prop · GT03171 · 2006-03-22 00:00:00 — i anser att riksintressen för yrkesfisket bör få större vikt och att särskilda insatser prioriteras för den lokala marknaden samt för nischprodukter som musslor och ostron. önskar att fiskerinäringens tillväxt- områden pekas ut och att satsningar görs för att utveckla marknaden genom förbättringar av infrastruktur för logistik och handel. i tillstyrker i huvuddrag förslaget men saknar beskrivning av förutsättningarna för fiskerinäringens framtid i Norrlans inland. Flera remissinstanser betonar vikten av ökad dialog mellan främst forskare och fiskare. Världsnaturfonden instämmer i detta som ett främjande av hållbart fiske samt betonar vikten av kopplingar till de svenska miljökvalitetsmålen. och Statens maritima museer (SMM) menar att kulturmiljövården och bevarande av kulturhistoriska värden är en viktig del av en hållbar utveckling. ser positivt på möjligheterna att gå ifrån hårda investeringar i form av utbyggnad och produktion till mjuka investeringar i mänskligt och socialt kapital. En tydligare fokusering på bredare stöd i kustområden bör ske. , och () stöder att medel prioriteras till anpassning av fiskeansträngningen samt att inkludera åtgärder för att skydda och återuppbygga vattenlevande fauna, såsom restaureringsåtgärder. påtalar vikten av ökad forskning avseende sötvattensarter och omprövning av vattendomar. Enligt sekretariatet och VRF är det också viktigt med miljöcertifiering och småskalig livs- medelsförädling samt miljöanpassning av såväl beredningsindustri som vattenbruket. betonar behovet av konsumentfrämjande åtgärder, miljömärkning och kompetensutveckling. Även livsmedels- säkerhet är viktigt. Konsumenter i Samverkan menar att ett avsnitt om konsumentpolitiken saknas i förslaget. Skälen för regeringens bedömning: Målet för livsmedelspolitiken är en ekologisk, ekonomisk och socialt hållbar livsmedelsproduktion som speglar konsumenternas efterfrågan. Detta övergripande mål är styrande för kommande programperiod 20072013 i . De mera specifika målen för verksamhetsområdet fiske är ett ekologiskt hållbart fiske och vattenbruk, ekonomiskt och socialt hållbar utveckling av landsbygden och utökad samverkan med berörda intressenter. Ett uthålligt nyttjande av fiskbestånden i ett ekosystemperspektiv och med tillämpning av försiktighetsprincipen är den övergripande strate- giska inriktningen. Vägledande är också de av fastställda miljökvalitetsmålen. Utvecklingen inom fiskeripolitiken och berörda näringar visar att det finns ett fortsatt behov av offentliga insatser. Det nationella programmet för den Europeiska fiskerifonden blir här ett centralt verktyg. Ett uthålligt fiske är gynnsamt för svenskt fiske och berörda näringar samt för de regioner där fiske är av betydelse. Men utvecklingen för många av våra fiskbestånd är negativ och de nyttjas utanför biologiskt säkra gränser. Skälen till detta är såväl ett för högt fisketryck som miljö- relaterade skador på fiskarnas reproduktionsförmåga. Detta är ett hot mot uthållig sysselsättning, ekonomiskt bärkraftig verksamhet och regional Utgångspunken skall vara ekosystemansatsen, dvs. att nytt- jandet av havet inte leder till effekter som gör att ekosystemens livsuppe- hållande förmåga försämras eller förstörs, och tillämpning av försiktig- hetsprincipen i förvaltningsbesluten. Detta slås fast både i den gemen- samma fiskeripolitiken och den svenska miljö- och havspolitiken. Det finns ett brett spektra av resursbevarande åtgärder av betydelse för utvecklingen av vår havsmiljö och ett uthålligt fiske. Inom ramen för miljökvalitetsarbetet genomförs många väsentliga delar (se kap. 7), likaså inom ramen för fiskevårdsarbetet (se kap. 8). De åtgärder som är möjliga inom såväl nuvarande strukturprogram för fiskerinäringen som i kommande, avser i många fall kompletterande insatser eller förstärkning av insatser som delvis redo- visas i kommande kap. 7 och 8. Dessa åtgärder är inriktade på att skydda och utveckla den biologiska mångfalden såväl