikation och e- handel. Detta är frågor som regeringen behandlar i propositionen Från IT-politik för samhället till politik för IT-samhället (prop. 2004/05:175). Där betonar regeringen särskilt vikten av att förtroendet för IT förbättras genom att integritetshot och innehåll på Internet som är skadligt för barn motverkas. En rad myndigheter och ideella organisationer samt även näringslivet är inblandande i arbetet med att öka kunskapen om riskerna, stärka konsumentskyddet och integritetsskyddet och motverka brott. Åtgärderna för att motverka innehåll som är skadligt för barn består bl.a. av lagstiftning, insatser för ökad IT-kompetens bland lärare och elever samt näringslivets egna åtgärder för att förse föräldrar och andra vuxna med information och redskap för kontroll över barnens användning av Internet och andra medier. Några exempel på sådana egna åtgärder från näringslivet är beskrivande märkning, hantering av anmälningar och verktyg för att begränsa tillgången till vissa webbsidor. Det krävs också ett effektivt internationellt arbete för att bekämpa missbruket av barns utsatta ställning. Det bör ställas större krav på företag som vill bli telefonioperatörer såväl i som inom EU. I ståndpunkter till Europeiska kommissionen rörande översynen av för elektronisk kommunikation framfördes bl.a. att skyddet för konsumenter och andra slutanvändare bör breddas och att vissa bestämmelser därmed bör göras generella för operatörerna. Exempel på skyldigheter som bör vara generella rör regler om avtalsvillkor enligt artikel 20 i det s.k. USO-direktivet, och rådets direktiv /22/EG av om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (EGT L 108, 24.4.2002, s. 51, Celex 32002L0022), och regler om informationsplikt enligt artikel 21 i samma direktiv. Slutkunden bör ha tillgång till information vid avtalsslutandet om vilka villkor operatören tillämpar gentemot slutkund vid villkorsändringar. Detta är ett viktigt skydd för en svagare part i ett avtalsförhållande. Vidare bör skyldigheten att tillhandahålla information om priser, taxor och villkor utökas till att omfatta alla företag som tillhandahåller elektroniska kommunikationstjänster till slutanvändare. finns denna skyldighet i direktivet endast för de företag som tillhandahåller allmänna telefonnät eller allmänt tillgängliga telefonitjänster. Det är mycket viktigt att slutkunder som eventuellt ska ingå avtal får behövlig information för att kunna göra ett välgrundat val, oavsett om det är fråga om en telefonitjänst eller en elektronisk kommunikationstjänst. Det kan t.ex. handla om vilken hastighet eller kapacitet som krävs för en viss tjänst. Marknaden är komplex och det är svårt att jämföra priser och villkor mellan produkter och leverantörer. Det är även svårt att veta vad man får när man beställer en viss tjänst, t.ex. bredband. Både och har understrukit behovet av en informations- och rådgivningsfunktion inom området (Jo2005/1543). Erfarenheterna från t.ex. Konsumenternas elrådgivningsbyrå visar att om konsumenterna inte förstår vilka roller olika aktörer har på marknaden, tar de inte del av den konkurrensutsatta marknaden i den utsträckning de skulle kunna. PTS redovisar klagomålsstatistik samt tillhandahåller liksom Konsumentverket prisinformation. De stora fördelarna med inrättandet av en konsumentrådgivningsbyrå inom sektorn för elektronisk kommunikation är att en sådan kan ge individanpassad information och rådgivning till enskilda, vilket myndigheterna inte har möjlighet att göra. En rådgivningsbyrå kan fånga upp branschspecifika konsumentproblem som de kan informera vidare om till myndigheter, branschen och regeringen. Erfarenheten visar att en rådgivningsbyrå även är till stor nytta för de företag som står bakom byrån. Konsumenterna får kvalificerad och kompetent hjälp till självhjälp och företagen får återkoppling om vad konsumenterna upplever sig ha mest problem med. Företagen får systematiserad och analyserad