prop · GT03128 · 2006-03-20 00:00:00 — 3) eller polismannen annars med laga stöd har att bereda sig tillträde till, avspärra, tillstänga eller utrymma byggnad, rum eller område eller biträda någon i myndighetsutövning med en sådan eller någon liknande åtgärd eller vid exekutiv förrättning enligt vad som är föreskrivet därom (p. kan t.ex. begära biträde av polismyndigheten när den verksamhetsansvarige tidigare satt sig till motvärn, framfört hot eller förklarat sig vägra tillträde till områden, byggnader eller andra utrymmen som används för verksamheten. Biträde av polismyndigheten skall vidare kunna begäras i andra fall där det finns synnerliga skäl. Det kan exempelvis röra sig om situationer där det finns en överhängande risk för att exempelvis handlingar eller annat material kommer att förstöras och man inte kan avvakta med att verkställigheten löses på annat sätt. Paragrafen, som innehåller avgiftsbemyndiganden, har kommenterats i avsnitt 12.18. Bestämmelsen överensstämmer delvis med 16 § äldre foderlagen och delvis 9 § lagen (1992:1683) om provtagning på djur, m.m. Bestämmelsen har anpassats till det förhållandet att samtliga frågor om animaliska biprodukter regleras genom denna lag. I första stycket 1 ges ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om skyl- dighet att betala avgifter för offentlig kontroll enligt lagen, de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen och de EG-förordningar som kompletteras av lagen. Första stycket 2 innefattar en rätt för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om skyldighet att betala avgift i ärenden enligt lagen, de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen och de EG-förordningar som komplet- teras av lagen. Med stöd av bestämmelsen kan således föreskrifter meddelas om skyldighet att betala avgift för prövning av ärenden om exempelvis godkännanden och registrering av sådana anläggningar som omfattas av lagens tillämpningsområde. I bestämmelsens andra stycke har tydliggjorts att bemyndigandet innefattar en rätt att föreskriva om skyldighet för kommunerna att ta ut avgift. I tredje stycket ges regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer rätt att meddela föreskrifter om beräkningen av avgifter som tas ut av statliga myndigheter och kontrollorgan. Bemyndigandet om- fattar inte kommunernas avgifter utan varje kommun skall ha rätt att själv fastställa de avgifter som tas ut. Enligt paragrafens första stycke, som har kommenterats i avsnitt 12.19, döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av 5 § tredje stycket, 9 eller 11 §, mot förbudet att använda eller släppa ut foder på marknaden enligt 8 § eller mot skyldigheten att tillhandahålla upplysningar och handlingar i den offentliga kontrollen enligt 21 § första stycket 1 till böter. I andra stycket föreskrivs att den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot skyldigheter, villkor eller förbud som finns i de EG- bestämmelser som kompletteras av lagen, döms till böter. Vissa av EG- förordningarna innehåller förpliktelser för myndigheter, officiella veteri- närer och andra offentliga organ, se exempelvis och rådets förordning (EG) nr 854/2004. Genom andra meningen undantas överträdelser av dessa förpliktelser från straffansvar enligt lagen. Undan- taget gäller också i den mån kontrollmyndigheten har överlåtit uppgifter i den offentliga kontrollen till särskilda kontrollorgan. Enligt första stycket skall inte dömas till ansvar enligt 29 § om gärningen är att anse som ringa. Till ansvar enligt 29 § skall, enligt andra stycket, inte heller dömas om gärningen är belagd med straff i eller i lagen (2000:1225) om straff för smuggling. Av tredje stycket följer att om ett vitesföreläggande eller vitesförbud har överträtts döms inte till ansvar enligt lagen för en gärning som omfattas av föreläggandet eller förbudet. Paragrafen, som har kommenterats i avsnitt 12.20, har inte någon motsvarighet i den äldre foderlagen. Den är utformad på liknande