prop · GT03164 · 2006-03-17 00:00:00 — Ett motsva- rande nationellt tak gäller för fiskerisektorn och uppgår till (Kommissionens förordning (EG) nr 1860/2004 av om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på stöd av mindre betydelse inom jordbruks- och fiskerisektorn). 4.2.2Stöd för att främja sysselsättning Det finns också möjligheter för en medlemsstat att ge stöd inom ramen för de statsstödsregler som baseras på särskilda undantagsbestämmelser i (främst artikel 87.3 c). De i detta sammanhang relevanta bestämmelserna är de som medger statligt stöd för att främja sysselsätt- ning. Som inledningsvis beskrivits i detta avsnitt finns i EG-fördragets artikel 87.1 de grundkriterier som måste vara uppfyllda för att en åtgärd skall anses utgöra statsstöd. I princip är sådant stöd förbjudet såvida inte någon av fördragets övriga bestämmelser som medger undantag från för- budet kan tillämpas. Statligt stöd som syftar till att främja sysselsättning omfattas av ett sådant undantag och närmare villkor har angivits av kommissionen i form av ett s.k. gruppundantag (kommissionens förord- ning (EG) nr 2204/2002 av om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på statligt sysselsättningsstöd). Olika typer av sysselsättningsstöd kan lämnas. Det handlar om 1) stöd för skapande av sysselsättning, 2) stöd för rekrytering av mindre gynnade kategorier av arbetstagare och arbetstagare med funktionshinder samt 3) stöd för merkostnader för arbetstagare med funktionshinder. Den i detta sammanhang mest relevanta typen av stöd torde gälla den första kategorin, dvs. stöd för att skapa sysselsättning. Enligt villkoren måste stödet leda till en nettoökning av antalet anställda i företaget (jäm- fört med antalet anställda ) och stödet får inte omfatta stora företag utanför regionalpolitiska stödområden. Små och medelstora företag får beviljas stöd i hela medlemsstatens territorium av lönekostnaden för en nettorekryt- ering räknat . Tio procentenheters ökning kan ske om det är fråga om små och medelstora företag som verkar i regionalt stödområde. För stora företag gäller de stödnivåer som tillåts enligt regi- onalstödsbestämmelser för respektive medlemsstat. Ytterligare villkor är att sysselsättning som skapats med subvention måste bibehållas under om det är fråga om små och medelstora företag, eller tre år om det rör sig om stora företag i regionalt stödområde. Därutöver bör Prop. 2005/06:164 noteras att reglerna förutsätter att personer som anställs med stöd dess- förinnan inte skall ha haft en anställning, alternativt skall vara personer som har förlorat sin anställning eller vara på väg att förlora den. Statsstödsreglerna är inte tillämpliga på s.k. generella åtgärder (general measures). Medlemsstaterna har således frihet att exempelvis sänka arbetsgivaravgifter på sätt som inte gynnar vissa företag eller viss pro- duktion utan att en sådan sänkning faller under EG-fördragets statsstöds- regler. Kriterierna för en generell åtgärd kan sammanfattas med att de inte är selektiva med hänsyn till företag i olika branscher, regioner, före- tagstyp eller företagsstorlek och att tillämpningen av stödet i praktiken inte ger utrymme för skönsmässig behandling av olika företag eller att den faktiska effekten av bestämmelserna innebär selektivt gynnande av vissa företag eller viss produktion. Generella åtgärder får inte heller vara förknippade med sådana budgetmässiga restriktioner att deras allmänna karaktär måste åsidosättas och de får inte utgöra tidsbegränsade insatser. 5Sänkta löneskatter när enmansföretag anställer Regeringens bedömning: En nedsättning av löneskatterna för enmansföretag när de anställer en person ökar incitamenten hos dessa företag att anställa. Nya arbetstillfällen i dessa företag kan leda till minskad arbetslöshet och ökad sysselsättning. Nedsättningen som bör vara tillfällig bör gälla . Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Flera remissinstanser har valt att inte ta ställning till bedömningen men lämnat synpunkter. , Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen (IAF), , Verket för näringslivsutveckling (), Företagarna och Tjänste- männens centralorganisation (TCO) tillstyrker förslaget medan Stats- kontoret, (), Svenskt Närings- liv, FöretagarFörbundet, i (LO) och Akademikers () avstyrker förslaget. understryker i likhet med Statskontoret, ITPS och att det av verkets rapport framgår att arbetsgivaravgifterna inte utgör det främsta hindret för nyanställning hos enmansföretag. tillstyrker förslagets tekniska utformning och de avgränsningar som föreslås. Central- organisationen har emellertid liksom Statskontoret, ITPS, och LO invändningar av mer principiell natur med avseende på valet av metod för stödet till nyanställningar. motsatt sig förslaget då det avser för att ha någon effekt. Skälen för regeringens bedömning: I promemorian görs bedöm- ningen att flera enmansföretag, som funderar på att anställa, faktiskt skulle göra det om ett initialt stöd lämnas. Grunden till detta är främst att de initiala kostnader som ett enmansföretag får vid den första anställ- ningen i form av nya administrativa rutiner och utbildning av den ny- anställde, tillsammans med arbetsgivaravgifterna på ersättningen, utgör ett återhållande inslag i beslutet att anställa. När erfarenheterna av att ha en person anställd väl vunnits är företagen mer positiva till att anställa fler personer. Regeringen ansluter sig till denna bedömning. Remissinstanserna har inte motsatt sig den bedömning som görs i promemorian att den föreslagna nedsättningen kan antas ha positiva effekter på sysselsättningen på kort sikt även om vissa remissinstanser anser att de långsiktiga effekterna är osäkra. Bland annat Ekonomistyr- ningsverket, Statskontoret, , och har pekat på behovet av att effekterna av förslaget utvärderas. Det finns såsom bl.a. och anfört vissa prin- cipiella invändningar mot en ensidig sänkning av socialavgifterna. Avgifterna finansierar de sociala trygghetssystemen och det finns ett samband mellan å ena sidan arbetsgivarens skyldighet att betala avgif- terna på en ersättning och å andra sidan de socialförsäkringsförmåner som den anställde får rätt till på grund av ersättningen. En sänkning av avgifterna bör med ett försäkringsmässigt synsätt mötas av en motsva- rande sänkning av förmånerna för att motverka att kostnaderna för för- månerna övervältras på övriga avgiftsskyldiga genom t.ex. höjda avgifter. Regeringen anser i likhet med nämnda remissinstanser att det i och för sig är viktigt att bibehålla symmetrin mellan avgifter och förmåner. Det är emellertid regeringens uppfattning att behovet av stöd till småföreta- gandet och sysselsättningen är så angeläget att det i begränsad utsträck- ning kan föranleda ett avsteg från principerna. Med hänsyn till att den nedsättning som regeringen föreslår är temporär och avser en begränsad krets avgiftsskyldiga bedömer regeringen att fördelarna med att sänka socialavgifterna i detta fall motiverar ett avsteg från de försäkringsmäs- siga tankarna bakom socialförsäkringen. En nedsättning av löneskatterna för enmansföretag i vissa fall bör därför genomföras. I promemorian har föreslagits att nedsättningen skall medges . Bland annat Statskontoret har anfört att det finns viss empiri som visar att en sänkning på kort sikt stimulerar sysselsättningen medan effekterna på lång sikt är osäkra. Företagarna och har anfört att en temporär nedsättning av löneskatterna inte har avsedd effekt eftersom företagandet till sin karaktär är långsiktigt. Avsikten med den nedsättning av löneskatterna som föreslås är inte att ge ett långsiktigt stöd för nyanställning i enmansföretag. Ett sådant stöd lämnas redan i form av det särskilda avdraget från arbetsgivaravgifterna. Avsikten är i stället att åstadkomma en lindring av de förhållanden i samband med nyanställning som enmansföretag upplever som negativa. Mot bakgrund härav anser regeringen att promemorians förslag om begränsning är väl