prop · GT03184 · 2006-03-22 00:00:00 — registerförordningen, om den har utmätts, belagts med kvarstad eller blivit föremål för betalnings- skall se till att en verksamhetsutövare, som under ett visst år inte har uppfyllt sin skyldighet enligt 5 kap. 1 § att lämna en verifierad rapport beträf- fande sina utsläpp från föregående år inte kan överlåta utsläppsrätter från sitt konto så länge en verifi- erad rapport inte föreligger. skall se till att en verksamhetsutövare, som under ett visst år inte har uppfyllt sin skyldighet enligt 5 kap. 1 § att lämna en verifierad rapport beträf- fande utsläppen under det föregå- ende året, inte kan överlåta ut- släppsrätter från sitt konto så länge det inte finns en verifierad rapport eller ett lagakraftvunnet beslut enligt 5 kap. 2 a § första stycket. Till böter eller fängelse i högst döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet 1.driver verksamhet som medför utsläpp av koldioxid utan att inneha erforderligt tillstånd enligt denna lag, 2.lämnar oriktig eller vilseledande uppgift i en ansökan om tillstånd enligt 2 kap. som skulle kunna föranleda att tillstånd meddelas på fel- aktiga grunder, 3.lämnar oriktig eller vilseledande uppgift i en rapport enligt 5 kap. 1 §, 4.underlåter att göra anmälan i de fall anmälningsskyldighet före- ligger enligt 2 kap. 8, eller 5.lämnar oriktig eller uppenbart vilseledande uppgift i en ansökan om tilldelning av utsläppsrätter enligt 3 kap. 4 § och därigenom skulle kunna föranleda att ett för stort antal utsläppsrätter tilldelas. I ringa fall döms inte till ansvar. 4.underlåter att göra anmälan i de fall anmälningsskyldighet före- ligger enligt 2 kap. 8 §, eller 5.lämnar oriktig eller uppenbart vilseledande uppgift i en ansökan om tilldelning av utsläppsrätter enligt 3 kap. 1 § och därigenom skulle kunna föranleda att ett för stort antal utsläppsrätter tilldelas. I ringa fall döms inte till ansvar. En verksamhetsutövare som inte har gett in en verifierad rapport enligt 5 kap. 1 § skall, om det inte är uppenbart oskäligt, betala en förseningsavgift på till staten. Frågor om uttagande av avgift en- ligt 6 § prövas av tillsynsmyndig- heten. Frågor om uttagande av avgift en- ligt 5 a eller 6 § prövas av tillsyns- myndigheten. Beslut av tillståndsmyndigheten om tillstånd enligt 2 kap. får över- klagas hos miljödomstolen. I 23 kap. 1 § finns bestämmel- ser om överklagande av miljödom- stolens domar och beslut. Beslut om tilldelning av utsläpps- rätter enligt 3 kap., beslut enligt 4 kap. 4 §, begäran som förenats med vite enligt 7 kap. 2 §, föreläg- gande som förenats med vite enligt 7 kap. 3 §, samt beslut om offentlig- görande av verksamhetsutövares namn enligt 8 kap. 5 § eller om avgift enligt 8 kap. 6 § får överkla- gas hos allmän förvaltningsdom- stol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Följande beslut får överklagas hos miljödomstolen beslut om tillstånd enligt 2 kap., beslut om tilldelning av utsläpps- rätter enligt 3 kap., beslut om korrigering av tilldel- ningsbeslut enligt 4 kap. 4 §, beslut om avvisning enligt 4 kap. 7 eller 8 §, beslut om rättelse enligt 4 kap. 19 § första stycket, beslut om avgift enligt 4 kap. 20 §, beslut om uppskattning av ut- släppens storlek enligt 5 kap. 2 a §, begäran som förenats med vite enligt 7 kap. 2 §, föreläggande som förenats med vite enligt 7 kap. 3 §, beslut om offentliggörande av verksamhetsutövares namn enligt 8 kap. 5 §, beslut om förseningsavgift enligt 8 kap. 5 a §, eller beslut om avgift enligt 8 kap. 6 §. Bestämmelser om överklagande av miljödomstolens domar och beslut finns i 23 kap. 1 § . beslut enligt 4 kap. 7, 8 eller 20 § får överklagas hos allmän förvaltnings- domstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Tillstånd, villkor, dispenser, förelägganden och övriga beslut som har meddelats enligt lagen (2004:656) om utsläpp av koldi- oxid eller enligt föreskrifter med- delade med stöd av den lagen skall anses meddelade enligt motsva- rande bestämmelser i denna lag eller föreskrifter meddelade med stöd av denna lag. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Bestämmelsen i 2 kap. 2 § tredje stycket i dess lydelse före skall gälla i fråga om dispens från tillståndsplikten . 3.Bestämmelsen i 2 kap. 6 § andra stycket i dess lydelse före skall tillämpas om en verksamhetsutövare ansöker om tillstånd enligt 2 kap. 4 § eller om en verksamhets- utövare anmäler en förändring av en anläggning eller en ny verksamhetsutövare enligt 2 kap. 8 § och ett nytt tillstånd behövs för samma del av anläggningen som i ett gällande tillstånd. 4.Bestämmelsen i 3 kap. 4 § i dess lydelse före gäller i fråga om tilldelning till en tillståndspliktig anläggning för handels- perioden 20052007. 5.Om en verifierad rapport som enligt 5 kap. 1 § skulle ha getts in ännu inte har getts in gäller bestämmelserna i 5 kap. 2 a § och 6 kap. 1 § andra stycket. 6.Bestämmelserna i 8 kap. 5 a § tillämpas första gången för den rap- port som skall lämnas . 7.Äldre bestämmelser om överklagande och prövningstillstånd gäller för domar och beslut som har meddelats före eller som en allmän förvaltningsdomstol meddelar efter . I kontrolluppgiften skall uppgift lämnas om antalet avyttrade ut- släppsrätter, utsläppsminsknings- enheter och certifierade utsläpps- minskningar.I kontrolluppgiften skall uppgift lämnas om antalet innehavda ut- släppsrätter, utsläppsminsknings- enheter och certifierade utsläpps- minskningar vid årets utgång. Förslag till lag om ändring i lagen (2001:1227) om Härigenom föreskrivs att 11 kap. 14 och 15 §§ samt rubriken närmast före 11 kap. 14 § lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontroll- uppgifter skall ha följande lydelse. om Kontrolluppgift skall lämnas om innehav av utsläppsrätter. innehav av utsläppsrätter, utsläpps- Kontrolluppgift skall lämnas för fysiska personer och dödsbon av . I kontrolluppgiften skall uppgift lämnas om antalet innehavda ut- släppsrätter vid årets utgång. Kontrolluppgift skall lämnas om Kontrolluppgift skall lämnas om avyttring av utsläppsrätter. avyttring av utsläppsrätter, utsläpps- Kontrolluppgift skall lämnas för fysiska personer och dödsbon av . I kontrolluppgiften skall uppgift lämnas om antalet avyttrade ut- släppsrätter. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången vid taxering. Senaste lydelse 2004:1204. Senaste lydelse 2005:1139. Ärendet och dess beredning inleddes den första perioden av handel med utsläpps- rätter inom Europeiska unionen. Handeln med utsläppsrätter är en del i de internationella ansträngningarna att minska och begränsa utsläppen av växthusgaser i enlighet med åtaganden i Kyotoprotokollet till ramkonvention om klimatförändringar. De grundläggande reglerna om handelssystemet finns i det s.k. handelsdirektivet (Europa- parlamentets och rådets direktiv /87/EG av om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemen- skapen och om ändring av rådets direktiv /61/EG, EUT L 275, 25.10.2003, s. 32, Celex 32003L0087). I det s.k. länkdirektivet tar EU ett ytterligare steg i att knyta det europeiska handelssystemet till Kyoto- protokollets regelverk och mekanismer (och rådets direktiv /101/EG av om ändring av direktiv /87/EG om ett system för handel med utsläppsrätter för växthus- gaser inom gemenskapen, i överensstämmelse med Kyotoprotokollets projektbaserade mekanismer, EUT L 338, 13.11.2004, s. 18, Celex 32004L0101). Länkdirektivet återges i bilaga 1. Huvuddelen av handelsdirektivet har genomförts i svensk rätt med lagen (2004:1199) om handel med utsläppsrätter. Till grund för genom- förandet har legat förslag från den parlamentariskt sammansatta delega- tion som haft i uppdrag att utarbeta förslag till ett svenskt system och ett regelverk för Kyotoprotokollets flexibla mekanismer (dir. 2001:56). Dele- gationen, som tog namnet , har tidigare redovisat sina förslag i tre betänkanden (SOU 2003:60, 2003:120 och 2004:62). Förutsättningarna för deltagandet i handelssystemet beskrivs närmare i de tre propositioner som regeringen