prop · GT0395 · 2006-03-14 00:00:00 — EUMC, som ligger i , har som främsta uppgift att förse EU och dess medlemsstater med information om bland annat rasism och etnisk diskriminering. Centret utarbetar också strategier för att motverka rasism och etnisk diskriminering och sprider goda exempel inom detta område. Vid Europeiska rådets möte i beslutades att mandatet för EUMC skall utvidgas så att centrumet blir en byrå för mänskliga rättigheter. Man ansåg att det fanns behov av att främja och öka skyddet för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna. Kommissionen presenterade sitt förslag till rådsförordning om inrättande av en byrå för grundläggande rättigheter . Enligt förslaget skall byråns syfte vara att ge stöd och sakkunskap i fråga om grundläggande rättigheter till berörda institutioner, organisationer, kontor och byråer inom gemenskapen och dess medlemsstater i samband med genomförandet av EG-rätten, för att hjälpa dem att till fullo respektera de grundläggande rättigheterna när de vidtar åtgärder eller utformar handlingsplaner inom sina behörighetsområden. välkomnar bildandet av en EU-byrå för grundläggande rättigheter och anser att detta bör leda till ett ökat skydd för de grundläggande rättigheterna inom unionen. Centralt är dock att dubbelarbete undviks och att inrättandet av en byrå för grundläggande rättigheter tillför ett mervärde. Enligt förslaget är byrån tänkt att bli operativ . Efter inbjudan av 2004 presenterade kommissionen ett förslag om att inrätta ett europeiskt jämställdhetsinstitut. Förslaget bereds och rådet och parlamentet väntas fatta ett gemensamt beslut om en förordning . Institutets uppgifter blir att samla och sprida information om forskning och utvecklingsarbete inom jämställdhetsområdet, att skapa arenor för erfarenhetsutbyte mellan medlemsstaterna och att bidra i utvecklingen av metoder för jämställdhetsintegrering. Målsättningen är att institutet blir operativt . har aktivt verkat för att ett europeiskt jämställdhetsinstitut skulle komma till stånd och ser det som en viktig resurs i jämställdhetsarbetet inom EU. 2.3 FN rapportering samt enskilda klagomål Skr. 2005/06:95 rörande inför övervakningskommittéerna De stater som anslutit sig till FN:s konventioner om mänskliga rättigheter rapporterar med mellanrum till övervakningskommittéerna om hur konventionerna genomförs på nationell nivå. Möten genomförs också där övervakningskommittéerna och den rapporterande staten för en dialog om rapporten och diskuterar olika frågor med anledning av denna. Sedan den nationella handlingsplanen för de mänskliga rättigheterna lades fram för har lämnat sin 15:e och 16:e rapport (i ett dokument) till mot rasdiskriminering, sin tredje rapport till för barnets rättigheter, en kompletterande rapport till för mänskliga rättigheter, samt sin femte rapport till mot tortyr.4 De kommentarer som FN:s övervakningskommittéer lämnat angående är följande: -Kommentar från kommittén för mänskliga rättigheter till femte rapport (2002), -kommentar från kommittén mot tortyr till fjärde rapport (2002), -kommentar från kommittén mot rasdiskriminering till 15:e och 16:e rapport (2004) samt -kommentar från kommittén för barnets rättigheter till tredje rapport (2005).5 Innehållet i kommentarerna redovisas i avsnitt 3, 4 och 5 i anslutning till de sakfrågor som behandlas där. Samtliga rapporter finns på regeringens webbplats om mänskliga rättigheter, . I avsnitt 4.4 beskrivs vissa förändringar som genomförts beträffande arbetet med rapportering till FN:s övervaknings- kommittéer och den nationella uppföljningen av kommittéernas synpunkter och rekommendationer. Ett antal enskilda klagomål har behandlats av FN:s övervaknings- kommittéer . för mänskliga rättigheter har behandlat två enskilda klagomål mot . Det ena klagomålet avvisades6, medan det andra avskrevs. Kommittén mot tortyr har avgivit tjugofem yttranden i fall angående enskilda klagomål mot . Fem av dessa klagomål har avvisats av kommittén7 och fyra har avskrivits. I tretton fall kom kommittén fram till att det inte stred mot konventionen att avvisa 4FN-dokument CERD/C/452/Add.4 (till mot rasdiskriminering), CRC/C/125/Add.1 (till för barnets rättigheter) respektive CCPR/CO/74/SWE/Add.1 (kompletterande rapport till för mänskliga rättigheter). senaste rapport till mot tortyr har lämnats in och har ännu inte fått någon dokumentbeteckning. 