prop · GT03205 · 2006-05-30 00:00:00 — I den ovan nämnda propositionen konstaterade regeringen att utveck- lingen gått långsamt när det gäller könsfördelningen i börsföretagens styrelser. var endast 16 av ledamöterna var kvinnor. Frågan om och i så fall hur en kvotering på grund av kön kan införas i svensk lag- stiftning när det gäller styrelserna, framför allt i publika företag, utreds f.n. (dnr Ju/2005/5704/P). - Insatser för att öka kunskapen om skillnader mellan könen En rad myndigheter har i sina regleringsbrev för fått i uppdrag av regeringen att på olika sätt beakta och analysera kvinnors och mäns vill- kor. Så skall t.ex. i sin verksamhet belysa, analysera och beakta kvinnors och mäns villkor i förhållande till de jämställdhets- politiska målen och verka för att jämställdhetsperspektivet integreras i det praktiska arbetet hos huvudmännen. () skall ange hur många diskrimineringsärenden som rör kvinnor respektive män med funktionshinder och Myndigheten för handikappolitisk samordning (Handisam) skall uppmärksamma skillnader i levnadsvillkor mellan kvin- nor och män med funktionshinder. Länsstyrelserna ansvarar för att den nationella jämställdhetspolitiken får genomslag regionalt och lokalt. De skall vara ett stöd för arbetsplatser inom respektive län och arbeta för att initiera, stödja och bygga upp en ny kunskap inom jämställdhetsområdet. Kommunerna arbetar bl.a. med att ta fram jämställdhetsplaner, utbildningar i jämställdhet/genus för lärarna i kommunen samt gör särskilda satsningar på unga kvinnor och unga män genom jämställdhetsprojekt och tjejjourer. - Sambandet mellan bestämningsfaktorn och hälsa Diskriminering reducerar de drabbades möjlighet till delaktighet och in- flytande i samhället. Särskilt allvarligt är om människor utestängs från arbetsmarknaden eller särbehandlas i arbetslivet eftersom arbete för de allra flesta är grunden för en lyckad integration och ett hälsosamt liv. Ett flertal studier visar att det finns ett samband mellan upplevd etnisk diskriminering och hälsa. Det saknas dock fortfarande mycket kunskap kring hälsoeffekter av diskriminering på grund av sexuell läggning, socio- ekonomisk ställning, trosuppfattning, kön, ålder eller funktionshinder. Det finns enligt FHI ett stort behov av svensk forskning och kartläggning inom området. - Utvecklingen av bestämningsfaktorn har undersökt befolkningens attityder till etnisk och kulturell mångfald vid fyra tillfällen . Attityderna tycks vara desamma . av de tillfrågade in- stämde helt eller delvis i påståendet att det är bra för att människor från olika kulturer blandas med varandra. Regeringen kan därför konsta- tera att merparten av befolkning har en grundläggande positiv attityd till ett mångkulturellt , men också att denna andel borde bli högre. En av frågorna i FHI:s nationella folkhälsoenkät berör kränkande be- handling. Det är vanligare att kvinnor upplever att de har blivit utsatta för sådan. Andelen kvinnor och män som anger att de har utsatts för krän- kande behandling minskar kraftigt med åldern. Hos kvinnor mellan är det och motsvarande andel för åldersgruppen är . Här kan man även se tydliga skillnader mellan per- soner födda i respektive utomlands. Kvinnor födda i övriga och och män födda utanför uppger att de har ut- satts för kränkande behandling i större utsträckning än de som är födda i . Det samma gäller homo- och bisexuella och transpersoner. Enligt FHI:s redovisning om homo- och bisexuella och transpersoners (hbt- personers) hälsosituation (dnr S2005/10569/FH) är det vanligt att personer i dessa grupper känner sig utsatta för diskriminering, våld och trakasserier på grund av sin sexuella läggning. Detta gäller särskilt kvinnor. FHI anser det troligt att detta är en förklaring till den betydligt sämre psykiska hälsan hos HBT-personer än hos befolkningen i övrigt. FHI förespråkar därför att HomO får förbättrade möjligheter att på bred front arbeta mot diskrimi- nering och homofobi i samhället. FHI bedömde i Folkhälsopolitisk