prop · GT03148 · 2006-03-21 00:00:00 — Genom samverkan kan vidare ett större elevunderlag uppnås, vilket möjliggör differentiering och individualisering av undervisningen. Olika kommuner kan specialisera sig på olika inriktningar, som t.ex. vård- svenska eller dylikt. Detta skulle kunna innebära ett ökat utbud och individen skulle kunna få en större möjlighet att välja en inriktning och nivå på sina studier som passar honom eller henne. Utbildningens kvali- tet kan på så sätt stärkas. Samverkan ökar kommunernas möjligheter att erbjuda alfabetisering på elevens modersmål. Det större elevunderlaget ökar också möjligheterna att få till stånd utbildning i svenska i högsko- lemiljö för invandrade akademiker. Det är enligt regeringens bedömning angeläget att kommuner inom en arbetsmarknads- eller pendlingsregion etablerar en praktisk samverkan som syftar till att ge varje enskild invandrare bästa möjliga förutsätt- ningar för sin språkinlärning. Lokala eller regionala överenskommelser om interkommunal ersättning för sfi skulle underlätta ett sådant arbete. Regeringen har uppdragit åt att samordna ett utvecklingsarbete för att stärka och utveckla samverkan på regional och lokal nivå. Syftet är att åstadkomma en snabbare och mer effektiv intro- duktion för nyanlända invandrare. Samtliga länsstyrelser skall i årsredo- visningen redovisa den samverkan som finns i respektive region kring nyanländas etablering. Regeringen har för avsikt att ekonomiska vårproposition behandla frågan om ett sammanhållande ansvar för nyanlända invandrare som står rimligt nära arbetsmarknaden. Svenska för akademiker m.m. Regeringens bedömning: Samarbetet mellan kommun och högskola avseende de invandrare som är akademiker bör utvidgas. terna att ytterligare underlätta för invandrade akademiker att studera svenska bör undersökas. Skälen för regeringens bedömning: Mycket talar för att individer som har en akademisk utbildning från sitt hemland finner det motive- rande att studera svenska i högskolemiljö. innebär ofta kunskaper i ett eller flera främmande språk, t.ex. engelska eller franska, vilket underlättar vidare språkstudier. Hur sfi organiseras är ett kommunalt ansvar. för kommuner att anordna sfi i högskolors lokaler. välja att upphandla kurser i svenska från högskolan. svenska för akademiker kan vidare genomföras genom ett ökat samarbete och överenskommelser mellan kommuner och högskolor. exempel på att detta kan fungera väl, t.ex. i . Enligt tillgänglig statistik har ca 7 000 deltagare i sfi minst 13 års vilket kan motsvara en svensk gymnasieutbildning. beräkna behovet av sfi för akademiker är emellertid svårt eftersom flyk- tingströmmar varierar . Det finns högskolor som anordnar utbildningar i svenska för stu- denter med utländsk förutbildning. För att antas till sådana utbildningar krävs att den sökande utöver utländsk gymnasieutbildning uppfyller fastställda krav på kunskaper i svenska och engelska. I den s.k. aspirantutbildningen, som regleras i förordningen (1995:889) om en särskild teoretisk och praktisk utbildning vid universitet och hög- skolor, kan språkstöd ingå. Aspirantutbildningen omfattar 40 poäng och består av dels teoretiska studier, dels praktik på en arbetsplats. Tanken är att utbildningen skall ge invandrare med utländsk högskoleutbildning möjlighet att komplettera sin utbildning, få bättre inblick i det svenska arbetslivet och därmed underlätta deras möjligheter att få arbete i . har vissa lärosäten utvecklat s.k. språkverkstä- der, i många fall med stöd av de ca som fördelats av Rekryteringsdelegationen enligt förordningen (2001:935) om statligt stöd för att främja och bredda rekryteringen till universitet och högskolor. Genom språkverkstäderna kan studenter, både invandrare och andra, få stöd och råd när det gäller akademiskt skri- vande, t.ex. skrivandet av uppsatser, examensarbeten och hemtentamina. Enligt regeringens bedömning är det angeläget att samarbetet mellan kommun och högskola avseende invandrade akademiker med