avvägd. Flera remissinstanser har också pekat på att socialavgifterna enligt Prop. 2005/06:164 Nuteks rapport inte är den tyngsta av dessa negativa faktorer. Det är i och för sig riktigt men hindrar inte att en nedsättning av löneskatterna på föreslaget vis kan bidra till att sänka den tröskel som byggs upp av de sammantagna faktorer som upplevs som negativa i nyanställningsögon- blicket. På lön och andra ersättningar till arbetstagare som är eller äldre betalas särskild löneskatt i stället för andra arbetsgivaravgifter än ålders- pensionsavgiften. För att inte anställningar av äldre personer skall miss- gynnas bör nedsättningen också kunna avse löneskatt enligt lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster. Personer som är födda eller tidigare omfattas inte av det nya ålderspensions- systemet och betalar därför ingen ålderspensionsavgift. Eftersom särskild löneskatt omfattas av nedsättningen i sin helhet kommer ett enmansföre- tag som anställer en sådan person således att bli helt befriad från avgifter. har föreslagit att personer födda eller tidigare skall uteslutas från tillämpning av lagen. Regeringen delar inte denna uppfatt- ning eftersom det är svårt att se något skäl till att undanta vissa ålders- grupper från tillämpningen av lagen. Som föreslagits i promemorian bör åtgärden vara tillfällig och gälla till och med utgången av 2007. Regeringens förslag: Enskilda näringsidkare som bedriver verksam- heten utan anställda, aktiebolag som inte har någon eller endast en anställd samt handelsbolag utan anställda och med högst två delägare skall vara berättigade till en nedsättning av arbetsgivaravgifter, allmän löneavgift och särskild löneskatt om de anställer en person. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Företagarna har anfört att definitionen av enmansföretag bör vidgas till att omfatta ekonomiska föreningar, europa- bolag och europakollektiv. Länsrätten i och har ifrågasatt valet av begreppet enmansföretag för de företag som skall omfattas av nedsättningen eftersom det också omfattar aktiebolag och vissa handelsbolag. har föreslagit att lagstiftningen i stället skall utgå från begreppen fåmansföretag och fåmanshandelsbolag utan inskränkning i antalet delägare. Skälen för regeringens förslag Enskild firma, aktiebolag och handelsbolag Enmansföretag är som påpekas i promemorian inte något entydigt och Beroende på hur verksamheten har finansierats kan det finnas flera intressenter i verksamheten än den som är aktivt verksam Den som t.ex. äger en andel av företaget på grund av att han eller hon finansierat företaget behöver inte vara aktivt verksam. Promemorians förslag syftar till att träffa företag som endast syssel- sätter företagaren själv. torde sådan verksamhet bedrivas i form av enskild firma, dvs. en fysisk person som bedriver sådan verksamhet som skall hänföras till inkomstslaget näringsverksamhet enligt inkomstskatte- lagen (1999:1229). Det förekommer emellertid också att verksamheter som sysselsätter en person bedrivs i andra juridiska former, t.ex. enmans- aktiebolag och handelsbolag. Regeringen delar den bedömning som görs i promemorian att möjligheten att få nedsättning av löneskatterna inte bör vara beroende av företagsform. För att nedsättning skall medges bör emellertid företaget uppfylla grundkravet, dvs. bedriva en verksamhet som bara sysselsätter en person. I likhet med promemorian anser därför regeringen att även aktiebolag som sysselsätter en delägare bör omfattas av reglerna om nedsättning. Det får nämligen anses viktigare att ta hänsyn till omfattningen av verk- samheten än till den juridiska form i vilken verksamheten bedrivs. Efter- som en företagare som bedriver verksamhet i ett aktiebolag normalt tar ut sin ersättning för arbetet i form av lön bör reglerna vara tillämpliga även om bolaget har haft en anställd under förutsättning att denna anställde är företagaren själv. Denna fråga behandlas närmare i kommande avsnitt. Ett handelsbolag föreligger