prop · GT03110 · 2006-03-22 00:00:00 — På museerna är tillgängligheten bra, men kan göras bättre. Insikten om att tillgänglighet inte bara innebär fysisk tillgänglighet är stor inom museivärlden. Inom biblioteksområdet är attityden att mycket kan göras med fantasi och kreativitet utan stora kostnader. En fortsatt kompetens- utveckling behövs för att inskärpa att tillgänglighet handlar om allt från annonser och information på webben till personligt bemötande på plats. bedömer att gemensamma fortbildningsinsatser och löpande kompetensutveckling är ett sätt att positivt förändra attityden till till- gänglighetsfrågor. De flesta kulturinstitutioner har en ansträngd ekonomi men det bör enligt bedömning inte vara ett hinder för att förbättra tillgänglig- heten. Särskilda projektmedel synes vara ett bra incitament för att ge status åt verksamheten och ger även tydliga handikappolitiska beslut. De regionala kulturinstitutionerna skall enligt etappmål upp- rätta handlingsplaner för information, lokaler och verksamhet. Kultur- rådet bedömer att ett konkret handlingsprogram kan vara ett verksamt medel för att förbättra tillgängligheten långsiktigt, även med små eko- nomiska resurser. En ny publik? Tillgänglighet är en viktig publikfråga. Framför allt är det den unga publiken med funktionshinder som med sina självklara krav som kultur- konsumenter kan vara en pådrivande faktor i tillgänglighetsarbetet. En annan viktig målgrupp är de människor som på grund av ökad levnads- ålder förvärvat någon typ av funktionsnedsättning, men fortfarande är tillräckligt friska för att vara flitiga kulturkonsumenter. Informatörer är en nyckelgrupp när det gäller publikarbetet. bedömer att ytterligare insatser för denna grupp i syfte att öka kunskapen om funk- tionshindrade personer bör göras. Generellt har kulturinstitutionerna utvecklat ett gott samarbete med handikapporganisationerna. Det är mycket positivt att man på några institutioner samarbetar med personer med funktionshinder och integrerar dem i verksamheten genom brukargrupper och sam- verkansstöd. Möjligen ser vi början på en utveckling där grupper av per- soner med olika funktionsnedsättningar betraktas som tidigare obearbe- tade målgrupper och deras behov som underlag för lokal utveckling, innovation, företagsamhet och tillväxt. En konkret åtgärd är att personer med funktionshinder finns i organi- sationen både som utövare och administratörer. Här kan det finnas vik- tiga erfarenheter att hämta från det arbete som utförs inom mångkultur- området. Den nya tekniken har gett möjlighet för människor som tidigare ute- stängdes att få tillgång till något som för de flesta av oss är en självklar- het möjligheten att kommunicera och ta del av information och upp- levelser på egna villkor. och de digitalt lagrade DAISY- talböckerna är ett exempel på detta. Utbudet av talböcker har genom det nya formatet kunnat spridas och breddas. Men användningen av ny tek- nik kan också vara ett hinder, särskilt för äldre människor som har svårt att ta till sig tekniken. För kulturområdet har emellertid tillgängligheten ökat väsentligt, oavsett om det gäller information om utbud på tillgäng- liga webbsidor, syntolkning av föreställningar eller museiguider för syn- skadade. har genom sin bidragsgivning gett stöd till flera projekt inom området, men det finns fortfarande en utvecklingspotential när det gäller teknikanvändningen inom kulturområdet. Bristande fysisk tillgänglighet är särskilt ett problem då verksamheten är inrymd i k-märkta byggnader eller fastighetsägaren är obenägen att göra förbättringar. Verksamheten vid landets museer bedrivs ofta i historiska lokaler vilket medför stora kostnader och svårigheter att anpassa loka- lerna för personer med funktionshinder. ser man möjligheten att öka tillgängligheten vid ny- och tillbyggnader. Erfarenheterna visar att bevarandeaspekterna inte alltid är ett hinder för tillgängligheten och att de flesta svårigheter går att lösa. Lokalerna spelar mycket stor roll för