högskole- utbildning utvidgas. Genom en interkommunal samverkan mellan närlig- gande kommuner kan förutsättningarna för ett samarbete mellan grupper av kommuner och en närbelägen högskola förbättras. Möjligheterna att ytterligare underlätta för invandrade akademiker att studera svenska bör undersökas. Det är enligt regeringens mening mycket positivt att folkbildningen till- handahåller andra typer av kurser i svenska än dem som ges inom sfi. Folkbildningen skall vara en mötesplats för olika grupper och den har mycket att erbjuda nya och gamla invånare i . Många invandrare studerar på folkhögskolor. En del deltar i reguljär, upphand- lad sfi. Andra deltar i kurser som integrerats i folkhögskolornas allmänna kursutbud. deltog ca 2 750 invandrare med behov av sär- skilt stöd på grund av bristande kunskaper i det svenska språket i folk- högskolekurser. Regeringen avser att behandla folkbildningens roll för invandrarnas integration i det svenska samhället i den proposition om folkbildning som är planerad att lämnas till . Folkhögskolans kännetecken då det gäller metodik och pedagogik är en viktig förutsättning för att många individer, inte minst personer med invandrarbakgrund, skall få stöd för sitt lärande. Folkhögskolans peda- gogik kan därför vara värdefull även inom sfi. Denna fråga är för närva- rande föremål för riksdagsbehandling. Sfi regleras i skollagen (1985:1100). Kommunerna är skyldiga att tillhandahålla sfi för de individer som har rätt till utbildning. Den enskilde har i princip rätt att delta i sfi om han eller hon saknar grundläggande kunskaper i det svenska språket. Sfi styrs vidare av en nationellt fastställd kursplan och eleverna kan erhålla betyg efter Prop. 2005/06:148 avslutad kurs. Folkhögskolan kännetecknas av att varje enskild skola har stor frihet vad gäller kursernas innehåll och utformning. Det innebär att folkhög- skolan, till skillnad från sfi, inte måste följa någon nationellt fastställd kursplan och att undervisningen är betygsfri. En förändring av dagens system i riktning mot att folkhögskolorna skall ges rätt att anordna sfi kräver förändringar i gällande regelverk, främst vad avser ersättningssystemet. Folkhögskolan som huvudman skulle kräva en omdisponering av statsbidrag och en styrning av de medel som tilldelas folkhögskolan. Förändringen skulle dock även påverka förhållandet mellan stat och kommun i fråga om huvudmannas- kap, liksom frågan om studiefinansiering för deltagaren. Frågan om sfi på folkhögskola kräver således ytterligare belysning. Regeringen avser därför att återkomma till frågan. 8Samverkan inom en infrastruktur för vuxnas lärande ändrades förutsättningarna för vuxenutbildningen, och uppdraget vidgades. En reformering och förnyelse påbörjades, vars utgångspunkt var att den formella vuxenutbildningen skulle vara en del av det livslånga och livsvida lärandet. Den offentliga vuxenutbildningen skulle samspela med verksamheter inom andra politikområden. Uppsö- kande verksamhet, yrkesutbildning och nära samverkan med främst arbetsmarknadsmyndigheterna och det lokala arbetslivet betonades starkt (prop. 1995/96:222, bet. 1995/96:FiU15, rskr. 1995/96:307). Att vuxenutbildningen skulle vara en del av det livslånga och livsvida lärandet markerades än tydligare i propositionen Vuxnas lärande och utvecklingen av vuxenutbildningen (prop. 2000/01:72, bet. 2000/01:UbU15, rskr. 2000/01:229). En av de bärande tankarna i propo- sitionen som också ställde sig bakom är att individens behov och önskemål i långt högre grad än tidigare skall prägla vuxenutbild- ningen. Denna utveckling bör ske i samspel med arbetslivets behov av kompetens. Därför är samverkan mellan kommunerna som huvudmän och det omgivande samhällets företrädare mycket viktig. Vuxenutbild- ningen skall omfatta och rikta sig till alla vuxna, även om det alltid kommer att finnas grupper som är prioriterade framför andra. Verksam- hetens innehåll och utformning skall kunna möta såväl den enskildes livssituation som de behov av kunskaper