prop · GT03123 · 2006-03-07 00:00:00 — Målsättningen med den reform som föreslås är därför dels att nuvarande utslussningsåtgärder skall förbättras, dels att fler intagna skall komma i fråga för utslussning. Förslagen skall ses som en naturlig fortsättning på den försöksverksamhet med förstärkta frigivningsförberedelser som pågått inom kriminalvården . Fängelsestraffet får inte urholkas Eftersom vistelse utanför anstalt genom en utslussningsåtgärd innebär verkställighet av ett fängelsestraff måste åtgärden uppfattas som en trovärdig form av verkställighet av fängelsestraff. Det är viktigt att fängelsestraffet inte urholkas. Utslussningsåtgärderna bör därför omgärdas av ett system med noggrann planering och kontroll från Kriminalvårdens sida. Vissa skyldigheter som den intagne bör åläggas är så grundläggande att de bör framgå direkt av lag. Exempelvis måste den som är beviljad en utslussningsåtgärd avhålla sig från alkohol och andra berusningsmedel samt lämna blod-, urin- eller utandningsprov för att visa detta. Vidare skall vistelsen utanför anstalt förenas med individuellt anpassade villkor, t.ex. om vistelseplats, behandling, sysselsättning och kontaktskyldighet som medför att åtgärden upplevs som tillräckligt ingripande till sin karaktär. Kriminalvården måste naturligtvis utöva kontroll över att den intagne uppfyller sina skyldigheter och följer villkoren. En del i denna kontroll är att den som är beviljad en utslussningsåtgärd bör kunna övervakas med elektroniska hjälpmedel, dvs. Regeringen återkommer i avsnitt 5.7 till vilka skyldigheter den som är beviljad en utslussningsåtgärd har, vilka villkor som får och bör ställas och hur kontrollen närmare skall utövas. Andra viktiga aspekter på en vistelse utanför anstalt är samhällsskydds- och säkerhetsaspekten, liksom brottsofferperspektivet. Kriminalvårdens återfallsförebyggande arbete består naturligtvis även av att förhindra att de intagna begår brott . Varje tillstånd till en utslussningsåtgärd skall därför föregås av en utredning av den intagnes förutsättningar att klara en vistelse utanför anstalt. Det kommer av säkerhetsskäl inte att vara möjligt att bevilja alla utslussning, även om detta hade varit önskvärt. Regeringen återkommer i avsnitt 5.6 till vilka kriterier som bör gälla för att en utslussningsåtgärd skall beviljas och hur riskbedömningen bör göras. Frigång introduktion i arbetslivet Regeringens förslag: En intagen som har behov av introduktion i arbetslivet eller i annan verksamhet som kan främja en stabil tillvaro efter frigivningen får under vissa förutsättningar beviljas frigång för att utanför anstalten utföra arbete, delta i undervisning eller utbildning, få behandling eller delta i särskilt anordnad verksamhet. förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Alla remissinstanser som yttrar sig över förslaget är positiva till det. Skälen för regeringens förslag: Frigång innebär att den intagne vistas utanför anstalten under arbetstid för att utföra arbete, delta i undervisning eller utbildning, få behandling eller delta i någon annan särskilt anordnad verksamhet (11 § KvaL). Vid prövningen av om frigång skall beviljas skall det särskilt beaktas om den intagne behöver inskolning i arbetslivet eller om frigång kan antas väsentligt förbättra hans eller hennes möjligheter att försörja sig efter frigivningen. Kriminalvården får ställa de villkor som kan anses nödvändiga under frigången. Frigång får dock inte beviljas om det på grund av en viss omständighet kan befaras att den intagne kommer att avvika, återfalla i brott, eller missbruka alkohol, narkotika eller andra beroendeframkallande medel. har länge funnits inom svensk kriminalvård och fungerar väl. Andelen som missköter sig är mycket låg, endast någon eller några procent. Liknande system finns i de flesta europeiska länder. Frigång fyller enligt regeringens mening en viktig funktion när det gäller att ge intagna en möjlighet att anpassa sig till ett liv utanför anstalten. bör