tidigare överlämnat till (prop. 2003/04:31, 2003/04:132 och 2004/05:18). redovisade sitt slutbetänkande Handla för bättre klimat från införande till utförande (SOU 2005:10, dnr M2005/1155/E). En sammanfattning av betänkan- det finns i bilaga 2. redovisade Statens energimyndig- het rapporten och CDM-projekt (dnr M2005/2410/E). och redo- visade rapporten med utsläppsrätter, erfarenheter för införande av EU:s handelssystem (dnr M2005/2419/E). En sammanfattning av rapporten finns i bilaga 3. Miljö- och samhälls- byggnadsdepartementet har behandlat frågan om ett svenskt genomföran- de av länkdirektivet i departementspromemorian De projektbaserade mekanismerna enligt Kyotoprotokollet och länkdirektivet (Ds 2005:19, dnr M2005/3225/E). En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 4. I har också promemorian Vissa lagändringar avseende handeln med utsläppsrätter (dnr M2005/3788/R) upprättats. En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 5. redovisade två rapporter som rör användningen av s.k. riktmärken vid tilldelningen av utsläppsrätter (Riktmärken som bas för tilldelning av utsläppsrätter i energisektorn och Bränsleoberoende riktmärken i energisektorn, dnr M2005/2735/E). Sammanfattningar av rapporterna finns i bilaga 6. Rapporterna och promemoriorna har remissbehandlats. 2005/06:184 ningar av remissyttrandena över rapporterna och promemoriorna finns tillgängliga i (se ovan angivna diarienummer). Förteckningar över remissinstanserna finns i bilaga 7. Förslagen i denna proposition bygger på en överenskommelse mellan den socialdemokratiska regeringen och . Lagförslagen har granskats av Lagrådet. Lagrådsremissens lagförslag återges i bilaga 8. Lagrådets yttrande återges i bilaga 9. Lagrådets synpunkter och de ändringar som har gjorts i förslagen med anledning av dessa behandlas i avsnitten 6.5, 6.6, 7.2.1, 7.3.2, 7.4.1 och författnings- kommentaren. Regeringen har i allt väsentligt följt Lagrådets förslag och synpunkter. I förhållande till lagrådsremissen har också gjorts några mindre ändringar i lagtexten, huvudsakligen av redaktionell natur. 4Kyotoprotokollets flexibla mekanismer och EU:s handelssystem Klimatkonventionen, som öppnades för undertecknande i samband med Rio-mötet , utgör basen för internationellt samarbete på klimat- Klimatkonventionens övergripande mål är att stabilisera halten av växthusgaser i atmosfären på en nivå som förebygger farlig mänsklig inverkan på klimatsystemet. Det tredje partsmötet till klimatkonventionen resulte- rade i Kyotoprotokollet, som innehåller bindande åtaganden om begräns- ningar av utsläppen av växthusgaser för industriländerna. åtar sig industriländerna att minska sina nettoutsläpp av de sex viktigaste växthusgaserna med som ett genomsnitt 20082012 jämfört med nivå. Länderna kan uppfylla sina åtaganden genom åtgärder inom det egna territoriet eller i samarbete med Detta samarbete regleras genom de s.k. flexibla mekanis- Kyotoprotokollets regler om dessa mekanismer har preciserats genom en överenskommelse i . EU:s medlemsstater har åtagit sig att gemensamt minska utsläppen Den överenskomna bördefördelningen inom EU innebär att måste begränsa sina utsläpp så att de inte ökar med jämfört med nivå. Som en viktig del i EU:s program mot klimatförändringar har EU etablerat ett system för handel med utsläppsrätter som ansluter till Den första handelsperioden 20052007 har inletts och följs av den första åtagandeperioden 20082012 enligt Kyotoprotokollet. Regelverket för handelssystemet finns i handelsdirektivet (Europaparla- mentets och rådets direktiv /87/EG av om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemen- skapen och om ändring av rådets direktiv /61/EG, EUT L 275, 25.10.2003, s. 32, Celex 32003L0087). systemet kraft- och värmeverk med en installerad effekt över 20 mega- Prop. 2005/06:184 watt, oljeraffinaderier, anläggningar för produktion eller bearbetning av järn, stål, glas och glasfiber, cement och keramik, samt anläggningar för tillverkning av papper eller