statistik och kan utnyttja byråns erfarenheter till egen produktutveckling och andra förbättringar. En rådgivningsbyrå kan även ta fram produkt- och prisjämförelser. Inom branschen för elektronisk kommunikation pågår diskussioner om att bilda en konsumentbyrå. Genom tydlig märkning av olika tjänsters beskaffenhet kan näringsidkarna ta sitt ansvar för att ge nödvändig information till konsumenterna, t.ex. information om vilka kategorier av tjänster som möjliggörs med en viss uppkoppling. Ett annat bra exempel på hur näringsidkarna kan ta sitt ansvar är att utarbeta s.k. uppförandekoder. , som samlar företag som arbetar inom den svenska mobila tjänstesektorn med innehållstjänster, underhållning, rösttjänster, sms m.m., har tagit fram en förhållningskod för övertaxerade telefontjänster, s.k. premiumtjänster. I den koden regleras bl.a. hur företagen bör agera beträffande betalningar över mobiltelefon, hur abonnemang av tjänster bör utformas och om hur marknadsföringen av dylika erbjudanden får gå till. har rapporterat att barn och ungdomar haft problem med att de inte förstått att ett avtal om beställning av en ringsignal i själva verket inneburit beställning av en fortlöpande tjänst. I vissa fall har de kunnat ingå avtal trots att täckning saknats på kontantkortet. När sedan kontantkortet laddats med pengar har underskottet dragits och automatiskt med ständigt underskott som följd. Med de branschregler som tagits fram minskar risken för att sådana problem uppstår. Ur ett konsumentpolitiskt perspektiv har elektroniska tjänster, t.ex. e handel, flera fördelar. E-handel kan bidra till ökad konkurrens till nytta för konsumenterna genom ökat utbud, lägre priser och bättre tillgänglighet till varor, tjänster och produktinformation för t.ex. boende i glesbygd och rörelsehindrade. Något fler än en tredjedel () av alla i åldern har använt Internet för att köpa eller beställa varor eller tjänster för privat bruk (undantaget bank- eller andra finansiella tjänster) enligt SCB:s undersökning Privatpersoners användning av datorer och Internet 2005. Andelen kvinnor som e-handlat är något lägre än andelen män jämfört . Generellt sett handlar unga via Internet i större utsträckning än äldre personer. Vid en jämförelse med övriga länder inom EU hamnar och av individerna högst när det gäller köp av varor och tjänster via Internet. I , och är det omkring 3 av 10 som har gjort inköp via Internet medan andelarna är betydligt lägre i södra och östra . I många av dessa länder har färre än av alla i åldern handlat via Internet . En publicerad undersökning från () visar på en ökning av antalet klagomål mot bedrägliga förfaranden vid e-handel, som t.ex. falska webbplatser, phishing m.m. Olika typer av e-handelsbedrägerier liksom s.k. skräppost och hot som modemkapningar, virus och trojaner m.m. bidrar också till att undergräva konsumentförtroendet för e-handel. Bristande kännedom och kunskap om det konsumentskyddande regelverket vid e-handel är en bidragande orsak till det bristande förtroende som många konsumenter känner för att e-handla. Oro för säkerheten vid betalning, utebliven leverans eller tillförlitligheten i den information som lämnas om en produkt kan vara andra faktorer. En åtgärd som kan stärka konsumentförtroendet för e-handel är märkning av e-handelsplatser. Enligt Europeiska kommissionens Eurobarometerstudie uppgav av de tillfrågade som uppgav att de kände till förekomsten av olika märkningssystem att de hade större förtroende för märkta e-handelsplatser. Men av konsumenterna var bekanta med något märkningssystem. Av de tillfrågade ansåg att det förhållandet att märkningen gjorts i ett annat land inte förringade märkningens värde vid gränsöverskridande e- handel. Regeringen anser att självreglering av e-handel i överensstämmelse med europeiska initiativ på området bör främjas. Självreglerande åtgärder, t.ex. märkning av e-handelsplatser, innebär en möjlighet för e- handelsföretagen att ta