enligt lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag om två eller flera har avtalat att gemensamt utöva näringsverksamhet i bolag och bolaget förts in i handelsregistret (1 kap. 1 §). Det kan därför ifrågasättas om ett handelsbolag över huvud taget kan vara ett enmansföretag. Promemorian pekar på att det inte är ovanligt att verksamheter som bedrivs i handelsbolag finansieras av en fysisk eller juridisk person och att finansiären tar en andel i handelsbolaget, t.ex. för att få insyn i bolaget. Regeringen gör bedömningen att inte heller dessa företag bör uteslutas från tillämpning av reglerna under förutsättning att bolagets verksamhet kan liknas vid enmansföretag. En bolagsman (delägare) i ett handelsbolag kan ur skattesynpunkt inte vara anställd av bolaget. Vinstfördelningen i ett handelsbolag sker i första hand med utgångspunkt i bolagsavtalet och inte efter delägarnas deltagande i verksamheten. Det kan därför vara svårt att bringa klarhet om i vilken utsträckning som bolagsmännen varit faktiskt verksamma i bolaget. Som konstateras i promemorian skulle man, om en avgiftsned- sättning tillåts oberoende av hur många delägare som finns i handels- bolaget, komma alltför långt från det som typiskt sett kan betraktas som ett enmansföretag. Som förutsättning för nedsättning bör därför gälla att handelsbolaget inte har fler än två delägare. De föreslagna reglerna innebär att valet av juridisk form för verksam- heten får mindre betydelse för bedömningen av om det är ett enmans- företag medan verksamhetens omfattning ges större betydelse. Förslaget lämnar således i begränsad utsträckning utrymme för t.ex. verksamheter som finansieras av den ena bolagsmannen och för mindre verksamheter som bedrivs av två i förening. I likhet med andra arbetsgivare som om- fattas av nedsättningen bör handelsbolag bara kunna få nedsättning för den först anställde, dvs. bara för en person. Företagarna har invänt mot den avgränsning som gjorts i promemorian och anfört att även andra organisationsformer borde omfattas av nedsätt- ningen och särskilt nämnt ekonomiska föreningar, europakooperativ och europabolag. En ekonomisk förening är en förening som har till ändamål att främja medlemmarnas intressen genom ekonomisk verksamhet i vilken med- lemmarna deltar. En ekonomisk förening skall ha minst tre medlemmar. träder EG:s förordning om europeiska kooperativa före- ningar i kraft. Ett europakooperativ skall vara en europeisk associations- form för gränsöverskridande samverkan i form av vad som närmast kan liknas vid en ekonomisk förening. Vare sig en ekonomisk förening eller ett europakooperativ kan komma att falla in under beskrivningen näringsverksamhet bedriven av en person. Inte heller ideella föreningar kan med detta synsätt betraktas som enmansföretag. Detsamma torde i detta sammanhang gälla stiftelser. Det finns därför enligt regeringens mening inte skäl att utvidga den avgränsning som föreslagits i promemo- rian. Ett europabolag skall enligt 2 kap. 4 § inkomstskattelagen (1999:1229) räknas som ett aktiebolag. Denna associationsform omfattas därför av den föreslagna lagstiftningen och kan erhålla nedsättning under förut- sättning att det uppfyller villkoren för att vara ett enmansföretag. Länsrätten i och har haft synpunkter på valet av begreppet enmansföretag för att beskriva näringsverksamhet bedriven av en person utan anställda när begreppet kommer att omfatta aktiebolag och handelsbolag med högst två delägare. har föreslagit att begreppen fåmansföretag och fåmanshandelsbolag i stället skall använ- das. omfattar emellertid inte verksamheter som bedrivs i enskild firma. Begreppet beskriver således inte bättre den krets av verksamheter som avses kunna få nedsatta löneskatter än vad prome- förslag gör. Till detta kommer att det enligt regeringens mening är olyckligt att använda vedertagna och definierade begrepp när man inte avser att träffa den krets som definieras genom begreppet utan endast en del av den. Det