pappersmassa. För dem som driver sådana anläggningar är det obligatoriskt att delta i systemet för handel med utsläppsrätter. Huvuddelen av handelsdirektivet har genomförts i svensk rätt med lagen (2004:1199) om handel med utsläppsrätter. De tillstånds- och tilldelningsförfaranden som krävts inför den första handelsperioden har genomförts. Ett nationellt register, utsläppsrättsregistret, har upprättats och handeln med utsläppsrätter har påbörjats. Handelsdirektivet har ändrats genom länkdirektivet (Europaparlamen- tets och rådets direktiv /101/EG av om ändring av direktiv /87/EG om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemenskapen, i överensstämmelse med Kyotoproto- kollets projektbaserade mekanismer, EUT L 338, 13.11.2004, s. 18, Celex 32004L0101). Avsikten med länkdirektivet är att knyta EU:s handel med utsläppsrätter till de delar av Kyotoprotokollet som rör de projektbaserade mekanismerna, dvs. gemensamt genomförande och meka- nismen för ren utveckling. Mekanismerna är i grunden ett sätt att få till stånd kostnadseffektiva utsläppsminskningar som en part kan använda sig av för att uppfylla sitt kvantifierade åtagande i Kyotoprotokollet. Genom länkdirektivet kan även verksamhetsutövare med anläggningar som omfattas av handelsdirektivet tillgodogöra sig utsläppsminskningar från de projektbaserade mekanismerna. Utsläppsminskningarna från ett projekt omvandlas till ett tillgodohavande som kan säljas och köpas på den marknad som handelssystemet utgör. Under vissa förutsättningar får sådana tillgodohavanden användas när verksamhetsutövare redovisar ut- släppsrätter enligt EU:s handelssystem. Länkdirektivet beskrivs närmare i avsnitt 4.5.2. I propositionen behandlas tre övergripande förändringar av lagstiftningen på området för handel med utsläppsrätter. Den ena delen avser de lag- ändringar som behövs för att bl.a. lagen om handel med utsläppsrätter så långt möjligt skall vara anpassad till handelsperioden 20082012. Den andra delen avser genomförandet av länkdirektivet i lagstiftningen, dvs. vilka lagbestämmelser som behövs för att de s.k. projektbaserade meka- nismerna skall kunna användas. I den tredje delen behandlas riktlinjerna för upprättandet av den nationella fördelningsplanen och tilldelningen av utsläppsrätter för perioden 20082012. I de inledande avsnitten beskrivs de internationella överenskommelser och den EU-lagstiftning som ligger till grund för handeln med utsläpps- rätter (avsnitt 4.34.5). Beskrivningen tar sikte på Kyotoprotokollets flexibla mekanismer, hur dessa mekanismer förhåller sig till EU:s handelssystem och vilka förutsättningarna är för att parterna till Kyoto- protokollet skall få använda sig av de projektbaserade mekanismerna. I det följande avsnittet beskrivs den svenska energi- och klimat- politiken översiktligt (avsnitt 5). I nästa avsnitt behandlas regeringens förslag till genomförande av Prop. 2005/06:184 länkdirektivet och de delar av Kyotoprotokollet och Marrakechöverens- kommelsen som är knutna till länkdirektivet (avsnitt 6). Förslagen inne- bär att det med vissa begränsningar blir möjligt för företag att delta i de projektbaserade mekanismerna. Förslagen rör lagen om handel med utsläppsrätter och viss skattelagstiftning. Därefter föreslås de övriga ändringar i lagen om handel med utsläpps- rätter som behövs för att regleringen så långt möjligt skall vara anpassad till handelsperioden 20082012 (avsnitt 7). I propositionen behandlas därefter riktlinjerna för upprättandet av den nationella fördelningsplanen och tilldelningen av utsläppsrätter för perioden 20082012 (avsnitt 89). I nästa avsnitt behandlas kort vilka de svenska prioriteringarna bör vara för arbetet inom EU inför handels- perioden 20132017 (avsnitt 10). Slutligen redovisas regeringens bedömning i frågor om finansiering och konsekvenser samt författningskommentarerna (avsnitt 1113). 