5FN-dokument CCPR/CO/74/SWE (kommentar från för mänskliga rättigheter), CAT/C/XXVIII.CONCL.1 (kommentar från mot tortyr), CERD/C/64/CO/8 (kommentar från mot rasdiskriminering) respektive CRC/C/15/Add.248 (kommentar från för barnets rättigheter). 6FN-dokument CCPR/C/75/D/1055/2002. 7FN-dokument CAT/C/30/D/216/2002, CAT/C/33/D/218/2002, CAT/C/32/D/229/2003 CAT/C/32/D/243/2004, CAT/C/35/D/250/2004. klaganden.8 I två fall konstaterades att det skulle innebära en kränkning Skr. 2005/06:95 av konventionen om avvisade klaganden och i ett fall, fallet om en av de två avvisade egyptierna, ansåg kommittén att en redan verkställd avvisning utgjorde en kränkning av konventionen.9 mot rasdiskriminering har inte behandlat något enskilt klagomål mot . FN:s särskilde rapportör för rätten till bästa uppnåeliga hälsa besökte . Rapportörens rapport med slutsatser om genomförande av denna rättighet kommer att publiceras . 2.4ILO rapportering samt klagomål rörande tillämpningen av konventioner om den kollektiva förhandlingsrätten Enligt stadga, artikel 22, skall medlemsstater som tillträtt en konvention rapportera till om tillämpningen av konventionens bestämmelser. Som redovisats i skrivelsen En nationell handlingsplan för de mänskliga rättigheterna (skr. 2001/02:83) har ratificerat de åtta , som åsyftas i deklaration om grundläggande principer och rättigheter i arbetslivet. Beträffande dessa konventioner skall rapport lämnas . har sålunda lämnat två rapporter om vardera konventionerna (nr 29) om tvångs- eller obligatoriskt arbete, (nr 87) om föreningsfrihet och skydd för organisationsrätten, (nr 98) om organisationsrätten och den kollektiva förhandlingsrätten, (nr 100) om lika lön (mellan män och kvinnor), (nr 111) om diskriminering vad avser anställning och yrkesutövning och (nr 138) om minimiålder för tillträde till arbete samt en rapport om vardera konventionerna (nr 105) om avskaffande av tvångsarbete och (nr 182) om förbud mot och omedelbara åtgärder för avskaffande av de värsta formerna av barnarbete.10 Rapporterna innehåller bland annat kommentarer till frågor och observationer från med anledning av tidigare rapporter.11 lämnade LO och TCO gemensamt in en anmälan mot för överträdelser av konventionerna (nr 98) om organisationsrätten och den kollektiva förhandlingsrätten och (nr 154) om främjande av kollektiva förhandlingar. Fallet beskrivs i avsnitt 3.7.1 om föreningsfriheten. 8FN-dokument CAT/C/28/D/164/2000, CAT/C/28/D/179/2001, CAT/C/32/D/196/2002, CAT/C/31/D/199/2002, CAT/C/29/D/204/2002, CAT/C/31/D/213/2002, CAT/C/31/D/215/2002, CAT/C/33/D/223/2002, CAT/C/31/D/228/2003, CAT/C/34/D/221/2002, CAT/C/34/D/220/2002, CAT/C/35/D/237/2003, CAT/C/35/D/235/2003. 9CAT/C/28/D/185/2001, CAT/C/34/D/233/2003, CAT/C/34/D/226/2003. 10Dnr N2002/3660/ARM, N2003/2837/ARM och N2004/3255/ARM. 11Under 2002 konventionerna nr 100, nr 111 och nr 138, konventionen nr 138 och konventionerna nr 87, nr 98, nr 100 och nr 111. har meddelat 23 domar i mål mot . I tio av dessa mål har fällts helt eller delvis. De fällande domarna gällde artikel 6 om rätt till en rättvis rättegång, artikel 13 om rätt till ett effektivt rättsmedel, artikel 1 i första tilläggsprotokollet om skydd för egendom, artikel 5 om rätt till frihet och säkerhet samt artikel 2 och 3 om rätt till liv och förbud mot tortyr.12 Domarna behandlas mer ingående i avsnitt 3 i anslutning till de rättighetsfrågor de aktualiserar. har friats i fyra fall under samma period.13 Vidare har i åtta fall träffat förlikning med klagandena, varefter har skrivit av målen i dom. De flesta av dessa fall gällde klagomål om kränkning av artikel 6 i konventionen.14 I ett fall avskrevs klagomålet i dom sedan klaganden fått uppehållstillstånd i . Vidare har ett stort antal beslut meddelats såväl om att ta upp som att inte ta upp klagomål till sakprövning samt att avskriva klagomål. 