prop · GT03192 · 2006-03-22 00:00:00 — Ut- redningen lämnar också vissa rekommendationer. Utredningen konstaterar att folkbildningens verksamhet är omfattande, har en stor ämnesbredd samt berör olika samhällsgrupper och alla åldrar. Den ställer inga krav på bakgrund eller tidigare kompetens för del- tagande och den står till hela folkets förfogande. I detta finns ett starkt demokratiskt inslag. Det breda deltagandet liksom karaktären av alter- nativ bildningsväg ser utredningen som folkbildningens viktigaste till- gångar. Studieförbundens cirkelverksamhet är unik i sin förmåga att attrahera olika grupper i samhället. Äldre generationer finner en plats för studier och utveckling, som en stor grupp unga väljer att i studiecirklar utveckla intressen vid sidan av skola och arbete. Folkhög- skolan framstår främst som en alternativ studieväg, som bättre än andra studievägar kan anpassas till deltagarnas behov och intressen. Folkbildningens betydelse för den enskilde skiftar, men resultaten tyder på att deltagandet öppnar möjligheter för unga i deras personliga utveckling. visar forskning att det finns anledning för studie- förbund och folkhögskolor att kontinuerligt arbeta för att ett demokratiskt arbetssätt befästs i folkhögskolekursen och i studiecirkeln. Det får inte finnas ett glapp mellan mål och ideal å ena sidan och de praktiska arbets- villkoren i cirklar och folkhögskolekurser å andra sidan. Den folkbild- ningsideologiska hållning och den pedagogiska grundsyn som präglar folkbildningen, uttryckt i skrivningar om mål och syften, måste få sitt praktiska genomslag i verksamheten. Detta är, menar SUFO 2, en för- utsättning för att offentligt stöd till folkhögskolor och studieförbund långsiktigt skall kunna motiveras. Utredningen konstaterar också att folkbildningen borde engagera sig djupare i att stimulera studiegrupper till ett vidgat deltagande i det offentliga samtalet genom att agera offentligt. Också det skulle bidra till att vitalisera demokratin. Studier genomförda inom ramen för utredningen visar också att det åter- står en del att göra när det gäller ett mer jämställt förhållande mellan olika parter både i styrelser och på ledande tjänster inom studieförbunden och folkhögskolorna. Även om könsfördelningen i stora drag är tämligen jämn, finns en klar mansdominans på ordförande- och chefsposterna. Också åldersmässigt finns en snedfördelning som innebär att yngre människor till stor del saknas i dessa sammanhang. Särskilt besvärande i detta perspektiv är den mycket låga andelen personer med utländsk bak- grund och personer med funktionshinder. En central uppgift för folkbildningen finns på kulturområdet. Utvär- deringen visar att studieförbundens och folkhögskolornas verksamhet spelar en mycket viktig roll för det lokala kulturlivet. Folkbildningen står för ett brett och varierat kulturutbud och bidrar till ökad delaktighet. Verksamheten ger också rika tillfällen till eget skapande. En stor del av amatörverksamheten inom olika konstformer är på lokalplanet beroende av studieförbundens insatser. Utanför de större städerna är folk- bildningens organisationer ofta de främsta arrangörerna av konserter, teaterföreställningar, utställningar med mera. Studieförbundens verk- samhet är också av stor betydelse för att vidmakthålla att ett utbud också är tillgängligt på mindre orter. Det är önskvärt att folkbildningen i sam- verkan och med stöd av kommunerna även i fortsättningen kan ha en framträdande roll som arrangör. Det finns anledning till oro när det gäller vilka möjligheter studieförbunden har att fortsatt spela en aktiv roll. Minskande bidrag, ökande kostnader och färre lokalkontor bidrar till sämre möjligheter för förbunden att erbjuda verksamheter och att de som anordnare blir mer osynliga. Det tomrum som riskerar att uppstå, om studieförbundens