och färdigheter som den enskilde har. Verksamheten skall även kunna planeras och genomföras i samverkan med arbetslivets företrädare. Samverkan inom området vuxnas lärande Regeringens bedömning: Arbetet med vuxnas lärande på regional nivå bör utvecklas och stärkas. Arbetet bör främst vara inriktat på att genom samverkan skapa en infrastruktur för vuxnas lärande som kan spela en varaktig roll för den enskildes utveckling samt för lokal och regional hållbar utveckling och tillväxt. Skälen för regeringens bedömning: Allt fler beslut fattas över poli- tik- och sektorsgränserna. Regeringen anser att denna utveckling är posi- tiv och att möjligheterna till en reell samordning vid genomförandet av politik bör stärkas. Den nationella politikens sektorsuppdelning får konsekvenser på den regionala och lokala nivån. Genom att förbättra möjligheterna till sam- verkan ökar förutsättningarna för synergieffekter på alla nivåer. Detta gäller inte minst de uppdrag olika myndigheter får, eftersom uppdragen styr de insatser som myndigheterna gör. Exempelvis har , Myndigheten för skolutveckling och Nationellt centrum för flexibelt lärande gemensamma uppdrag inom områden som rör regional och lokal utveckling och tillväxt, vilket ökar förutsättningarna för en god resursanvändning och måluppfyllelse. I syfte att skapa goda förutsättningar för samordning på nationell nivå inom området vuxnas lärande har en interdepartemental arbetsgrupp till- satts (dnr U2003/1141/SV och U2006/215/). Gruppen består av företrädare för Utbildnings- och , Justitiedeparte- mentet, och . Arbetsgruppens uppdrag är bl.a. att stärka samordningen mellan berörda politikområden i syfte att förbättra förutsättningarna för den enskildes lärande samt att främja en samverkande myndighetsstyrning. Gruppen bör också fungera som samtalspartner för de nationella och regionala samarbetsgrupper och nätverk av olika slag som bildats i anslutning till vuxnas lärande. Samverkan över sektors- och myndighetsgränser måste även utvecklas och förstärkas på och regional nivå. En helhetssyn på utbild- ning och vuxnas lärande är nödvändig, dels för att nå det utbildningspo- litiska målet att skall vara en ledande kunskapsnation, som präglas av utbildning av hög kvalitet och livslångt lärande för tillväxt och rättvisa, och dels för att nå målen inom ett antal andra politikområden. Inte minst ur tillväxtsynpunkt är utbildning på alla nivåer av stor bety- delse. Vuxnas lärande är inte bara en angelägenhet för utbildningspoliti- ken utan även för arbetsmarknadspolitiken och näringslivspolitiken. Behov av fortsatt utveckling Det är viktigt att dagens positiva utveckling vad gäller en inf- rastruktur för alla vuxnas lärande fortskrider samt att den blir beständig och likvärdig över landet. Kommunerna har ett stort ansvar för att utveckla en infrastruktur för vuxnas lärande, men även för att en samverkan på regional nivå utvecklas. Ett ökat regionalt samarbete har utvecklats då det gäller kompetensförsörjningsfrågor, ofta med det regionala kompetensrådet som viktig aktör. och kompetensutveckling som utgår från såväl arbetsmarknadens som den enskildes behov kräver en väl utvecklad infrastruktur även på regio- nal nivå. Detta förutsätter samverkan mellan politikområden, mellan myndigheter och organisationer samt mellan intressenter och aktörer. Det samarbete som bedrivs inom ramen för kommunala regionförbund eller motsvarande är ett gott exempel på en sådan samverkan. Ansvaret för denna samverkan måste delas mellan den enskilde, samhället och arbets- livet. Inom gymnasieskolans område utvecklas samverkansformer av olika slag, bl.a. inom yrkesutbildningen. Motsvarande utveckling är vik- tig även då det gäller vuxnas lärande. Inom ramen för överenskommelser om arbetet med integrationsfrågor har ett antal regionala aktörer påbörjat en samverkan som syftar till att skapa bättre förutsättningar för att nya svenskar skall vinna inträde i såväl arbetsliv som samhällsliv. Regeringens bedömning är att