riskerar att skapa otydligheter i lagstiftningen. Mot denna bakgrund och eftersom tillämpningsområdet stämmer väl överens med vad som i dagligt tal torde avses med enmansföretag bör det behållas. Verksamheten bedrivs utan anställda Regeringens förslag: Enskilda näringsidkare och handelsbolag skall anses bedriva verksamheten utan anställda om avgiftspliktig ersättning inte betalats ut efter , eller den senare dag då verk- samheten startades, och fram till dess en nedsättningsberättigad an- ställning påbörjas i verksamheten. Aktiebolag skall anses bedriva verksamhet med högst en anställd, om avgifts- eller löneskattepliktig ersättning inte har betalats till någon annan än en delägare eller närstående till delägare i bolaget . Vid bedömning av om avgiftspliktig ersättning betalats ut skall bort- ses från ersättning som sammanlagt under nämnda period uppgår till högst till en och samma person. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens med den skillnaden att promemorians förslag inte innehåller något undantag för mindre ersättningar. Remissinstanserna: anser att promemorians förslag är onödigt hårt och föreslår att nedsättningen bör kunna accepteras även om ersättningar utbetalats vid enstaka tillfällen och då högst med till en och samma person. Skälen för regeringens förslag: Avsikten med den föreslagna ned- sättningen är att underlätta för enmansföretag att anställa den första personen. Det är långt i från entydigt vad som avses med ett enmans- företags första anställning. För att i görligaste mån undanröja tolknings- problem bör därför nedsättningen kopplas till en omständighet som är relativt enkel att konstatera. Ett någorlunda enkelt och effektivt sätt kan, som föreslagits i promemorian, vara att använda sig av en jämförelsedag. Det innebär att alla enskilda näringsidkare och handelsbolag som på jäm- förelsedagen saknade anställda och som fram till den dag då en nedsätt- ningsberättigad anställning påbörjas, saknat anställda anses kvalificerade för en nedsättning av löneskatterna om de anställer en person. För verk- samheter som startas mellan jämförelsedagen och anställningen bör mot- svarande kvalifikationsgrund gälla då verksamheten star- tades. Det kan som promemorian föreslagit vara lämpligt att bedöma om företaget haft någon person anställd utifrån om företaget betalat ut avgiftspliktig ersättning eller inte. Lagstiftningen om arbetsgivaravgifter och särskild löneskatt kopplar inte skyldigheten att betala löneskatterna till en anställning utan till utgi- vandet av avgiftspliktig ersättning. Det är därför inte möjligt att fånga upp ersättning som endast avser anställda personer och skilja ut denna från andra avgiftspliktiga ersättningar som t.ex. betalats ut inom ramen för ett uppdragsförhållande. Trots det är det av förenklingsskäl enligt regeringens mening lämpligast att frågan om en person är eller har varit anställd i verksamheten avgörs utifrån att avgiftspliktig ersättning enligt socialavgiftslagen eller lagen om särskild löneskatt på vissa förvärvs- inkomster betalats ut. Om avgiftsskyldighet föreligger eller förelåg presumeras således en person ha varit anställd. har i detta sammanhang påpekat att ett sådant villkor kan upplevas som onödigt hårt och har föreslagit att ett enmansföretag bör kunna kvalificera för nedsättning även om det har betalat ut i avgiftspliktig ersättning till en och samma person mellan jämförelsedagen och anställningsdagen (kvalifikationsperioden). Regeringen delar denna åsikt och anser att beloppet är väl avvägt. Vid bedömningen av om en anställning förelegat bör därför bortses från ersättning som betalats ut till en och samma person under förutsättning att den sammanlagda ersättningen inte över- stiger . När det gäller aktiebolag behöver man ta hänsyn till att verksamheten oftast bedrivs av en anställd person. Det förhållande som bör gälla från jämförelsedagen fram till dess en nedsättningsberättigad anställning på- börjas, bör då vara att aktiebolaget