2.6Kollektiva klagomål mot inför Enligt ett tilläggsprotokoll till den europeiska sociala stadgan kan enskilda organisationer genom s.k. kollektiva klagomål påtala att konventionsstaterna brustit i genomförandet av stadgans bestämmelser. Klagomålen prövas av en expertkommitté, den europeiska kommittén för sociala rättigheter. På basis av kommitténs rapport antar en resolution, i vilken den kan ge rekommendationer till staten i fråga. Protokollet som utgör grunden för denna procedur trädde i kraft . År 20022003 prövades om uppfyller stadgans krav på skydd för den s.k. negativa föreningsfriheten efter ett klagomål från Föreningen . Fallet beskrivs i avsnitt 3.7.1 om föreningsfriheten. 2.7Sveriges rapportering till och rapporter rörande har lämnat sin andra, tredje, fjärde och femte rapport om genomförandet av den (reviderade) europeiska sociala stadgan samt sin andra rapport angående genomförandet av 12Janosevic mot (), och Vulic mot (), mot (), mot (), mot (), försäkrings- och skadeståndsjuridik mot (), Enhorn mot (), mot (), Tibbling mot () samt m.fl. mot (). mot (), Döry mot (), Lagerblom mot () och AB (). 14Ervin och mot (), Romlin mot (), Manasson mot (), mot (), mot (), m.fl. mot (), mot () samt mot stadga om landsdels- eller minoritetsspråk.15 har lämnat Skr. 2005/06:95 följande rapporter och kommentarer angående : -Kommentar om första rapport om ramkonvention om nationella minoriteter (2002).16 På basis av denna rapport har utfärdat en resolution med rekommendationer till ,17 -kommentar om första rapport om stadga om landsdels- eller minoritetsspråk (2003),18 -för sociala rättigheter, slutsatser om genomförande av den europeiska sociala stadgan, 2002, 2003, 2004 respektive 2005,19 -kommissionär för de mänskliga rättigheterna, rapport från besök i av (2004),20 -kommission mot rasism och intolerans (ECRI), andra och tredje rapporterna om (2002 respektive 2004,21 samt -(), rapport från besök i (2004).22 svar på kommitténs rapport har lämnats i en särskild rapport.23 Innehållet i kommentarerna till rapporter samt i rapporter angående behandlas i avsnitt 3 i anslutning till de rättighetsfrågor som diskuteras där. Rapporterna kan läsas på regeringens webbplats om mänskliga rättigheter, . 2.8Synpunkter som framförts i anslutning till frågor om internationella åtaganden Internationella organ har beklagat att internationella konventioner om mänskliga rättigheter, med undantag för Europa- konventionen, inte är direkt tillämpliga inför svenska domstolar och förvaltningsmyndigheter.24 Under kartläggningsarbetet har också företrädare för referensgrupperna, såsom Advokater utan Gränser, , Svenska avdelningen av Internationella 15Second, Third, Fourth respektive Fifth Report submitted by the Government of in accordance with Article 21 of the Revised European Social Charter samt Swedish Report on for Regional or Minority Languages, Second Periodical Report. 16Europarådet, for the Protection of National Minorities, dokument ACF/INF/OP/I(2003)006. 17Europarådet, Resolution CMN(2003)12. 18Europarådet, European Charter for Regional or Minority Languages, Application of the Charter in , dokument ECMRL (2003) 1. 19Europarådet, European Social Charter (Revised) , Conclusions 2002, 2003, 2004 respektive 2005. 20Europarådet, dokument CommDH (2004) 13. 21Europarådet, dokument CRI (2003) 7, CRI (2005) 26. 22Europarådet, dokument CPT/Inf (2004) 32. 23Europarådet, dokument CPT/Inf (2004) 33. 