utveck- lingen av ett sådant samarbete måste fortgå och intensifieras. Regeringen har berört denna fråga i avsnitt 7.5. återfinns lärcentra i de flesta av landets kommuner. Detta är en glädjande utveckling. En ökad samverkan är en förutsättning för lär- centra och en i övrigt fungerande infrastruktur. Resursanvändningen kan på så sätt bli optimal. Det handlar också om att beakta att lärande sker inom många olika verksamheter och att ansvaret därmed delas av flera aktörer och huvudmän. I rapporter som lämnats av intresseorganisationer och olika projekt framförs att en nära samverkan behövs mellan lokala lärcentra och näringsliv, branschorganisationer och arbetsmarknadsinsat- ser. Lärcentra betraktas som brobyggare mellan politikområden. Reger- ingens bedömning är att de totala resurserna för vuxnas lärande således är stora om olika aktörer på olika nivåer samverkar för att sörja för att vuxnas lärande tas till vara. Detta skulle bidra till en hållbar utveckling och tillväxt samt den enskildes personliga utveckling. En ökad samver- kan utgör en av flera förutsättningar för en bestående utveckling av en infrastruktur för vuxnas lärande. En fortsatt utveckling är särskilt viktig på den regionala nivån, inte minst med hänsyn till det arbete med tillväxt och kompetensförsörjning som pågår på den nivån. Rekryteringsbidraget till vuxenstuderande bör vara ett viktigt inslag i ett regionalt och lokalt samarbete, bl.a. vad gäller att rekrytera personer som står utanför arbetsmarknaden. Det blir på så sätt möjligt att skapa förutsättningar för omställning i arbetslivet och därmed bättre förutsättningar för kompetensförsörjning och tillväxt. Regeringen konstaterar också att för att en önskvärd utveckling av sam- verkan skall fortgå på den regionala nivån krävs en samordning på natio- nell nivå mellan berörda myndigheter, men även mellan Regeringskans- liet och myndigheterna samt inom . Den översyn av myndighetsstrukturen för vuxnas lärande som regeringen har beslutat om (dir. 2005:70) är ett viktigt led i denna ambition. En ny myndighet för vuxnas lärande Regeringen har tillkallat en särskild utredare (2005:04) med uppdrag att utreda hur en myndighet för vuxnas lärande kan bildas. Utredaren har lämnat en första rapport . Författningsförslag m.m. skall redovisas . En central myndighet för vux- nas lärande skulle kunna tillgodose det behov av nationell samordning Prop. 2005/06:148 som finns inom området vuxnas lärande. En mer rationell myndighetsstruktur borde kunna öka tydligheten och därmed främja kvalitet, samordning samt en god måluppfyllelse inom området vuxnas lärande. Regeringen räknar med att kunna ta ställning till utredarens förslag , efter remissbehandling. I dagens system kan alla utbildningar och kurser inom det offentliga skolväsendet för vuxna genomföras i entreprenadform. I departements- promemorian Stöd till vuxnas lärande. Förslag till lag (Ds 2002:66) föreslogs på samma sätt som i betänkande, Skollag för kvalitet och likvärdighet (SOU 2002:121), att frågan om entreprenad skulle utredas vidare. Så har skett vad avser gymnasieskolan, se betänkande Skola & Samhälle (SOU 2006:1). I departementspromemorian Validering m.m. fortsatt utveckling av vuxnas lärande (Ds 2003:23) aviserades en översyn av möjligheterna att vid vuxenutbildning på entreprenad överlåta myndighetsutövning. I pro- memorian behandlades frågan om certifiering av utbildningsanordnare och tanken var att certifieringen skulle utgöra en grund för möjligheten att till enskilda utbildningsanordnare överlämna rätten att utfärda betyg enligt gällande styrdokument. De förslag som lämnas i promemorian Vuxenutbildningslag (Ds 2005:33) innebär bl.a. att förtydligande skall göras i lag avseende möj- ligheten att vid entreprenad överlämna lärares myndighetsutövning (dvs. främst betygssättning) och att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall få medge enskilda att förutom betyg även utfärda intyg. En arbetsgrupp lämnar i departementspromemorian Rätten att sätta och utfärda betyg (Ds 2005:35) bl.a. ytterligare förslag på hur ett överlå- tande av myndighetsutövning vid entreprenad inom vuxenutbildningen skulle kunna utformas. Förslaget innebär att förutom lärares myndighets- utövning även rektors myndighetsutövningsuppgifter skall kunna över- lämnas vid entreprenad. Vidare föreslår arbetsgruppen att enskilda utbildningsanordnare skall kunna ges ett och omfattning begränsat tillstånd att under vissa förutsättningar sätta betyg, anordna prövning samt att utfärda betyg och intyg, s.k. betygsrätt. 