prop · GT03178 · 2006-03-21 00:00:00 — Det är inte möjligt att med någon större precision ange det beviskrav som ligger i att någon är skäligen misstänkt utan frågan måste bedömas efter omständigheterna i det enskilda fallet. Prövningen av styrkan i misstankarna måste grunda sig på en objektiv och allsidig bedömning av utredningsmaterialet. JO har vid ett flertal tillfällen uttryckt saken på så sätt att det krävs att det finns konkreta omständigheter av viss styrka som pekar på att den misstänkte har begått brottet (se t.ex. JO:s ämbetsberättelser 1993/94 s. 103 samt 1992/93 s. 152 och 206). Detta innebär att brottsmisstanken måste vara konkret grundad och att ett beslut om tvångsmedel aldrig kan grunda sig enbart på allmänna kunskaper om en persons livsföring eller hans eller hennes tidigare brottslighet. Skälig misstanke om annan medverkan än direkt gärningsmannaskap i ett brott som får föranleda hemlig rumsavlyssning kan läggas till grund för ett tillstånd till hemlig rumsavlyssning, t.ex. medhjälp till grovt rån. I punkten 2 anges att hemlig rumsavlyssning får ske endast om det är av synnerlig vikt för utredningen att hemlig rumsavlyssning sker. Begreppet inrymmer ett kvalitetskrav avseende de upplysningar som rumsavlyssningen kan ge. Det skall finnas skäl att räkna med att rumsavlyssningen ensam eller i förening med andra åtgärder verkligen kan få effekt. Utredningsläget skall också göra hemlig rumsavlyssning nödvändig. Hemlig rumsavlyssning får inte tillåtas om det som kan vinnas genom rumsavlyssningen är åtkomligt med andra, mindre ingripande metoder. Då flera alternativa hemliga tvångsmedel står till buds, skall en granskning av utredningsläget verkställas för att kunna bedöma behovet av varje enskilt tvångsmedel. Granskningen måste mynna ut i bedömningen att utredningen i princip inte kan föras framåt med andra medel (inklusive andra hemliga tvångsmedel som i den föreliggande situationen bedöms som mindre ingripande) för att hemlig rumsavlyssning skall kunna tillåtas. Se vidare avsnitt 9.3. Den för samtliga tvångsmedel gällande proportionalitetsprincipen har kommit till uttryck i punkten 3. Principen brukar i korthet beskrivas på det sättet att en tvångsåtgärd i fråga om art, styrka, räckvidd och varaktighet skall stå i rimlig proportion till vad som står att vinna med åtgärden. Bestämmelsen, som har behandlats i avsnitt 9.3, innebär en skyldighet för rätten att, såsom vid prövningen av frågor om andra tvångsmedel, alltid beakta proportionalitetsprincipen när den prövar en begäran om hemlig rumsavlyssning. Den får betydelse också för hur ett tillstånd skall utformas och vilka villkor som skall förenas med det. Den får särskild betydelse vid rättens prövning i fråga om den plats som begärs avlyssnad och vilket slags intrång som är nödvändigt för att genomföra åtgärden. Det kan föranleda rätten att i ett och samma ärende om hemlig rumsavlyssning avslå en ansökan om att avlyssna en bostad men ge tillstånd till att avlyssna ett möte mellan utomhus eller på en restaurang. kan vara att ett tillstånd till rumsavlyssning av en bostad förenas med ett särskilt villkor om att endast ett visst på förhand känt möte i bostaden får avlyssnas. Principen gäller under hela verkställigheten och skall alltså, även sedan tillstånd getts, beaktas självmant av polis och åklagare. Man kan alltså tänka sig en situation när integritetsintrånget under verkställigheten blir så stort att rumsavlyssningen måste avbrytas, trots att åtgärden fortfarande skulle ha betydelse för utredningen. Hemlig rumsavlyssning får endast avse en plats där det finns särskild anledning att anta att den misstänkte kommer att uppehålla sig. Avser åtgärden någon annan stadigvarande bostad än den misstänktes bostad, får hemlig rumsavlyssning användas endast om det finns synnerlig anledning att anta att den misstänkte kommer att uppehålla sig där. Hemlig rumsavlyssning får inte avse 1.en sådan plats som stadigvarande används eller är särskilt avsedd att användas för