sätt som gäller för överklagande av beslut som har fattats av en nämnd enligt livsmedelslagen och lagen om provtagning på djur, m.m. Paragrafen, som har kommenterats i avsnitt 12.20, överensstämmer delvis med 19 § äldre foderlagen. Av första stycket framgår att beslut av eller annan statlig förvaltningsmyndighet överklagas hos allmän förvaltningsdom- stol. Med annan statlig förvaltningsmyndighet avses de myndigheter som regeringen med stöd av 12 § får utse att utöva offentlig kontroll enligt lagen samt de övriga myndigheter som med stöd av bemyndigandet i 13 § fått vissa samordningsuppgifter i den offentliga kontrollen överläm- nade till sig. Av andra stycket framgår att prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Paragrafen, som har kommenterats i avsnitt 12.20, överensstämmer med 20 § äldre foderlagen. Nytt är att paragrafen omfattar samtliga beslut som fattats med stöd av regelverket om animaliska biprodukter. Enligt denna punkt upphör den äldre foderlagen att gälla när den nya lagen träder i kraft. Övergångsbestämmelsen innebär att förbud, förelägganden och andra beslut om skyldigheter för enskilda, t.ex beslut om rättelse på enskilds bekostnad, som har meddelats med stöd av äldre föreskrifter skall anses meddelade enligt den nya lagen. Enligt övergångsbestämmelsen i denna punkt gäller äldre föreskrifter fortfarande för överklagande av beslut av eller annan myndighet som har meddelats före lagens ikraftträdande. Övergångs- bestämmelsen har kommenterats i avsnitt 12.21. 22.3Förslaget till lag om provtagning på djur, m.m. Paragrafen överensstämmer i sak med 1 § nuvarande provtagningslagen. EG-bestämmelser som kompletteras av lagen Paragrafen, som har kommenterats i avsnitten 8.28.4 och 13.1, mot- svarar delvis 1 a § nuvarande provtagningslagen. Av paragrafens första stycke framgår att lagen kompletterar de bestämmelser i som faller inom tillämpningsområdet för lagen. Regeringen tillkännager i vilka grundförordningar som avses. Av paragrafens andra stycke följer att regeringen i Svensk författnings- samling kan tillkännage vilka av bestämmelserna i en EG-förordning vars tillämpningsområde täcker flera lagars tillämpningsområde som skall kompletteras av provtagningslagen. Bemyndigandet i tredje stycket tar sikte på sådana kompletteringar som måste göras för att EG-förordningarna skall kunna verkställas i eller på nationella kompletteringar av materiell natur som måste göras enligt EG-förordningarna. Bemyndigandet innefattar däremot inte sådana frågor där det står som medlemsstat fritt att bestämma om nationella bestämmelser skall utfärdas. I dessa situationer får i stället de allmänna bemyndigandena som ges i 39 §§ användas. 3 och 4 §§ Paragraferna överensstämmer i sak med 2 och 3 §§ nuvarande provtag- ningslagen. Hälsoövervakning, uppgifter om läkemedelsanvändning och villkor för livdjursförsäljning 5 och 6 §§ Paragraferna överensstämmer med 3 a och 4 §§ nuvarande provtagnings- lagen. Spridning av smitta och ämnen som kan skada människors eller djurs hälsa 7 och 8 §§ Paragraferna överensstämmer i huvudsak med 4 a och 4 b §§ nuvarande provtagningslagen. I 8 §, som har kommenterats i avsnitt 13.2, har punk- ten 4 utgått ur lagtexten i förhållande till bestämmelsen i 4 b § i den nu- varande provtagningslagen. Paragrafen har också omformulerats något i syfte att bättre överensstämma med terminologin i bl.a. Europaparla- mentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002. Omformuleringen inne- bär inte någon ändring i sak. Paragrafen, som har kommenterats i avsnitt 13.2, överensstämmer i huvudsak med 5 § nuvarande lagen. Enligt paragrafens första stycke får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela före- skrifter om bl.a. märkning, journalföring, registrering av djur och djur- hållare. Till skillnad från bemyndigandet i den nuvarande provtagnings- lagen är detta bemyndigande inte begränsat till att avse föreskrifter som behövs för att uppfylla åtaganden enligt internationella