aktivitet på kulturområdet minskar, är det ingen annan som fyller ut. Folkbildningsverksamheten skall prioritera vissa grupper i samhället och bidra till att utjämna utbildningsklyftor och höja utbildningsnivån. I SUFO 2 konstateras att verksamheten för de prioriterade målgrupperna är omfattande och bidrar till att uppfylla de grundläggande intentioner som staten har uttryckt. anser utredningen att folkbildningens för- hållningssätt till integration och medvetenhet om vad ett integrations- perspektiv på verksamheten innebär behöver utvecklas. och folkhögskolor behöver på ett mer medvetet sätt forma verksamheten för de särskilt viktiga målgrupperna så att del- tagarnas behov, förväntningar, kulturella bakgrund, tidigare kunskaper och erfarenheter görs synliga. Att i ett mångkulturellt samhälle skapa likvärdiga möjligheter för alla grupper är dock inte främst en fråga för folkbildningen. Vad folkbildningen kan bidra med är vissa studie- möjligheter och mötesplatser där olika grupper kan lära känna varandra. Utredningens sammanfattande bedömning är att den verksamhet som folkhögskolor och studieförbund bedriver med statsbidrag uppfyller de intentioner som staten har med bidraget till folkbildningen. värderingen visar att statsbidragen har stor betydelse för att verk- samheten kommer till stånd. Det finns starka skäl för ett fortsatt statligt stöd till folkbildningen. Vem får vara med? (SOU 2004:51) I sin analys av studieförbundens ekonomi konstaterar utredaren att det finns en svår balansgång. Å ena sidan skall studieförbunden agera fritt och självständigt från staten och fokusera på den typ av verksamhet man känner bäst. Å andra sidan skall studieförbunden försöka tillgodose statens önskemål om att prioritera och nå vissa utpekade målgrupper som i många fall är andra än de egna medlemmarna. Ansvaret för att denna balansgång kan genomföras handlar lika mycket om att staten formulerar tydliga krav och ger en tydlig roll som att studie- förbunden ser längre än till bara de rent ekonomiska intressena. Ut- redaren pekar också på de konkreta problemen med det rådande för- delningssystemet, där man menar att jakten på timmar och kronor har en tendens att överskugga diskussionen om kvalitet och innehåll. Systemet försvårar möjligheterna att locka till sig nya deltagargrupper. Man ser det som nödvändigt att systemet ses över, för att trygga den långsiktiga eko- nomiska överlevnaden. I sitt resonemang kring studieförbundens relation till omvärlden pekar utredaren på kommunernas allt svalare intresse för att stödja folk- bildningens verksamhet. Det finns ett tydligt behov av att studie- förbunden blir tydligare i sin kommunikation med kommunerna, men också med staten. Det handlar bland annat om att, för politiker och tjänstemän, synliggöra folkbildningens roll och betydelse på ett tydligare sätt än man gör . Det handlar också om att tydligt analysera vilka grupper folkbildningen vill nå, var man når dem, hur man når dem, vad man vill åstadkomma och vad man kan erbjuda. Studieförbunden måste också bli avsevärt mycket bättre på att visa potentiella deltagare vilka man är, vad man kan erbjuda och på vilket sätt verksamheten är intressant. Studieförbundens osynlighet är i många fall problematisk. Utredaren pekar även på behovet av att bryta den homogena struktur som råder inom folkbildningens beslutande organ. Fler unga måste få tillfälle att vara med och bestämma och prioritera. Studieförbunden måste också bli mer lyhörda för att människor med behov av extra stöd och hjälp skall kunna delta på samma villkor som alla andra. Slutsatserna från den enkätundersökning som genomförts handlar om studieförbundens osynlighet och den okunskap som många har vad gäller studieförbunden och deras verksamhet. finns tydliga tecken på en stor nyfikenhet på studieförbunden och