24 Se t.ex. FN-dokument CCPR/CO/74/SWE och E/C.12/1Add.70. och för mänskliga rättigheter, framfört synpunkten att bör inkorporera centrala människorättskonventioner, såsom FN:s konvention för medborgerliga och politiska rättigheter och FN:s konvention för ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. vid har framfört att de internationella konventionerna om mänskliga rättigheter bör få en tydligare ställning i den svenska rättsordningen för att i det konkreta fallet kunna ge det skydd som varit avsett på folkrättslig nivå, t.ex. genom att konventionerna inkorporeras eller genom en lagstadgad förpliktelse att beakta konventionerna. Vidare har det föreslagits i utvärderingen samt av ett par företrädare för referensgrupperna, bland andra , att regeringen tydligare skall markera att de konventioner om mänskliga rättigheter som har ratificerat är bindande för myndighets- utövning och rättsskipning i landet. I detta sammanhang bör förklaras att har ett dualistiskt förhållningssätt till sina internationella överenskommelser, vilket innebär att konventioner som ratificerar inte automatiskt blir en del av den nationella rätten. Det finns två huvudsakliga metoder för att införliva internationella överenskommelser med svensk rätt; inkorporering och transformering. Inkorporering innebär att det i en lag eller annan författning anges att konventionens bestämmelser gäller direkt i . Konventionens autentiska text ligger då till grund för tillämpningen. Transformering innebär antingen att texten översätts till svenska och sedan tas in i en svensk författning, eller att överenskommelsen omarbetas till svensk författningstext. Transformering är den metod som oftast används av . Innan ratificerar en konvention görs en genomgång av svensk lagstiftning för att se huruvida svensk lag stämmer överens med vad som krävs enligt konventionen. När det är nödvändigt ändras svensk lagstiftning så att konventionen i fråga kan ratificeras. utgör dock ett undantag från traditionen att använda transformering, eftersom konventionen inkorporerades i svensk rätt 1995 och konventionstexten alltså som sådan gäller som svensk lag. I propositionen om inkorporering av (prop. 1993/94:117) anfördes att har en särställning i förhållande till andra konventioner om mänskliga rättigheter genom att tillämpning bygger på en utpräglat juridisk grund med prövning i domstol på talan av enskilda. Genom konventions- organens kontinuerliga praxisbildande verksamhet har konventionens bestämmelser kommit att preciseras på ett sätt som skiljer den från andra konventioner. 2.8.2Konventioner som inte ratificerat Såsom även beskrivs i avsnitt 4.4 finns det ett stort intresse från det civila samhället för regeringens hållning i förhållande till internationella överenskommelser om mänskliga rättigheter. Det betonas i utvärderingen av den första handlingsplanen att regeringens hållning i förhållande till nya överenskommelser om mänskliga rättigheter bör vara tydlig och ses Utvärderaren har också framfört synpunkten att skälen Skr. 2005/06:95 för position att avstå från undertecknande och ratifikation av vissa internationella överenskommelser om mänskliga rättigheter inte presenterats på ett övertygande sätt. Ett flertal referensgrupper har också rekommenderat att ratificerar vissa konventioner och tilläggsprotokoll. I sin senaste rapport om rekommenderade kommission mot rasism och intolerans (ECRI) att ratificera tilläggsprotokoll 12 till om generellt diskri- mineringsförbud.25 Under kartläggningsarbetet har bland andra (), Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO), och Byrån för lika rättigheter framfört samma ståndpunkt. för barnets rättigheter kommenterade tredje rapport om genomförandet av konventionen om barnets rättigheter. I sitt yttrande uppmanade kommittén att ratificera det fakultativa protokollet till angående försäljning av barn, barnprostitution och barnpornografi.26 Såsom närmare beskrivs i avsnitt 3.3.2 har förts fram från flera håll att bör ratificera konvention (nr 169) om ursprungsfolk och stamfolk i självstyrande länder. Denna synpunkt har även framförts under arbetet med kartläggningen av flera organisationer, såsom , svenska sektionen av , Advokater utan Gränser och för mänskliga rättigheter. I utvärderingen av den första handlingsplanen hänvisas till de förväntningar som finns om att skall fatta ett sådant beslut. Flera företrädare för referensgrupperna, bland annat , har framfört under kartläggningsarbetet att borde ratificera FN:s konvention om migrerande arbetares rättigheter. Denna fråga diskuteras också i avsnitt 3.8.6. 