sitt ansvar och kan stärka konsumenternas förtroende för e-handel. För att märkningen ska fungera är det viktigt med en bred uppslutning från branschens sida och att man utvecklar former för att nå ut till konsumenterna med det faktiska budskapet i märkningssystemet. Det är också viktigt att det går att övervaka och säkerställa att de handlare som har anslutit sig till ett system verkligen lever upp till kraven för anslutning. Tvister, ofta mellan parter i olika länder, måste kunna lösas effektivt. Det är svårt att etablera system som konsumenterna känner igen. Ett annat problem är att det är svårt att få märkningen att fungera på ett tillfredsställande sätt. startade Europeiska kommissionen ett initiativ för att stärka konsumenternas förtroende för e-handel. Arbetet koncentrerades kring märkningens funktion och effektivitet för e-handeln. Initiativet resulterade i att den () och arbetsgivarförbundet i EU () lade fram ett utkast med ett antal höga krav för märkning i EU. Syftet med kraven är att sätta upp en hög men frivillig standard för märkning inom e- handeln. I kraven ingår även förslag för certifiering. Enligt regeringens mening kan konsumenternas förtroende stärkas genom självreglerande åtgärder i form av märkning av e-handelsplatser. Som några remissinstanser har påpekat kan dock alltför många olika typer av märkningssystem förvilla konsumenterna. Ett sätt att komma till rätta med det problemet är att fastställa gemensamma krav för märkning inom EU. Regeringens uppfattning är att gemensamma krav bör fastställas på en sådan nivå att märkningen garanterar ett konsumentskydd som är högre än det skydd som lagstiftningen ger. Andra förtroendeskapande åtgärder är att förbättra konsumenternas kunskaper om användning av elektronisk kommunikation och IT. Detta kan åstadkommas genom att förstärka konsumentvägledarnas roll. Regeringen har i propositionen Från IT-politik för samhället till politik för IT-samhället (prop. 2004/05:175) föreslagit att får i uppdrag att genomföra särskilda informationsinsatser för konsumentvägledarna rörande IT-frågor. har tilldelats totalt för att genomföra sådana informationsinsatser. Även arbetet för att nå ett ökat säkerhetsmedvetande hos användarna kan bidra till att stärka förtroendet Prop. 2005/06:105 för e-handel. Sammanfattning: Med de ändringar som regeringen föreslår på elområdet i propositionen Åtgärder för att stärka kundernas ställning på energimarknaden m.m. bör det bli lättare för konsumenter att byta elleverantör, hitta information om priser och villkor på elmarknaden samt att få bättre information om när bundna elavtal går ut. Regeringen kommer att noga följa och andra myndigheters arbete med att förbättra konsumenternas avtalsvillkor på området. Ett flertal av de frågor som fortfarande orsakar bekymmer för konsumenter på elmarknaden har hanterats av en särskild utredare som har haft i uppdrag att titta på konsumentproblem och andra frågor på el- och naturgasmarknaderna. Utredaren lämnade ett delbetänkande , vilket främst omfattar genomförande av och rådets direktiv /54/EG av om gemensamma regler för den inre marknaden för el och om upphävande av direktiv /92/EG (EUT L 176, , s. 37) respektive och rådets förordning (EG) nr 1228/2003 av om villkor för tillträde till nät för gränsöverskridande elhandel (EUT L 176, , s. 1). Uppdraget slutredovisades genom betänkandet El- och naturgasmarknaderna energimarknader i utveckling (SOU 2004:129). I propositionen Åtgärder för att stärka kundernas ställning på energimarknaden m.m. (prop. 2005/06:158), som överlämnades till , föreslår regeringen förbättringar när det gäller byte av elleverantör, att elkunderna får bättre information om när deras elavtal går ut samt att konsumenterna lättare ska hitta information om priser och villkor på elmarknaden. Förslagen innebär också att tillsynen på elmarknaden effektiviseras. Slutligen innehåller förslaget en skärpning av kravet på elleverantörerna att