prop · GT03215 · 2006-09-15 00:00:00 — Skälen för regeringens förslag: I artikel 22 i WHO:s stadga anges att reglementen som Världshälsoförsamlingen antar skall träda i kraft för alla medlemsstater inom . De träder dock inte i kraft för de medlemsstater som inom angiven tid meddelar WHO att de avvisar eller reserverar sig mot reglementet eller delar av det. WHO:s medlemsstater ansluter sig därmed inte aktivt till sådana reglementen utan blir auto- matiskt bundna av dem om staterna inte aktivt avvisar dem eller reserve- rar sig mot dem inom angiven tid. I artikel 59 i IHR 2005 anges att IHR 2005 träder i kraft för alla WHO:s medlemsstater 24 månader från det att WHO:s generaldirektör har lämnat besked till staterna om att IHR 2005 har antagits av . Stater som inte vill bli bundna av IHR 2005 måste avvisa det eller reservera sig mot delar av det från det att generaldirektören lämnade besked om att IHR 2005 hade antagits av Världshälsoförsamlingen. WHO:s generaldirektör lämnade ett sådant besked . IHR 2005 kommer därför att träda i kraft för de stater som inte har av- visat det eller reserverat sig mot delar av det. IHR 2005 torde således för del komma att träda i kraft . Regeringen anser att det är lämpligt att den nya lagen om skydd mot internationella hot mot människors hälsa samt den nya bestämmelsen i smittskyddslagen (2004:168) träder i kraft som IHR 2005. När det gäller övergångsbestämmelser föreslås i lagrådsremissen att intyg som utfärdats med stöd av karantänslagen (1989:290) eller med stöd av föreskrifter som har beslutats med stöd av den lagen skall fort- sätta att gälla som intyget är giltigt enligt de bestämmelser som gällde vid utfärdandet av intyget. Lagrådet har i sitt yttrande anfört att Lagrådet inte är övertygat om att man bör avstå från att med en lagregel i övrigt klargöra vad som skall gälla avseende beslut och åtgärder som vidtagits med stöd av karantäns- lagen. Lagrådet förordar därför att övergångsregleringen kompletteras under den fortsatta beredningen. Regeringen ansluter sig till Lagrådets bedömning. Övergångsbestämmelserna bör därför kompletteras på så vis att de innefattar samtliga beslut och som kan vidtas med stöd av karan- tänslagen. Regeringens bedömning: De marginella merkostnader som eventu- ellt kan uppkomma till följd av anslutningen till det nya internationella hälsoreglementet (IHR 2005) ryms inom nuvarande finansiella ramar för smittskyddsarbetet för såväl stat som kommun och landsting. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Den övervägande majoriteten av remissinstanser har tillstyrkt eller har inte haft någon erinran mot promemorians bedöm- ning. har dock gjort bedömningen att lagförslaget kom- mer att få betydande konsekvenser för den nationella kontaktpunkten såväl arbetsmässigt som ekonomiskt. har också inkommit med en beräkning av resursbehovet samt beräknad kostnad. framhåller att det, om det visar sig att kommunen påförs kost- nader med anledning av den nya lagen, är angeläget att utreda hur finan- sieringen av dessa uppgifter skall ske. kommun påpekar att de nya lagändringarna kan leda till ett ökat behov av ytterligare resurser för kommunen. menar att det kan behövas förstärkta resurser inom flera kommuner, landsting och statliga myndig- heter för att exempelvis hantera ett utökat ansvar att utöva kontroll av införsel av toxiska och radioaktiva ämnen. anser att det bör utredas vilka utökade resurser som blir konsekvensen av den föreslagna lagen. Länsrätten i anser att eventuella prak- tiska och ekonomiska konsekvenser för domstolarna bör utredas. Skälen för regeringens bedömning: Regeringens förslag syftar till att införliva de åtaganden som följer av det nya internationella hälsoregle- mentet (IHR 2005) i svensk rätt. Som framgår av bl.a. avsnitt 6.2 torde merparten av de åtaganden som följer av IHR 2005 redan vara reglerade i svensk rätt genom smittskyddslagen, m.fl. lagar. Regering- ens förslag syftar till att anpassa de nuvarande karantänsbestämmelserna till det nya tillämpningsområde