i marin miljö som i sötvatten, vilket är av stor vikt för en uthållighet hos vår havsmiljö. I förslaget till rådsförordning för Europeiska fiskerifonden inkluderas även utsättning av fisk, som en del i åtgärder reglerade av gemenskapen, samt restaurering av vattenvägar. Återställande eller skapande av fria vand- ringsvägar för exempelvis lax har stor betydelse för såväl yrkesfisket som en utveckling av fisketurismen. En möjlighet är även att lösa in fasta fisken i mynningsområden till viktiga laxälvar. Andra väsentliga åtgärder är projekt för utveckling av fiskeredskap dels för det passiva fisket både i havet och i insjöar bl.a. i syfte att minska skador av säl, dels för att generellt öka selektiviteten i fisket, dvs. minska bifångsterna och därmed möjliggöra en snabbare återhämtning av vissa bestånd. En grund för alla dessa åtgärder är en fortsatt kunskapsuppbyggnad om bestånden och deras situation. Detta var något som regeringen betonade i proposition Kust- och insjöfiske samt vattenbruk (prop. 2003/04:51, bet. 2003/04:MJU13, rskr. 2003/04:186) och som fortsatt kommer att vara prioriterade insatser såväl med koppling till miljökvalitetsmåls- och fiskevårdsarbetet som projekt inom ramen för det kommande program- met. Som en aspekt av detta arbete ingår andra nyttjare av fiskresursen som är en del av ekosystemet. T.ex. påverkar både sälen och skarven fiskresursen och yrkesfiskets samt vattenbrukets verksamhet (se kap. 7). En av de avgörande aspekterna för att uppnå ett hållbart fiske är att fiske- flottans storlek och kapacitet är i balans med de långsiktiga fiskemöjlig- heterna. Till följd av överkapacitet i vissa fisken föreligger ett behov av att skrota fartyg eller genomföra andra åtgärder för att reducera kapaci- teten och/eller fiskeansträngningen. Vid denna anpassning skall fiskets betydelse för olika regioner beaktas. De medel som kommer att finnas tillgängliga för anpassning av fiskeflottan, dvs. för skrotning av fartyg, måste beviljas utifrån analyser av olika typer av fisken såväl enskilt som regionalt. Fiskeföretagens lånebelastning är i många fall mycket stor. Skrotningsbidragen bör läggas på en sådan nivå att enskilda fiskare inte får en orimlig skuldbörda vid avveckling. Det bör även beaktas att det finns fartyg som är väsentliga att bevara i egenskap av bärare av stora kulturella värden. En anpassning kan även ske via andra instrument. I propositionen om kust- och insjöfiske samt vattenbruk (prop. 2003/04:51) betonar rege- ringen behovet av att fördelningen av den svenska kvoten och tillträdet till fiskresursen skall användas mer aktivt som styrmedel för att bl.a. stärka det kustnära och småskaliga fisket. har den 10 okto- ber 2005 lämnat ett förslag till regeringen om ett fördelningssystem för det pelagiska fisket. Förslaget innebär att ett frivilligt system införs med individuella överförbara kvoter i det pelagiska fisket. Förslaget bereds inom . Mot bakgrund av propositionen Kust- och insjöfiske samt vattenbruk (prop. 2003/04:51) har i uppdrag att leda och samordna minst fem pilotprojekt avseende lokal eller regional samförvaltning. Projekten skall genomföras och utvärderas före utgången av 2006. Deltagandet i samförvaltningen är brett förankrat i berörd region och inkluderar såväl olika kategorier fiskande som andra intressenter. Syftet har varit att skapa nya strukturer och samarbetsformer på nationell och regional nivå för att möjliggöra effektivare förvaltningsformer och en ökad legitimitet för fiskeriförvaltningen. I detta ligger ökat deltagande av och förbättrad dialog mellan företrädare för olika kategorier fiskande, miljö- och fiskevården, forskningen och andra intressenter. Innan utgången av 2006 kommer att avrapportera hur arbetet med pilotprojekten har framskridit och fungerat, vilket kan innebära positiva erfarenheter för ett fortsatt arbete inom ramen för det kommande programmet. Ett ökat samförstånd och erfarenhetsutbyte ger även möjligheter till ett bättre kunskapsunderlag. Utbildning och