verksamhet för vilken tystnadsplikt gäller enligt 3 kap. 3 § tryckfrihetsförordningen eller 2 kap. 3 § yttrandefrihetsgrundlagen, 2.en sådan plats som stadigvarande används eller är särskilt avsedd att användas för verksamhet som bedrivs av advokater, läkare, tandläkare, barnmorskor, sjuksköterskor, psykologer, psykoterapeuter eller familjerådgivare enligt socialtjänstlagen (2001:453), eller 3.en sådan plats som stadigvarande används eller är särskilt avsedd att användas av präster inom trossamfund eller av dem, som har motsvarande ställning inom ett sådant samfund, för bikt eller enskild själavård. Vad som sägs i andra stycket 1 gäller dock inte om det finns synnerlig anledning att anta att platsen används för brott som avses i 2 §. I paragrafens första stycke anges kraven på sambandet mellan den misstänkte och platsen där rumsavlyssning skall ske. Huvudregeln framgår av första meningen, nämligen att det skall finnas särskild anledning att anta att den misstänkte kommer att uppehålla sig på den plats som skall avlyssnas tillståndet gäller. Vad som avses med detta uttryck har behandlats i avsnitt 9.4. Det skall alltså inte bara vara fråga om ett allmänt antagande om att den misstänkte kommer att uppehålla sig på platsen utan det skall finnas någon faktisk omständighet som med viss styrka talar för att den misstänkte verkligen kommer att uppehålla sig på platsen i vart fall . I andra meningen uppställs ett högre krav på sambandet mellan den misstänkte och platsen för det fall det är fråga om att avlyssna en annan bostad än den misstänktes bostad. Det måste i så fall finnas synnerliga skäl att anta att den misstänkte kommer att uppehålla sig där. Det strängare kravet avser endast annan stadigvarande bostad än den misstänktes egen bostad. Därmed kommer kravet inte att gälla vid avlyssning av tillfälliga bostäder, såsom hotellrum eller andra tillfälliga sovarrangemang i t.ex. möteslokaler. Skälen till bestämmelsen har behandlats i avsnitt 9.4. Bestämmelsen kan sammanfattningsvis sägas innebära att det på grund av yttre omständigheter i förening med t.ex. andra inhämtade tillförlitliga uppgifter med fog kan förväntas att den misstänkte kommer att uppehålla sig på platsen Ett exempel där rekvisitet kan anses uppfyllt kan vara att det genom yttre spaning framkommit omständigheter som entydigt pekar på att den misstänkte, som annars har ett kringflackande liv och är svår att nå, en viss tidpunkt besöker en bekant. Ett annat exempel är att det genom andra spaningsmetoder framkommit att den misstänkte har beställt tågbiljett i syfte att besöka och bo hos en bekant . För båda exemplen gäller givetvis därutöver som förutsättning att det är av synnerlig vikt för utredningen att rumsavlyssning sker (om detta krav, se kommentaren till föregående paragraf). Här bör också understrykas att rätten mot bakgrund av proportionalitetsprincipen kan meddela särskilda villkor om att rumsavlyssning får ske endast den misstänkte uppehåller sig på platsen för avlyssningen. Vad som föreskrivs i andra stycket utgör ett förbud mot att avlyssna vissa platser och utrymmen. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 9.5. Den anknyter till det s.k. frågeförbudet i 36 kap. 5 § och innebär att bl.a. sjukvårdslokaler, lokaler som används av massmedieföretag, advokatkontor och biktrum eller annan plats för enskild själavård inte får avlyssnas. Uttrycket stadigvarande används eller är särskilt avsedd att användas för sådan verksamhet medför att det inte är möjligt att undgå rumsavlyssning endast genom att tillfälligtvis upplåta eller inrätta en lokal för sådan skyddad verksamhet. Av tredje stycket framgår att förbudet, när det gäller sådana platser som avses i punkten 1, inte är absolut; skulle sådana lokaler användas för brott som får medföra hemlig rumsavlyssning, får hemlig rumsavlyssning ske även där. Det gäller platser där uppgifter som omfattas av meddelarskyddet regelmässigt förekommer, t.ex. massmedieredaktioner. Beviskravet för att brott som