prop · GT03112 · 2006-03-20 00:00:00 — De traditionella radio- och TV-företagen har fått konkurrens genom att bl.a. dagstidningar och leverantörer av telefoni, bredband och Internettjänster också erbjuder audiovisuella tjänster. Den första utmaningen mot det svenska TV-monopolet var när TV3 började sina reklamfinansierade sändningar via satellit 1987. När TV4 1991 fick rätt att bedriva reklam-TV-sändningar i det rikstäckande mark- nätet förändrades konkurrenssituationen i svensk TV. finns förutom SVT:s kanaler ett 20-tal kommersiella TV-kanaler som vänder sig till den svenska publiken. I tabellen nedan framgår hur ägarstrukturen ser ut i de TV-kanaler som har störst räckvidd på den svenska marknaden (med räckvidd menas den andel av TV-befolkningen som har sett minst fem på respektive kanal en genomsnittlig dag). Tabell 1: De största svenska TV-kanalerna, ägande och räckvidd en genomsnittlig dag 19922005. Räckvidd (%) Källa: , och MMS Årsrapport På radioområdet bröts monopol när närradion intro- ducerades . finns ca 170 närradiostationer i vilka ca 1 300 organisationer och föreningar har tillstånd att sända. Privat kommersiell lokalradio introducerades , vilket innebar en förändrad konkurrens- situation också på radioområdet. finns 90 sändningstillstånd för privat lokalradio och sändningarna når av befolk- ning. har den privata lokalradiomarknaden förändrats till följd av centralisering och samordning. Branschen domineras av två stora nätverk: MTG Radio/NRJ och SBS Radio. Denna utveckling från konkurrens till samarbete beror till viss del på ekonomiska svårigheter i branschen. har fört med sig en kraftig expansion av eter- medier. Den stora ökningen av medieutbudet har dock haft en förhål- landevis liten effekt på det svenska folkets medievanor. Bruttotiden för svenskarnas medieanvändning var 2005 och per dag, jämfört och (med bruttotid avses, enligt , den självuppskattade tiden för all medie- användning, och det tas inte hänsyn till att man kan använda olika medier ). Det rör sig alltså om en ökning med . Det kraftigt ökade utbudet i kombination med en relativt stabil medie- användning har lett till att publiken har spridits till ett större antal kanaler, som var och en i genomsnitt har fått en mindre publik. Radio och TV dominerar emellertid fortfarande den tid som ägnas åt mass- medier. Radiolyssnandet uppgår till av den totala tid som ägnas åt medier. Motsvarande andel för TV-tittandet är . Nedanstående figur visar hur tiden som ägnas åt olika medier fördelas. Figur 1: Den bruttotid som befolkningen () ägnar åt massmedier fördelad på olika medier 2005 (%). Källa: , (under publicering) Svenskarna tittar i genomsnitt och på TV en genomsnittlig dag, enligt Mediebarometer. Kvinnor och män ägnar i stort sett lika mycket tid åt TV, medan den uppgivna tittartiden är något högre bland äldre () och lågutbildade. TV-distributionen sker huvudsakligen via marksändningar, satel- litsändningar och genom vidareförmedling i kabel-TV-nät. Två viktiga förändringar på TV-området de senaste två decennierna är utvecklingen av satellitsänd TV och digitaliseringen av distributionen. Dessa föränd- ringar har bland annat medfört att antalet tillgängliga kanaler har ökat kraftigt. Den totala tiden för TV-tittande har inte förändrats nämnvärt trots att antalet TV-kanaler har blivit många fler . Tabell 1 visar att TV-tittandet i stor utsträckning fördelas på de fem största kanalerna. SVT och TV4 står tillsammans för mer än tre fjärde- delar av svenska folkets TV-tittande. Av de 20 mest sedda TV-program- men var 18 från SVT och två från TV4 (MMS Årsrapport ). Statistiken visar också att andelen som tittar på övriga satellitkanaler har ökat . Radio är det medium som svenskarna ägnar mest tid åt (och ). Till stor del förklaras detta av att radio i stor ut- sträckning är ett bakgrundsmedium som man lyssnar på medan man gör annat. Ungefär hälften av befolkningen lyssnar en genomsnittlig dag på någon av SR:s