kompetensutveckling inom näringens olika sektorer gynnar dialogen och en utveckling av näringen. Inom samtliga grenar av fiskerinäringen finns ett behov av ökade biolo- giska kunskaper för att bättre kunna delta i dialogen med forskare och administratörer och kunna hävda sina synpunkter. Det finns även ett behov av utbildning inom allmän miljökunskap och jämställdhetsintegre- ring för näringen. Utbildning och kompetensutveckling är också av vikt för fiskeri- näringens framtida utveckling och konkurrenskraft. I detta inkluderas också nya metoder, ny teknik och nya produkter. Företag skall kunna hävda sig i konkurrensen med andra livsmedelsproducenter. Småskalig livsmedelsförädling och företagande på landsbygden Företag som arbetar med vidareförädling av fiskprodukter utifrån såväl traditionell som innovativ inriktning har en stor potential för utveckling. Möjligheten att stimulera produktion och samarbete kring marknads- föring av kvalitetsprodukter med särskilda mervärden, exempelvis miljömärkta livsmedel eller övriga svenska mervärden i form av höga miljökrav och livsmedelssäkerhet, skall tas till vara. Behovet av stöd till småskalig förädling av livsmedel eller andra produkter skall också under- strykas i detta sammanhang. Småskalig livsmedelsberedning är även viktig som kompletterande verksamhet för såväl vattenbruket som yrkes- fisket och kan genom ökat förädlingsvärde ha betydelse för såväl resurs- uttaget som den lokala ekonomin i samhällen där de alternativa syssel- sättningsmöjligheterna är begränsade. De åtgärder som kommer att ingå i det operativa programmet skall syfta till att ge förutsättningar för ekonomiskt självbärande företag inom olika utvecklingsområden. En ambition bör också vara att stödja ny- rekrytering av unga människor och personer med utländsk bakgrund till landsbygdens företag. Dessutom skall åtgärderna riktas så att de bidrar till att uppnå en jämställdhet mellan kvinnor och män. Det ökade intresse som finns för livsmedel och andra produkter med hög kvalitet, tra- ditionella produktionsformer eller andra mervärden, såsom närproduce- rat, skapar nya förutsättningar för entreprenörer med kunskaper och er- farenheter. Andra väsentliga åtgärder är projekt för förbättrad fångst- hantering och nyttjandet av nya arter för att underlätta ett minskat fiske- tryck på hårt exploaterade bestånd. Utvecklingen av en småskalig livsmedelsproduktion är inte enbart beroende av kompetens utan också av att det finns tillgång till odlad fisk och/eller landningar av vildfångad fisk i närområdet. Detta förutsätter att det finns landningsmöjligheter i hamnar med en bibehållen servicenivå avseende exempelvis redskapstillverkning samt leveranser av is och drivmedel. Näringen har i vissa regioner nått en kritisk nivå som inte är tillräcklig för att bibehålla nödvändig infrastruktur, vilken krävs för att kunna ta hand om och förädla råvaran. Ett aktivt och konkurrenskraftigt yrkesfiske kan i många fall vara förutsättningen för viss annan verksam- het i berörd region och en nationell strategi avseende behovet av fiske- hamnar är nödvändig. Basen för näringen är inte enbart traditionella, verksamheter och vattenresurser. Därtill kommer våra sötvattenresurser där det finns omfattande möjligheter för andra verksamheter där och svenskt företagande kan ha konkurrensfördelar och nya utvecklingsmöjligheter. Dessa resurser måste vårdas, utvecklas och nyttjas för profilerad produk- tion och näringslivsutveckling genom vattenbruk och fisketurism. Utvecklingen av vattenbruksnäringen i är beroende av ett fler- tal faktorer varav vissa berörs i kap. 10. Av långsiktig strategisk vikt för hela vattenbruksnäringen är utvecklingen av odling av nya arter, långsiktiga avelsprogram och teknikutveckling. Alternativa arter som torsk, abborre, gädda, gös, hummer eller piggvar kan komma att bli kommersiellt intressanta i ett längre perspektiv men utan en teknik- utveckling kommer detta inte att inträffa inom programperioden. I ett internationellt perspektiv