prop · GT03110 · 2006-03-22 00:00:00 — Strukturbidrag fördelas dels i form av ett fast bidrag, dels i form av ett rörligt bidrag som grundas på det totala antalet medlemmar och verksamma lokalavdelningar. I statsbidragssystemet kan också ett särskilt bidrag sökas av sådana organisationer som genom sin verksamhet bedöms uppfylla målen för statsbidraget till ungdomsorganisationerna men som på grund av sin organisatoriska karaktär inte kan komma i fråga för statsbidrag i form av struktur-, utvecklings- eller etableringsbidrag. Särskilt bidrag kan även sökas av statsbidragsberättigade ungdomsorganisationer för funktions- hindrade som har resurskrävande verksamhet. Stödet fördelas i form av ett schablonbidrag. Målen för idrottspolitiken är att ge möjligheter för flickor och pojkar, kvinnor och män att motionera och idrotta för att främja en god folk- hälsa, att stödja en fri och självständig idrottsrörelse samt att ge kvinnor och män positiva upplevelser av idrott som underhållning. Härvid är frågor om tillgänglighet av stor betydelse. Turistpolitikens mål syftar bl.a. till att det skall vara möjligt för alla att ta del av det utbud av upplevelser som riktar sig till turister, såväl kvinnor som män, i . Framtidens konsumenter av dessa upplevelser kom- mer i ökande grad bestå av äldre personer och personer med funktions- hinder. Turistpolitikens mål har en nära koppling till de handikappoli- tiska målen och arbetet med att göra hela samhället mera tillgängligt. För turistpolitiken är exempelvis tillgänglighetsskapande insatser på de transport- och kulturpolitiska områdena högt prioriterade. Här gör Ban- verket, , , , Riksantikvarieämbe- tet, och viktiga insatser. Ökat statsbidrag till handikapporganisationerna I handlingsplanen för handikappolitiken argumenterade regeringen för att statsbidraget till handikapporganisationerna skulle ökas. Det huvudsak- liga motivet var att stärka handikapprörelsens möjligheter att påverka förverkligandet av de handikappolitiska målen. Från och med ökades statsbidraget med och tillfördes ytterligare vilket innebar en sammanlagd nivåhöjning med . tillfördes även anslaget engångsvis . finns särskilda medel anslagna för att dämpa de negativa effekterna som det statsbidragssystemet som har införts successivt har inneburit för några få organisationer (1,5 miljoner , ytter- ligare 3 miljoner för och ytterligare 2,9 miljoner). Sam- manlagt ingår således 7,4 miljoner i de särskilda medlen . gäller det nya statsbidragssystemet för handikapporganisationer fullt ut, vilket bl.a. innebär att grundbidraget blir detsamma för alla organisationer, dvs. Under övergångsperi- oden 20002004 har grundbidraget successivt trappats ned för många organisationer. har även handikapporganisationernas medlemsrapportering granskats. Arbetet, som genomförts av en särskild utredare på uppdrag av , redovisades . genomförde dessutom en kartläggning och granskning av handikapporganisationernas regionala och lokala före- ningar. Syftet var att få mer ingående kunskaper om det lokala och regionala föreningsliv som organisationerna hänvisar till i sina ansök- ningar om statsbidrag. Med anledning av tillkännagivande avseende medelsanvis- ningen till anslaget för (bet. 2004/05:SoU1, rskr. 2004/05:114 2004/05:115), beslutade regeringen om en ändring av förordningen (2000:7) om statsbidrag till handikapp- organisationer. Ändringen innebar att merkostnadsbidraget för beräknades enligt riktlinjer som gällde för . Stöd till idrott för funktionshindrade Statens stöd till handikappidrotten förmedlas genom Riksidrottsför- bundets försorg till () och till (). utgår ca till SHIF och ca till SDI. SHIF får utöver grundbidraget ett årligt bidrag baserat på beräknade kostnader för för- beredelser och deltagande i Paralympics () samt ett årligt bidrag på för en talang- satsning inom svensk handikappidrott. Regeringen har därutöver gett bidrag till SHIF för planering och genomförande av projektet , till Svenskt Utvecklingscentrum för Handikappidrott för