kanaler, medan privat lokalradio lockar ungefär en tredje- del av publiken (se tabellen nedan). Den radiokanal som enskilt lockar flest lyssnare är P4, som består både av lokala och rikstäckande sänd- ningar. lyssnar på P4. Mellan de olika radiokanalerna finns tydliga generationsskillnader. P1 och P4 har en stor andel av de äldre radiolyssnarna, medan P3 och den privata lokalradion Prop. 2005/06:112 främst lockar en ung publik. Tabell 2: Andelen dagliga lyssnare på olika typer av radio efter ålder 2005 (%) 6.4.3Radio och TV i allmänhetens tjänst i Radio och TV i allmänhetens tjänst är framför allt en europeisk företeelse och har spelat en central roll för hur den europeiska mediemarknaden och de gemensamma regler som gäller för denna har utvecklats. De grund- läggande förutsättningarna är alltså gemensamma, men de europeiska länderna har utvecklat delvis olika system för styrning, finansiering och organisation av verksamheten. I våra nordiska grannländer är radio- och TV-företagen med uppdrag i allmänhetens tjänst precis som i i regel helt avgiftsfinansierade. Ett undantag är danska TV2 som är offent- ligt ägd men delvis kommersiellt finansierad. Företagens uppdrag och finansiering har växt fram med tydlig förebild i Stor- BBC. De nordiska företagen har i likhet med vad som gäller i en mycket stark ställning på sina respektive hemmamark- nader. Även i övriga är det vanligt med avgiftsfinansiering, men i många länder tillåts också kommersiella intäkter. I , i de flamländska delarna av och i finansieras företagen via statsbudgeten. I flera av de nya medlemsstaterna i EU finansieras radio och TV i allmänhetens tjänst genom en kombination av statsanslag och annonsintäkter. I vissa länder är företagens uppdrag lagfästa, i andra sluts avtal mellan staten och företagen där uppdraget specificeras mer eller mindre detal- jerat. Organisationen av verksamheten och ägarförhållanden skiljer sig också åt i olika länder. Det är vanligt att avtals- eller tillståndsperioden är betydligt längre än vad som varit fallet i . Det finns ett utvecklat samarbete mellan de europeiska radio- och TV- företagen i allmänhetens tjänst inom samarbetsorganisationen (). Organisationen samordnar t.ex. inköp av rättigheter för stora sportevenemang, har ett fungerande program- och erfarenhetsutbyte och samarbetar runt tekniska och juridiska frågor. De svenska företagen har en stark roll i det samarbetet. Ett ännu mera praktiskt inriktat och tätt samarbete finns mellan de nordiska radio- och TV-företagen i allmänhetens tjänst, där programutbytet är mycket ut- vecklat liksom samfinansieringen av större produktioner. I två av de länder som har system som liknar det svenska, och , har beslut fattats om fortsatt avgiftsfinansiering efter det att en översyn av TV-avgiftssystemet har gjorts. I hela pågår en livlig debatt om framtidsförutsättningarna för radio och TV i allmänhetens tjänst i ljuset av tekniska och ekonomiska förändringar på radio- och TV-marknaderna. Diskussionerna rör i första hand gränserna för företagens uppdrag i förhållande till den tekniska ut- vecklingen och till de kommersiella programföretag som konkurrerar om tittartiden. Diskussionen bör ses mot bakgrund av den debatt som har förts om förhållandet mellan radio och TV i allmänhetens tjänst och de generella statsstödsregler som finns inom EU. Ett stort antal klagomål från kommersiella TV-företag ledde till en diskussion om de system som byggts upp i medlemsstaterna för radio och TV i all- mänhetens tjänst och deras förenlighet med statsstödsreglerna. enades stats- och regeringscheferna om ett tilläggsprotokoll till Amster- damfördraget där det slogs fast att varje medlemsstat har rätt att besluta om det uppdrag som skall ges till radio och TV i allmänhetens tjänst och om hur verksamheten skall finansieras. Europeiska kommissionen presenterade 2001 ett tolkningsmeddelande med råd till medlemsstaterna om hur fördragets statsstödsregler bör tillämpas för