och mot bakgrund av det svenska vattenbrukets relativa konkurrenskraft kräver en expansion teknikutveckling för kom- mersiellt intressanta arter (nischarter). Av betydelse för möjligheterna att utveckla vattenbruket är också kvalitetshöjning och miljöanpassning av odlingarna. För dessa verksamheter bör möjligheterna inom det kom- mande programmet särskilt beaktas. Vattenbruket är en producent direkt till matfiskkonsumtion, till föräd- lingsledet och för att förbättra sport- och fritidsfiskets möjligheter att expandera. Regeringens bedömning är att sättfisk- och kräftproduktion som utvecklas i kombination med en fisketuristisk verksamhet och lokal vidareförädling men också som produktion för fiskevård, är viktig för landsbygden. En viktig utgångspunkt för det nationella genomförandet av den gemen- samma fiskeripolitiken och det nya programmet för Europeiska fiskeri- fonden bör vara lokala och regionala förutsättningar och åtgärdsbehov. Medlemsstaterna skall peka ut särskilda regioner med låg folktäthet som är beroende av fiske, ett fiske på tillbakagång eller små fiskesamhällen för att främja en hållbar utveckling av dessa genom ett bredare angrepps- sätt. Syftet med stöd till åtgärder och projekt i dessa regioner är att främja upprätthållandet av ekonomisk och social utveckling av regio- nerna men också att ge såväl mervärde till fiske- och vattenbruks- produkter som att bibehålla sysselsättning inom fiskerinäringen. Åtgär- derna kan innebära exempelvis konkurrens, ekoturism, diversifiering, höjt förädlingsvärde och kulturmiljö, vilket innebär att målgruppen delvis vidgas jämfört med nuvarande situation. Exempelvis inkluderas fiske- turistföretagande i dessa regioner. Regeringens bedömning är den att det är väsentligt för ett framgångsrikt arbete att samtliga näringsgrenar som nyttjar fiskresursen involveras. Fiskerinäringen nyttjar resursen fisk och är en av de areella näringarna. Därmed är det också en näring som till stor del har sin huvudsakliga verksamhet förlagd till landsbygden eller mindre tätt befolkade områden. Kopplingarna till landsbygdens utveck- ling är därför tydliga och det krävs en helhetssyn på de olika verksam- hetsgrenarnas roll i nyttjandet av resursen. Erfarenheterna av den metod för lokal förankring och inflytande genom ett aktivt samarbete mellan offentliga, ideella och privata aktörer som har utvecklats under tidigare programperioder inom ramen för gemenskapsinitiativet Leader och liknande arbetssätt bör nu kunna utnyttjas. Naturligtvis måste utgångspunkten vara att det finns intresse och förutsättningar för att tillämpa metoden lokalt och för att utveckla ett aktivt samarbete mellan privata och offentliga aktörer. Det är en viktig uppgift för de berörda myndigheterna, näringslivet och de ideella organisationerna att medverka till att metoden kan tillämpas på ett effektivt sätt. Regeringen anser att ett aktivt deltagande från närings- livet och från den lokala offentliga sektorn, liksom från den ideella sek- torn, är en förutsättning för att tillämpningen av Leadermetoden eller liknande arbetssätt skall bli effektiv och framgångsrik. Motsvarande angreppssätt kommer att utvecklas inom ramen för landsbygdsprogrammet och regeringen gör bedömningen att det kan finnas positiva effekter av att de regioner som kommer att väljas ut inom ramen för landsbygds- och fiskeprogrammen i vissa fall sammanfaller eller samarbetar. En viktig utgångspunkt för det fortsatta arbetet inom såväl lands- bygdsprogrammet som inom ramen för Europeiska fiskerifonden är att de lokalt planerade och genomförda åtgärderna bidrar till uthållig syssel- sättning, ett hållbart nyttjande av naturresurser och ekonomiskt bärkraftig verksamhet. Innovationer för att utveckla landsbygdens näringsliv bör tillmätas stor vikt. En annan viktig utgångspunkt är att de administrativa lösningar som väljs blir kostnadseffektiva och säkerställer att offentliga medel hanteras på ett säkert sätt. Till följd av den begränsade fiskeresursen kan en konsekvens