genomförande av om fysisk aktivitet för personer med funktionshinder , till Svenskt Utvecklings- centrum för Handikappidrott för att utarbeta en ficering av idrottare med intellektuellt funktionshinder samt till SDI för kostnader i samband med genomförandet av en kongress i . Samlad bedömning och fortsatta insatser Stödet till handikapporganisationerna uppfyller två angelägna syften. Ett syfte är stärka handikapprörelsens verksamhet ur en demokratisk syn- punkt. Som folkrörelse berikar handikapprörelsen den demokratiska arenan. Ett annat syfte att stärka möjligheterna till kollektivt inflytande för enskilda personer som kan ha svårt att göra sina röster hörda på egen hand. Handikapprörelsens arbete med att driva sina medlemmars intresse har en betydelsefull inverkan på den enskildes möjligheter till inflytande över sin egen situation. I de flesta kommuner och landsting finns exem- pelvis ett handikappråd eller motsvarande som är till för att skapa en dialog mellan myndighetsföreträdare och företrädare för handikapporga- nisationer. Även i andra sammanhang ökar medvetenheten om betydel- sen av så kallad brukarmedverkan, exempelvis inom FoU-verksamhet och i kvalitets- och utvärderingsarbete. Regeringen bedömer således att handikapprörelsen uppfyller en viktig funktion såväl som intressepoli- tiskt pådrivande kraft som att stärka den enskilde exempelvis i kontakter med olika myndigheter. lämnade Handikappförbundens samarbetsorgan (HSO) in förslag på vissa förändringar i villkoren för och principer för fördelningen av statsbidraget till regeringen. Förslagen syftar till att skapa förenkling, förutsägbarhet och långsiktig hållbarhet i statsbidrags- systemet. Förslagen bereds i . Regeringen har tillsatt en särskild utredare (dir. 2005:117) som skall utreda den statliga folkrörelsepolitiken och lämna förslag om framtida inriktning, omfattning och utformning. I utredarens uppdrag ingår att utreda och föreslå lämpliga åtgärder rörande bidrags- givning och annan finansiering av folkrörelsernas och det övriga före- ningslivets verksamhet. Utredaren skall med utgångspunkt i Statskonto- rets redovisning i rapporten till ideella organisationer (2004:17) överväga om det finns behov av gemensamma principer för den statliga bidragsgivningen till folkrörelserna och det övriga föreningslivet, t.ex. om bidrag skall ges, vilken bidragsform som bör användas och vilka vill- kor som skall knytas till bidraget. En aktuell och viktig fråga som kom- mer att behandlas av utredaren som en del av dessa överväganden är exempelvis hur minoritetspolitiken får genomslag i bidragsgivningen inom olika politikområden. Ett underlag för utredaren är bl.a. rapporten till handikapporganisationer (2005). Utreda- ren skall redovisa uppdraget . Ökad tillgänglighet till turistattraktioner Ett viktigt område ur turistisk synpunkt är tillgängligheten till olika turistattraktioner. Allmänna arvsfonden har bl.a. bidragit till finansie- ringen av en rad olika projekt som syftar till att göra turistattraktioner tillgängliga. Det behövs dock bättre information om och konkreta förslag till hur tillgängligheten kan bli bättre. Regeringen avser därför att ge lämplig aktör i uppdrag att i samverkan med berörda sektorsmyndigheter göra en bred översyn av vilka insatser som genomförts i syfte att göra olika typer av turistattraktioner tillgäng- liga för personer med funktionshinder. Utifrån resultatet av översynen bör förslag till lämpliga åtgärder för att öka tillgängligheten till turist- attraktioner lämnas (prop. 2004/05:56, bet. 2004/05:NU13, rskr. 2004/05:295, En politik för en långsiktigt konkurrenskraftig svensk turistnäring). Turistdelegationen presenterade en rapport, Turism för alla från illusion till verklighet, om pågående arbete i för att öka möjligheterna för personer med funktionshinder att vara turist. Rapporten skall även vara ett underlag för det fortsatta utvecklingsarbetet Skr. 2005/06:110 för en ökad tillgänglighet till svenska turistmål. Sammanfattning och