överens- kommelser. Enligt andra stycket kan föreskrivas att en organisation får föra register och utfärda identitetshandlingar. Paragrafen, som har kommenterats i avsnitt 13.3, har sin huvudsakliga motsvarighet i 7 § första stycket nuvarande provtagningslagen. Para- grafen har utformats på samma sätt som motsvarande bestämmelser i bl.a. livsmedelslagen och lagen om foder och animaliska biprodukter. Begreppet tillsyn ersätts med begreppet offentlig kontroll. Med offentlig kontroll avses i princip det som benämns operativ tillsyn. Detta innebär att begreppet offentlig kontroll är snävare än begreppet tillsyn. Av första stycket framgår att offentlig kontroll utövas av Jordbruks- verket eller de andra statliga myndigheter som regeringen bestämmer. Enligt bestämmelsen i andra stycket kan regeringen bemyndiga Jord- bruksverket att överlämna åt länsstyrelserna eller kommunerna att utöva offentlig kontroll. Ett sådant överlämnande innebär att länsstyrelserna och kommunerna åläggs att utföra kontrollen. Det skulle eventuellt kunna komma i fråga att till kommunerna överlämna kontroll av sådan mjölkproduktion som inte faller inom tillämpningsområdet för den nya livsmedelslagen. Paragrafen, som har kommenterats i avsnitten 9.4 och 13.3, har inte någon motsvarighet i den nuvarande provtagningslagen. Bestämmelsen i första stycket innebär att det i lagen slås fast att har ett ansvar för att samordna den offentliga kontrollen som verket har över- lämnat till länsstyrelserna eller kommunerna samt lämna råd och hjälp i kontrollverksamheten. I andra stycket anges att kontrollmyndigheterna utöver den offentliga kontrollen även skall bistå enskilda med det stöd som kan behövas. Stöd kan t.ex. ges i form av rådgivning eller mer allmänt riktad information. Bestämmelsen innebär inte att kontrollmyndigheterna ges några nya uppgifter utan de rådgivande uppgifterna ingår i den verksamhet som benämns tillsyn. Eftersom det nya kontrollbegreppet är snävare än begreppet tillsyn bedöms det dock vara nödvändigt att införa ett särskilt författningsstöd för de aktuella uppgifterna. Föreskrifter om offentlig kontroll Paragrafen, som har kommenterats i avsnitt 13.4, motsvaras delvis av 7 § fjärde stycket nuvarande provtagningslagen. Innehållet i punkten 2 är nytt och tar främst sikte på föreskrifter om skyldighet för länsstyrelserna, kommunerna och de kontrollorgan som avses i artikel 5 i och rådets förordning (EG) nr 882/2004 att lämna uppgifter till den myndighet som ansvarar för att underlag lämnas och sammanställs för den nationella kontrollplanen eller den nationella beredskapsplanen. Rätt till upplysningar och tillträde Paragrafen, som har kommenterats i avsnitt 13.5, motsvarar delvis 8 § första och andra styckena nuvarande provtagningslagen. Den innehåller bestämmelser om rätt till tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen och om rätt till upplysningar m.m. En kontrollmyndighet kan med stöd av artikel 5 i och rådets förordning (EG) nr 882/2004 delegera särskilda uppgifter i den offentliga kontrollen till ett kontrollorgan. Bestämmelsen har därför utformats så att, förutom kon- trollmyndigheterna, även kontrollorganen skall ha de rättigheter som paragrafen medger vid offentlig kontroll. I första stycket punkten 2 klar- görs att myndigheten eller kontrollorganet vid kontrollbesöket har rätt att göra undersökning och ta prover. I andra stycket föreskrivs att rätten till upplysningar och tillträde, enligt första stycket, även gäller den som vidtar åtgärder enligt lagen, de föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av lagen, de EG- bestämmelser som kompletteras av lagen eller de beslut som har med- delats med stöd av EG-bestämmelserna. 