antingen inte har någon anställd eller högst en anställd som också är delägare i bolaget eller närstående till en delägare i bolaget. Om dessa villkor är uppfyllda bör bolaget vara berättigat till en nedsättning av löneskatterna, förutsatt att den nya anställningen är av sådant slag att en nedsättning är aktuell. Om aktiebolaget startat sin verksamhet efter jämförelsedagen skall den dag då verksamheten startades i stället utgöra jämförelsedag. Kvalifikations- perioden kommer alltså i sådana fall utgöra tiden från då verksamheten startades till den dag då den nya anställningen påbörjas Även ett aktiebolag skall naturligtvis ha möjlighet att betala ut maximalt till en och samma person utöver en delägare. har också påpekat att utländska arbetsgivare normalt inte är skyldiga att betala arbetsgivaravgifter i för sina arbetstagare. När ett utländskt företag anställer en person i blir det således, med tillämpning av promemorians lagförslag, automatiskt att betrakta som enmansföretag. Regeringen föreslår därför att ett företag med verk- samhet utomlands endast kan betraktas som ett enmansföretag om före- taget inte har betalat ut ersättning till någon person på ett sådant sätt att företaget hade varit skyldigt att betala arbetsgivaravgift eller särskild löneskatt i om ersättningen utbetalats för arbete i . Regeringens avsikt att arbeta fram förslaget om sänkta löneskatter för enmansföretag blev känd . Av den anledningen är en lämplig jämförelsedag. 5.2.3Företag i en koncern Regeringens förslag: Om flera företag ingår i en koncern skall de ses som en arbetsgivare vid bedömningen av om de utgör enmansföretag. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen (IAF) anser att ett förtydligande bör göras på samma sätt som i 2 kap. 29 § socialavgiftslagen (2000:980) angående vilken avgiftsskyldig som i första hand skall få göra nedsättningen av löneskatterna. Företagarna ifrågasätter om regeln är nödvändig. De menar att risken att arbetsgivare väljer att lägga anställda i olika bolag för att få del av nedsättningen måste anses som överdriven. Skälen för regeringens förslag: Det är angeläget att nedsättningen Prop. 2005/06:164 begränsas så att den väsentligen träffar enmansföretag som anställer för De föreslagna reglerna ger upphov till relativt betydande kostnads- minskningar för den som kan komma i åtnjutande av nedsättningen. Det kan därför finnas ett intresse av att försöka fördela befintliga anställningar på flera enmansbolag eller att fördela ett behov av fler anställda på flera nybildade, eller existerande, enmansföretag. Sådana förfaranden ligger utanför förslagets syfte. Nedsättningen bör därför avgränsas så att enmansföretag som ingår i en koncern med andra en- eller flermansföretag inte kan tillämpa reglerna. I annat fall skulle verksamheter som inte är typiska enmans- företag kunna dra nytta av nedsättningen, t.ex. genom att omstrukturera verksamheten eller anställa personer i redan existerande dotterbolag utan anställda. Regeringen ansluter sig således till promemorians bedömning att det behövs regler som i vissa fall behandlar verksamheter som har intressegemenskap som en arbetsgivare när det gäller möjligheterna att sätta ned löneskatterna. Det är naturligt att då ansluta till de regler som gäller i fråga om det särskilda avdraget vid beräkning av arbetsgivaravgifter enligt 2 kap. 29 § socialavgiftslagen. Innebörden av detta är att om flera avgiftsskyldiga ingår i en koncern skall de anses utgöra en avgiftsskyldig. Motsvarande bör gälla i fråga om nedsättning av löneskatter när enmansföretag anställer. IAF föreslår att en turordning skall gälla för vem som skall ha rätt att utnyttja nedsättningen. Eftersom möjligheten att fortsätta utnyttja ned- sättningen förfaller så snart den första har anställts torde en sådan regel vara obehövlig. Om flera anställningar påbörjas i en koncern kan nedsättningen endast utnyttjas för en av dessa. Regeringens förslag: Som villkor för en nedsättning av löneskatterna