avses i 2 § t.ex. grovt narkotikabrott eller förberedelse till mord utförs på platsen är högt. Det skall således finnas synnerlig anledning att anta att platsen eller utrymmet används för sådana brott. Kravet innebär att det med stöd av mycket tillförlitliga uppgifter med fog kan förväntas att brott som avses i 2 § utförs där. Givetvis måste vad som föreskrivs i första stycket första meningen om kravet på samband mellan plats och den misstänkte också vara uppfyllt. Hemlig rumsavlyssning får alltså aldrig avse advokatkontor, sjukvårdslokaler eller biktstol eller annan plats som stadigvarande används för enskild själavård. Motiven till denna bestämmelse har behandlats i avsnitt 9.5. Begreppet advokat innefattar i detta sammanhang även den som är auktoriserad advokat i någon annan stat inom Europeiska unionen, Europeiska ekonomiska samarbetsområdet eller i när denne är verksam i (8 kap. 9 § ). Om hemlig rumsavlyssning sker på en plats som avses i andra stycket, skall även beaktas att vissa samtal inte får avlyssnas enligt vad som föreskrivs i 5 §. Hemlig rumsavlyssning får inte avse samtal eller annat tal där någon som yttrar sig, på grund av bestämmelserna i 36 kap. 5 § andrasjätte styckena , inte skulle ha kunnat höras som vittne om det som har sagts eller på annat sätt framkommit. Om det under rumsavlyssningen framgår att det är fråga om ett sådant samtal eller sådant tal, skall avlyssningen avbrytas. En upptagning eller uppteckning som innehåller samtal eller tal som inte får omfattas av hemlig rumsavlyssning skall i dessa delar förstöras. Paragrafen, som har behandlats i avsnitt 9.5, innebär att vissa samtal inte får bli föremål för hemlig rumsavlyssning. Det gäller samtal där någon som yttrar sig, på grund av bestämmelserna i 36 kap. 5 § andrasjätte styckena , inte skulle ha kunnat höras som vittne om det som sagts eller på annat sätt framkommit. Bestämmelserna i 36 kap. 5 § andrasjätte styckena har beskrivits närmare i avsnitt 9.5. Undantagen i 36 kap. 5 § fjärde stycket innebär att personer som tillhör de i andra eller tredje styckena angivna yrkeskategorierna ändå kan vara skyldiga att vittna i vissa fall. Samtal som rör sådana uppgifter kan således även bli föremål för hemlig rumsavlyssning. Undantagen i fjärde stycket gäller dock inte försvarare. Samtal mellan försvarare och den misstänkte får alltså aldrig blir föremål för hemlig rumsavlyssning. Hänvisningen till bestämmelsen i 36 kap. 5 § femte stycket innebär att samtal som rör bikt och enskild själavård aldrig får avlyssnas. Det följer av hänvisningen till 36 kap. 5 § sjätte stycket att samtal där någon som har tystnadsplikt enligt 3 kap. 3 § tryckfrihetsförordningen eller 2 kap. 3 § yttrandefrihetsgrundlagen yttrar sig om förhållanden som omfattas av tystnadsplikten kan bli föremål för hemlig rumsavlyssning i den mån det är föreskrivet undantag från tystnadsplikten i nämnda paragrafer. Så snart den verkställande myndigheten kan konstatera att det är ett sådant samtal som omfattas av bestämmelsen skall avlyssningen avbrytas. Om den tjänsteman som lyssnar på ett samtal i realtid blir medveten om att det är ett sådant samtal eller tal som enligt bestämmelsen inte får omfattas av rumsavlyssning, skall tjänstemannen således avbryta avlyssningen. Paragrafen innebär inte någon skyldighet för polisen att alltid lyssna i realtid. Däremot innebär den en skyldighet för polismyndigheten att se till att de samtal som på detta sätt har tagits upp på band eller annan teknisk upptagning, inte vidare lyssnas av utan i stället förstörs. Exempel på när paragrafen kan bli tillämplig är om den misstänktes bostad avlyssnas och den misstänkte där för ett samtal med en journalist inför en artikel som denne skall skriva eller med en präst i dennes yrkesutövning. Om den misstänkte i samband med en rumsavlyssning talar i telefon med en annan person, kan det hända att det vid avlyssningen inte går att uppfatta annat än vad den misstänkte säger. Även i den situationen är det dock fråga