14 § Enligt paragrafen skall även EG:s institutioner och experter samt företrädare för behöriga myndigheter i andra medlemsstater inom EU ha rätt till tillträde och upplysningar enligt första stycket. Bestämmelsen överensstämmer med 8 § tredje stycket nuvarande provtagningslagen. Skyldighet att tillhandahålla hjälp Paragrafen har sin motsvarighet i 8 § andra stycket nuvarande provtag- ningslagen. Paragrafen, som har sin huvudsakliga motsvarighet i 7 § andra stycket nuvarande provtagningslagen, reglerar kontrollmyndighetens befogen- heter att meddela förelägganden och förbud i de fall då det fordras ett ingripande. Paragrafen har utformats på samma sätt som motsvarande bestämmelser i bl.a. livsmedelslagen och lagen om foder och animaliska biprodukter. I EG-förordningar som kompletteras av lagen finns bestämmelser om åtgärder som behörig myndighet får vidta vid bristande efterlevnad. Enligt paragrafen får förelägganden och förbud vidtas av kontrollmyn- digheten utöver vad som följer av de EG-bestämmelser som kompletteras av lagen. Enligt paragrafen, vars huvudsakliga motsvarighet finns i 7 § andra stycket nuvarande provtagningslagen, får förelägganden eller förbud enligt lagen eller de EG-bestämmelser som kompletteras av lagen förenas med vite. För vitesföreläggande gäller bestämmelserna i lagen (1985:206) om viten. Paragrafen, som har kommenterats i avsnitt 13.6, innehåller bestäm- melser om rättelse på enskilds bekostnad. Den har inte någon egentlig motsvarighet i den nuvarande lagen. Paragrafen, som har kommenterats i avsnitt 13.7, motsvarar i sak delvis 8 § fjärde stycket nuvarande provtagningslagen. I första stycket anges att polismyndigheten skall lämna den hjälp som behövs för utförande av offentlig kontroll eller verkställighet av beslut som har meddelats med stöd av provtagningslagen, de föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av lagen eller de EG-bestämmelser som kompletteras av lagen. Paragrafens andra stycke har inte någon motsvarighet i den nuvarande lagen. I stycket klargörs att biträde av polismyndighet får begäras endast i sådana situationer när det finns ett verkligt behov av polisens särskilda befogenhet att använda våld. Det är den begärande myndigheten som har att pröva om förutsättningar före- ligger att begära biträde av polismyndigheten. Biträde av polismyndig- heten får begäras endast om det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att polisens särskilda befogenheter enligt 10 § polislagen (1984:387) behöver tillgripas. Av 10 § polislagen följer bl.a. att en polisman får, i den mån andra medel är otillräckliga och det med hänsyn till omständigheterna är försvarligt, använda våld för att genomföra en tjänsteåtgärd, om han möts med våld eller hot om våld (p. 1), det är fråga om att avvärja en straffbelagd handling eller en fara för liv, hälsa eller värdefull egendom eller för omfattande skada i miljön (p. 3) eller polismannen annars med laga stöd har att bereda sig tillträde till, avspärra, tillstänga eller utrymma byggnad, rum eller område eller biträda någon i myndighetsutövning med en sådan eller någon liknande åtgärd eller vid exekutiv förrättning enligt vad som är föreskrivet därom (p. kan t.ex. begära biträde av polismyndig- heten när den verksamhetsansvarige tidigare satt sig till motvärn eller förklarat sig vägra tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen som används för verksamheten. Biträde av polismyndigheten skall vidare kunna begäras i andra fall där det finns synnerliga skäl. Det kan exempelvis röra sig om situationer där det finns en överhängande risk för att exempelvis handlingar eller annat material kommer att förstöras och man inte kan avvakta med att verkställigheten löses på annat sätt. Paragrafen, som har kommenterats i avsnitt 13.8, motsvarar i princip 9 § nuvarande provtagningslagen. I första stycket 1 bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om skyldighet att betala avgift för offentlig kontroll. I första stycket 2 finns ett bemyndigande att meddela föreskrifter om skyldighet att betala avgift för provtagning, undersökning, märkning m.m. Härmed avses kostnader för åtgärder som inte ingår i den offentliga kontrollen och som utförs med stöd av bemyndiganden i lagen