radio och TV i allmänhetens tjänst. Kommissionen konsta- terade att det står medlemsstaterna fritt att själva definiera företagens uppdrag och villkor. Enligt tolkningsmeddelandet och den rättspraxis som har utvecklats skall ett antal grundläggande förutsättningar vara upp- fyllda för att undvika otillåten påverkan av radio- och TV-marknaden i övrigt. Av avgörande betydelse är ett väl definierat uppdrag som riktas till en eller flera tydligt specificerade organisationer. Ersättningen för detta uppdrag, dvs. finansieringen av radio och TV i allmänhetens tjänst, skall inte innebära en överkompensation utan motsvara de kostnader som uppkommer för att utföra uppdraget. Det bör också finnas ett klart defi- nierat system för utvärdering av verksamheten. Kommissionen menar att det är lämpligt att utvärderingen sker av en från uppdragsgivaren och programföretagen oberoende instans. Utöver EG-fördragets regler om statsstöd påverkas TV i allmänhetens tjänst också av det direktiv som gäller för alla gränsöverskridande TV- sändningar i EU. och rådets direktiv /36/EG av om ändring av rådets direktiv /552/EEG om samord- ning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television (EGT L 202, 30/7/1997, s. 6070, Celex 31997L0036) det s.k. TV- direktivet står just nu inför en revidering. Kommissionen föreslår bland annat en utökning av tillämpningsområdet för direktivet. Enligt kommis- sionens förslag skall alla audiovisuella medietjänster, också sådana som sker på begäran, omfattas av direktivet. Kommissionens förslag moti- veras med att den tekniska utvecklingen leder till att olika typer av sänd- ningar blir alltmer lika. Marknaderna för elektroniska kommunikationer, inklusive distribution Prop. 2005/06:112 av radio- och TV-utsändningar, regleras på EG-nivå bland annat av och rådet direktiv /21/EG av om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationstjänster (EGT L 108, 24/4/2002, s. 33, Celex 32002L0021) det s.k. ram- direktivet samt kommissionens direktiv /77/EG av den 16 septem- ber 2002 om konkurrens på marknaderna för elektroniska kommunika- tionstjänster (EGT L 249, 17/09/2002, s.21-26, Celex 32002L0077) det s.k. konkurrensdirektivet. 7Grundläggande principer för kommande tillståndsperiod 7.1En mångsidig och oberoende radio och TV i allmänhetens tjänst Regeringens förslag: Verksamheten vid , och skall präglas av oberoende och stark integritet och bedrivas självständigt i förhållande till såväl staten som olika ekonomiska, politiska och andra intressen och maktsfärer i samhället. Programföretagen skall erbjuda ett mångsidigt utbud som omfattar allt från det breda anslaget till mer särpräglade programtyper. Hög kvalitet och nyskapande form och innehåll skall utmärka program- verksamheten. Sändningarna skall vara tillgängliga i hela landet och programmen skall utformas så att de genom tillgänglighet och mång- sidighet tillgodoser skiftande förutsättningar och intressen hos befolk- ningen i hela landet. Programutbudet skall spegla förhållanden i hela landet och som helhet präglas av folkbildningsambitioner. Sändningsrätten skall utövas opartiskt och sakligt. Ämnesval och framställning skall ta sikte på vad som är relevant och väsentligt. Programföretagen skall beakta programverksamhetens betydelse för den fria åsiktsbildningen och ge utrymme åt en mångfald av åsikter och meningsyttringar. Programföretagen skall ta hänsyn till mediets särskilda genomslags- kraft när det gäller programmens ämnen och utformning samt tiden för sändning av programmen. Kommitténs bedömning och förslag överensstämmer med regering- ens förslag. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som kommenterat de allmänna utgångspunkterna för public service-uppdraget ställer sig bakom kommitténs bedömningar eller förslag. Skälen för regeringens förslag Radio och TV i allmänhetens tjänst har en central plats i samhället. Verksamheten inom radio och TV i allmänhetens tjänst har stor betydelse för en oberoende nyhetsförmedling, kritisk samhälls- bevakning, folkbildning, debatt, förmedling av kulturupplevelser samt underhållning. De grundläggande principerna för verksamheten preci- seras nedan. Konkurrens och mångfald inom radio- och TV-området Radio- och TV-området har på gått från en monopol- situation till en komplex och föränderlig marknad där (), () och () finns bland flera andra aktörer. Det finns dock konkurrens endast inom en begränsad del av det samlade radio- och TV-utbudet. De kom- mersiella TV-kanalerna har bidragit till ökad mångfald och konkurrens främst inom områdena nöje, fiktion, sport och underhållning. På nyhets-, fakta- och samhällsområdena är programutbudet starkt begränsat i de kommersiella kanalerna. Public service-TV står fortfarande för två tredjedelar av investeringarna i svensk produktion av TV, trots att dess andel av branschens intäkter endast är en tredjedel (MedieSverige 2004, ). Bilden är ännu tydligare inom svensk radio där SR endast möter verklig konkurrens inom populärmusikens område. Inom så gott som samtliga andra programgenrer är SR ensam aktör. På samma sätt är UR en viktig aktör när det gäller produktion av utbild- ningsprogram. Vinstkrav förenat med krav på låga produktionskostnader gör att det ekonomiska utrymmet för kommersiella radio- och TV- kanaler, att erbjuda ett programutbud präglat av mångfald och en hög andel ny produktion av program på det svenska språket, är begränsat. Mot denna bakgrund kan regeringen konstatera att SR, SVT och UR har en helt avgörande roll när det gäller att upprätthålla kvalitet, mång- fald och regional spridning i det svenska radio- och TV-utbudet. Upp- gifterna för radio och TV i allmänhetens tjänst kan på ett allmänt plan beskrivas som att ge alla tillgång till ett allsidigt och oberoende program- utbud av hög kvalitet fritt från reklambudskap. Betydelsen av att bi- behålla och utveckla en stark radio och TV i allmänhetens tjänst har blivit allt tydligare . Regeringen anser därför att grun- derna i public service-uppdraget och de principer som är vägledande för programföretagens verksamhet är ändamålsenliga och bör vara oförändrade. Det finns dock anledning att tydliggöra vissa prioriteringar. Grundläggande i public service-verksamheten är dess oberoende och starka integritet vilket innebär självständighet i förhållande till såväl staten som olika ekonomiska, politiska och andra intressen och makt- sfärer i samhället. Varken statsmakterna eller andra intressenter skall kunna påverka beslut om programverksamhetens närmare inriktning eller innehållet i enskilda program. Det är emellertid viktigt att regering och riksdag ger ett tydligt formulerat uppdrag till programföretagen som innehåller de övergripande krav och förväntningar som allmänheten har rätt att ställa på verksamheten. I detta ligger också ett ansvar för programföretagen att utförligt redovisa hur man lever upp till uppdraget för att det skall vara möjligt att följa upp verksamheten och utkräva an- svar av företagen. Frågor om redovisning och uppföljning av public service-uppdraget behandlas i avsnitt 8. Programföretagen skall erbjuda ett mångsidigt utbud som omfattar allt från det breda anslaget till mer särpräglade programtyper. Programföre- tagen har ett särskilt ansvar för att producera och sända program som de kommersiella aktörerna inte erbjuder. är det angeläget att bibehålla variationen och erbjuda såväl smala, specialinriktade program som bredare produktioner inom t.ex. underhållning, drama och sport. Programföretagen skall i skälig omfattning tillgodose olika intressen i fråga om bl.a. religion, kultur och vetenskap. Ett varierat utbud inom olika genrer gör att så gott som alla kan finna program som tilltalar och berör dem och kan göra nya oväntade upptäckter i programutbudet. För att kunna upprätthålla detta är det viktigt att programutbudet inte blir allt- för uppdelat. SVT:s två huvudkanaler och SR:s fyra rikstäckande kanaler