ha en balansansvarig. Andra brister i konsumentskyddet som har hanterats efter omregleringen är svårlästa räkningar, svårigheter att byta elleverantör och fördröjda mätaravläsningar. lyfter i sin rapport konkurrensutsatta marknader - en erfarenhetssummering (PM 2004:20) särskilt fram behovet av enklare elfakturor. Regeringen föreslog i budgetpropositionen att skattskyldigheten för elskatt flyttas över till nätinnehavarna. Målet är att detta ska börja gälla . I sin rapport på konkurrensutsatta marknader (PM 2005:13) konstaterar att många problem är åtgärdade eller på väg att åtgärdas. Det är en tydlig trend att antalet problem och klagomål som rapporteras till Konsumenternas elrådgivningsbyrå, och den kommunala konsumentvägledningen minskar. Med anledning av de stora problem som orsakades av den storm som rasade i fick vid i uppdrag att utreda hur leveranssäkerheten i elnäten och skyddet för konsumenterna kan förbättras. Inspektionen redovisade sitt uppdrag i delrapporten leveranssäker elöverföring. Regeringen överlämnade till propositionen Leveranssäkra elnät (prop. 2005/06:27). Den innehåller förslag på åtgärder för att göra elöverföringen leveranssäker, bl.a. genom en lagstadgad rätt till ersättning till konsumenterna redan efter 12 timmars avbrott, högre ersättning till konsumenterna än den frivilliga ersättning som har betalats tidigare och krav på bättre avbrottsinformation till konsumenterna. Bestämmelserna trädde i kraft . Ett av uppdrag är att säkerställa att det finns rimliga standardavtalsvillkor i konsumentsammanhang. Detta arbete förutsätter täta kontakter med branschföreträdare, liksom avstämning och samordning med och . Resultatet av de förhandlingar som sedan genomförs med berörd bransch publiceras på webbplats. Genom att regeringen nu vidtar åtgärder för att förbättra informationen till konsumenterna på elmarknaden är det angeläget att samarbetet mellan vid och Konsument- verket fördjupas. 9.1.3Tjänster med betydelse för privatekonomin Regeringens bedömning: Regeringen avser att förtydliga rollfördelningen mellan och när det gäller deras ansvar för tillsynen på det finansiella området. Genom en tydligare ansvarsfördelning skapas förutsättningar för en mer effektiv tillsyn på hela det finansiella området. Regeringen avser att ge i uppdrag att se över möjligheterna att förbättra samordningen av information till konsumenter om privatekonomiska frågor. Bedömningen i promemorian Den framtida konsumentpolitiken: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna instämmer i att frågor om konsumenternas privatekonomi är ett prioriterat område inom konsumentpolitiken och att arbetet med att stärka konsumenternas ställning på de finansiella marknaderna bör fortsätta. Skälen för regeringens bedömning Utvecklingen på det finansiella området är intensiv med ett inflöde av nya komplicerade tjänster med betydelse för privatekonomin. Införandet av premiepensionssystemet och möjligheterna att välja mellan olika tjänstepensioner är några exempel. Att ta större ansvar för den egna ekonomin ställer nya krav på den enskilda konsumenten och behovet av råd och information är stort. Det är därför viktigt att fortsätta att bevaka att konsumentskyddet på det finansiella området är tillfredsställande. Tillsynen av konsumentskyddet på det finansiella området har varit föremål för kritik i flera utredningar och senast i betänkande Näringslivet och förtroendet (SOU 2004:47). Regeringen har därför inlett ett arbete med att närmare Prop. 2005/06:105 analysera vilka problem den nuvarande uppdelningen av tillsynen mellan En viktig del i det arbetet är att se till att tillsynen är effektiv och inriktad på att vara en del av det förebyggande arbetet. Med en väl fungerande tillsyn kan konsumenterna känna sig trygga och våga vara mer aktiva och göra väl avvägda val som har betydelse för den egna privatekonomin. I har rapporten inom det finansiella området (Fi2005/1958) tagits fram och