4.3Introduktion till Kyotoprotokollets flexibla mekanismer och EU:s handelssystem 4.3.1Klimatkonventionen, Kyotoprotokollet och Marrakechöverenskommelsen Frågan om klimatförändringar är global och kräver internationellt sam- arbete för att angripas verkningsfullt. och Kyoto- protokollet är de centrala internationella överenskommelserna om be- gränsning av utsläppen av växthusgaser. är 189 länder parter i klimatkonventionen. Konventionens övergripande mål är att stabilisera halten av växthusgaser i atmosfären på en nivå som förebygger farlig mänsklig inverkan på klimatsystemet. En sådan nivå bör nås inom en tidsram som tillåter ekosystemen att anpassa sig, som inte hotar livs- medelsproduktionen och som möjliggör ekonomisk utveckling att fort- sätta på ett hållbart sätt. I klimatkonventionen fastställs vidare flera centrala och övergripande principer för det internationella klimatarbetet. Till dessa hör försiktighetsprincipen och vikten av kostnadseffektivitet. Konventionen anger vissa åtaganden för parterna, bl.a. om att rapportera utsläpp av växthusgaser, att ta fram nationella program för åtgärder mot klimatförändringar och att underlätta spridning av teknik. Konventionen innehåller dock inga bindande åtaganden om utsläppsbegränsningar. Kyotoprotokollet, som trädde i kraft , innehåller bindande åtaganden om utsläppsbegränsningar för de industrialiserade länderna. Industriländerna har tillsammans åtagit sig att minska sina nettoutsläpp av de sex viktigaste växthusgaserna med som ett genomsnitt jämfört med nivå. Därmed har ett utsläppstak angetts för dessa länder. Länderna kan upp- fylla sina åtaganden att begränsa eller minska utsläppen genom åtgärder inom det egna territoriet eller i samarbete med andra länder. arbete regleras genom de flexibla mekanismerna. håller inga bindande åtaganden om utsläppsbegränsningar för utveck- lingsländerna. Genom tillträdet till Kyotoprotokollet har EU och dess medlemsstater åtagit sig att minska sina utsläpp av växthus- gaser med i genomsnitt jämfört med utsläppen (åtagan- det avser de 15 länder som var medlemmar i när Kyotoprotokollet ingicks 1997). Åtagandet har fördelats mellan medlemsstaterna på ett sätt som avses återspegla ländernas utgångsläge, särskilda förhållanden och kostnader för att genomföra åtgärder. För del innebär börde- fördelningen att utsläppen måste begränsas så att de högst ökar jämfört med nivå (rådets beslut /358/EG av om godkännande, på Europeiska gemenskapens vägnar, av Kyotoprotokollet till ramkonvention om klimat- förändringar, och gemensamt fullgörande av åtaganden inom ramen för detta, EGT L 130, , s. 1, Celex 32002D0358). Viktiga komponenter i Kyotoprotokollet är de tre flexibla mekanismer- na gemensamt genomförande (artikel 6), mekanismen för ren utveckling (artikel 12) och utsläppshandel (artikel 17), som parterna kan använda sig av i syfte att uppfylla sina åtaganden. Kyotoprotokollets bestämmelser har preciserats och konkretiserats genom en överenskommelse i Marra- kech 2001. Kyotoprotokollets första partsmöte och klimatkonventionens elfte partsmöte hölls i . Vid detta möte antogs Marra- kechöverenskommelsen. Vid mötet beslutades att diskussioner skall in- ledas om hur en klimatregim efter perioden 20082012 kan utvecklas. Diskussionerna kommer att omfatta både parterna i Kyotoprotokollet och de parter i klimatkonventionen som inte har tillträtt Kyotoprotokollet. En allt större del av växthusgasutsläppen väntas ske i utvecklingsländerna. För att bygga en bro mellan industriländernas ansvar och behovet av om- fattande och effektiva utsläppsminskningar i utvecklingsländerna, kan mekanismer som utsläppshandel, mekanismen för ren utveckling och gemensamt genomförande komma att få en avgörande roll. 4.3.2Terminologi åtagandet i Kyotoprotokollet och kopplingen till handelssystemet Kyotoprotokollet anger kvantitativa åtaganden för de industriländer som är parter till protokollet. Ett internationellt system håller på att inrättas för mätning, rapportering och registrering av den mängd växthusgaser som dessa länder släpper ut och hur mycket de enligt protokollet får släppa ut . Det kvantitativa