om avlyssning av ett samtal och avlyssningen är därför inte tillåten om den misstänkte talar med exempelvis sin advokat eller sin läkare och samtalet ingår i advokatens respektive läkarens yrkesutövning. För det fall en person som omfattas av förbudet i 36 kap. 5 § andra sjätte styckena är misstänkt för ett brott som får föranleda hemlig rumsavlyssning innebär paragrafen inte något förbud mot att avlyssna denne. Den misstänktes bostad får avlyssnas under samma förutsättningar som en annan misstänkts bostad. Vad gäller t.ex. en misstänkt läkares mottagning och väntrum får sådana lokaler avlyssnas endast om det finns synnerliga skäl att anta att det där utförs brott av sådant slag som får läggas till grund för hemlig rumsavlyssning (jfr 4 §). Skulle en för utredningen ovidkommande person komma in som patient till läkarens bostad eller mottagning skall rumsavlyssningen avbrytas, eftersom det samtalet inte får avlyssnas. Vid hemlig rumsavlyssning får den verkställande myndigheten, efter särskilt tillstånd, i hemlighet bereda sig tillträde till och installera tekniska hjälpmedel på en plats som annars skyddas mot intrång. Ett sådant tillstånd får endast avse den plats som skall avlyssnas. Enligt första meningen i denna paragraf får ett beslut att tillåta hemlig rumsavlyssning förenas med ett tillstånd som ger den verkställande myndigheten befogenhet att bereda sig tillträde till och installera tekniska hjälpmedel på en plats som annars skyddas mot intrång. Hemlig rumsavlyssning kan ske såväl utomhus, t.ex. i en park, som inomhus, t.ex. i en galleria eller i en bostad. För att tvångsmedlet skall kunna användas effektivt och ljudkvaliteten bli tillfredsställande krävs i de flesta fall att avlyssningsutrustningen placeras i det utrymme eller på den plats där det tal som skall avlyssnas förutsätts att förekomma. Att en befogenhet till tillträde skall anges i rättens beslut framgår av 8 §. Med plats som annars skyddas mot intrång avses här huvudsakligen det som skyddas genom bestämmelserna i 4 kap. 6 § om hemfridsbrott och olaga intrång. I fråga om hemfridsbrott skyddas inte endast en bostad utan också en trädgård som hör till bostaden. Arbetsplatser, föreningslokaler och trappuppgångar nämns i förarbetena som exempel på lokaler som omfattas av skyddet i bestämmelsen om olaga intrång (NJA II 1962 s. 133). Även offentliga lokaler som står öppna för allmänheten torde omfattas av bestämmelsen då lokalen är stängd. Om utrustning för rumsavlyssning i hemlighet skall placeras ut på sådana platser, krävs det alltså ett särskilt tillstånd av rätten för det. Uttrycket plats som annars skyddas mot intrång avser även bl.a. det som skyddas genom bestämmelsen i 8 kap. 8 § om egenmäktigt förfarande. Det krävs således ett särskilt tillstånd av rätten för att utrustning för rumsavlyssning i hemlighet skall få placeras i t.ex. en bil. Av paragrafens andra mening följer att ett särskilt tillstånd att i hemlighet installera tekniska hjälpmedel på en plats som annars skyddas mot intrång, endast får avse den plats som skall avlyssnas. Skälen till denna bestämmelse har behandlats i avsnitt 9.9. Tillträde i hemlighet till en plats som är skyddad mot intrång, t.ex. en bostad, för att i denna installera en utrustning för att avlyssna en annan plats, kan således inte tillåtas. Däremot får ett tillstånd att installera avlyssningsutrustning i t.ex. en bil anses innefatta ett tillstånd att även bereda sig tillträde till det utrymme där bilen finns. På Lagrådets förslag har därför en i lagrådsremissens förslag intagen bestämmelse om att ett sådant tillstånd även får avse en plats som den misstänkte har tillträde till fått utgå. Ett beslut om befogenhet till tillträde gäller för hela tillståndstiden (om rätten inte beslutar annat) och även efter tillståndsperiodens utgång till den del det avser återtagande av avlyssningsutrustningen. I likhet med vad som gäller enligt bestämmelserna om husrannsakan får polisen ta sig in i det skyddade utrymmet med våld. Polisen