2.8.3Sveriges reservationer till konventioner om mänskliga rättigheter I utvärderingen av den första handlingsplanen framfördes att det är positivt att regeringen i princip önskar undvika reservationer till de internationella fördragen och att det är väsentligt att en regelbunden granskning görs av redan gjorda reservationer i syfte att överväga om de kan dras tillbaka. Utvärderaren har också framfört att det är viktigt att hålls informerad om detta arbete. Även företrädare för referensgrupperna, däribland Svenska Avdel- ningen av , har framfört under kartläggningsarbetet att reservationer till konventioner om mänskliga rättigheter bör ses över med jämna mellanrum. anser också att som land med höga ambitioner på området för de mänskliga rättigheterna i största möjliga utsträckning bör undvika reservationer. , dokument CRI (2005) 26. FN-dokument CRC/C/15/Add.248 och CRC/C/15/Add.101. reservationer till viktigare internationella konventioner om Skr. 2005/06:95 mänskliga rättigheter samt skälen för reservationerna redovisas i en särskild bilaga till denna skrivelse (bilaga 4). 2.8.4Spridning och uppföljning av synpunkter från internationella organ I utvärderingen av den första handlingsplanen sägs att flera enskilda organisationer i samband med utvärderingen framfört att det behövs en större spridning av kommentarerna från de övervakningskommittéer som granskar efterlevnad av internationella konventioner om mänsk- liga rättigheter samt en mer systematisk debatt kring kommittéernas kommentarer och rekommendationer. Några organisationer efterlyste en mer aktiv roll av i detta. Ett annat problem som kom upp under utvärderarens konsultationer var att informationen till myndigheterna om övervakningskommittéernas synpunkter och rekommendationer inte alltid fungerat. Även under kartläggningsarbetet har flera företrädare för referensgrupperna framfört att synpunkter och rekommendationer från internationella organ angående efterlevnad av konventioner om mänskliga rättigheter inte får tillräcklig spridning bland t.ex. myndigheter och kommuner. Advokater utan Gränser har framfört i ett skriftligt yttrande att kritik som framförs mot avseende efterlevnaden av internationella åtaganden om mänskliga rättigheter bör spridas bättre och att regeringen bör redovisa för vilka åtgärder som avses vidtas i anledning av sådan kritik. Även Svenska Avdelningen av har föreslagit att kritik som framförts mot från internationella organ bör följas upp bättre. 3.1Diskriminering, rasism, främlingsfientlighet och homofobi Diskrimineringsförbudet är en viktig beståndsdel i de internationella konventionerna om mänskliga rättigheter och i andra internationella dokument på området. I utvärderingen av den första handlingsplanen för de mänskliga rättigheterna konstateras att arbetet för skydd mot diskriminering i har gått framåt, bland annat genom att regeringen har arbetat med förverkligandet av en starkare och mer omfattande diskrimineringslagstiftning och genom handlingsplaner för de olika diskrimineringsgrunderna. I detta avsnitt behandlas främst diskriminering på grund av kön, etnisk tillhörighet, religion, sexuell läggning och funktionshinder. skydd mot diskriminering på grund av ålder och könsidentitet har behandlats av och tas därför endast delvis Diskriminering i anslutning till olika specifika rättighetsfrågor, såsom Skr. 2005/06:95 rätten till arbete, bostad och utbildning, diskuteras även i de avsnitt som behandlar dessa rättigheter. överlämnades En nationell handlingsplan mot rasism, främlingsfientlighet, homofobi och diskriminering (skr. 2000/01:59) till . I handlingsplanen identifierades viktiga områden för