rapport det som angeläget att det lokala och regionala arbetet mot diskriminering stärks genom satsningar på att få fram mer kunskaper om diskrimineringens negativa påverkan på hälsan bland utsatta grupper i samhället. - Ombudsmän och diskrimineringslagstiftning Det finns flera lagar med syfte att motverka diskriminering: -Jämställdhetslagen (1991:433) som gäller villkoren i arbetslivet. -Lagen (1999:130) om åtgärder mot diskriminering i arbetslivet på grund av etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning. -Lagen (1999:132) om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av funktionshinder. -Lagen (1999:133) om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning. -Lagen (2001:1286) om likabehandling av studenter i högskolan. -Lagen (2003:307) om förbud mot diskriminering. -Lagen (2006:67) om förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling av barn och elever. Den sistnämnda lagen trädde i kraft . Ändamålet är att motverka diskriminering på grund av kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning och funktionshinder i de verksam- heter som regleras av skollagen. Därutöver skall lagen förhindra och före- bygga annan kränkande behandling som inte direkt kan hänföras till dessa DO, JämO, HO och HomO utövar i olika delar tillsyn över dessa lagar Skr. 2005/06:205 och bedriver opinions- och informationsarbete med anknytning till sina - Nationell handlingsplan för de mänskliga rättigheterna I regeringens nationella handlingsplan för de mänskliga rättigheterna (skr. 2005/06:95) aviseras att det skall övervägas vilka åtgärder som kan vidtas för att öka förutsättningarna för en god hälsa bland personer som utsätts för diskriminering. Bakgrunden är flera uppdrag som har lämnats till FHI om förhållandet mellan diskriminering och hälsa. Bland annat har FHI lämnat med en rapport om hälsosituationen för homo- och bisexuella samt transpersoner (se ovan). FHI bedriver även projektet hälsa tillsammans med DO, HO och HomO. Projektet omfattar bl.a. framtagande av kunskapsunderlag samt analys och komplet- terande studier inom området. (dir. 2002:11, 2003:69, 2005:8) har haft i upp- drag att se över en samlad diskrimineringslagstiftning. Kommittén har bl.a. analyserat vilka former av missgynnande på grund av bristande till- gänglighet som ett generellt diskrimineringsförbud skall omfatta, och vem som i olika situationer skall bära ansvaret för olika hinder eller brister i detta avseende. Kommittén lämnade sitt slutbetänkande En sammanhållen diskrimineringslagstiftning (SOU 2006:22) . Tillgänglighet som bestämningsfaktor beskrivs nedan. vårproposition (prop. 2005/06:100) behandlar regeringen ett antal förslag som innebär ett förstärkt antidiskrimineringsarbete. -bättre tillsyn av diskrimineringslagstiftningen, -förstärkning av antidiskrimineringsbyråer, -försök med avidentifierade ansökningshandlingar, -bekämpning av diskriminering i rättsväsendet, -utvidgning av storstadsarbetet samt -snabb integration av dem som fått permanent uppehållstillstånd till följd av den tillfälliga asyllagen. har i uppdrag att motverka diskriminering, rasism och främlingsfientlighet. Myndigheten samarbetar bl.a. med DO samt med föreningar och organisationer i det civila samhället. initie- rade ett antal större utvecklingsprojekt för att utveckla metoder för ökad integration i det svenska samhället. De projekt som till- delats stöd har fokus på att främja nyanländas inträde på arbetsmarknaden och utveckla verksamhet och metoder som motverkar diskriminering vid nyanländas etablering på arbetsmarknaden. - Sambandet mellan bestämningsfaktorn och hälsa Deltagande i kulturlivet skapar samhörighet, stärker den individuella ut- vecklingen och är ett kraftfullt verktyg för demokratiskt deltagande och för rätten och möjligheten att uttrycka sig. Detta avspeglar sig i de av riks- dagen antagna kulturpolitiska målen om att värna yttrandefriheten samt att verka för att alla får möjlighet till delaktighet i kulturlivet och till