därför finnas kvar som ett utslussningsalternativ, precis som samtliga remissinstanser som kommenterat förslaget har ansett. Frigång bör även fortsättningsvis syfta till att underlätta för den intagne att få arbete efter frigivningen. Frigång skall därför speciellt rikta sig till intagna som behöver introduktion i arbetslivet eller i annan verksamhet som kan främja en stabil tillvaro efter frigivningen. Exempel på åtgärder som ryms inom frigångsinstitutet är utbildning, arbete och arbetsmarknadsfrämjande åtgärder som arbetsträning, utredning på och praktik. Men även medverkan i program- verksamhet och deltagande i studiecirklar och besök vid för samtal om missbruksproblem kan bli aktuellt. Åtgärderna skall syfta till att underlätta den intagnes möjligheter till en stabil tillvaro efter frigivningen. 5.3Vårdvistelse vård eller behandling utanför anstalt Regeringens förslag: En intagen som har behov av vård eller behandling mot missbruk av beroendeframkallande medel eller mot något annat särskilt förhållande som kan antas ha samband med hans eller hennes brottslighet får under vissa förutsättningar beviljas vårdvistelse. Detta innebär att den intagne vistas i ett hem som avses i 6 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453). förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Alla remissinstanser som yttrar sig över förslaget är positiva till det. Skälen för regeringens förslag En stor del, så mycket som drygt hälften, av de intagna är narkotikamissbrukare. För deras rehabilitering mot ett liv utan kriminalitet och droger är behandling mot missbruket av avgörande betydelse. Behandling mot drogmissbruk erbjuds i stor utsträckning i anstalt. inleddes en särskild narkotikasatsning (prop. 2001/02:91, bet. 2001/02:SoU15, rskr 2001/02:193). För kriminalvårdens del tar satsningen sikte på såväl kontrollåtgärder för att förhindra att narkotika kommer in i anstalter och häkten som behandlingsinsatser för att hjälpa de intagna att sluta missbruka. Målsättningen med narkotikasatsningen är bl.a. att samtliga narkotikamissbrukare som kommer i kontakt med kriminalvården skall identifieras och erbjudas vård, att utveckla och utvärdera de missbruksrelaterade programmen samt att fler missbrukare skall genom- gå dessa program. Narkotikasatsningen har bl.a. inneburit att det har inrättats ett stort antal särskilda narkotikaplatser vid anstalterna. finns det också sju särskilda behandlingsanstalter. Den särskilda narkotikasatsningen har fallit väl ut och regeringen har därför föreslagit att den skall förlängas (Nationella alkohol- och narkotikahandlingsplaner, prop. 2005/06:30). Anstaltsmiljön är inte den mest lämpliga miljön för att ett positivt behandlingsresultat skall komma till stånd. För att en intagen med missbruksproblem inte skall återfalla i brott och missbruk efter frigivningen är det viktigt att frigivningen är välplanerad och strukturerad. Det är nödvändigt att den behandlingsinsats som inletts på anstalten fortsätter i friare former. Ett lämpligt sätt att åstadkomma allt detta är att behandling sker på ett behandlingshem. Enligt 34 § KvaL kan en intagen som kan bli föremål för särskilda åtgärder som kan antas underlätta hans eller hennes anpassning i samhället få medgivande till vistelse utanför anstalt , om det finns särskilda skäl. Vid bedömningen av om det finns särskilda skäl beaktas om den intagne behöver vård eller annan behandling mot missbruk av beroendeframkallande medel. I detta innefattas inte bara missbruk av narkotika, utan också missbruk av t.ex. alkohol och dopningsmedel. En s.k. § 34-placering används främst för att intagna med missbruksproblem skall få behandling mot detta på ett behandlingshem, men även vård i familjehem är möjlig. Behandling mot annat brottsrelaterat beteende, som exempelvis våldsbenägenhet, spelberoende eller sexualbrottsrelaterat beteende, kan också komma till stånd inom ramen för en § 34-placering. För intagna med utbildningsmässiga brister kan placering för