slutsats: Samverkan mellan de statliga forsk- ningsfinansiärerna kring forskning om handikapp och funktionshinder har ökat. Regeringen bedömer det angeläget att denna utveckling fort- går. Inom alla samhällsområden behövs ökade kunskaper om de hinder som finns för att flickor och pojkar samt kvinnor och män med funktionshinder skall bli fullt delaktiga i samhället. Ett exempel är frågan om diskriminering och inflytande. Forskning om funktionshinder och handikapp spelar en viktig roll för att få ökad kunskap om hur den nationella handikappolitiken förverkligas i samhället. Det behövs kunskap inom samtliga samhällsområden av- seende diskriminering, tillgänglighet och möjligheten till självbestäm- mande för personer med funktionshinder. Psykiskt funktionshindrade är en särskilt utsatt grupp som det behövs mer kunskap om. En allt större del av befolkning kommer att bestå av äldre personer vilket innebär att behovet av forskning kring tillgänglighet och tekniska hjälp- medel ökar. Här kan även finnas goda kommersiella möjligheter för svenska företag. På uppdrag av regeringen presenterade för arbetsliv och socialvetenskap (FAS) ett förslag till forskningsprogram om funktionshinder Program för forskning om funktionshinder och handi- kapp. Arbetet med att ta fram programmet skedde i dialog med andra finansiärer och förslaget har lämnats till regeringen. I förslaget föreslås att samtliga statliga forskningsfinansiärer ges ett uttryckligt ansvar för att stödja forskningen om funktionshinder och handikapp och grundforsk- ningens betydelse på området betonades. Programmet är fortsatt aktuellt för rådets arbete. Forskning om funktionshinder och handikapp har stor betydelse för att öka kunskapen om levnadsvillkoren för människor med funktionshinder. FAS har i sitt regleringsbrev ett särskilt ansvar för att svara för samord- ning av forskning om funktionshinder och handikapp. ning som FAS gjort inom ramen för detta samordningsuppdrag för åren 20022004 uppgick den totala finansieringen av handikappforskning hos samtliga finansiärer till , av denna summa svarade Stöd till forskning om funktionshinder och handikapp består av projektmedel, programstöd och anställningar. Programstöden anses vara viktiga för att främja uppbyggnaden av forsk- ningsmiljöer. beviljades två av de programstöd FAS finan- sierat fortsatt finansiering för en andra treårsperiod t.o.m. . Olika finansiärer stöder forskning på området utifrån sina verksamhets- områden. påbörjade en större temasatsning om utsatta grupper i arbetslivet, Ett arbetsliv för alla. Forskning om människor med funktionshinder i arbetslivet är en viktig del i denna sats- ning. Temaperioden sträcker sig t.o.m. och förhoppningen är att satsningen skall resultera i att en forskarmiljö inom fältet funktionshinder och arbetsliv förstärks. Temasatsningen avser att belysa funktionshinder och arbetsliv utifrån olika synvinklar och med olika forskningsmetoder. Under etableringsfasen har stor vikt ägnats åt att identifiera kunskaps- läget inom området. har även arrangerat forskarseminarium på temat ett arbetsliv för människor med funktionshinder. har anslagit en budget på och ett flertal olika projekt kommer att starta inom ramen för satsningen. Av stöd till forskning på området återfinns en stor del inom det medicinska området. Det stöd som ges av för miljö, areella näringar och samhällsbyggande (Formas) till forskning om funktionshinder och handikapp är fokuserat på tillgänglighet i och planering av den fysiska miljön. stöd till forskningen har till stor del varit fokuserad på IT och hjälpmedel. genomförde FAS en inventering av forskningsidéer om funktionshinder och handikapp. En efterföljande konferens om idéer och framtida vägar för svensk forskning om funktionshinder och handikapp samlade både forskare, yrkesverksamma och representanter från handi- kapprörelsen. Forskningsområdets tvärsektoriella och tvärvetenskapliga karaktär påpekas såväl som behov av förbättrad kunskap inom dessa om- råden. Dialogen mellan