kultur- upplevelser samt till eget skapande. FHI framhåller att det är svårt att mäta kulturens påverkan på hälsan och resultaten bör tolkas med försiktighet. Olika studier pekar på att kultur- aktiviteter kan motverka och förebygga ohälsa, oberoende av tidigare kulturvanor. Kulturupplevelser är sociala till sin natur vilket gör det svårt att i forskning isolera effekten av kulturupplevelsen i sig. Flera studier visar att olika former av socialt deltagande, exempelvis i föreningar, är positivt för hälsan. - Utvecklingen av bestämningsfaktorn Svenskarna har blivit alltmer kulturaktiva. Under har bl.a. biblioteks- och teaterbesöken ökat markant. En av drivkrafterna bakom det ökande kulturdeltagandet tros vara urbaniseringen och den kraftigt höjda utbildningsnivån. Kulturvanorna skiljer sig avsevärt mellan grupper och mellan kvinnor och män inom och mellan grupperna. Tjänstemän ägnar sig i högre ut- sträckning än arbetare åt kulturella aktiviteter som att läsa böcker, besöka bibliotek samt delta i studiecirklar. Kvinnor besöker bibliotek oftare än män och går på teater medan män i högre utsträckning än kvinnor besöker olika idrottsevenemang samt utövar någon hobby . När det gäller regionala skillnader är människor i allmänhet mer kulturaktiva i tätbebyggda regioner (tabell 4.1). Tabell 4.1 Kulturaktiviteter i ett genomsnitt för åren 19961999 (senaste tillgängliga data) efter H-region. Procent av befolkningen som minst en gång deltagit i aktiviteten Kv. = kvinnor, M. Inte minst inom storstadsområdena finns det stora skillnader mellan olika Skr. 2005/06:205 områden. Inom dessa genomförs därför breda kulturinsatser i syfte att minska segregationen och skapa jämlika levnadsvillkor mellan människor. Regeringen anser att kunskapen inom området bör stärkas och har därför avsatt till mångvetenskaplig forskning om kultur och hälsa hos . FHI redovisar i Kultur för hälsa, en exempelsamling från forskning och praktik (Rapport 2005:23) en kartläggning av aktuell forskning inom området. - Strategiskt kulturpolitiskt arbete genomförde dåvarande ett första semina- rium riktat mot arbetslivet under rubriken som friskvård i arbets- livet. Ett diskussionstema gällde möjligheten att jämställa kulturaktiviteter med friskvård. genomför tillsammans med Skådebanan tre nationella seminarier med fokus på kultur, arbetsliv och hälsa, där företagsledare, forskare m.fl. deltar. Regeringen lyfter i sin kulturpolitiska Dagordning för kultur 20032006 fram vikten av nå ut med kultur i arbetslivet ur ett hälsoperspektiv och som ett sätt att öka delaktigheten och deltagandet i kulturen. Genom anslagsposten Kultur i arbetslivet, som disponerar, kan bidrag till arbetsplatsprojekt med inriktning mot kultur och hälsa prio- riteras. har i uppdrag att arbeta för att de kulturpolitiska målen får genomslag i samhället och att kulturpolitiska aspekter på utvecklingen beaktas inom andra områden, däribland folkhälsoområdet. Rådet har haft i uppdrag att identifiera sin roll inom folkhälsoområdet (se avsnitt 5.1) och även deltagit i den Nationella ledningsgruppen för folkhälsa och där bl.a. beskrivit dansens betydelse för hälsan. Inom ramen för den nationella satsningen för att främja barns och ungdomars fysiska aktivitet har tillsammans med Myndigheten för skol- utveckling, Nationellt centrum för främjande av fysisk aktivitet hos barn och ungdom och i initierat ett Nationellt ut- vecklingsprogram för dans i skolan där syftet är att etablera dans som ett inslag i det ordinarie skolarbetet. överlämnade en strategi för arbetet med kultur och folkhälsa till regeringen (dnr S2005/6577/FH). Strategin in- riktas på de målområden inom folkhälsopolitiken som sammanfaller med den kulturpolitiska inriktningen. Här ingår målområdena Delaktighet och inflytande i samhället, Trygga och goda uppväxtvillkor, Ökad hälsa i arbetslivet, En mer hälsofrämjande hälso- och sjukvård samt Ökad fysisk aktivitet. I strategin ingår bl.a. att undanröja hinder för människors del- tagande i