studier på en internatskola, exempelvis en folkhögskola, förekomma. Vid en § 34-placering står Kriminalvården för kostnaden för villkorlig frigivning. Därefter ansvarar i den intagnes hemkommun för kostnaden i form av bistånd enligt socialtjänstlagen (2001:453). Av denna anledning brukar Kriminalvården kräva en ansvarsförbindelse av innan ett beslut om § 34-placering kan bli aktuellt. Vårdvistelse bör ersätta § 34-placering Som regeringen har framhållit i olika sammanhang är § 34- placeringar ett bra instrument för att ge intagna med missbruksproblem passande vård och behandling utanför anstalten i en miljö som är bättre lämpad för ändamålet. Varje lyckad behandling mot någon form av missbruk medför en ovärderlig vinst, inte bara för den enskilde, utan för hela samhället. Institutet fyller en viktig funktion för att intagna under kontrollerade former skall få en successiv övergång från anstalt till frihet. Precis som kommittén föreslagit bör därför en vårdform motsvarande § 34-placering finnas även . En intagen som har behov av vård eller behandling mot missbruk av beroendeframkallande medel eller mot något annat särskilt förhållande som kan antas ha samband med hans eller hennes brottslighet bör kunna beviljas vistelse utanför anstalt. Vistelsen skall, som kommittén föreslagit, benämnas vårdvistelse. Vårdvistelse innebär att den intagne vistas i ett familjehem eller ett hem för vård och boende och där får vård mot missbruk. Vårdvistelse kan även innebära att den intagne i ett sådant hem får vård eller behandling mot något annat särskilt förhållande som kan antas ha samband med hans eller hennes brottslighet. Exempel på sådana förhållanden som kräver behandling kan vara våldsbenägenhet, spelberoende eller sexualbrottsrelaterat beteende. Däremot bör vårdvistelse inte kunna användas för att medge vistelse vid folkhögskola eller militärförläggning, som är möjligt vid en § 34-placering. Även denna bedömning överensstämmer med vad kommittén föreslagit. Vistelse vid folkhögskola eller andra utbildningsinsatser kan dock komma i fråga vid frigång eller utökad frigång. Det är naturligtvis viktigt att vården är av god kvalitet och anpassad efter den intagnes behov. Vården bör bedrivas enligt en i förhand uppgjord plan som blir en viktig del i den intagnes verkställighetsplan. Självfallet bör den intagne själv aktivt medverka i planeringen av vårdvistelsen. Det är också viktigt att är delaktig och medverkar vid planeringen. Kriminalvården måste alltid göra en kvalitetskontroll av den tilltänkta vårdgivaren innan en vårdvistelse inleds. Höga kvalitetskrav bör ställas på vårdgivaren och Kriminalvården måste fortlöpande följa upp att verksamheten bedrivs på ett tillfredsställande sätt. Det åligger även Kriminalvården att kontinuerligt göra en uppföljning av hur verkställigheten fortskrider för de personer som genomgår en vårdvistelse. Den som driver hemmet skall vara skyldig att hålla Kriminalvården underrättad om hur verksamheten fortskrider och samråda med Kriminalvården i frågor av större vikt. Vårdgivaren bör också vara skyldig att anmäla eventuell misskötsamhet till Kriminalvården. Denna information är nödvändig för att Kriminalvården skall kunna bedöma om det krävs nya eller förändrade villkor eller om vårdvistelsen bör upphävas. Särskilda skäl bör inte krävas krävs det särskilda skäl för att en § 34-placering skall komma i fråga. Vid bedömningen av om det finns särskilda skäl beaktas om den intagne behöver vård eller annan behandling mot missbruk av beroendeframkallande medel. Det kan ifrågasättas vad särskilda skäl innebär och om inte behovet av vård för missbruk i sig är ett tillräckligt skäl för en § 34-placering. För att öka andelen som får utslussning har Brå i sin utvärdering av försöksverksamheten med förstärkta frigivningsförberedelser föreslagit att de lagregler som reglerar utslussning skall ses över så att de inte fungerar hindrande på ett sätt som inte är avsett (Brå ?). Som exempel på en regel som