eller med stöd av de EG- bestämmelser som kompletteras av lagen. I bestämmelsens andra stycke har tydliggjorts att bemyndigandet innefattar rätt att föreskriva om skyldighet för kommunerna att ta ut avgift. I tredje stycket ges regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer rätt att meddela föreskrifter om beräkningen av avgifter som tas ut av statliga myndigheter, kontrollorgan och sådana organisationer som avses i 9 § andra stycket. Bemyndigandet omfattar inte kom- munernas avgifter, utan varje kommun skall ha rätt att själv fastställa de avgifter som tas ut. Enligt paragrafens första stycke, som har kommenterats i avsnitt 13.9, döms den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet bryter mot föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av 6 §, 7 § första stycket, 8 § eller 9 § första stycket eller den som inte fullgör sina skyldig- heter att tillhandahålla hjälp enligt 15 § till böter. Bestämmelsen mot- svarar i huvudsak 10 § första stycket nuvarande provtagningslagen. I andra stycket föreskrivs att den som med uppsåt eller av grov oaktsamhet bryter mot skyldigheter, villkor eller förbud som finns i de EG-bestämmelser som kompletteras av lagen döms till böter. Vissa av EG-förordningarna innehåller förpliktelser för myndigheter, officiella veterinärer och andra offentliga organ, se exempelvis Europaparla- mentets och rådets förordning (EG) nr 854/2004. Genom andra meningen undantas överträdelser av dessa bestämmelser från straffansvar enligt lagen. Undantaget gäller också i den mån kontrollmyndigheten har överlåtit uppgifter i den offentliga kontrollen till särskilda kontrollorgan. Paragrafen motsvarar 10 § andra och tredje styckena nuvarande provtag- ningslagen. Ändringarna i bestämmelsen är av språklig karaktär och någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar i princip 11 § första stycket nuvarande provtag- ningslagen. I paragrafen har det tillägget gjorts, i förhållande till den nuvarande bestämmelsen, att även beslut som en nämnd har meddelats med stöd av de EG-bestämmelser som kompletteras av lagen överklagas till . Paragrafen motsvarar i princip 11 § andrafjärde styckena nuvarande provtagningslagen. I paragrafen har det tillägget gjorts, i förhållande till den nuvarande bestämmelsen, att även beslut som har meddelats med stöd av de EG-bestämmelser som kompletteras av lagen får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Paragrafen motsvarar 11 § femte stycket nuvarande provtagningslagen. Ett tillägg har gjorts i paragrafen i förhållande till den nuvarande bestäm- melsen. Även beslut som har fattats enligt de EG-bestämmelser som kompletteras av lagen skall gälla om inte något annat be- slutas. Paragrafen motsvarar 12 § nuvarande provtagningslagen. I denna punkt anges att lagen träder i kraft då den gamla lagen upphör att gälla. Övergångsbestämmelsen innebär att förbud, förelägganden och andra beslut om skyldigheter för enskilda som har meddelats med stöd av äldre föreskrifter skall anses meddelade enligt den nya lagen eller, för de fall Prop. 2005/06:128 besluten rör djurkadaver eller andra animaliska biprodukter, enligt lagen om foder och animaliska biprodukter. 22.4Förslaget till lag om kontroll av husdjur, m.m. Paragrafen, som anger syftet med lagen, motsvarar delvis 1 § första stycket nuvarande lagen. Lagens syfte utökas dock jämfört med den nuvarande lagen till att även avse främjande av långsiktig förvaltning av husdjursgenetiska resurser. En långsiktig förvaltning av de husdjursgene- tiska resurserna innebär att den genetiska (ärftliga) variationen bibehålls i populationerna och att risken för inavel med olika genetiska defekter som följd (vilket kan påverka djurens hälsotillstånd och välbefinnande) mini- meras. Lagens utökade syfte har kommenterats i avsnitt 14.2. EG-bestämmelser som kompletteras av lagen Paragrafen har kommenterats i avsnitten 8.28.4 och 14.1. Den saknar motsvarighet i nuvarande lag. Av paragrafens första stycke