kulturlivet, etablera kulturen ur ett folkhälsoperspektiv med regionala aktörer, samla och sprida kunskap om kultur och folkhälsa och att tillsammans med FHI medverka i att ta fram statistik och upp- följningssystem inom folkhälsa och kultur på nationell nivå. - Sambandet mellan bestämningsfaktorn och hälsa För att må bra har människor behov av att känna delaktighet och möjlighet att påverka sina egna liv och samhällsutvecklingen. hang och meningsfullhet är begrepp som ofta återkommer när det gäller att förstå varför vissa människor klarar påfrestningar bättre än andra. individer känner sig socialt delaktiga är även en förutsättning för att man skall kunna förstå det samhälle man lever i. har visat att låg delaktighet ger en ökad risk för hjärtinfarkt samt att personer med låg delaktighet röker mer och är mer fysiskt inaktiva på fritiden än andra grupper. Att vara socialt aktiv och att ha en meningsfull uppgift minskar även risken att drabbas av psykisk ohälsa och att I FHI:s rapport insatser och hälsa (2005:47) undersöktes för första gången sambanden mellan fysisk och psykisk hälsa och frivilliga insatser i samhället. De som arbetar frivilligt eller har tillgång till andra typer av informella nätverk har ett större socialt kapital vilket påverkar De frivilligt aktiva har i genomsnitt bättre hälsa än de som inte är aktiva. Enligt undersökningen finns det skillnader inom gruppen Socialt deltagande verkar ha större positiv effekt på äldres hälsa än på yngres. För de senare finns ingen mätbar skillnad. också större hälsoskillnader mellan kvinnor som arbetar frivilligt och de som inte gör det än mellan motsvarande grupper av män. - Utvecklingen av bestämningsfaktorn FHI kartlade det sociala deltagandet. Folkhälsopolitisk rapport (dnr S2005/7557/FH). En person anses ha lågt socialt deltagande om han eller hon deltar i högst en av 13 aktiviteter som räknas upp i FHI:s nationella folkhälsoenkät. Det fanns tydliga skill- nader mellan olika grupper. Det finns även skillnader mellan olika socio- Yrkesarbetande av båda könen har vanligen hög Långtidssjukskrivna kvinnor och ålderspensionärer (för båda könen) har ofta ett lågt socialt deltagande. lågt socialt deltagande är betydligt vanligare bland män i arbetaryrken () än bland män i tjänstemannayrken (). män i åldrarna har andelen helt socialt isolerade ökat något. klaringar till denna utveckling kan vara att färre får insatser från kom- munerna och att anhöriga och föreningar inte har samma möjlighet att ställa upp som . - Insatser för ökad delaktighet Regeringen har uppmärksammat delaktighet som en viktig fråga inom Ett av regeringens åtta långsiktiga målområden för att bryta den sociala och etniska segregationen i storstadsregionerna är att det demokratiska deltagandet och delaktigheten bör öka i utsatta bostads- områden (prop. 1997/98:165). Regeringen redovisar i budgetpropositionen för att under de år som storstadsarbetet har pågått har det har skett en positiv utveckling. Den samlade bilden är att dialogen med boende har breddats och kontaktytorna blivit fler mellan stadsdelsförvaltningarna och de boende, men även mellan andra lokala aktörer och de boende. stadsdelar finns strategiska mötesplatser för dialog: t.ex. Idépunkten Skr. 2005/06:205 i (), Strategiforum i () och Kvarterslyften i (). Trots det måste det påpekas att skillnaderna är betydande i för- hållande till riksnivån när det gäller andra sätt att mäta, t.ex. valdel- tagande. Även andra kommuner har genomfört motsvarande insatser. Dessa erfarenheter bör enligt FHI tas till vara och spridas till fler kom- muner, landsting och regioner. Särskilt viktigt är det att boende i utsatta stadsdelar ges möjligheter till ökad delaktighet och inflytande över ut- vecklingen av den egna stadsdelen och de egna livsvillkoren. I den nationella handlingsplanen för handikappolitiken (prop. 1999/2000:79) slår regeringen fast att handikappolitiken skall inriktas på att identifiera och att undanröja hinder för funktionshindrades möjligheter till