kan vara eller tolkas alltför restriktivt nämns formuleringen särskilda skäl i 34 § KvaL. Brå föreslår bl.a. att innebörden av detta begrepp skall ses över och att tillämpningsområdet för bestämmelsen skall vidgas. Enligt regeringens mening bör själva behovet av vård mot missbruk eller mot något annat särskilt förhållande som kan antas ha samband med brottsligheten vara tillräckligt för att vårdvistelse skall beviljas. Det skall alltså inte som krävas särskilda skäl. Det faktum att kravet på särskilda skäl tas bort bör enligt regeringens bedömning bidra till att fler kan bli beviljade vårdvistelse. Enligt den praxis som finns vid § 34-placeringar inleds ofta vården före tidpunkten för villkorlig frigivning och avslutas först därefter. Detta är ofta nödvändigt för att man skall hinna genomföra en behandling vid korta strafftider. Något egentligt hinder att planera in vården på behandlingshemmet så att den avslutas i samband med tidpunkten för villkorlig frigivning finns emellertid inte. Tvärtom finns det många fördelar med att planera in en vårdvistelse tidigare i verkställigheten så att den, precis som andra utslussningsalternativ, avslutas i samband med villkorlig frigivning. Ur behandlingssynpunkt är det positivt om vistelsen kan inledas eftersom förutsättningarna att nå ett bra behandlingsresultat borde vara större på ett behandlingshem än i anstalt. Detta innebär alltså att hela vårdvistelsen ofta kommer att kunna genomföras före den villkorliga frigivningen. Detta medför att behovet av ansvarsförbindelser torde minska. Utgångspunkten är dock självfallet att det är den intagnes behov av vård som är avgörande för vårdvistelsens längd. Samverkan med andra samhällsorgan Det är dock viktigt att ha i åtanke att den behandling som ges inom ramen för kriminalvårdens verksamhet inte kan ses som en isolerad företeelse. För att förhindra återfall i såväl missbruk som brott och för att underlätta den dömdes anpassning i samhället är det viktigt att behandlingen vid behov fortsätter efter den villkorliga frigivningen. Den dömde har ofta även behov av andra stöd- och hjälpinsatser från samhällets sida, t.ex. när det gäller bostad och sysselsättning. Kriminalvården ansvarar inte för att dessa behov skall bli tillgodosedda, men måste stötta den intagne i hans eller hennes kontakter med relevanta samhällsorgan. Det är nödvändigt att samhällets olika huvudmän samverkar bättre för att ett varaktigt positivt resultat skall uppnås. Kriminalvården har därför fått i uppdrag att upprätta samverkansavtal Prop. 2005/06:123 med kommunerna när det gäller förfarandet för såväl kontraktsvård som placeringar på behandlingshem inom ramen för verkställigheten och fortsätta utvecklingen av lokalt utformade baskontrakt för kontraktsvård i fråga om olika klientgrupper. Uppdraget skall delredovisas och slutredovisas . Syftet med uppdraget är att skapa förutsättningar för att i ökad utsträckning ge intagna möjlighet att få vård och behandling. 5.4Halvvägshus kontrollerat boende förenat med krav Regeringens förslag: En intagen som har behov av särskilt stöd och kontroll får under vissa förutsättningar beviljas vistelse i halvvägshus. Detta innebär att den intagne vistas i ett av Kriminalvården kontrollerat hem som är anpassat för att ge intagna särskilt stöd och tillsyn. Den intagne får inte lämna halvvägshuset annat än på särskilt bestämda tider. Detta krav kan kontrolleras med elektroniska hjälpmedel, s.k. fotboja. För att vistelse i halvvägshus skall komma i fråga måste den intagne delta i sysselsättning. Det huvudsakliga ansvaret för driften av ett halvvägshus skall ligga på Kriminalvården, men även andra driftsformer kan förekomma. I ett sådant fall skall den som driver verksamheten vara skyldig att informera Kriminalvården om den intagne missköter sig. Den som är anställd av eller har uppdrag hos ett halvvägshus som bedrivs i privat regi skall ha tystnadsplikt beträffande de sekretessbelagda uppgifter som han eller hon får kännedom