vad de erbjuder. Många unga skulle mer än gärna delta i olika verksamheter om de bara visste att de fanns. Detta är positivt för framtiden. Utredningen diskuterar också, trots att den ligger utanför uppdraget, frågan om möjligheterna att starta nya studieförbund inom dagens regel- verk. Man har mött uppfattningen att kriterierna för att starta nya studieförbund är för hårda. Utredningen menar att det finns behov av att se över regelverket i syfte att bedöma om det är välavvägt eller inte. Översynen bör göras i nära samarbete med organisationer såväl inom som utanför studieförbunden. Studieförbunden borde också bli bättre på att samverka och dra nytta av de gemensamma grundvärderingarna. De borde, både bildligt och bokstavligt talat, kunna samlas under samma tak ute i kommunerna. I denna samverkan ligger dels möjligheter att göra administrativa bespa- ringar, dels att bli mer synliga för kommuninvånarna. Det nuvarande utvecklingsbidraget, som syftar till att studieförbunden skall kunna satsa på nya målgrupper och verksamheter, bör avvecklas. Det borde ligga i studieförbundens eget intresse att satsa på ut- vecklingsarbete och nytänkande. I mångt och mycket handlar det om en överlevnadsfråga; de som inte prioriterar förnyelsen av verksamheten kommer inte att kunna utvecklas i takt med omvärldens krav. I stället för öronmärkning av resurser är det viktigare att se över och förändra för- delningssystemet för statsbidraget. Den otydlighet som tycks finnas kring vad folkbildningen är kan ibland skrämma bort människor i onödan. Folkbildningen måste ta till- baka makten över orden och på ett bättre sätt fylla dem med ett innehåll som berör och når människor. och folkhögskolor måste på ett tydligare sätt kommunicera med sin omgivning. Vad gäller folkhögskolorna är det oroande att man i allt högre grad samlar människor som av en eller annan anledning inte kunnat skapa sig en naturlig plats i den reguljära skolan. Utvecklingen ställer allt högre krav på personalen, krav som de anställda i daginte alltid har tid, möjlig- het eller kunskap att möta och hantera. Mot denna bakgrund föreligger ett stort behov av satsningar på vidareutbildning liksom av mer stöd till folkhögskolans pedagoger. Som ofta är fallet med studieförbunden efter- lyser många människor mer kunskap om vad folkhögskolan är, står för och kan erbjuda. Det tycks också finnas ett behov av att höja folk- högskolans status, bland annat på arbetsmarknaden. Detta skulle exempelvis kunna ske genom ett ökat samarbete med universitet och högskolor, bland annat genom så kallade collegeutbildningar. och folkhögskolor kan helt säkert bli viktiga delar av livet för allt fler människor, om man bara inom verksamheten har mod och självförtroende att tänka nytt. Idén med folkbildning är visserligen gammal, men på intet sätt omodern. Det är bara folk- bildningens former som alltför ofta stelnat. I Folkbildningens framsyn presenteras en samlad bild av folkbildningens roll och uppgifter inför 2010-talet. Grunden för framsynsdokumentet är ett omfattande rådslagsarbete som bedrivits i studieförbund och folk- högskolor. Svensk folkbildning utgår från att kunniga och engagerade samhällsmedborgare är ett av demokratins fundament. Fram- synsdokumentet vill förmedla idéer och tankar till beslutsfattare, grupper och nya rörelser såväl inom som utanför folkbildningen, om vilken resurs folkbildningen är och vill vara både i och internationellt. Folk- bildningens framsyn fokuserar på elva utmaningar för folkbildningen. Folkbildningens organisationer, med skilda profiler men med en Prop. 2005/06:192 gemensam idégrund, vill spela en aktiv roll för att forma framtidens Bilaga 1 samhälle. Folkbildningen bär på en idégrund som lägger tyngdpunkten vid bildningens egenvärde, frihet, frivillighet och samspelet mellan människor. Viktigt