full delak- tighet och jämlikhet i samhället. Bristande tillgänglighet och bemötande leder till att kvinnor och män samt flickor och pojkar med funktionshinder inte har samma möjligheter som andra att göra sina egna val ifråga om t.ex. delaktighet i samhällslivet. Att förbättra tillgängligheten är ett av de centrala målen i handlingsplanen. Tillgänglighet används som samlande begrepp för både tillgänglighet och användbarhet och har olika innebörd för personer med olika funktionshinder. Alla samhällssektorer har ett ansvar för att genomföra de åtgärder som behövs för att funktionshindrade skall kunna delta i samhället på lika villkor som andra. En uppföljning av den nationella handlingsplanen har lämnats till (skr. 2005/06:110). Förebyggande insatser för ungdomar som riskerar att hamna i kriminali- tet, missbruk eller socialt utanförskap behandlas i avsnitt 4.3. Föreningsmedlemskap är en annan viktig del av ungdomars sociala del- tagande. delar ut i statsbidrag till ungdomsorganisationer för att främja barns och ungdomars demokratiska fostran, främja jämställdhet mellan könen och jämlikhet mellan olika ungdomsgrupper, ge barn och ungdomar en meningsfull fritid och för att engagera fler ungdomar i föreningslivet. Därtill kommer ca från AB Svenska Spels överskott som fördelar till ungdomsorganisationernas lokala verksamheter. Det finns en stor potential för utveckling av den ideella sektorn som vänder sig till äldre och deras anhöriga. Närmare hälften av befolkningen i åldrarna är medlemmar i en eller flera pensionärs- föreningar. Många äldre blir också allt mer engagerade i frivilligt socialt arbete. Regeringen verkar för att kommunerna skall hitta nya och fördju- pade former för samverkan med frivilliga och ideella krafter. ges ca i stimulansbidrag till kom- munerna för detta ändamål, se Nationell utvecklingsplan för vård och omsorg om äldre (prop. 2005/06:115, s. 9396). - Sambandet mellan bestämningsfaktorn och hälsa Människors sociala relationer är av stor betydelse både för det egna väl- befinnandet och för möjligheten att handskas med redan uppkomna häl- soproblem. Ett flertal studier visar att personer som har fungerande infor- mella sociala nätverk har en bättre självrapporterad hälsa samt färre hjärt- Skr. 2005/06:205 kärlsjukdomar än personer som inte har det. Detta beror antagligen på att de med ett bra socialt nätverk i mindre grad utsätts för stress. Det är också väl belagt att sociala relationer har stor betydelse för t.ex. rökvanor, alko- holvanor och andra former av riskbeteende samt kost- och motionsvanor. - Utvecklingen av bestämningsfaktorn FHI kartlägger genom sin nationella folkhälsoenkät förekomsten av socialt stöd för olika grupper. Kompletterande information erhålls genom Statis- tiska centralbyråns (SCB:s) Undersökningar av levnadsförhållanden, (). Dessa har genomförts och berör bl.a. sociala relationer. har andelen personer som uppger att de saknar en nära vän minskat. Däremot har antalet äldre () som är socialt isolerade ökat något mellan och . Mer än var tredje person känner oro över att bli ensam när han eller hon tänker på sin framtid. Var femte person uppger att han eller hon har ett tydligt behov av medmänsklig kontakt. Enligt SCB har män en sämre kvalitet i sina sociala relationer än kvin- nor utom i åldersgruppen . Bland äldre finns en med åldern ökande grupp som har mycket små nätverk och svagt socialt stöd. Efter- som maken/makan oftast är den viktigaste källan till det sociala stödet bland de allra äldsta, måste äldre ensamstående kvinnor anses vara mycket sårbara i detta hänseende. En orsak är att kvinnor vanligen gifter sig med något äldre män och att männens medellivslängd i är kortare än kvinnornas. Det är viktigt att motverka isolering för att minska stress, öka livskva- liteten och därigenom motverka risk för depression. Förhållandet att an- talet platser i särskilt boende minskar kan leda till att fler äldre upplever isolering och ensamhet . Öppna dagverksamheter, väntjänst- centraler, mötesplatser