som kommer att gälla för IHR 2005. Landsting och kommuner bibehåller ansvaret för de uppgifter de har och den beredskap som finns torde i huvudsak överensstämma med de krav som ställs enligt IHR 2005. I vissa fall utvidgas dock ansva- ret för landsting och kommuner (se avsnitt 6.4, 6.6 samt 6.10). Samman- taget torde de föreslagna lagändringarna endast innebära begränsade nya uppgifter för kommunerna och landstingen som inte förväntas föranleda annat än marginella kostnadsökningar som ryms inom nuvarande finan- siella ramar för såväl kommun som landsting. Den nuvarande karantänslagen har tillämpats enbart i ytterst begränsad omfattning. Det förändrade tillämpningsområdet för IHR 2005 medför att den förslagna lagstiftningen kan komma att tillämpas något oftare. Inte heller IHR 2005 kommer dock att behöva tillämpas särskilt ofta. Vad beträffar den beredskap som krävs enligt IHR 2005 för att vid behov upptäcka och vidta åtgärder mot internationella hot mot människors hälsa torde den beredskap som skall finnas i huvudsak överensstämma med de krav som ställs enligt IHR 2005. Inte heller torde genomförandet av enstaka kontroller av personer som gör internationella resor, bagage eller annat gods kunna leda till annat än försumbara kostnadsökningar. Detta arbete bör kunna skötas med hjälp av personal som under normala förhållanden deltar i smittskydds- eller hälsoskyddarbetet. Några kostna- der för de lokaler som kan komma att behövas kan knappast antas uppstå. Sådana lokaler torde i regel finnas tillgängliga på de flygplatser eller de hamnar där åtgärden i första hand kan aktualiseras. Om situationen där- emot blir sådan att många kontroller måste utföras kan särskilda personalkostnader troligen uppstå. Såväl omfördelning som förstärkning av personalen kan då komma att behövas. Om det inte blir fråga om en mycket bör emellertid kostnadsökningen kunna bli begränsad. IHR 2005 medför att regeringen skall utse en nationell kontaktpunkt som skall svara för uppgifter enligt den föreslagna lagen om skydd mot internationella hot mot människors hälsa. Som redogjorts för i avsnitt 6.3 föreslås att utses till nationell kontaktpunkt. Socialstyrel- sen ansvarar enligt smittskyddslagen för samordning av smitt- skyddet på nationell nivå och skall ta de initiativ som krävs för att för att följa och vidareutveckla smittskyddet. har även uppgifter när det gäller den centrala tillsynen enligt i frågor som rör skyddet av människors hälsa och även för tillsynen över den nuvarande karantänslagen. har vid remissbehand- lingen gjort bedömningen att lagförslaget kommer att få betydande kon- sekvenser för den nationella kontaktpunkten såväl arbetsmässigt som ekonomiskt. Anslutningen till IHR 2005 och de lagändringar som före- slås som en följd därav innebär i viss utsträckning att uppgifter inom smittskyddet, hälsoskyddet och i karantänsfrågor utökas. Enligt regeringens bedömning är emellertid uppgifter som nationell kontaktpunkt nära sammankopplade med det ansvar för nationell samordning av smittskyddet i landet som myndigheten redan har. Vid finns redan en beredskapsorganisation med förmåga att hantera händelser som plötsligt uppkommer inom myndig- hetens ansvarsområde. kommer vid ett internationellt hot mot människors hälsa att ges en mer uttrycklig roll att samordna agerande inom ramen för IHR 2005 och i denna roll ha kontakt med de operativt ansvariga myndigheterna. Denna uppgift bedöms dock inte leda till annat än marginellt ökade kostnader för som ryms inom nuvarande finansiella ramar. har vid remissbehandlingen gjort bedömningen att den föreslagna lagen skulle medföra att nya krav ställs på polisen när det gäller utbildning och kontroll i samband med gränskontrollverksamheten. har emellertid polismyndigheten en skyldighet att lämna biträde vid verkställigheten av beslut enligt smittskyddslagen, bl.a. vid genomförandet av hälsokontroll vid platsen för inresan enligt 3 kap. 8 § smittskyddslagen. Enligt den nuvarande karantänslagen har polisen även skyldighet att vara uppmärksam