forskningsfinansiärerna har fortsatt. Frågor kring en gemensam forskningsplanering om funktionshinder och handikapp och former för samarbete har stått i fokus. En arbetsgrupp med representanter från FAS, Formas, och , har utarbetat ett för- slag till gemensam satsning på funktionshinder, tillgänglighet och delak- tighet. Gruppen har även diskuterat en gemensam utlysning av forskar- assistenttjänster för att ge utrymme för yngre lovande forskare att utveckla sin forskning inom området, liksom en gemensam pott för policyseminarier och andra former av nätverksstöd. Samlad bedömning och fortsatta insatser Samverkan mellan de statliga forskningsfinansiärerna kring forskning om funktionshinder och handikapp har ökat. Man har gått från dialog kring ett forskningsprogram till en gemensam idéinventering av forskningsför- slag och till ett förslag om gemensam satsning på området. Gruppen och de aktiviteter den kan initiera spelar en viktig roll då den kan uppmärk- samma forskningsfrågor som riskerar att hamna mellan stolarna i den befintliga strukturen för forskningsfinansiering. Regeringen bedömer det angeläget att denna utveckling fortgår. Handikapperspektivet skall genomsyra alla delar av regeringens politik och därmed alla samhällsom- råden. Det behövs ökade kunskaper kring de hinder som finns för att per- soner med funktionshinder skall bli fullt delaktiga i samhället. Detta gäller även barn med funktionshinder. Ett exempel är frågan om diskri- minering och inflytande. Ett sätt att utvidga samverkan kring frågorna är samråd mellan forskningsfinansiärerna och andra aktörer exempelvis Myndigheten för handikappolitisk samordning (Handisam), som enligt sin instruktion skall initiera forskning. Sammanfattning och slutsats: Hälso- och sjukvårdens verksamhet berör i princip hela befolkningen och regeringens satsningar inom om- rådet kommer således alla medborgare till del. Barn, unga och vuxna med funktionshinder har ofta mer kontakt med sjukvården än andra. På så sätt har generella förbättringar större betydelse för denna grupp än för andra grupper. Tillgänglighetssatsningen inom hälso- och sjuk- vården och vårdgarantin har således inneburit viktiga reformer för ökad trygghet och livskvalitet för många flickor och pojkar samt kvin- nor och män med funktionshinder. Det finns även delar av hälso- och sjukvårdens verksamhet som till stora delar berör just personer med funktionshinder. Hit hör habili- tering och rehabilitering, liksom hjälpmedelsverksamheten. Social- styrelsens normerande arbete inom detta område är betydelsefullt för att skapa en enhetlig och rättssäker tillämpning av hälso- och sjuk- vårdslagen. Regeringen anser att det är viktigt att fortsätta sätta fokus på dessa frågor inom hälso- och sjukvården. spelar en viktig roll i sin funktion som nationell resurs inom hjälp- medelsområdet. Vidare finns nationella kunskapscenter för vissa sällsynta diagnoser som stödjer ordinarie hälso- och sjukvården med expertkunskaper. Regeringen har permanentat och ökat det statliga stödet till Rett center och barnhabiliteringen vid . Genom det nya nationella kun- skapscentret för dövblindfrågor, som har inrättats med stöd av statliga bidrag, har sjukvårdshuvudmännen fått tillgång till värdefulla kun- skapsresurser beträffande behoven av stöd till personer med dövblind- het och särskilda omständigheter som hör samman med funktionshind- ret. För att säkerställa en hög vårdkvalitet och en ekonomiskt effektiv verksamhet, inte minst för små och mindre kända handikappgrupper, har regeringen föreslagit en ny organisation av rikssjukvården. Sammantaget har dessa åtgärder inneburit en bättre tillgång till ade- kvata hälso- och sjukvårdsinsatser för personer med sällsynta diagno- ser i . Mål och åtgärder enligt handlingsplanen (prop. 1999/2000:79): utses till sektorsmyndighet. Bättre tillgång till habilitering och rehabilitering. Inom hälso- och sjukvården har en snabb kunskapsutveckling skett, vilket innebär att patienterna får tillgång till nya, effektiva