som matserveringar och andra verksamheter i kommunens eller andra organisationers regi motverkar isolering och ensamhet. Det finns skillnader mellan olika socioekonomiska grupper. Kvinnor och män i arbetaryrken saknar emotionellt stöd oftare än tjänstemän. Kvinnor och män födda utanför saknar emotionellt stöd i större utsträckning än de som är födda i . FHI:s kartläggning av HBT- personers hälsa visar att de oftare än befolkningen i övrigt saknar emotionellt stöd och att de känner att de inte kan lita på merparten av människorna. FHI har även kartlagt vilken möjlighet människor har att få hjälp när de har praktiska problem eller är sjuka. Det är vanligare att män än kvinnor saknar praktiskt stöd och andelen ökar med åldern. Kvinnor och män födda utanför saknar praktiskt stöd i större utsträckning än de som är födda i . - Sambandet mellan bestämningsfaktorn och hälsa Tillgänglighet är en grundläggande förutsättning för människors delak- tighet i samhället. En otillgänglig omgivning inskränker rörelsefriheten och valfriheten för många människor. För att bestämma över sin egen till- Skr. 2005/06:205 varo är det viktigt att kunna ta sig dit man vill, att kunna välja den biograf eller restaurang man önskar och att kunna hälsa på sina vänner utan att behöva hjälp för att klara av fysiska hinder. Personer med funktionshinder har i högre grad än andra problem med tillgängligheten. De kan vara beroende av färdtjänst för att kunna umgås med vänner, komma ut i samhället eller ta sig till grönområden. Trappor, byggnader utan hiss och otillgängliga allmänna färdmedel skapar svåra barriärer. De måste planera allt de skall göra och ha ständig beredskap för att ändra planerna. Allt detta kan bidra till att skapa och förstärka utan- förskap, maktlöshet och ett praktiskt beroende av andra människor. En konsekvens är att hälsan kan påverkas negativt. Att ha ett funktionshinder är inte alltid liktydigt med att ha en försämrad hälsa men däremot kan det vara en hälsorisk att ha ett funktionshinder. Ett rörelsehinder innebär ofta ett slitage på kroppen som kan ge smärta och förslitningsskador. Enligt 19881999 uppgav något i grupperna rörelsehindrade och svårt rörelsehindrade att deras hälsotillstånd var dåligt eller mycket dåligt. Av hela befolkningen uppgav att de an- såg sitt hälsotillstånd vara dåligt eller mycket dåligt. När det gäller det psykiska välbefinnandet så uppgav en högre andel av de rörelsehindrade och svårt rörelsehindrade att de känner trötthet, ängslan, oro eller ångest jämfört med den övriga befolkningen. - Utvecklingen av bestämningsfaktorn Bestämningsfaktorn fysisk tillgänglighet följs via indikatorn andelen funktionshindrade (rörelsehindrade/synskadade) som inte behöver gå i trappor för att komma ut ur eller in i sin bostad. indikator finns och statistik hämtas från SCB:s ULF-under- Trots att andelen som inte behöver gå i trappa för att komma ut ur och in i sin bostad varierat något så har det skett en viss förbättring för befolkningen i sin helhet. I jämförelse med befolkningen i sin helhet är det också en större andel rörelsehindrade/synskadade som inte behöver gå i trappa för att komma ut ur och in i bostaden. ritet av de funktionshindrade måste fortfarande gå i trappor för att komma in eller ut från bostaden. Även andelen äldre som inte behöver gå i trappa för att nå bostaden har ökat från till 23 respektive 30 procent för kvinnor respektive män . antog propositionen Från patient till medborgare med en nationell handlingsplan för handikappolitiken (prop. 1999/2000:79, 1999/2000:SoU14, rskr. 1999/2000:240) som sträcker sig fram Regeringen framhöll bl.a. att personer med funktionshinder skall ha samma rätt som alla andra att delta i samhällslivet och få del av samma utbud av varor, tjänster, service och kultur. Regeringen överlämnade sin andra uppföljning av den nationella handlingsplanen för handikappolitiken (skr. 2005/06:110) till Arbetet har gått framåt när det gäller att öka tillgängligheten i