av ökad hänsyn till regional- och landsbygdsutveckling bli en omfördelning av fiskemöjligheter till det kustnära och småskaliga fisket. Konsumentperspektivet är viktigt för all livsmedelsproduktion. Det är angeläget att allmänhetens bild av fiskerinäringen och dess produkter förbättras. Detta förutsätter att bestånden nyttjas uthålligt och att fisket och vattenbruket i övrigt bedrivs så ansvarsfullt som möjligt med hänsyn bl.a. till bifångster och biologiskt känsliga områden. Många av de ovan beskrivna insatserna samt den fortsatta utvecklingen av den gemen- samma fiskeripolitiken bidrar till detta. En anpassning av produktionen till konsumenternas efterfrågan och till de krav som samhället ställer på långsiktigt hållbara produktionsformer är nödvändig. För detta krävs ett ökat samarbete mellan såväl ansvariga myndigheter och yrkesfisket som handelns olika led i syfte att integrera hela distributionskedjan. Detta skall säkerställa att konsumenten har tillgång till information om fiskprodukternas ursprung, s.k. spårbarhet, och därmed kunna göra val utifrån livsmedelssäkerhet och resursernas hållbara och lagliga nyttjande. För att konsumenten skall ha en möjlighet att bedöma om produktionsformerna uppfyller dessa krav krävs en ökad information såväl från näringen själv som från berörda myndigheter. , som drivs av näringen är ett exempel på sådan verksamhet. Ökad omfattning av miljöcertifiering av vildfångad fisk kan också främja detta. Här finns även en möjlighet att beakta de problem som finns med miljögifter i vissa fiskar, vilket har en effekt på konsumtionen. I konsumentperspektivet ligger också en folkhälsoaspekt. Fisk är en vetenskapligt bevisat hälsosamt livsmedel. kan ett vidgat perspektiv på begreppet konsument inbegripa fritidsfiskare av olika kate- gorier som i och med sitt nyttjande av resursen bedriver en hälsosam fritidsaktivitet. Egenfångad fisk i fritidsfisket utgör även en del av livs- medelsproduktionen och skapar en kunskap om och ett intresse för fisk- konsumtion. Fokus på långsiktiga effekter Målet med det statliga ekonomiska stödet måste vara att främja arbetet med att uppnå miljömålen och skapa förutsättningar för att utveckla och bibehålla konkurrenskraftiga företag inom näringen utan bidrag. I en sådan utveckling kommer företagsekonomiskt hållbara investeringar, dvs. utan behov av statligt stöd, att förnya och effektivisera fiskeflottan och andra delar av fiskerinäringen. Strukturstödet bör därför inte ha karaktär av ett permanent stöd utan bör inriktas på åtgärder som löser de strukturella problemen inom näringen. Stöd till projekt som syftar till långsiktiga förbättringar bör prioriteras. Det ekonomiska stöd som kan Skr. 2005/06:171 beviljas genom den Europeiska fiskerifonden och därmed även de natio- nella medlen, bör fokusera på att anpassa fiskeansträngningen samt åtgärder av projektkaraktär som främjar ett hållbart fiske. Projekt kan avse utveckling av ny teknik och metoder, selektiva redskap, miljöför- bättrande åtgärder, produktutveckling, utbildnings- och informations- insatser samt för att kortsiktigt och engångsvis bistå näringen vid regel- ändringar. Stöd till fysiska investeringar bör dock inte helt uteslutas och kan inom vissa områden vara befogat. Det är särskilt angeläget att det blir möjligt att ge stöd till projekt med miljöanknytning inte minst mot bakgrund av den ökade integreringen av miljöfrågor i fiskerinäringen. Projekt resulterar också ofta i betydligt mera djupgående och långsiktiga effekter än passivt stöd till företags- investeringar. Det är viktigt att ta hänsyn till effekterna för det småskaliga kustfisket och fisketurismen. Detta fiske har stor betydelse för sysselsättningen i områden med få alternativa sysselsättningar och åstadkommer, rätt för- valtat, en mindre inverkan på resurserna. I det fortsatta arbetet med framtagandet av den nationella strategin och det operativa programmet kommer de förslag till åtgärder som rapporterat (Fiskets framtid utveckling eller