är också fokuseringen på det livslånga, livsvida och livsdjupa lärandet. Utvecklingen och förnyelse av demokratin är ett överordnat uppdrag för svensk folkbildning. Strävan är att stimulera till ökat demokratiskt engagemang i samhället. Aktiva insatser för ökad jämställdhet i samhället skall ges högsta prioritet. Vidare skall folkbildningens organisationer verka för ett nyskapande folkrörelse- och föreningsliv. och folkhögskolor skall ytterligare skärpa sina insatser för att nå utsatta människor och grupper. Man skall motverka alla former av diskriminering. Människor med funktionshinder skall kunna delta i folk- bildningen på samma villkor som andra deltagare. och folkhögskolor skall också vara en drivande kraft för lokal och regional mobilisering, utveckling och tillväxt. Angeläget är också samarbetet med olika aktörer i det civila samhället, näringslivet och den offentliga sektorn. Folkbildningen skall vara en klar röst för mångfald och pluralism. Möten mellan människor med olika bakgrund i folkbildningen bidrar till en positiv dynamik. Folkbildningen skall bidra till ett ökat engagemang i vardagen för globala frågor genom konkreta och lokalt förankrade insatser. Viktigt är också att stärka folkbildningens engagemang i internationella organisa- tioner och nätverk. och folkhögskolor kan även, ibland tillsammans med bibliotek, lärcentra och andra utbildningsanordnare, stärka och utveckla rollen som lokala stödjepunkter för lärande i hela landet. Folkbildningen kan ta en ökat ansvar för utbildning av vuxna. Detta bland annat mot bakgrund av de positiva erfarenheterna från Kunskaps- lyftet. Det finns också en stor potential i fråga om olika former av yrkes- utbildningar. Folkbildningen bör även ges möjlighet att genomföra gymnasieutbildningar för unga. Folkbildningen kan även vara såväl en brygga till som ett komplement till högskolan. Arbetet med validering bör även omfatta folkbildningens olika studiemöjligheter. Folkbildningen skall bidra till att utveckla effektiva rehabiliterings- insatser med sikte på ökad livskvalitet och med ambitionen att människor skall kunna ta ansvar för sin egen försörjning. Folkbildningen skall bibehålla och utveckla positionen som största kulturarena, både när det gäller att förmedla kultur- upplevelser och erbjuda människor möjlighet till eget skapande. och folkhögskolor skall vara självklara mötesplatser och drivkrafter i det lokala kulturlivet. Folkbildningen skall ha en hög beredskap för att ompröva etablerade organisations- och verksamhetsformer. roll ska bi- behållas med en stark integritet att fatta beslut till nytta för folk- bildningen som helhet. Folkbildningens organisationer måste själva prioritera mellan olika angelägna uppgifter. Det finns också ett behov av folkbildningsforskning. Förteckning över remissinstanser som avgivit yttrande över slutbetänkandet Folkbildning i brytningstid (SOU 2004:30), utredningen får vara med? (SOU 2004:51) samt rapporten Följande remissinstanser har yttrat sig över betänkandena och rapporten: (), Ale kommun, , (), , kyrka och samhälle, Billströmska folkhögskolan, Billströmska folkhögskolan (även elevkåren samt läraren ), (), Dalkarlså folkhögskola, (), kommun, (), (), Folkhögskolan Hvilan, , , för arbetsliv och socialvetenskap (FAS), , , Färnebo folkhögskola, lärande (LärVux), , , , , , stad, Hagabergs folkhögskola, Handikappförbundens samarbetsorgan, , Hellidens folkhögskola, Hjo folkhögskola, , , , Högalids folkhögskola, , , , Kvarnby folkhögskola, , Kävesta folkhögskola, , i , i län, , , (), , i (LO), , , i , (), , , Migra- tionsverket, , Myndigheten för kvalificerad yrkes- utbildning, Mångkulturella finska folkhögskolan, kommun, Nationellt centrum för flexibelt lärande (CFL), Nationellt centrum för livslångt lärande (Encell), Bildningsverksamhet (NBV), , , , , , , utbildning (Rvux), Rörelsefolkhögskolornas intresseorganisation (), , , kommun, , Sida, , , kommun, , folk- högskola, , ut- bildningsstöd (SISUS) (numera för särskilt ut- bildningsstöd), , , Statistiska central- byrån (SCB), Statskontoret, Stiftelsen folkhögskola, (MKFC), Strömbäcks folkhögskola, Studie- främjandet, (), (), , Svenskt näringsliv, Akademikers (), roll- och konfliktspelsförbund (Sverok), (), Södra (TCO), Tollare folkhögskola, stad, kommun, universitet, , Utbildningsradion (UR), folk- högskola, , , Wiks folkhögskola, , Viskadalens folkhögskola, kommun, , Västra arbetares folkhögskola, folkhögskola, kommun, , Utanför remisslistan har dessutom följande instanser yttrat sig: Folkets Hus och Parker, Förbundet vi unga, bildningsforskning (FffF), Föreningen offensiv folkbildning, , Nationellt program för folkbildningsforskning (), , Ungdomar och Vuxna (FUB), , Sverigefinländarnas delegation, läns bildningsförbund (ULB). Följande remissinstanser har beretts tillfälle att avge yttrande, men har avstått: Bodens kommun, , De Handi- kappades , (), kommun, Förbundet , , kommun, , Ibn Rushd Studie- förbund, , , kommun, , , Lands- rådet för ungdomsorganisationer, , , Myndigheten för skolutveckling, hög- skola, kommun, kommun, , Skolledar- förbundet, kommun, kommun, kommun, , Unga hörselskadade, kommun. SUFO 2:s analys av kostnadsutvecklingen och dess konsekvenser för studieförbund och folkhögskolor Studieförbundens lokalavdelningar, som står som anordnare av folk- bildningsverksamheten, svarar för den helt dominerande delen av för- bundens ekonomi. Beräkningar gjorda av SUFO 2, ger vid handen att den totala omsättningen uppgick till . Av denna summa utgjorde den statsbidragberättigade folkbildningsverksamheten i lokalavdelningarna eller nästan 3,3 mdkr. Den övriga verksamheten vid avdelningarna svarade för eller . På central nivå omsatte studieförbunden , eller av totalsumman. Lokalavdelningarnas kostnader för den bidragsgrundande folk- bildningsverksamheten uppgick, enligt SUFO 2:s beräkningar, till 3 inklusive avskrivningar för . Personalkostnader, den enskilt största posten, utgjorde av kostnaderna. För studieförbunden låg kostnaderna för personalen i spannet från som lägst till som högst av kostnaderna. En jämförelse med studieförbundens intäkter visar att statsbidraget motsvarade av verksamhetens kostnader, med en spridning mellan studieförbunden inbördes från . Kommun- bidraget motsvarade och övriga bidrag av kostnaderna. Sammantaget motsvarade olika slag av bidrag följaktligen av studieförbundsavdelningarnas kostnader för den stats- bidragsberättigade folkbildningsverksamheten. Uppgifter hämtade från årliga samman- ställningar avseende studieförbundsavdelningarna visar att de samlade kostnaderna uppgick till 3 . var samma kostnader, enligt SUFO 2:s beräkningar, 3 . Det motsvarar en ökning på . Som jämförelse kan sägas att de samman- tagna kostnaderna 1991/92 uppgick till . Det är knappast en överskattning att anta att av beloppet avser folk- bildningsverksamhet, vilket skulle betyda att den sammanlagda kostnaden för lokalavdelningarnas folkbildningsverksamhet 1991/92 uppgick till 3 . Detta innebär en kostnadsökning på . Som jämförelse kan sägas att KPI steg . Studieförbundens redovisade verk- samhet har ökat . har det ekonomiska resultatet försämrats, främst . Folkhögskolornas ekonomi har granskats och finns redovisade i en av SUFO 2:s delrapporter; Särdrag kostar en studie om folkhögskolornas ekonomiska förhållanden i Fyra rapporter om folkbildning (SOU 2003:125). På kostnadssidan är personalkostnader den klart dominerande posten, motsvarande av den totala omslutningen för såväl landstings- som rörelsefolkhögskolor. Någon skillnad i fråga om personalkostnadernas andel finns inte heller om man ser till funktionen undervisning. Kostnaderna för