teatrarna och musikinstitu- tionerna och stora förhoppningar knyts till önskemål om nya lokaler. För dem som turnerar eller inte har tillgång till en egen fast scen finns små möjligheter att påverka utformningen av scenerna. Flera pekar på fastig- hetsägarens ovilja att göra några insatser ur tillgänglighets synpunkt. Erfarenheterna av arkitektinventeringar visar att tillgängligheten kan öka väsentligt utan alltför stora kostnader. Ett konkret hinder är kommunikationen till och från kulturinstitu- tionerna för personer med funktionshinder. De inskränkningar som har gjorts i färdtjänsten med färre tillfällen för varje enskild användare och ökad kostnad försvårar kontakten med kulturinstitu- tionerna för personer med funktionshinder. Ett antal trender inom luftfartssektorn som kan ha betydelse för möjlig- heterna att nå det handikappolitiska målet har identifierats. De olika tren- derna bedöms ha olika betydelse, vissa har större inverkan än andra. Den generellt viktigaste trenden får sägas vara den tekniska utvecklingen som både förbättrar och försämrar möjligheterna för funktionshindrade passa- gerare att kunna använda flyget. Den ökade automatiseringen leder till minskad bemanning som informationsförsörjningen ökar och gör det lättare att planera och boka sin resa. Pågående internationellt regleringsarbete innebär att frågorna aktualiseras inom luftfartssektorn och kommer sannolikt att leda till tillgänglighetsförbättringar. Nedan sammanfattas de identifierade trenderna och deras betydelse för möjligheten att nå det handikappolitiska målet. Lågkostnadsflyget visar stark tillväxt. De produkter som lågkostnads- flyget erbjuder skiljer sig från de traditionella nätverksbolagen genom att nätverksbolag erbjuder ett sammanhängande och koordinerat linje- koncept. Point-to-pointbolag opererar på utvalda linjer som har ett till- räckligt passagerarunderlag för att garantera fyllda flygplan och därmed god lönsamhet. För passageraren ligger mervärdet när det gäller nät- verksbolagens produkter i att det reducerar restiden på en lång rad desti- nationer medan point-to-pointbolagen ger passagerarna mervärde genom att erbjuda billiga biljetter på utvalda tättrafikerade rutter. Utvecklingen kan innebära att flera nätverksbolag tvingas att ompröva nätverksstrategin på grund av de ändrade marknadsförutsättningarna. En utblick mot andra branscher såsom bilindustrin, telefonbolag eller bostadsindustrin visar att marknaden alltmer efterfrågar basprodukter med tydligt prissatta tilläggstjänster eller produkter. Individuella rese- upplägg är en trend i flygindustrin. Kunden har valfrihet och kan kombi- nera ihop sin egen resa utifrån de egna behoven. Pris, tidsvinst, flexibili- tet, komfort och behov av olika kringtjänster är faktorer som påverkar vilket val kunden gör. Den tekniska utvecklingen har stor betydelse för möjligheten att nå det handikappolitiska målet om full tillgänglighet till luftfarten till 2010. Automatisering har både för- och nackdelar i detta avseende. leda till minskad grad av personlig service vilket efterfrågas av många funktionshindrade, men det kan också leda till att den personal som finns har möjlighet att ge service till dem som behöver den. På samma sätt som Internet och Bankomater i hög grad har ersatt per- sonlig service på bankkontoren kommer flygpassagerarna mer att använda olika självbetjäningsalternativ som t.ex. Internet och automater. I takt med att automatiseringen utbreds kommer resenärer som saknar Internet eller är teknikovana att vara i behov av personlig service. Sär- skilt betydelsefull är tillgången till personlig service för många av de äldre som inte via skola eller arbete vant sig vid att använda Internet och annan teknik. En stor del av den äldre befolkningen har inte tillgång till Internet i hemmet. Även resenärer som inte reser så ofta kommer att upptäcka stora förändringar i sin kontakt med luftfarten. Tekniken blir mer användarvänlig och teknikmognaden ökar över tiden, men behovet av information