om i sitt arbete. förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Alla remissinstanser som yttrar sig över förslaget är positiva till det. anser att det alltid bör föreskrivas att den dömde skall underkasta sig elektronisk övervakning. och Kammarrätten i är tveksamma till att låta privata organisationer stå för driften av halvvägshusen. påpekar att om driften skall överlåtas till privata organisationer måste det noga övervägas vilka institutioner det skall vara fråga om och det måste finnas tydliga krav och möjlighet till kontroll för Kriminalvården. Skälen för regeringens förslag Många intagna friges utan att ha bostad, sysselsättning eller försörjning Det säger sig självt att detta medför att risken för återfall ökar. Av Brå:s utvärdering framgår att av de intagna som inte fått någon utslussningsåtgärd, som alltså frigavs direkt från anstalt, hade inte något ordnat boende inför frigivningen (Brå rapport anstalt till Även har i betänkandet Att motverka hemlöshet en sammantagen strategi för hela samhället (SOU 2001:95) uppmärksammat problemet med att en stor andel intagna friges utan ordnat boende (Ju2002/6270/). finns det inte något lämpligt utslussningsalternativ för en intagen som inte har en tillräckligt ordnad situation med sysselsättning och bostad som krävs för att få IÖV-utsluss och som inte har det vårdbehov som krävs för att en § 34-placering skall vara aktuell. fanns s.k. frigångshotell som drevs av frivården. De användes för att tillgodose rent akuta behov hos dömda som vid frigivningen saknade bostad på grund av bostadsbrist i vissa orter. hade de flesta frigångshotell försvunnit. Det berodde bl.a. på att de inte utnyttjades till fullo, att de utgjorde ett avsteg från normaliserings- principen och att man ansåg att resurserna kom till bättre användning i anstalterna. Kommittén har föreslagit att det skall införas ett nytt utslussningsalternativ som är ett av kriminalvården kontrollerat boende (halvvägshus). Sådana övergångsboenden finns i ett flertal andra europeiska länder och i . I finns vad som där benämns pensioner. har infört ett system med overgangsbolig. I används approved premises eller . har ett utvecklat system med särskilda institutioner. Och i finns s.k. halvvägshus för dömda med såväl långa som korta fängelsestraff. Gemensamt för dessa olika typer av övergångsboenden är att de är placerade i samhällen, ofta mitt i bostadsområden. deltar den dömde i någon form av sysselsättning utanför halvvägshuset, t.ex. arbete eller utbildning. Det kan också förekomma särskild programverksamhet i halvvägshuset , kvällar och . Personal utövar tillsyn och kontrollerar att den dömde följer villkoren för vistelsen, bl.a. kontrolleras att den dömde passerat ut och in . Det förekommer att verksamheten drivs såväl i statlig regi (, och ) som av privata organisationer (). Regeringen ansluter sig till kommitténs förslag att vistelse i halvvägshus skall införas som en särskild utslussningsform. Ett halvvägshus kan antingen vara placerat mitt i ett samhälle eller placeras i anslutning till ett anstaltsområde. Eventuellt kan vissa öppna anstalter göras om till halvvägshus. Vistelse i halvvägshus bör fylla en funktion för intagna som behöver särskilt stöd eller kontroll inför frigivningen och som inte har tillgång till bostad. Sådan vistelse bör dock inte vara förbehållen endast dem som rent faktiskt inte har tillgång till bostad. Denna utslussningsåtgärd riktar sig även till dem som av olika anledningar inte är redo att vistas i sin bostad , utan som behöver mer stöd än som erbjuds vid verkställighet i bostaden. För att fängelsestraffet inte skall urholkas måste vistelse i halvvägshus förenas med krav på den intagne, vars efterlevnad skall kontrolleras av Kriminalvården. För det första skall den intagne som huvudregel vara skyldig att vistas i halvvägshuset och nätter. Precis som gäller vid IÖV-utsluss får den intagne alltså inte vistas utanför halvvägshuset annat än på särskilt angivna tider. Den