behandlings- metoder. För barn och ungdomar med funktionshinder har såväl diagnostik som kunskap om hur man lindrar symtom förbättrats. Nya metoder skapar goda förutsättningar för vård och omsorg av hög kvalitet. har emellertid pekat på att det är svårt att få en hel- täckande bild av behov och insatser i hälso- och sjukvården för personer med funktionshinder och långvarig sjukdom. Studier har visat att perso- ner med funktionshinder har sämre hälsa, oftare besöker läkare och tandläkare samt har högre utgifter för läkemedel. De har oftare besvär av ängslan, oro och ångest. Det är betydligt vanligare att personer med funktionshinder anger att de haft behov av läkarvård men inte sökt. Orsaken kan vara bristande tillgänglighet till vård, avgifter, sjukdomen i sig eller något annat. Även personer med psykiska funktionshinder har somatiska behov som inte tillgodoses. När handikappreformen genomfördes förtydligades sjukvårdshuvudmännens ansvar för habilitering, rehabilitering och hjälpmedel i hälso- och sjukvårdslagen (1982:723) (HSL). Stimulans- bidrag för utveckling av habilitering och rehabilitering påskyndade utvecklingen inom området och minskade skill- naderna i tillgång till habilitering och rehabilitering mellan grupper och geografiskt. Kartläggningar som senare genomfört har visat att skillnader i tillgång till habilitering och rehabilitering kvarstår. De visade också att vissa grupper har svårare att få rehabiliterande insatser än andra, t.ex. äldre och personer med psykiska funktionshinder. Motsvarande undersökning av landstingens habiliterings- och rehabilite- ringsinsatser till barn och ungdomar visade att de som tas emot av lands- tingen får sina behov av habilitering/rehabilitering tillgodosedda, men att landstingen ofta saknar kunskaper om vilka barn och ungdomar med funktionshinder som finns i regionen, hur de fördelar sig åldersmässigt och vilka behov av habilitering/rehabilitering de har. Nya grupper med behov av habilitering har tillkommit , exempelvis barn med neuropsykiatriska funktionshinder. Det förefaller som om den utvecklingen inte alltid har sin motsvarighet när det gäller att erbjuda adekvata insatser för dessa barn och ungdomar. har betydande insatser gjorts på lokal, regional och nationell nivå för att komma tillrätta med problemen. Landstingens decentraliserade barnhabilitering, med team med flera olika professioner t.ex. arbetsterapeut, sjukgymnast, psykolog, kurator och logoped har på många håll fått utökade resurser. Alltfler barn och ungdomar har habiliteringsplaner som upprättas i sam- råd med föräldrarna och eller den unge själv. Planen underlättar uppfölj- ning av insatserna och kan utgöra underlag för verksamhetens priori- teringar och för planering av verksamheten. Det är således när det gäller landstingens planering som anser att åtgärder krävs för att förbättra tillgången till habilitering och rehabilitering för barn och ung- domar med funktionshinder. I årsredovisningarna har särskilt redovisat myndighetens insatser för att stödja landstingen i detta arbete. Sjukvårdshuvudmännens ansvar för hjälpmedel enligt hälso- och sjuk- vårdslagen omfattar hjälpmedel i den dagliga livsföringen och hjälp- medel för vård och behandling. Både avgifter och ansvarsfördelning avseende hjälpmedel, är frågor som har behandlats av LSS- och hjälpmedelsutredningen (SOU 2004:83), som lämnades till regeringen . Utredningen har konstaterat att avgifterna för hjälpmedel skiljer sig mellan olika landsting. Utred- ningen har också pekat på att ansvaret för hjälpmedel är delat mellan olika huvudmän landsting (personliga hjälpmedel), kommun (hjälp- medel i skolan), arbetsförmedling och (hjälpmedel i arbetslivet) med följden att vissa gränsdragningsproblem kan uppstå. Det är således när det gäller landstingens planering som anser att åtgärder krävs för att förbättra tillgången till habilitering och rehabilitering för barn och ungdomar med funktionshinder. En åtgärd som arbetar med inom ramen för sitt sektorsansvar