skall även fortsättningsvis innehålla ett programutbud som speglar alla delar av respektive företags uppdrag. Hög kvalitet och nyskapande form och innehåll skall utmärka programverksamheten. Oavsett programtyp skall programföretagen eftersträva att vara en ledande kraft när det gäller kvalitet samt form- och innehållsmässigt nytänkande. En målsättning är att programföretagen skall vara normgivande för hög kvalitet inom det samlade radio- och TV-området i . Det finns ingen principiell motsättning mellan kvalitet och kvantitet, men i de fall där det finns en konflikt mellan kvantitet i programutbudet och höga kvalitetskrav bör kvalitetsaspekten sättas främst. Radio och TV i allmänhetens tjänst skall vara tillgänglig för hela publiken. Sändningarna skall sändas ut på sådant sätt att publiken inte påförs andra avgifter än TV-avgiften. Sändningarna skall vara tillgäng- liga i hela landet och programmen skall utformas så att de genom till- gänglighet och mångsidighet tillgodoser skiftande förutsättningar och intressen hos befolkningen i hela landet. Programutbudet skall spegla förhållanden i hela landet och som helhet präglas av folkbildnings- ambitioner. Programmen skall i hög utsträckning göras tillgängliga för personer med funktionshinder. Vidare skall särskilda insatser göras för att tillgodose intressen och behov hos språkliga och etniska minoriteter. Dessa olika grupper skall också synliggöras i programutbudet som hel- het. Företagen skall ha en regionalt decentraliserad organisation som skapar förutsättningar för att på ett kvalificerat sätt spegla hela landet och dess befolkning. Hela organisationen kring radio och TV i allmänhetens tjänst skall präglas av professionalism, effektivitet och hög integritet. Verksamheten skall bedrivas rationellt och med god hushållning av till- gängliga resurser. Radio och TV i allmänhetens tjänst har ett särskilt ansvar för att skapa insikt om och förståelse för den värdegrund som ett levande demokratiskt samhälle vilar på. Programföretagen kan i sin verksamhet skapa en ut- gångspunkt för diskussion kring frågor som rör alla i . Ett varierat programutbud ger publiken möjligheter att få en inblick i andra män- niskors liv, kulturer och sedvänjor vilket kan bidra till ökad förståelse och tolerans och därmed till att stärka demokratin. Det är viktigt med ett brett programutbud under de tider då många tar del av radio- och TV-sändningarna. I 6 kap. 1 § radio- och TV-lagen (1996:844) föreskrivs att program- verksamheten som helhet skall präglas av det demokratiska statsskickets grundidéer samt principen om alla människors lika värde och den enskilda människans frihet och värdighet. Denna bestämmelse gäller för alla typer av TV-sändningar som omfattas av lagen samt för de ljudradio- sändningar där regeringen ger tillstånd till sändningarna. Uttrycket det demokratiska statsskickets grundidéer avser en statsform som bygger på fri åsiktsbildning, allmän och lika rösträtt samt fria och hemliga val. Uttrycket alla människors lika värde och den enskilda människans frihet och värdighet avser de sidor av demokratibegreppet som anknyter till förhållandet mellan människor, t.ex. fördömande av rasism, våld och brutalitet samt hävdande av jämställdhet mellan kvinnor och män. Bestämmelsen anses även innebära en skyldighet att markera ett av- ståndstagande från eller att bemöta antidemokratiska uttalanden och att verka för att rasfördomar bekämpas (jfr prop. 1995/96:160, s. 91 f.). Programföretagen har ett ansvar för att beskriva och kritiskt granska skeenden, förmedla kunskap, förklara sammanhang, belysa mindre kända förhållanden och initiera debatter. Sändningsrätten skall utövas opartiskt och sakligt. Ämnesval och framställning skall ta sikte på vad som är relevant och väsentligt. Programföretagen skall sträva efter en hög grad av tillförlitlighet och trovärdighet. Programföretagen skall beakta programverksamhetens betydelse för den fria åsiktsbildningen och ge