8.3.2Överlåtande av myndighetsutövning vid utbildning på entreprenad Regeringens förslag: Bestämmelserna om kommunernas och lands- tingens möjlighet att lägga ut vuxenutbildning på entreprenad skall förtydligas vad gäller lärares myndighetsutövning. Promemorians förslag (Ds 2005:33): Överensstämmer delvis med Prop. 2005/06:148 regeringens förslag. Remissinstanserna: Endast ett fåtal instanser har kommenterat försla- get. menar att promemorians förslag inte tillgodoser det behov som finns för utbildningsanordnare att utfärda betyg. Skälen för regeringens förslag: Utbildning genomförd i form av s.k. entreprenad är en av flera viktiga faktorer för att de uppsatta målen för kommunernas vuxenutbildning skall nås. och Myndig- heten för skolutveckling har bedömt att utbildning på entreprenad bidra- git till en önskvärd utveckling av vuxenutbildningen. Utbildning på ent- reprenad har också stor betydelse för genomförandet av yrkesinriktade utbildningar på gymnasial nivå, t.ex. i form av arbetsplatsförlagd eller lärlingsliknande utbildning. I promemorian Rätten att sätta och utfärda betyg (Ds 2005:35) föreslås att en kommun eller ett landsting vid entreprenad förutom den myndig- hetsutövning som hör till lärares uppgift även skall få överlämna den myndighetsutövning som hör till rektors uppgift. En majoritet av de remissinstanser som har yttrat sig över förslaget har tillstyrkt det. Myn- digheten för skolutveckling har emellertid ställt sig tveksam till en dele- gering av rektorsfunktionen vid utbildning på entreprenad och flera andra instanser, däribland , har avstyrkt förslaget om delegering av rektors myndighetsutövning vid entreprenad. Regeringen anser inte att det finns skäl att låta kommu- ner och landsting få möjlighet att till någon annan överlåta vissa av de myndighetsutövningsuppgifter som enligt skolförfattningarna åvilar rek- tor. Det är enligt regeringens mening bättre att tills vidare avvakta utvecklingen och se vad olika kvalitetshöjande åtgärder kan få för effekt vad gäller rektorernas myndighetsutövning innan ett så stort steg tas. I denna proposition föreslås därför endast justeringar av dagens bestäm- melser i syfte att förtydliga regelverket avseende betygssättningen vid utbildning på entreprenad inom det offentliga skolväsendet för vuxna. Förtydligandet innebär att den myndighetsutövning som hör till lärares uppgifter, dvs. främst betygssättningen, får överlämnas vid entreprenad. 8.3.3Tillståndsgivning avseende s.k. betygsrätt Regeringens förslag: Regeringen skall få meddela föreskrifter om att enskilda får sätta betyg, anordna prövning samt utfärda betyg och intyg enligt de bestämmelser som gäller för det offentliga skolväsen- det. Regeringen skall vidare få meddela föreskrifter om att en myn- dighet i enskilda fall får besluta i sådana frågor. skall det nuvarande bemyndigandet för regeringen att i enskilda fall själv besluta i sådana frågor upphöra. Regeringen skall även få meddela föreskrifter om ytterligare villkor för att enskilda skall få sätta betyg, anordna prövning samt utfärda betyg och intyg. Regeringens bedömning: I syfte att vinna erfarenheter bör ett för- sök vad gäller statlig tillståndsgivning avseende s.k. betygsrätt genom- föras. Tillstånd bör kunna ges till enskilda utbildningsanordnare som skall anordna utbildning efter upphandling av myndigheter. Promemorians förslag (Ds 2005:33): Överensstämmer delvis med regeringens förslag. Remissinstanserna: Så