på efterlevnaden av karantänslagstift- ningen. De behov av utbildning och utrustning som uppkommer i dessa sammanhang överensstämmer i allt väsentligt med de behov som upp- kommer till följd av den i propositionen föreslagna lagen. Polisen kan dessutom få en roll när det gäller att provtagning och analys av ämnen som spritts avsiktligt. De krav på provtagning och analys som ställs en- ligt IHR 2005 är dock inte är mer omfattande än den provtagning och analys som krävs för polisens brottsutredande uppgifter. Även när det gäller biträde vid verkställigheten av dessa beslut får kost- naderna antas bli försumbara och bedöms rymmas inom nuvarande finansiella ramar. har en roll inom ramen för karantänsskyddet genom karantänsförordningen (1989:302). I den nya lagen utvidgas uppgifter till att omfatta även mottagande av uppgifter om hälsotillstånd samt mottagande av intyg om att utrotning av djur som vanligen är bärare av smittämnen har skett. för dessa uppgifter tillsammans med . Omfattningen och han- Prop. 2005/06:215 teringen av dessa uppgifter bedöms dock vara begränsad och torde rym- mas inom nuvarande finansiella ramar. Detsamma torde gälla regeringens förslag till överklagandebestämmel- ser. Antalet överklaganden kan inte antas bli så stort att domstolarnas arbetsbelastning påverkas i någon nämnvärd grad. IHR och de föreslagna lagändringarna innebär inga nya uppgifter eller utökat ansvar för övriga myndigheter. Dessa bibehåller ansvaret för de uppgifter de har enligt bl.a. karantänslagen (1989:290), smittskyddslagen (2004:168), , livmedelslagen (2006:804), epizootilagen (1999:657), zoo- noslagen (1999:658) och lagen (2003:778) om skydd mot olyckor. Sammantaget gör regeringen bedömningen att regeringens förslag ryms inom nuvarande finansiella ramar för bl.a. smittskyddet, hälsoskyd- det och karantänsverksamheten för såväl stat som kommun och lands- ting. 7.1Förslag till lag om skydd mot internationella hot mot människors hälsa Denna lag är utformad för att leva upp till åtaganden enligt det internationella hälsoreglementet som antogs i (IHR 2005). Lagen ersätter karantänslagen (1989:290) som är utformad utifrån det nu gällande internationella hälsoreglementet . Paragrafen behandlas i avsnitt 6.2. I paragrafens första stycke anges lagens syfte, dvs. nella hälsoreglemente som antogs i samt att lagen syftar till att skydda mot internationella hot mot människors hälsa. Paragrafens andra stycke motsvarar huvudsakligen 1 § andra stycket karantänslagen (1989:290) med den skillnaden att det i 1 § andra stycket i förslaget till lag om skydd mot internationella hot mot människors hälsa skrivs ut att regeringen endast får meddela bestämmelser till skydd för liv och hälsa. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.2. I paragrafens första stycke definieras vad som avses med ett internationellt hot mot människors hälsa. smittämnen avses ämnen som kan orsaka smittsamma sjukdomar som smittar mellan människor eller från djur eller livsmedel till människor. Även andra ämnen än smittämnen omfattas av definitionen. sådana ämnen är kemikalier, radioaktiva eller biologiska ämnen. utsättning för att det skall kunna bli fråga om ett internationellt hot mot människors hälsa är att smittämnet eller ämnet utgör eller kan utgöra ett allvarligt hot mot människors hälsa. Ett ytterligare rekvisit som måste vara uppfyllt är att smittämnet eller ämnet riskerar att föras in i landet eller att spridas till andra länder. Såväl avsiktlig som oavsiktlig spridning av ämnen omfattas av definitionen. I paragrafens andra stycke anges vidare att de sjukdomar på vilka be- stämmelserna om samhällsfarliga sjukdomar i smittskyddslagen (2004:168) är tillämpliga alltid skall anses utgöra ett internationellt hot mot människors hälsa. De samhällsfarliga sjukdomarna, vilka anges i bilaga 2 till smittskyddslagen, är smittkoppor och svår akut respiratorisk sjukdom (sars). I tredje stycket bemyndigas regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om vilka andra sjukdomar och ämnen som skall anses utgöra ett internationellt hot mot människors hälsa. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.2. Ansvarsfördelning och organisatoriska bestämmelser Paragrafen behandlas i avsnitt 6.3. I bestämmelsen redogörs för ansvars- fördelningen i lagen beträffande åtgärder till skydd för människors hälsa. Paragrafens första och andra stycke motsvarar i huvudsak 3 § första stycket karantänslagen (1989:290). Den gällande ansvarsfördelningen enligt karantänslagen behålls i den nya lagen och innebär därmed inget nytt i sak. har ändrats till kommu- nen och smittskyddsläkaren har bytts ut mot (se s. 37). Paragrafen behandlas i avsnitt 6.3. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.6. I första stycket definieras vad som avses med hamn respektive flygplats. Med hamn respektive flygplats avses enligt denna lag sådan hamn eller flygplats där internationell trafik förekommer. Definitionerna motsvarar i sak definitionerna av vad som avses med hamn respektive flygplats i artikel 1 i IHR 2005. Paragrafens andra stycke motsvarar 4 § karantänslagen. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.6. Första stycket motsvarar i huvudsak 5 § karantänslagen med den förändringen att karantänslagens bestäm- melse är begränsad till kontroll av att inte karantänssjukdomar förs in i landet eller sprids till utlandet. Karantänssjukdomarna utgörs av gula febern, kolera och pest samt de sjukdomar på vilka bestämmelserna om samhällsfarliga sjukdomar i smittskyddslagen är tillämpliga, dvs. smittkoppor och svår akut respiratorisk sjukdom (sars). Som framgår av kommentaren till 2 § har tillämpningsområdet vidgats jämfört med karantänslagens tillämpningsområde. Enligt den nya lagen utökas således kontrollen vid karantänshamnar och karantänsflygplatser till att innefatta samtliga internationella hot mot människors hälsa. I för- sta stycket föreskrivs att karantänshamnar respektive karantänsflygplat- ser skall ha tillgång till den personal och utrustning som behövs för kon- troll av passagerare, bagage, transportmedel och annat gods samt djur. Det innebär att personalen och utrustningen inte behöver finnas vid ham- nen respektive flygplatsen utan det är tillräckligt att det finns i beredskap vid eventuella ingripanden. Genom bestämmelsen i andra stycket bemyndigas regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, att meddela föreskrifter om vil- ken personal och vilken utrustning som karantänsflygplatser och karan- tänshamnar skall ha. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.3. Paragrafens första stycke motsvarar 6 § första stycket karantänslagen. Andra stycket motsvarar delvis 6 § tredje stycket karantänslagen. Enligt andra stycket skall smittskyddsläkaren hjälpa kommuner och myndig- heter när de utför uppgifter enligt denna lag. Enligt 6 § tredje stycket karantänslagen är smittskyddsläkaren enbart skyldig att biträda kommu- nens miljö- och hälsoskyddsnämnd. Denna skyldighet utsträcks genom denna bestämmelse till att smittskyddsläkaren, i förekommande fall, även skall hjälpa myndigheter som kan komma att behöva utföra åtgärder till skydd mot internationella hot mot människors hälsa. Miljö- och hälso- skyddsnämnden har ändrats till kommunen. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.3. Den nationella kontaktpunkten, dvs. samt andra myndigheter, kommuner och landsting åläggs att vid behov samverka med varandra, med () och med myndigheter i andra länder för att förebygga och be- gränsa internationella hot mot människors hälsa. Formerna för samver- kan bestäms av de inblandade aktörerna själva. Det är naturligtvis endast de myndigheter, kommuner och landsting som berörs av de åtgärder som vidtas enligt lagen som åläggs att samverka. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.4. I paragrafens första stycke införs en skyldighet för myndigheter, kommuner och landsting som inom sina respektive ansvarsområden får information om ett misstänkt internatio- nellt hot mot människors hälsa att underrätta om det misstänkta hotet så att snabbt kan utvärdera hän- delsen och vid behov informera (). I andra stycket införs en skyldighet för myndigheter, kommuner och landsting inom sina respektive ansvarsområden att lämna den informa- tion till som behöver för att kunna upp- fylla sin informationsskyldighet till WHO. Sådan information skall läm- nas möjligt. I tredje stycket införs en skyldighet för berörda myndigheter, kommu- ner och landsting att informera om vilka åtgärder som har vidtagits och som kommer att vidtas med stöd av denna lag, så att Social- styrelsen kan bedöma om de åtgärder som vidtas är tillräckliga. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.4. I första stycket anges en generell skyldighet för att skyndsamt och lämna information om misstänkta internationella hot mot människors hälsa till (). Andra stycket tar sikte på att WHO enligt artiklarna 9 och 10 i IHR 2005 får vidta åtgärder med utgångspunkt från annan information än information från den berörda medlemsstaten. WHO kan exempelvis få information från en annan stat eller från organisationer eller media om ett misstänkt internationellt hot mot människors hälsa. Om WHO får sådan information från annat håll än från berörd stat är den berörda staten skyldig att på begäran från WHO lämna information till WHO om hälsoläget i landet. I andra stycket införs därför en skyldighet för att skyndsamt och senast efter begäran från WHO lämna information om hälsoläget i landet. I tredje stycket införs en skyldighet för att lämna in- formation till berörda myndigheter, kommuner och landsting om ett misstänkt internationellt hot mot människors hälsa. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.5. Första stycket utgör en uttrycklig sek- retessbrytande bestämmelse. I paragrafens andra stycke tydliggörs att det finns bestämmelser om skydd mot kränkning av enskilds personliga integritet i personuppgifts- lagen (1998:204). Andra stycket andra meningen utgör ett uttryckligt undantag från 33 § personuppgiftslagen. I andra stycket tredje meningen tydliggörs att uppgifter som rör någons hälsa endast får behandlas helt eller delvis automatiserat, om det är nödvändigt för att en myndighet, en kommun eller ett landsting skall kunna fullgöra sin uppgiftsskyldighet enligt lagen. Denna paragraf behandlas i avsnitt 6.4. Paragrafen motsvarar i huvudsak 7 § karantänslagen, med den skillnaden att karantänslagens bestämmelse endast omfattar smitta av karantänssjukdom medan denna bestämmelse omfattar alla internationella hot mot människors hälsa. Internationella hot mot människors hälsa definieras i 2 §. Det är den nationella kontakt- punkten, dvs. , som skall förklara området vara drabbat av ett sådant hot. Att förklarar ett område som drabbat får direkta rätts- verkningar enligt lagen. Enligt t.ex. 16 § skall befälhavare på fartyg och luftfartyg som ankommer till lämna uppgift om hälsotillståndet ombord om bl.a. fartyget eller luftfartyget kommer från ett område som förklarats drabbat av ett internationellt hot mot människors hälsa eller om det ombord på fartyget eller luftfartyget finns en person som har vistats inom ett område som har förklarats drabbat av ett sådant hot. Allmänna bestämmelser om åtgärder till skydd för människors hälsa Paragrafen behandlas i avsnitt 6.7. Denna paragraf har i huvudsak utfor- mats på samma sätt som 1 kap. 4 § smittskyddslagen (2004:168) men har här utvidgats till att inte enbart reglera smittskyddsåtgärder utan även andra åtgärder som vidtas till skydd för människors hälsa. I första stycket slås inledningsvis fast att åtgärder till skydd för människors hälsa enligt lagen skall bygga på vetenskap och beprövad erfarenhet och att dessa åtgärder inte får vara mer ingripande än vad som krävs för att uppnå detta skydd. Vilka åtgärder som krävs kan variera från fall till fall bl.a. bero- ende på vilket sorts internationellt hot mot människors hälsa det är fråga om. Här hänvisas till definitionen av ett internationellt hot mot männi- skors hälsa i 2 §. Vidare anges att åtgärderna skall vidtas