får alltså om det anses nödvändigt bryta sig in i t.ex. en bostad eller ett annat utrymme som Prop. 2005/06:178 tillståndet gäller för att installera utrustningen. befogenhet för polisen att när det är nödvändigt tillfälligtvis sätta larmanordningar ur funktion, exempelvis genom användning av störningsutrustningar. Frågor om hemlig rumsavlyssning prövas av rätten efter ansökan av åklagare. Vid handläggningen gäller vad som föreskrivs i 27 kap. 26 och 27 §§, 28 § första och tredje styckena samt 29 och 30 §§ . Av paragrafens första mening framgår att det är rätten som beslutar i frågor om hemlig rumsavlyssning. Det är alltså rätten som beslutar om tillstånd till hemlig rumsavlyssning, efter ansökan av åklagare, samt om tillstånd enligt 6 §. Även frågor om förnyat tillstånd eller om särskilda villkor för hemlig rumsavlyssning prövas av rätten. Hänvisningen i andra meningen till bestämmelserna i innebär bl.a. att åklagarens ansökan skall prövas vid sammanträde inför rätten samt att det vid sammanträdet skall närvara ett offentligt ombud. Hänvisningen omfattar inte 27 kap. 28 § andra stycket. Det innebär att den möjlighet som finns i bl.a. ärenden om hemlig teleavlyssning att i brådskande fall hålla sammanträde och fatta beslut utan att ett offentligt ombud har varit närvarande eller annars fått tillfälle att yttra sig inte gäller i ärenden om hemlig rumsavlyssning. Frågan har behandlats i avsnitt 9.6. Ett beslut att tillåta hemlig rumsavlyssning skall innehålla uppgifter om vem som är skäligen misstänkt för brottet samt den plats tillståndet gäller. Om tillståndet är förenat med ett särskilt tillstånd enligt 6 § att få tillträde till platsen för att installera tekniska hjälpmedel, skall det anges särskilt i beslutet. I beslutet skall det också anges tillståndet gäller. Tiden får inte bestämmas längre än nödvändigt och får inte överstiga en månad för beslutet. Rätten skall också i övrigt föreskriva villkor för att tillgodose intresset av att enskildas personliga integritet inte i onödan kränks. Av paragrafen framgår vad ett beslut om tillstånd till hemlig rumsavlyssning skall innehålla. Enligt första stycket skall ett tillstånd till hemlig rumsavlyssning innehålla uppgift om vem som är skäligen misstänkt för ett tillståndsgrundande brott och mot vilken tvångsmedlet alltså kan användas. Vidare skall det anges vilken plats tillståndet gäller. Om det efter beslutet uppstår behov av att avlyssna också en annan plats eller en ytterligare misstänkt, måste en ny ansökan ges in till domstolen. En förutsättning för att polisen skall få bereda sig tillträde till en plats som är skyddad mot intrång vid verkställigheten av beslutet om hemlig rumsavlyssning är att detta särskilt har angetts i beslutet (jfr 6 § i detta lagförslag samt 4 kap. 6 och 9 §§ och 28 kap. 1 § ). Det särskilda tillståndet enligt 6 § ger polisen befogenhet att i hemlighet bereda sig tillträde till annans bostad, bil eller annan plats för att installera och sedan återta avlyssningsutrustningen. Av beslutet måste framgå vilken plats som avses. Det är en uppgift för åklagare att begära tillstånd till tillträde och att ange skälen till varför ett sådant tillträde är nödvändigt. Till skillnad från vad som torde gälla beträffande husrannsakan (jfr JO 1997/98 s. 171) bör det normalt inte krävas ytterligare beslut av rätten för att polisen skall ha befogenhet att bereda sig tillträde till platsen vid upprepade tillfällen, t.ex. för att byta ut eller reparera en avlyssningsutrustning som gått sönder. Av andra stycket framgår att ett tillstånd till hemlig rumsavlyssning inte får bestämmas att gälla längre än nödvändigt och att det i alla händelser får bestämmas att gälla längst en månad för beslutet. Frågan har behandlats i avsnitt 9.7. Tillståndstiden överensstämmer därmed med vad som gäller för t.ex. hemlig kameraövervakning och hemlig teleavlyssning. När rätten bestämmer tiden, får hänsyn tas till den tid som kan behövas för att få det tekniska hjälpmedlet installerat och