utrymme åt en mångfald av åsikter och meningsyttringar. Det är viktigt att betona att radio och TV i allmänhetens tjänst har i uppgift att se till att väsentliga frågor lyfts fram och diskuteras och att problem och fråge- ställningar analyseras ur olika perspektiv så att relevanta fakta och syn- punkter kommer fram. Radio och TV i allmänhetens tjänst bör i kraft av sin oberoende ställning vara en förebild i det journalistiska arbetet när det gäller publicistisk etik och integritet. Jämställdhet mellan kvinnor och män är en självklar del av den demo- kratiska grundtanken om alla människors lika rättigheter. Regeringens mål för den nationella jämställdhetspolitiken innebär att män och kvinnor skall ha samma möjligheter, rättigheter och skyldigheter inom livets alla områden. Hävdande av jämställdhet mellan kvinnor och män följer också av den s.k. demokratibestämmelsen i radio- och TV-lagen. SR, SVT och UR kan, liksom andra radio- och TV-företag, genom sitt programutbud påverka attityder och skeenden i samhället. Radio och TV i allmänhetens tjänst har en viktig roll när det gäller att inte sprida schabloniserade och stereotypa bilder av män och kvinnor eller av maktstrukturer och köns- roller i samhället. Programföretagen kan bidra till ett ökat jämställdhets- tänkande i samhället genom t.ex. val av programinnehåll och deltagande av enskilda kvinnor och män. Programföretagen skall enligt sina sändningstillstånd ta särskild hänsyn till ljudradions respektive televisionens särskilda genomslagskraft när det gäller programmens ämnen och utformning samt tiden för sändning av Prop. 2005/06:112 programmen. SVT bör även ägna stor uppmärksamhet åt sättet att skildra våld i nyhetsprogram och andra program som har till syfte att informera om det faktiska våld som förekommer. och TV tillämpar denna bestämmelse vid bedömningen av program som behandlar eller innehåller t.ex. våld, sex och droger samt program som kan uppfattas som diskriminerande, uppmana till brott etc. När det gäller förekomsten av våld har nämnden i sin praxis tillämpat en strängare bedömning för program eller inslag som sänds före än för sänd- ningar . Detta bör programföretagen ta hänsyn till även i fortsättningen. När det gäller vilka program som barn lyssnar och tittar på vilar ett stort ansvar på föräldrarna. Det är dock viktigt att allmänheten kan lita på att programföretagen tar särskild hänsyn till mediets genomslagskraft och att detta innebär att det går att förutse när vissa typer av programinnehåll kan förekomma. De närmare riktlinjerna som föreslås för programföre- tagens verksamhet riktad till barn och unga anges i avsnitt 9.5. 7.2Gränserna för programföretagens verksamhet Regeringens förslag: Programföretagens kärnverksamhet skall vara att producera och sända radio- och TV-program till allmänheten. Vid sidan av detta kan programföretagen, för att utveckla kärnverksamheten och för att förbättra möjligheterna för allmänheten att tillgodogöra sig denna, också bedriva kompletterande verksamhet. Programföretagen kan dess- utom i begränsad omfattning bedriva sidoverksamhet. All sidoverksam- het skall bära sina egna kostnader, särredovisas och i övrigt bedrivas på ett konkurrensneutralt sätt. Kommitténs bedömning och förslag överensstämmer med regering- ens förslag. Remissinstanserna: menar att det är svårt att göra en strikt gränsdragning mellan kompletterande verksamhet och sidoverk- samhet och anser i likhet med att sidoverksamhet skall kunna innehålla publicistiskt material. Som exempel anger försäljning av visst material som producerats inom ramen för kärnverksamheten. anser att nuvarande ordning fungerar väl även om det i vissa fall finns gränsdragningsproblem mellan de olika verksamheterna. vill understryka att kompletterande verksamhet bör tillåtas som en naturlig del av den tekniska utvecklingen. En ny teknik- eller distributionsplattform kan utvecklas till att framstå som en natur- lig bärare av kärnverksamheten.