med respekt för alla människors lika värde och enskildas integritet. I andra stycket införs ett särskilt barnperspektiv. Principen om barnets bästa är väl förankrad i all lagstiftning som rör barn. En bestämmelse om att barnets bästa skall beaktas finns också i 1 kap. 4 § smittskyddslagen (2004:168). Enligt bestämmelsen skall, när åtgärder rör barn, särskilt beaktas vad hänsynen till barnets bästa kräver. Bestämmelsen svarar mot innehållet i artikel 3 i . I enlighet med den definition av barn som ges i FN:s konvention om barnets rättigheter skall med barn avses varje människa under . Vidare tydliggörs i tredje stycket de grundläggande villkoren för när en åtgärd får vidtas mot den enskildes vilja. En sådan åtgärd får endast vid- tas om inga andra möjligheter står till buds. Detta innebär att åtgärden inte får användas annat än om det är helt nödvändigt för att det avsedda resultatet skall uppnås och möjligheterna till frivilliga och mindre ingri- pande åtgärder är uttömda. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.7. Den motsvarar i huvudsak 8 § andra stycket karantänslagen. Skulle skada uppkomma finns bestämmelser om ersättning för skador på objekt i vissa andra berörda lagar, exempelvis , epizootilagen (1999:657) och zoonoslagen (1999:658). Denna lag innehåller inga särskilda bestämmelser om ersättning för ska- dor på objekt. Åtgärder vid ankomst till Paragrafen behandlas i avsnitt 6.9. Paragrafen motsvarar till stora delar 9 § karantänslagen. Bestämmelsens första stycke omfattar en skyldighet för befälhavaren att lämna information om hälsotillståndet ombord på ett fartyg innan fartyget anlöper första svenska hamn eller senast vid an- komsten till hamnen. Sådan information skall lämnas till eller . Jämfört med bestämmelsen i karantänslagen utökas denna informationsskyldighet till att omfatta samtliga internationella hot mot människors hälsa. Vad som avses med ett internationellt hot mot människors hälsa definieras i 2 §. Med fartyg avses alla fartyg oavsett storlek. Begreppet smittsam sjukdom har samma betydelse som i 1 kap. 2 § smittskyddslagen (2004:168). Begreppet skall ses som en samlingsterm för flera olika till- stånd. Grundläggande för alla tillstånden är att det som framkallar sjuk- domen utgår från någon typ av mikroorganism, t.ex. virus, bakterier, parasiter eller svampar. Det kan i sig ge upphov till sjukdom eller bilda gifter som utlöser sjukdom, Vidare kan en människa bära på en mikro- organism utan att insjukna. Även vid ett sådant förhållande skall han eller hon anses ha en smittsam sjukdom. I andra stycket anges att och i sin tur skall underrätta smittskyddsläkaren och om innehållet i infor- mationen. I andra stycket anges också att generalläkaren skall underrättas om fartyget tillhör och bemannas av Försvarsmakten. I tredje stycket anges att vad som sägs i första och andra stycket om fartyg och hamn även skall gälla för luftfartyg respektive flygplats. Med luftfartyg avses alla luftfartyg oavsett storlek. Den skyldighet som befälhavare på luftfartyg har att lämna information enligt första stycket gäller endast i förhållande till och inte till . Paragrafen behandlas i avsnitt 6.9. Bestämmelsen innebär att om fartyg eller luftfartyg är drabbat eller misstänks vara drabbat av ett internatio- nellt hot mot människors hälsa får ansvariga myndigheter och kommuner vidta de åtgärder mot fartyget eller luftfartyget som krävs för att skydda människors hälsa. Bemyndigandet i paragrafens andra stycke möjliggör för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela mer detaljerade bestämmelser om vilka åtgärder som ansvariga myndig- heter och kommuner har möjlighet att vidta. Exempel på sådana åtgärder kan vara sanering och desinfektering av fartyg och luftfartyg. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.9. I första stycket första meningen anges att fartyg och luftfartyg inte får vägras tillträde till hamn eller flygplats av smittskyddsskäl. Detta motsvarar 10 § karantänslagen tillsammans med 12 § karantänslagen.