framgår att lagen kompletterar de bestämmelser i som faller inom tillämpningsområdet för lagen. Regeringen tillkännager i Svensk författ- ningssamling vilka grundförordningar som avses. Av paragrafens andra stycke följer att regeringen i Svensk författnings- samling kan tillkännage vilka av bestämmelserna i en EG-förordning som täcker flera lagars tillämpningsområde som skall kompletteras av lagen om kontroll av husdjur m.m. Bemyndigandet i tredje stycket tar sikte på sådana kompletteringar som måste göras för att EG-förordningarna skall kunna verkställas i eller på nationella kompletteringar av materiell natur som annars måste göras enligt förordningarna. Bemyndigandet innefattar däremot inte sådana frågor där det står som medlemsstat fritt att bestämma om nationella bestämmelser skall utfärdas. I dessa situationer får de gene- rella bemyndigandena i 3 och 57 §§ användas. Kontroll av husdjur m.m. Paragrafen motsvarar i huvudsak 1 § andra stycket och 2 § första stycket nuvarande lagen om kontroll av husdjur m.m. I paragrafen ges rege- ringen eller, efter regeringens bemyndigande, i det syfte som anges i 1 § rätt att meddela föreskrifter om kontroll av djur, ge organisationer rätt att anordna sådan kontroll och meddela föreskrifter Paragraferna motsvarar i sak bestämmelserna i 35 a §§ nuvarande lag. Paragrafen, som har kommenterats i avsnitt 14.3, är ny. I paragrafen före- skrivs att och länsstyrelserna utövar offentlig kontroll. Den närmare ansvarsfördelningen mellan myndigheterna beslutas av regeringen. Bestämmelsen har delvis sin motsvarighet i 4 § förordningen (1985:343) om kontroll av husdjur m.m. Paragrafen har kommenterats i avsnitt 9.4 och 14.3. Bestämmelsen i första stycket innebär att det i lagen slås fast att har ett ansvar för att samordna övriga kontrollmyndigheters kontroll och lämna råd och hjälp i kontrollverksamheten. I andra stycket anges att kontrollmyndigheterna utöver den offentliga kontrollen även skall bistå enskilda med det stöd som kan behövas för att de skall kunna fullgöra sina skyldigheter. Sådant stöd kan t.ex. ges i form av rådgivning eller mer allmänt riktad information. Rätt till upplysningar och tillträde Paragrafen, som har kommenterats i avsnitt 14.4, har ingen motsvarighet i den nuvarande lagen. Paragrafen innehåller bestämmelser om rätt till tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen och om rätt till upplysningar m.m. vid offentlig kontroll. Den har utformats på mot- svarande bestämmelse i den nya livsmedelslagen och i den nya lagen om foder och animaliska biprodukter m.fl. lagar. Bestämmelsen i andra stycket innebär att EG:s institutioner och exper- ter och inspektörer som utses av institutionerna ges samma rätt till upplysningar och tillträde till lokaler m.m. som svenska kontrollmyndig- heter. Skyldighet att tillhandahålla hjälp Paragrafen, som har kommenterats i avsnitt 14.5, saknar motsvarighet i den nuvarande lagen. Bestämmelsen ger stöd för att kontrollmyndigheten skall kunna verkställa artikel i och rådets förordning (EG) 882/2004. Bestämmelsen innebär att den som är föremål för offentlig kontroll är skyldig att bistå kontrollmyndigheten med hjälp. Motsvarande bestämmelser finns även i exempelvis den nya livsmedels- lagen och lagen om foder och animaliska biprodukter. Paragrafen, som har kommenterats i avsnitt 14.5, har ingen motsvarighet i den nuvarande lagen. Enligt paragrafen får, utöver vad som följer av de EG-bestämmelser som kompletteras av lagen, den myndighet som utövar offentlig kontroll meddela de förelägganden eller förbud som behövs för att lagen, föreskrifter och beslut som har meddelats med stöd av lagen och de EG-bestämmelser som kompletteras av lagen skall följas. Motsva- rande bestämmelser finns i övriga lagar som behandlas i denna proposi- tion. Förelägganden eller förbud enligt lagen eller de EG-bestämmelser som kompletteras av lagen får förenas med vite. För vitesföreläggande gäller bestämmelserna i lagen (1985:206) om viten.