åtagandet kallas tilldelad mängd och anges i tilldelade utsläppsenheter (assigned amount units, AAU). På samma sätt som för EU:s utsläppsrätter motsvarar varje tilldelad utsläppsenhet utsläpp av ett ton koldioxidekvivalenter. Kyoto- protokollet omfattar växthusgaserna koldioxid, metan, dikväveoxid, fluorkolväten, perfluorkolväten och svavelhexafluorid. Varje parts tilldelade utsläppsenheter kommer att registreras i ett nationellt register. Eftersom EU har valt att hantera EU:s och medlems- staternas åtaganden i Kyotoprotokollet gemensamt, kommer det även att finnas ett EU-register för de tilldelade utsläppsenheterna. skyldiga att övervaka sina utsläpp av växthusgaser och rapportera utsläppen till det internationella sekretariatet under klimatkonventionen samt överlämna motsvarande antal tilldelade utsläppsenheter. Europeiska kommissionen kommer att ansvara för att så sker när det gäller EU:s gemensamma åtagande. Om utsläppen inom ett land understiger det utsläppsutrymme som följer av den tilldelade mängden får parten ett överskott av tilldelade utsläppsenheter. Överskottet kan t.ex. sparas eller överlåtas till andra parter. Å andra sidan, om utsläppen överstiger utsläppsutrymmet måste parten genomföra motsvarande utsläppsminskningar i andra länder, alter- nativt förvärva tilldelade utsläppsenheter eller tillgodohavanden från de projektbaserade mekanismerna. Härigenom kan den tilldelade mängden anpassas så att den motsvarar de faktiska utsläppen inom landet i fråga. Kyotoprotokollets flexibla mekanismer reglerar hur en part genom internationellt samarbete kan tillgodoräkna sig utsläppsminskningar genomförda i andra länder. I protokollet finns tre flexibla mekanismer: Utsläppshandel, gemensamt genomförande (joint implementation, JI) och mekanismen för ren utveckling (clean development mechanism, CDM). Utsläppshandel enligt artikel 17 i Kyotoprotokollet reglerar överlåtel- ser av bl.a. tilldelade utsläppsenheter mellan parter med kvantitativa åtaganden, dvs. överlåtelser mellan stater (även om parter kan tillåta företag och organisationer att delta i handeln med dessa enheter). Parter med ett överskott av enheter kan sälja dessa till parter med ett underskott av enheter. Genom denna flexibla mekanism kan utsläppsminskande åtgärder genomföras där det är mest kostnadseffektivt. Gemensamt genomförande och mekanismen för ren utveckling är de två projektbaserade mekanismerna. Gemensamt genomförande innebär att konkreta projekt för att minska utsläppen av växthusgaser genomförs i länder som har kvantitativa åtaganden. Enligt mekanismen för ren ut- veckling genomförs sådana projekt i länder som inte har kvantitativa åtaganden. Det finns flera slags tillgodohavanden som är ett resultat av utsläpps- minskande åtgärder. Gemensamt genomförande ger upphov till utsläpps- minskningsenheter (emission reduction units, ERU) medan mekanismen för ren utveckling ger upphov till certifierade utsläppsminskningar (certified emission reductions, CER). Utsläppsminskningar som är en följd av projekt som rör bindning av koldioxid i vegetation och mark (kolsänkor) ger upphov till temporära certifierade utsläppsminskningar eller långsiktiga certifierade utsläppsminskningar. En annan beteckning är sänkkrediter, som kan utfärdas till parter med ett kvantitativt åtagande i Kyotoprotokollet. Sänkkrediter tar hänsyn till att det sker ökade upptag av koldioxid i vegetation och mark. Sänk- krediter kan användas av en part för att uppfylla det kvantitativa åtagan- det i Kyotoprotokollet. Sänkkrediter skall skiljas från de utsläpps- minskningsenheter och certifierade utsläppsminskningar som är resultatet av projekt som avser kolsänkor. Sänkkrediter är med andra ord inte ett resultat av de projektbaserade mekanismerna. I EU:s lagstiftning används ibland kyotoenhet som en gemensam beteckning för tilldelad utsläppsenhet, sänkkredit, utsläppsminsknings- enhet och certifierad utsläppsminskning. En part har rätt att överlämna alla former av kyotoenheter för att upp- Prop.