är att utveckla en modell för verksamhetsuppföljning inom olika rehabili- teringsverksamheter. Modellen skall kunna användas på lokal, regional och nationell nivå. konstaterar att man som patient i rehabiliteringsprocessen befinner sig i ett utsatt läge och har begränsade möjligheter att påverka. I modellen har därför patientens och den när- ståendes kunskap om medverkan integrerats som en självklar del. Projek- tet genomförs i dialog och samråd med handikapprörelsen. Samverkan kring barn och unga med funktionshinder har även haft regeringens uppdrag att i samverkan med , och Specialskolemyn- digheten intensifiera arbetet med att tydliggöra ansvarsfördelningen och effektivisera samverkan mellan olika huvudmän när det gäller stödet till barn och ungdomar med omfattande funktionshinder. Uppdraget redo- visades i rapporten och samverkan helhetsper- spektiv på samhällets stöd till barn och unga med funktionshinder. och unga med funktionshinder behöver stöd från olika huvudmän. 2005/06:110 finns därmed ett behov av samplanering och kännedom om varandras En idéskrift har också publicerats (Ta ansvar för samverkan! Helhetsperspektiv på samhällsstöd till barn och unga med funktions- hinder, 2005). har genomfört en kart- läggning av samverkansavtal kring barn och unga med funktionshinder. Endast cirka 40 kommuner, varav flertalet i , uppger att de har sådana avtal. Intresset för samverkansavtal är dock relativt stort. Nationell handlingsplan för utvecklingen av hälso- och sjukvården antog en nationell handlingsplan för utveck- ling av hälso- och sjukvården. I handlingsplanen angavs inriktningen för primärvård, vård och omsorg om äldre, psykisk ohälsa samt för till- gänglighet och mångfald. För att stimulera utvecklingen omfattade hand- lingsplanen fyra delar: utvecklingsavtal, resurstillskott, uppföljning samt stöd till forsknings- och utvecklingsarbete. Målsättningen var att åstad- komma positiva systemeffekter för hälso- och sjukvården som helhet. Utgångspunkten i handlingsplanen var att: -Primärvården i landsting och kommuner skall utgöra en väl fungerande bas i hälso- och sjukvården. -Äldre skall få en bättre hälso- och sjukvård genom bättre medi- cinskt omhändertagande. -Samverkan mellan olika delar av vården skall bli bättre. -Barn, ungdomar och äldre med psykisk ohälsa skall få tidigare och bättre stöd. -Personer med psykiska funktionshinder skall få ett stärkt stöd. -Privata, kooperativa och ideella vårdgivare skall få bättre möjlig- heter att driva öppen hälso- och sjukvård på entreprenad åt kom- muner och landsting. Till grund för den nationella handlingsplanen låg ett utvecklingsavtal som , och staten slutit. Detta avtal reglerade landstingens respektive kommunernas åtaganden inom de områden som handlingsplanen omfattade. För att klara åtagan- dena fick kommunerna och landstingen ett resurstillskott på . Landstingen tog fram lokala handlingsplaner. konstaterade i sin slutliga uppföljning av satsningen , att för- bättringar skett inom flera av de områden som handlingsplanen omfattar, men att mycket arbete fortfarande återstår och att handlingsplanen totalt sett tycks ha haft begränsad påverkan på hälso- och sjukvårdens utveck- ling. Staten och Kommuner och Landsting (SKL) har enats om att det är viktigt att det utvecklingsarbete som påbörjats med handlings- planen får fortsätta även kommande år. Parterna har därför tecknat två nya överenskommelser. En överenskommelse som avser primärvård och äldrevård samt en överenskommelse om psykiatri. Satsning för ökad tillgänglighet inom hälso- och sjukvården ekonomiska vårproposition aviserade regeringen en särskild satsning för att varaktigt förbättra hälso- och sjukvårdens tillgänglighet. Med tillgänglighet menas möjlighet att komma i kontakt med och att få komma till vårdgivare. Satsningen innebar att avsattes för att förbättra vårdens tillgänglighet. Resurstillskottet till landstingen och den närmare inriktningen på sats- ningen reglerades i en överenskommelse mellan staten och .