gott som samtliga remissinstanser som har ytt- rat sig över förslaget tillstyrker eller lämnar det utan erinran. Promemorians förslag (Ds 2005:35): Överensstämmer delvis med regeringens förslag. Remissinstanserna: Remissbilden är splittrad. , Verket för högskoleservice, () och Konkurrens- verket samt ett antal kommuner, bl.a. , , , , och kommuner, tillstyrker förslaget. Statskontoret instämmer i arbetsgruppens slutsats att det finns behov av en bättre ordning vad gäller rätten att sätta och utfärda betyg. Det är sär- skilt angeläget att åstadkomma konkurrensneutralitet mellan kommunens anordnade utbildning och av kommunen upphandlade utbildningar. Även mot bakgrund av det livslånga lärandet som ett individuellt projekt är det enligt Statskontoret angeläget för den enskilde att frågan löses. Kommuner och Landsting anser sig inte ha anledning att ta ställning till förslaget om statlig tillståndsgivning men förutsätter att eventuella krav på insatser och resurser för statlig uppföljning och tillsyn inte kommer att belasta den kommunala verksamheten. (Rvux) och några ytterligare remissinstanser anser att förslaget är för omfattande och bygger på otill- räcklig empiri och underlag. anser sig inte kunna tillstyrka förslaget med mindre än att konsekvenserna analyseras ordent- ligt. Rvux avstyrker förslaget i samtliga delar mot bakgrunden av att dessa är för osäkra ur ett rättssäkerhetsperspektiv. i (LO) avstår från att ta ställning till för- slaget, medan () tillstyrker det. Skälen för regeringens förslag: Inom ramen för sitt huvudmannaskap för vuxenutbildningen bidrar kommuner och landsting till att utveckla en infrastruktur för vuxnas lärande som kännetecknas av flexibilitet och mångfald. Detta sker i samverkan med andra aktörer, t.ex. Arbetsmark- nadsverket, , Kriminalvården och företrädare för den lokala arbetsmarknaden. Målen för denna samverkan är flera. Den enskilde skall kunna behålla sitt arbete, skaffa sig kompetens och kvalifi- kationer för ett nytt arbete eller bryta en period av arbetslöshet. Arbets- marknaden skall emellertid också kunna få tillgång till den kompetens som efterfrågas. Regeringen anser att den enskilde måste kunna tillgodo- räkna sig resultatet av allt sitt lärande. Både offentliga och enskilda utbildningsanordnare genomför vuxenutbildning på uppdrag av myndigheter, t.ex. Arbetsmarknadsver- ket, och Kriminalvården. Dessutom bedriver både offentliga och enskilda utbildningsanordnare personalutbildning på upp- drag av organisationer och företag. Den utbildning som efterfrågas av myndigheter, organisationer och företag motsvarar sådan utbildning som erbjuds och genomförs inom det offentliga skolväsendet för vuxna. De utbildningsanordnare som har möjlighet att utfärda betyg enligt de bestämmelser som gäller för det offentliga skolväsendet är kommuner, landsting, Nationellt centrum för flexibelt lärande (CFL) och ett utbildningsföretag, nämligen . ting och CFL kan genom att anordna uppdragsutbildning agera på den utbildningsmarknad som har beskrivits. Villkoren för uppdragsutbildning regleras i lagen (1991:1109) om uppdragsutbildning i vissa fall, förord- ningen (1992:395) om uppdragsutbildning inom det offentliga skolvä- sendet och förordningen (1986:64) om uppdragsutbildning vid Nationellt centrum för flexibelt lärande, där vissa krav ställs bl.a. för att betyg skall kunna ges. har genom beslut av regeringen tillbaka möjlighet att anordna prövning och utfärda betyg. Det finns emellertid andra enskilda utbildningsanordnare på utbildnings- marknaden. I samband med utvecklingen av denna marknad har olika avtalslösningar uppstått. Utbildningsanordnare med uppdrag att tillhan- dahålla utbildning men utan tillstånd att sätta och utfärda betyg har avtal såväl med uppdragsgivaren som med en utbildningsanordnare som har ett sådant tillstånd för att på så sätt kunna sätta och utfärda betyg i utbild- ningen. Dessa lösningar är tveksamma eftersom avtalen kan ha ett inne- håll som strider mot gällande bestämmelser.