avveckling?) Regeringens bedömning: Den regionala och lokala nivåns inflytande över planering och tillämpning av fiskeprogrammets åtgärder bör stär- Skälen för regeringens bedömning: genomförs åtgärder för fiskerinäringens utveckling, bl.a. inom ramen för strukturprogrammet för fiskerinäringen i utanför mål 1 och i de två mål 1-programmen. Inför programperioden 20072013 samordnas genomförandet till ett nationellt program för hela landet där vissa av åtgärderna utformas och tillämpas med hänsyn till de varierande förut- sättningarna i olika regioner. Detta kan exempelvis åstadkommas genom en flexibilitet i genom- förandet som medger att prioriteringar görs på regional och lokal nivå för att lösa specifika problem inom vissa områden i landet. och lokala nivåns inflytande över planering och tillämpning av fiske- programmets åtgärder bör därför stärkas. I programarbetet bör möjligheter till förenklingar i det administrativa som det behövs en väl sam- manhållen genomförandeplanering, administration och uppföljning av programmet finns det också ett starkt samband mellan genomförandet av landsbygdsprogrammet och andra statliga åtgärder på regional nivå för att främja hög måluppfyllelse för de nationella miljökvalitetsmålen samt målen för den regionala utvecklingen. Uppbyggd kompetens och er- farenhet av att planera, samordna och administrera åtgärder och program med anknytning till lantbruket, landskapet och landsbygden är en viktig grund för ett effektivt genomförande av det nya landsbygdsprogrammet. Under nuvarande programperiod har ett väl fungerande samarbete Skr. 2005/06:171 utvecklats mellan och länsstyrelserna. Som utgångspunkter för programarbetet bör enkelhet och tydlighet eftersträvas i utformning och regler. Denna förenklingsambition bör prägla hela program- och planeringsarbetet. Ökad vikt bör läggas vid kostnadseffektivitet vid val av åtgärder och i planering, genomförande och uppföljning med ambitionen att begränsa programmets kostnader. Uppföljning och utvärdering av programmets insatser kommer att underlättas, t.ex. genom ökad användning av en begränsad mängd indikatorer. Arbetssättet för det fortsatta programarbetet skall vara öppet och inbjuda till ett brett partnerskap. För detta ändamål bör en särskild referensgrupp med representanter från myndigheter och organisationer att inrättas. Även olika former av samråd kommer att genomföras. Den nationella strategi som skall föregå programmet att lämnas till Europeiska kommissionen efter det att beslut är fattat om rådsförordningen för Europeiska fiskerifonden. Ett färdigt program skall sedan, under förutsättning att ekonomiska andel av Europeiska fiskerifonden för perioden 20072013 är fastställd, lämnas för godkännande av kommissionen inför ikraftträdandet . 7 Åtgärder för att främja fiskbestånden i havet samt kust och skärgård Det största hotet mot fisken och fisket är det alltför höga uttaget av fisk som, om det fortsätter, hotar flera fiskbestånd. reducerade fiskbestånden påverkar hela näringskedjan och således också ekosystemets struktur och funktion. Dagens förvaltning av bestånden innebär dessutom att bestånden bibehålls på en låg produktionsnivå vilket även skadar fiskenäringen. Under det gångna seklet har fisket haft den största direkta biologiska påverkan på det ekosystemet. Till det kommer att fiskbestånden påverkas av de klimatförändringar som har skett. kallvattensarternas utbredning förskjutits mot norr, däribland kommersiellt viktiga arter som torsk, vitling och marulk. har kunnat ses en ökning av varmvattensarter som taggmakrill, ansjovis, sardin och sanktpersfisk. Men även det försämrade miljötillståndet i haven har betydelse för fiskbestånden, framför allt då övergödning i främst öppna och En måttlig ökning av näringsämnen kan gynna vissa arter, som t.ex. strömming och skarpsill, medan torskens reproduktion i främst har påverkats allvarligt. råden i har abborre minskat i antal med ökad eutrofiering, medan mörtfiskar gynnats. Den kraftiga algtillväxten på har