administrativ personal är något lägre för landstingsfolkhögskolorna än för rörelsefolkhögskolorna. Av under- sökningen framgår också att många skolor har gjort personella ned- skärningar . Alla kategorier har berörts, men minsk- ningen har gällt främst pedagogisk personal. Man har bland annat anlitat färre timlärare och valt att inte återbesätta lediga tjänster. Fastighets- kostnaderna för rörelsefolkhögskolorna ökade, som andel av kostnaderna, från . Ökningen kan främst hänföras till hyreskostnader för små externatfolkhögskolor i stor- stads- och tätortsområden. Mycket talar för att folkhögskolornas kostnader, främst för personalen, kommer att öka ytterligare. En faktor som förväntas bidra till en fortsatt kostnadsökning är lärarlöner, som halkat efter i utveckling i förhållande till jämförbara lärargrupper inom andra skolformer. Mycket talar också för ökade kostnader för rekrytering av nya elever liksom för stöd till elever. Många folkhögskolor räknar med att framgent möta fler elever som, utan att vara funktionshindrade, är i behov av ett mer omfattande stöd än man kunnat ge. Likaså finns förväntade, ökade kostnader för sociala insatser. Med ett ökat behov av dessa extra insatser följer också ett växande behov av personell fort- och vidar- eutbildning. Studieförbundens organisation har genomgått en drastisk förändring. Antalet enheter har minskat kraftigt och en organisation med tre nivåer, lokalt, regionalt och nationellt, håller på att ersättas av två led. Förändringen innebär, enligt SUFO 2:s bedömning, vinster i form av möjligheter att organisera personalen och verksamheten mer rationellt. Till nackdelarna hör alldeles uppenbart ett glesare lokalt kontaktnät genom mindre och färre lokalavdelningar. Färre lokalkontor, och en övergång till lokalavdelningar för hela län, minskar möjligheterna att hålla alla kommuner informerade om verksamheten och påvisa verksam- hetens positiva konsekvenser för kommuninvånarna. Den minskade närvaron kan också ha bidragit till ett minskat intresse från kommunernas sida att stödja folkbildningen ekonomiskt och på andra sätt. Genom skapandet av storavdelningar har studieförbunden också, enligt SUFO 2:s bedömning, blivit mindre synliga i många människor vardag. Konse- kvenserna blir också sämre möjligheter för människor att få kontakt med studieförbunden, men kanske främst försämrade möjligheter att delta i anordnad verksamhet. SUFO 2 ser det som angeläget att berörda parter gemensamt söker finna vägar för en förbättrad kontakt. Denna fråga dis- kuteras även i avsnittet om parternas gemensamma ansvar för folk- bildningen och dess väl. Genom först satsningen på arbetsmarknadsutbildning och senare genom har folkhögskolorna fått ökade förutsättningar att nå nya grupper av deltagare. Å andra sidan har många skolor, inte minst de nya, ställs inför ekonomiska problem i takt med att satsningarna successivt minskat. Utredningens granskning pekar också på behovet av en långsiktig strategi där även det ekonomiska förutsättningarnas finns med. Enligt undersökningens slutsatser föreligger det också, för många skolor, ett behov av att stärka den ekonomiska och strategiska kompe- i skolledningen. En ytterligare konsekvens av den ekonomiska utvecklingen är att studieförbund och folkhögskolor måste åta sig en ökande andel upp- dragsutbildningar och annan form av verksamhet vid sidan den rena folkbildningsverksamheten. För folkbildningen som helhet, men främst vad gäller studieförbunden, kan konstateras att verksamhetens sammantagna volym ökat trots att den ekonomiska situationen försämrats. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: Statsministern , statsråden , , , , Y. , , , , , Andnor, Nuder, M. , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 2005/06:192 Lära växa, förändra Regeringens proposition om folkbildning