och personlig service kommer vara stor för alla passagerare. Det gäller att i förväg informera sig om allt ifrån olika priskoncept till hur man skall bete sig på flygplatsen. Det arbete som pågår inom EU med att stärka funktionshindrade passa- gerares rättigheter kommer att ha en positiv inverkan för att nå de handi- kappolitiska målen. Det nu aktuella förslaget till förordning innehåller förbud mot diskriminering av passagerare på grund av funktionshinder och anger nivåkrav på servicen till de funktionshindrade både på flyg- platserna och under flygresan. I och med att en regleringen omfattar samtliga flygbolag och flygplatser i kommer en enhetlig nivå för tillgänglighet gälla över hela . Regelverk på området som är under utveckling även i övriga delar av världen kommer att innebära föränd- ringar inom . Det är troligt att initiativ kommer att tas för att nå en global harmonisering. Slutkommentar kommer vi att nå målet? Tillsammans med övriga trafikverk har Luftfartsstyrelsen genom enkät- undersökningar till funktionshindrade resenärer mätt andelen funktions- hindrade som kan använda flyget och deras intryck av flygresande. Resultaten från mätningarna visar att tillgängligheten till luftfartssy- stemet är god. Det finns dock vissa områden som kan bli bättre. Bl.a. behöver tillgången till korrekt och tillgänglig information bli bättre. Möjligen kan det ökade bruket av automattjänster inom flyget innebära att tillgängligheten faktiskt försämras, men det är i så fall troligen tills passagerarna vant sig och den tekniska tillgäng- ligheten till automaterna blivit bättre. Kontinuerlig utveckling sker för att förbättra tjänsterna för alla resenärer. De nya regler som är under ut- veckling kommer med all säkerhet att innebära tillgänglighetsförbätt- ringar inom flyget. Bl.a. kommer kvalitetsnivån på assistansen på flyg- platserna att harmoniseras och en passagerare får rätt till likartad service på alla flygplatser. Sammantaget är utsikterna för att nå målet inom luftfartssektorn goda. 2005/06:110 Hög servicenivå i kombination med ett strikt regelverk ger goda förut- Bilaga 2 sättningar för en positiv utveckling. De faktorer som Post och () har identifierat i sin om- världsanalys innebär såväl hinder som möjligheter att uppnå de handi- kappolitiska målen. Marknadens intresse av att erbjuda produkter och tjänster som svarar mot funktionshindrades behov Leverantörers och operatörers bristfälliga kunskap om funktionshind- rades situation och behov utgör ett hinder. Dessutom har begreppet Design för alla ännu inte fått ett tillräckligt genomslag vare sig hos operatörer och leverantörer eller bland användare. Effekten är att många produkter och tjänster som tillverkas inte är anpassade för personer med funktionshinder. En möjlighet är att allt fler äldre, som har mer teknikvana och ställer högre krav än tidigare, behöver hjälpmedel och tillgängliga tjänster. Äldre och funktionshindrade utgör tillsammans en betydande del av befolkningen och har större möjligheter än tidigare att påverka. Förståelsen för äldres och funktionshindrades krav på delaktighet och tillgänglighet ökar i samhället. Beaktande av funktionshindrades krav på tillgängliga produkter och tjänster ger företagen goodwill. En förut- sättning är givetvis att en samlad kravbild finns och att kraven för tillgänglighet presenteras på ett enkelt och systematiskt sätt. Användarens intresse av produkter och tjänster Brukare har inte kunskap om de hjälpmedel som finns på marknaden i form av allmänt tillgängliga produkter och tjänster, samt om särskilda tjänster för funktionshindrade Information som vissa grupper av funktionshindrade efterfrågar för att de ska kunna använda allmänt tillgängliga produkter eller tjänster, exempelvis tillsammans med ett hjälpmedel, finns sällan att tillgå. Brukarna har dessutom begränsade möjligheter att prova utrustning innan köp (PTS-ER-2005:22). Frågan om vilken organisation som bör ha ansvaret för att undersöka och presentera denna typ av