remissbehandlats. Regeringen kommer att vidta lämpliga åtgärder för att förbättra tillsynen på det finansiella området. Ett område där det förebyggande arbetet och en verkningsfull tillsyn är viktigt för konsumenterna är kreditområdet. Den senaste tidens utveckling på kreditmarknaden, med bl.a. förmånliga lånevillkor och aggressiv marknadsföring till följd av ett historiskt lågt ränteläge, har visat att det är särskilt viktigt att se till att regelverket och tillsynen är god. Det har visat sig särskilt tydligt vid marknadsföring av krediter kopplade till köp av bl.a. mobiltelefoner och hemelektronik. Eftersom för stora kreditåtaganden kan leda till överskuldsättning, där risken är särskilt stor för unga konsumenter, är det viktigt med en återhållsam och måttfull marknadsföring, tydlig information, skäliga avtalsvillkor och en korrekt och tillfredsställande kreditprövning hos marknadens aktörer. Därför infördes i 5 a § konsumentkreditlagen (1992:830) ett uttryckligt krav på kreditprövning. Att det förekommer tvivelaktig marknadsföring och bristfälligt utformad information på vissa områden redogör och för i rapporten till konsumenter (2005:4). Av rapporten framgår också att har anledning att granska att de kreditprövningar som görs motsvarar de krav som kreditgivare har att inte medverka till alltför långtgående skuldsättning i syfte att minska riskerna för överskuldsättning. Om villkoren för kreditavtal är skäliga eller inte, får ytterst prövas av . Men det är viktigt att tillsynsmyndigheterna följer upp och bevakar utvecklingen på kreditmarknaden och inom ramen för sin tillsyn vidtar de åtgärder som är nödvändiga för att undvika att konsumenterna hamnar i skuldfällor. Regeringen har därför lämnat ett uppdrag till att, efter samråd med , följa upp och vidta åtgärder för att avhjälpa de brister som fördes fram i rapporten. Uppdraget ska redovisas . Regeringen följer noga vad som händer på detta område och kommer vid behov att vidta ytterligare åtgärder. I rapporten inom det finansiella området presenteras flera förslag till förändringar på kreditområdet. Bland annat föreslås att det införs en civilrättslig sanktion vid bristfällig kreditprövning en gräns för högsta ränta samt avrådningsplikt. pågår förhandlingar i EU om ett nytt konsumentkreditdirektiv (KOM (2005) 483 slutlig). Förslaget innebär bl.a. att man går mot full harmonisering med vissa inslag av ömsesidigt erkännande. Regeringen ser särskilt allvarligt på ungdomars skuldsättning. Skuldsättning kan leda till stora svårigheter att bl.a. etablera sig på bostadsmarknaden, teckna telefonabonnemang eller att få lån. Därför har fått i uppdrag att identifiera och utforma indikatorer för att följa ungdomars ekonomiska situation när det gäller deras skuldsättning. Uppdraget ska redovisas till regeringen . För att förhindra att barn skuldsätts genom att registreras som ägare av motorfordon har regeringen i propositionen Registrering av förmyndare i vägtrafikregistret samt vissa ändringar i (prop. 2005/06:117) föreslagit att den som är förmyndare för ett barn som har registrerats som ägare av ett fordon ska ha den betalningsskyldighet som vilar på ägaren, t.ex. för felparkeringsavgifter och fordonsskatt. Efter det att kritik har framförts om att den nuvarande skuldsaneringslagen medför att skuldsaneringsprocessen tar har regeringen i propositionen Ett enklare och snabbare skuld- saneringsförfarande (prop. 2005/06:124) föreslagit att skuldsanerings- förfarandet ska koncentreras till kronofogdemyndigheterna. Myndigheten ska som första instans pröva en ansökan om skuldsanering och kunna fatta beslut i ärendet även om en eller flera borgenärer motsätter sig en skuldsanering. Beslutet ska gå att överklaga till domstol. Det innebär i princip att den nuvarande skuldsaneringsprocessens tre steg ersätts med ett enda. Gäldenären behöver inte längre göra ett eget försök innan han eller hon ansöker om skuldsanering hos kronofogdemyndigheten.