intagne bör Prop. 2005/06:123 naturligtvis få vistas utanför halvvägshuset för att delta i den sysselsättning som är bestämd. Vidare bör den intagne kunna lämna halvvägshuset för att göra nödvändiga inköp m.m. Han eller hon bör även få möjlighet att delta i olika aktiviteter samt ha egen fri tid som kan ägnas åt fritidsverksamhet. Om den intagne sköter sig väl kan den fria tiden utökas efter hand. anser att vistelse i halvvägshus alltid skall kontrolleras med elektroniska hjälpmedel. Regeringen delar Åklagar- myndighetens åsikt om att vistelsen i halvvägshuset måste förenas med en omfattande kontroll. Ett villkor om kontroll med elektroniska hjälpmedel bör därför vara möjligt att ställa. Det är dock inte nödvändigt att ett sådant villkor alltid måste ställas. Personalen kan utföra en lika noggrann kontroll genom telefonsamtal och inte minst genom sin närvaro i halvvägshuset. En annan förutsättning som måste vara uppfylld för att vistelse i halvvägshus skall komma i fråga är att den intagne deltar i någon form av sysselsättning. Det kan vara arbete, studier, särskilt anordnad verksamhet såsom praktik, behandling eller deltagande i Kriminalvårdens programverksamhet. Det bör även vara möjligt att kombinera olika sysselsättningar, exempelvis kan arbete eller studier kombineras med behandling eller deltagande i programverksamhet. Ett krav bör vara att sysselsättningen bedrivs regelbundet och är kontrollerbar. Om den intagne inför placeringen inte har någon sysselsättning bör Kriminalvården medverka till att förmedla kontakt och samråda med andra myndigheter för att hjälpa honom eller henne att få en lämplig sysselsättning. I detta avseende kan vägledning hämtas genom den praxis som utvecklats inom vid IÖV-utsluss. Den intagne skall vara förbjuden att bruka alkohol och andra berusningsmedel. Han eller hon skall även i övrigt vara skötsam. Med detta avses bl.a. att den intagne inte får använda narkotika eller ägna sig åt annan brottslig verksamhet. Den intagne får inte heller vistas i olämpliga miljöer, t.ex. i miljöer där brottslig verksamhet pågå. Skötsamhetskravet skall ses mot bakgrund av att verkställigheten syftar till att förebygga återfall i brott. Den intagne är också skyldig att lämna blod-, urin eller utandningsprov för kontroll av att han eller hon inte är påverkad av otillåtna medel. I ett halvvägshus kan en intagen, under eget ansvar, vistas i en miljö som är öppnare än den som finns i en öppen anstalt, men få del av det stöd och den hjälp som Kriminalvården och andra myndigheter kan erbjuda. Det är viktigt att personalen stöder den intagne i kontakterna med övriga samhällsorgan som ansvarar för hans eller hennes situation, exempelvis och arbets- och bostadsförmedlingen. Under vistelsen i halvvägshuset bör den intagne arbeta med att lösa sin bostadssituation och hitta ett permanent boende. innebär vistelse i halvvägshus att den intagne står under effektiv övervakning. Personal som utför stöd-, men också kontrollinsatser, bör regelbundet finnas på plats i halvvägshusen. Skillnaden mellan öppen anstalt och halvvägshus Det kan ifrågasättas vad skillnaden är mellan en öppen anstalt och ett halvvägshus. Vissa öppna anstalter kommer att företa betydande likheter med ett halvvägshus. En skillnad jämfört med en öppen anstalt bör dock vara att de bestämmelser i som gäller inskränkningar för den intagne när det gäller att ta emot besök, ringa telefonsamtal och kontrollåtgärder inte bör gälla i ett halvvägshus. Den som fått förtroendet att bli beviljad en utevistelse bör nämligen enligt regeringens mening inte omfattas av dylika inskränkningar. Kontrollen bör i stället utformas på ett motsvarande sätt som gäller vid IÖV-utsluss. Kontroll över de intagna kan utföras med hjälp av elektroniska hjälpmedel (s.k. fotboja), telefonsamtal och besök av personal. har viss verksamhet som påminner om halvvägshus bedrivits inom ramen för § 34-placeringar. Sådan verksamhet bör i stället ske inom ramen för halvvägshusvistelse.