information bör utredas ytterligare. Funk- tionshindrade har sällan de ekonomiska resurser som krävs för att påverka marknaden att tillverka de produkter och tjänster man efter- frågar. För att minska kostnaderna för den enskilde kan staten, enligt LSS- och hjälpmedelsutredningens (SOU 2004:83) förslag, begränsa kost- naderna för förskrivning, utprovning eller anpassning av hjälpmedel samt subventionera datorer och öka tillgången till IT-baserade hjälpmedel för personer med funktionshinder. Den snabba tekniska utvecklingen är främst en positiv drivkraft då den medför många nya kommunikationsmöjligheter och -lösningar för personer med funktionshinder. medför utvecklingen nya krav på kunskap hos förskrivare och hos brukare. Det krävs informationsinsatser och utbildning för att personer med funktionshinder ska kunna dra nytta av de nya tekniska möjligheter som finns och på lika villkor kunna ta del av den utveckling som sker inom kommunikationsområdet. Dessutom behövs en ökad förståelse för hur nya tekniska möjligheter kan komma personer med funktionshinder till del hos leverantörer och operatörer, hos förskrivare, och hos företag och organisationer som genomför utbildningar och erbjuder stöd till personer med funktionshinder (PTS-ER-2005:22). Tillgång till datorer och bredband Tillgången till datorer och tillgängligheten till Internet är jämförelsevis låg för personer med funktionshinder, vilket är ett hinder för att kunna nyttja många av de kommunikationstjänster som erbjuds. Tillgång till fast och mobilt bredband till rimliga priser i hela är dessutom en förutsättning för de nya kommunikationstjänster med t.ex. bildstöd som finns/kommer att finnas. PTS har redan tidigare påpekat vikten av att personer med funktionshinder har tillgång till hjälpmedel, inklusive datorer, för att kunna nyttja såväl de tjänster som finns allmänt tillgängliga på marknaden som de tjänster som PTS tillhandahåller (PTS-ER-2005:22). Tillgång till lämpliga hjälpmedel är en förutsättning för att en person med funktionshinder ska kunna utöva sina rättigheter och skyldigheter. Förutom positiva effekter för den enskilde och det för samhället värdefulla i att alla medborgare kan delta i samhällslivet på så lika villkor som möjligt, kan hjälpmedel innebära samhällsekonomiska besparingar. I pågår en satsning på utbyggnad av bredbandsnätet och antalet personer som har tillgång till bredband ökar i snabb takt. Tillgång till forum för dialog med brukarna De brukare som ingår i de brukarråd och samverkansgrupper som PTS medverkar i, kan inte alltid anses vara representativa för gruppen. Detta beror framförallt på att grupperna de representerar är heterogena. Behov finns av ytterligare forum så att leverantörer, operatörer och forskare i större utsträckning får en kontinuerlig dialog med brukare och brukarorganisationer. Den samrådsgrupp som startat mellan PTS och brukar- organisationerna, genom HSO, kan leda till ett bättre och mer konti- nuerligt samarbete och en bättre dialog. Existerande forum och brukarråd kan vidareutvecklas för att bättre möta existerande behov, och nya fora kan startas. Man bör även ytterligare undersöka möjligheten att använda virtuella forum. Nationell samverkan och styrning Reglerna för förskrivning av hjälpmedel skiljer sig åt mellan olika landsting och ett hinder för att uppnå målen är att personer med funktionshinder inte alltid får tillgång till de IT-hjälpmedel man har behov av. Konvergensen mellan data, telekom och TV påverkar ansvars- fördelningen mellan olika myndigheter. Det finns en otydlighet kring hur tillgänglighet för funktionshindrade/Design för alla ska säkerställas för allmänt tillgängliga produkter och tjänster inom sektorn samt inom området TV och digital TV. Den nya organisationen för samordning av handikappfrågorna kommer att få ett särskilt ansvar för att nationell samverkan och styrning fungerar. PTS och () har startat ett närmare samarbete, eftersom tillgången till kommunikationsutrustning är avgörande för att uppnå