arbetet mot rasism, främlingsfientlighet, homofobi och diskriminering och det presenterades ett antal nya initiativ för att på så sätt effektivisera insatserna och mobilisera hela samhället i kampen mot dessa företeelser. Dessa frågor följs nu upp och vidareutvecklas inom ramen för denna handlingsplan för de mänskliga rättigheterna. Enligt handlingsplanen Jämt och ständigt Regeringens jämställdhets- politik med handlingsplan för mandatperioden (skr. 2002/03:140) skall jämställdhetsperspektivet lyftas in i alla politikområden. I handlingsplanen presenteras fem större fokusområden som särskilt lyfts fram i det jämställdhetspolitiska arbetet, varav ett är lika lön för lika och likvärdigt arbete. I Från patient till medborgare en nationell handlingsplan för handikappolitiken (prop. 1999/2000:79) anges att handikappolitiken skall genomsyra alla områden och samhällssektorer. Samhällslivet skall utformas så att människor med funktionshinder blir fullt delaktiga i detta med jämlika levnadsvillkor. Det handikappolitiska arbetet skall bland annat inriktas på att förebygga och bekämpa diskriminering. 3.1.2Lagstiftning mot diskriminering, rasism och homofobi I utvärderingen av handlinsplanen för de mänskliga rättigheterna konstateras det att arbetet mot diskrimineringen gått framåt genom att två nya diskrimineringslagar trätt i kraft. Det pågående arbetet inom Diskrimineringskommittén27 uppmärksammas också och det rekommenderas att regeringen prioriterar uppföljningen av detta. I utvärderingen framhålls också synpunkter från ombudsmännen mot diskriminering28 om att diskrimineringsskyddet i bör utgå från de mänskliga rättigheterna och därmed täcka samtliga grunder. pågår flera viktiga lagstiftningsprojekt avseende skyddet mot diskriminering. Som ett led i genomförandet av direktivet mot etnisk diskriminering29 och arbetslivsdirektivet30 trädde lagen (2003:307) om förbud mot diskriminering i kraft . 27Utredningen om en sammanhållen diskrimineringslagstiftning, (N 2002:6) har antagit namnet , se dir. 2002:11 samt tilläggsdirektiv 2003:69 och 2005:8. 28Med ombudsmännen mot diskriminering avses (JämO), Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO), () samt Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO). 29EG-direktivet 2000/43/EG om genomförandet av principen om likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung. 30EG-direktivet 2000/78/EG om inrättande av en allmän ram för likabehandling i Direktivet mot etnisk diskriminering omfattar ett stort antal Skr. 2005/06:95 samhällsområden till skillnad från arbetslivsdirektivet. direktivet omfattar diskrimineringsgrunderna religion eller övertygelse, sexuell läggning, funktionshinder och ålder. Genom lagen om förbud mot diskriminering har ett skydd mot diskriminering införts även utanför arbetslivet och högskolan. Förbudet mot diskriminering på grund av kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning och funktionshinder gäller i fråga om: start eller bedrivande av näringsverksamhet, medlemskap, medverkan och medlemsförmåner i arbetstagar- organisationer, arbetsgivarorganisationer eller yrkesorganisationer samt varor, tjänster och bostäder. Därutöver gäller förbudet mot diskriminering på grund av kön, etnisk tillhörighet och religion eller annan trosuppfattning samt sexuell läggning även inom följande områden: , färdtjänst, riksfärdtjänst och bostadsanpassnings- bidrag, socialförsäkringen och anslutande bidragssystem, hälso- och sjukvård och annan medicinsk verksamhet. Som ett led i genomförandet av arbetslivsdirektivet och direktivet mot etnisk diskriminering vad gäller skolan beslutade regeringen om direktiv till en särskild utredare som lämnat förslag om skydd mot diskriminering, trakasserier och kränkande behandling i skolan.31 överlämnade regeringen propositionen Trygghet, respekt och ansvar om förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling av barn och elever (prop. 2005/06:38) till med förslag till lagstiftning inom detta område.