alltså användbart. Att längsta tiden för tillstånd här föreslås vara en månad åt gången beror i första hand på att det i flera fall kommer att finnas behov av att förbereda verkställigheten innan utrustningen kan placeras ut. En del sådana förberedande åtgärder torde inte kunna företas innan rätten givit tillstånd till tvångsmedlet. Krävs det inte några mera omfattande förberedelser för att installera utrustningen, kan det finnas skäl att begränsa tillståndet till betydligt . Det kan hända att verkställigheten av rumsavlyssningen inte kan påbörjas inom tillståndstiden. Finns det fortfarande förutsättningar för hemlig rumsavlyssning, bör tillståndstiden i så fall kunna förlängas efter ansökan av åklagaren. I tidigare lagstiftningsärenden har uttalats att domstolens bedömning bör bli striktare ju som förflyter utan att förundersökningen förts framåt (se t.ex. prop. 1995/96:85 s. 40). Detta bör gälla även i fråga om hemlig rumsavlyssning. Det finns givetvis inget som hindrar att rätten beviljar förlängning även om rumsavlyssning har påbörjats och pågår. Av andra stycket följer dessutom att domstolen också i övrigt skall föreskriva särskilda inskränkande villkor för tillståndet för att tillgodose intresset av att enskildas personliga integritet inte kränks. Sådana villkor torde ofta bli nödvändiga för att tillstånd skall kunna ges. Exempel på sådana villkor kan vara att, när det är fråga om att avlyssna annan bostad än den misstänktes bostad, rumsavlyssning endast får ske när det står klart att den misstänkte uppehåller sig där. Ett annat exempel är att polisen ser behov av att avlyssna ett möte som skall äga rum på en viss plats och . Beslutet kan då lämpligen innebära att rumsavlyssning får avse endast det mötet. När tillståndet för avlyssningen har löpt ut, skall rumsavlyssnings- utrustningen återtas, om den inte kan göras obrukbar eller förstöras. Ett tillstånd till hemlig rumsavlyssning gäller självfallet endast som anges i beslutet så länge som förutsättningar för tillstånd fortfarande finns. Rumsavlyssningsutrustning får alltså inte installeras innan rätten fattat beslut om tillstånd och rumsavlyssning får inte pågå utöver tillståndstiden. Men det kan inte krävas att polisen tillståndet gäller även skall ta bort utrustningen. En sådan åtgärd torde Prop. 2005/06:178 ofta kräva viss planering, särskilt om rumsavlyssningen avser en bostad. Vid verkställande av beslut om hemlig rumsavlyssning får olägenhet eller skada inte förorsakas utöver vad som är absolut nödvändigt. Paragrafen motsvarar vad som föreskrivs om husrannsakan (28 kap. 6 § första stycket ). Paragrafen kan få betydelse t.ex. i fråga om hur tillträdet skall ske till den plats som skall avlyssnas eller på vilket sätt utrustningen skall installeras. Om det inte längre finns skäl för ett beslut om hemlig rumsavlyssning, skall åklagaren eller rätten häva beslutet. Paragrafen överensstämmer med vad som gäller för bl.a. hemlig kameraövervakning. Om det som tillståndet gäller kommer fram att förutsättningar för tillståndet har fallit bort, skall åklagaren eller rätten häva tillståndsbeslutet. Ett exempel på det är att det står klart att den misstänkte har åkt utomlands och inte kommer att besöka den plats som avlyssnas som tillståndet gäller. Ett annat exempel är att det visar sig att den misstänkta gärningen är av mindre allvarlig art. Polisen är skyldig att underrätta åklagaren om omständigheter som har betydelse för om beslutet skall hävas (jfr prop. 1995/96:85 s. 40). Om ett tekniskt hjälpmedel har installerats med stöd av ett tillstånd enligt 6 §, skall hjälpmedlet återtas eller göras obrukbart efter det att tiden för tillståndet har gått ut eller tillståndet hävts. I paragrafen föreskrivs att det tekniska hjälpmedlet skall återtas eller göras obrukbart när ett tillstånd till hemlig rumsavlyssning upphört att gälla. Det är inte möjligt att närmare ange inom vilken tid detta skall ske, men det skall ske efter det att tillståndet upphört, se vidare avsnitt 9.9.