PTS målsättning om tillgång till ett brett utbud av kommuni- kationstjänster. PTS är positiv till att kommuner och landsting ska samverka för att harmonisera förskrivningen av hjälpmedel samt en generell reglering av de avgifter som tas ut i samband med att hjälpmedel tillhandahålls, så att personer med funktionshinder får tillgång till de hjälpmedel som de har behov av för att kunna nyttja kommunikationstjänster och . Förstärk positiva faktorer och motverka negativa faktorer För att undanröja de hinder som identifierats och ha möjlighet att uppnå de handikappolitiska målen inom sektorn bör man från statens och berörda myndigheters sida inrikta arbetet på att: -Verka för att leverantörer och operatörer får en bättre kännedom om de behov och önskemål som funktionshindrade har samt att Design för alla får ett bredare genomslag för allmänt tillgängliga produkter och tjänster. -Verka för att personer med funktionshinder får den utbildning, kunskap och det användarstöd som krävs för att nyttja tjänster och produkter inom elektronisk kommunikation och post. -Verka för att den information som sprids om allmänt tillgängliga produkter och tjänster är tillgänglig även för funktionshindrade och innefattar för funktionshindrade viktiga aspekter. -Se över förskrivningsprocessen och se till att de personer som behöver datorer och andra hjälpmedel får dem. -Verka för att ytterligare forum för dialog mellan personer med funktionshinder och leverantörer, operatörer och forskare startas. -Säkerställa att den snabba tekniska utvecklingen och den branschglidning som sker inom data, telekom och TV inte leder till en otydlig ansvarsfördelning mellan olika myndigheter och aktörer. -Ovanstående punkter bör särskilt uppmärksammas av den nya statliga organisationen för samordning av handikappolitiken. De resultat och slutsatser som presenteras i denna omvärldsanalys utgör ett av underlagen till en strategi för myndighetens fortsatta arbete inom området. Mycket av det generella förändringsarbete som kulturarvs- och kultur- miljöarbetet genomgår verkar i riktning för ett uppfyllande av de handi- Arbetet med att öka tillgängligheten till kulturarvet är exempelvis ett av fyra fokusområden för arbete under 20042006 (se Kulturarv i tiden angeläget, tillgängligt, Vidare har kulturmiljösektorn med början 2001 bedrivit ett aktivt för- ändringsarbete med utgångspunkt i projektet kulturarv med huvudsyftet att förnya kulturarvsarbetets inriktning, demokratiska för- ankring och slagkraft. De centrala aktörerna har förutom Riksantikvarie- ämbetet varit länsstyrelserna och länsmuseerna. deltagit i projektet och utvecklingen framöver pekar i riktning mot att kommunerna kommer att få en allt viktigare roll i kulturarvs- och kul- turmiljöarbetet eftersom kommunerna har ansvar för att kulturarvet och kulturmiljön tillvaratas i den fysiska planeringen. Vidare har de en viktig uppgift att fylla i tillgänglighetsarbetet, genom deras tillsynsansvar för enkelt avhjälpta hinder enligt Plan och bygglagen (2001:146). Projektet har breddat synen på vad som är kulturarv, framför allt har människan, i högre utsträckning än tidigare, satts i centrum. rieämbetet bedömer att denna fokusförflyttning har mycket positiv inver- kan på kulturmiljösektorns attityd till tillgänglighet och därmed möjlig- heterna att bidra till att de handikappolitiska målen uppnås. arbetet skall dels inriktas på att vidga perspektiven vilket bl.a. innebär att peka på nya sätt att se och inte minst de varie- rande levnadsvillkor som människor i vårt samhälle har, dels på att be- rika livsmiljön, vilket inkluderar att aktivt verka för ett samhälle utformat Nedan beskrivs tre av de huvudprocesser, Ett gränslösare samhälle, Mot en långsiktigt hållbar utveckling och Demokratisering, delaktighet och tillgänglighet, som har störst påverkan på kultur- miljösektorn i stort och därmed även på möjligheterna att bidra till att de handikappolitiska målen uppnås. Samtliga tre bedöms verka i en klart positiv riktning, det vill säga för ett uppfyllande av målen. Utvecklingen går mot ökat internationellt samarbete och ett alltmer Administrativa gränser flyttas eller får ny bety- delse som människor rör sig och kommunicerar alltmer inom och över dessa gränser. Mångfalden ökar och de kulturella mötena i samhället blir fler. ser denna utveckling som en av de samhällsprocesser som är av särskild betydelse för kulturmiljösektorn och kallar den Ett gränslösare samhälle. Processen är nära länkad till två av de handikappolitiska målen; en samhällsgemenskap med mångfald som grund samt jämlikhet i levnadsvillkor för flickor och pojkar, kvinnor och män med funktionshinder. När vi arbetar med att förbättra tillgängligheten i det fysiska rummet är det viktigt att kulturmiljösektorn är med och förklarar varför det ser ut som det gör. Det går att undvika att förgripa sig på miljön genom att begripa den. Kulturmiljösektorns företrädare har varit dåliga på att förklara varför det kan vara viktigt att exempel- vis bevara en viss del av en byggnad där någon vill bygga en hiss. Det är då lätt att uppfatta det antikvariska resonemanget som obstruerande, kon- servativt och objektinriktat. Detta är olyckligt då det i antikvarierollen även ligger att beakta människans livsbetingelser, i första hand med ut- gångspunkt i de nu levande. De som brukar kulturarvet och kulturmiljön har en mängd olika behov beroende på om de har ursprung i ett annat land, är män eller kvinnor, unga eller gamla eller har ett eller flera funk- tionshinder. Dessa behov skall också vägas in av antikvarien, vilket även sker i allt större utsträckning. I sammanhanget är det viktigt att framhålla att även handikappanpassningar i sig själv kan få ett kulturhi- storiskt värde, i egenskap av bärare av berättelsen om skapandet av det tillgängliga samhället. Med anledning av sektorsansvaret har handikapphistoria lagts in som ett perspektiv i arbete med det moderna kulturarvet. Mot en långsiktigt hållbar utveckling Arbetet med hållbar utveckling innebär att kulturmiljösektorn blir allt bättre på att lyfta fram den historiska dimensionen och visa på att det är genom att se på hur vi agerat och vad det resulterat i som vi kan skapa handlingsmönster som formar en bättre framtid. Såväl ur ett ekonomiskt som ur ett rättviseperspektiv är det väsentligt att inte utestänga någon ur den grupp på över en miljon människor som lever med permanent funk- tionshinder. Kulturarvet tillhör alla och skall kunna brukas av alla. Kul- turarvet är producerat av människor och är till för människor. Ansvaret för arbetet delas av alla, inklusive människor med funktionshinder. Dock, för att kulturmiljösektorn skall kunna kräva allas ansvarstagande, måste det finnas förutsättningar för detta. Ingen vill ta ansvar utan att ha infly- tande. Därför är möjligheten till inflytande central. Detta resonemang utvecklas i nästa avsnitt. Demokratisering, delaktighet och tillgänglighet har det samhällsfinansierade kulturarvs- och kulturmiljö- arbetet präglats av uppfattningen att professionella skall samla och vårda kulturarv i syfte att visa det för allmänhet, skolelever, forskare och andra som förväntas vara intresserade. Tillgänglighet för personer med funk- tionshinder har i detta sammanhang förvandlats till en ren teknikfråga. Samlandet har varit en förutsättning för visan- det, men har en tydlig förskjutning kunnat iakttas. Kultur- arvspubliken skall bli aktörer enligt en liknande tankegång som den att patienten skall bli medborgare. Delaktighet och möjlighet till inflytande är nyckelord i arbetet och denna process är naturligtvis i första hand kopplad till det handikappolitiska målet att samhället utformas så att människor med funktionshinder i alla åldrar blir fullt delaktiga i samhällslivet. Det demokratiska kulturarvs- och kulturmiljöarbetet, där alla kan delta, kräver att kulturarvet är tillgängligt. Alltifrån den fysiska miljön, före- mål, böcker och dokument till det immateriella kulturarvet med berättel- ser, musik och dans.