prop · GT03158 · 2006-03-21 00:00:00 — En begränsning med denna innebörd av Ener- gimarknadsinspektionens tillsynsansvar för efterlevnaden av bestämmel- serna i naturgaslagen kommer därför att göras i förordningen med in- struktion för . Enligt 10 kap. 1 § första stycket naturgaslagen utövar tillsynsmyndig- heten tillsynen över efterlevnaden av naturgaslagen. I andra stycket i samma paragraf undantas vissa bestämmelser i naturgaslagen från till- synsmyndighetens tillsyn, bland annat görs undantag för bestämmelser i 7 kap. som avser den systemansvariga myndighetens tillsyn. Enligt för- arbetena (prop. 2004/05:62 s. 176) finns inget behov av tillsyn vad gäller huvuddelen av den systemansvariga myndighetens verksamhet. I myndigheternas rapport för genomförande av gasförsörjningsdirek- tivet lämnas inget förslag till ändring av 10 kap. 1 § andra stycket natur- gaslagen med anledning av införandet av de nya bestämmelserna om Prop. 2005/06:158 trygg naturgasförsörjning. De nya bestämmelserna omfattar bland annat uppgifter som fullgörs av den systemansvariga myndigheten. Regeringen kommer senare att ta ställning till om det kan finnas skäl att undanta även dessa bestämmelser från tillsynsmyndighetens tillsyn. Med anledning av planerings- och åtgärdskraven i artikel 3 i gasför- sörjningsdirektivet har myndigheterna i rapporten föreslagit att tillsyns- myndigheten skall upprätta en nationell strategi för att säkerställa lämp- liga nivåer för en trygg gasförsörjning samt vidta de överordnade, plan- läggningsmässiga, samordnande och övriga åtgärder som behövs för att säkerställa naturgasförsörjningen vid försörjningskriser. Regeringen konstaterar att varken termen försörjningskris eller termen kris används i artikel 3 i gasförsörjningsdirektivet. Eftersom direktivet inte har begränsat planerings- och åtgärdskraven i denna artikel till för- sörjningskriser är det regeringens uppfattning att inte heller nationell rätt bör begränsa kraven i detta avseende vid genomförandet av artiklarna. Regeringen är dessutom generellt av uppfattningen att termen kris skall användas med försiktighet. Regeringen föreslår att får till uppgift att ta fram och upprätthålla allmänna nationella strategi för att säkerställa lämpliga nivåer för en trygg naturgasförsörjning enligt gasförsörjningsdi- rektivet. skall också, inom ramen för tillsynsansva- ret, vidta de åtgärder i övrigt som myndigheten bedömer nödvändiga för att säkerställa naturgasförsörjningen på nationell nivå. Energimyndig- heten bör vidare godkänna de planer med förslag till åtgärder som inne- havare av naturgasledningar och lager- och förgasningsanläggningar upprättar samt ha rätt att ta del av de strategier och planer som upprättas av den systemansvariga myndigheten. För att säkerställa att de strategier och planer som upprättas av den systemansvariga myndigheten, innehavarna av naturgasledningar och in- nehavarna av lagrings- eller förgasningsanläggningar utformas på ett en- hetligt och adekvat sätt bör regeringen eller meddela närmare föreskrifter med krav på planläggningen. Vid egen planering och vidtagande av åtgärder skall Energimyndig- heten beakta de ytterligare föreskrifter med krav på planering och åtgär- der som regeringen meddelar. 11.4.3Den systemansvariga myndighetens ansvar för att trygga naturgasförsörjningen Regeringens förslag: Den systemansvariga myndigheten skall vidta de planeringsåtgärder och de åtgärder i övrigt som inom ramen för myndighetens systemansvar behövs för att säkerställa naturgasförsörj- ningen. Den systemansvariga myndigheten får förelägga en innehavare av en naturgasledning, lagringsanläggning eller förgasningsanläggning att vidta åtgärder i ledningar eller anläggningar för att säkerställa natur- gasförsörjningen. Om det kan anses lämpligt får den systemansvariga myndighetens föreläggande om åtgärder riktas mot ägaren av led- ningen eller anläggningen i stället för innehavaren. Den systemansvariga myndighetens föreläggande får inte avse en åtgärd som är mer betungande än vad som är skäligt med hänsyn till anläggningens eller verksamhetens omfattning och betydelse för natur- gasförsörjningen. Den systemansvariga myndigheten får förena före- läggandena med vite. De naturgasföretag som har förelagts att vidta en åtgärd för att säkerställa naturgasförsörjningen har rätt till ersättning för kostnader för åtgärden. Rätten till ersättning omfattar inte naturgasföretagens kostnader för att lämna uppgifter eller för egen planering av verksam- heten för att trygga naturgasförsörjningen. Ersättning betalas av staten. Den systemansvariga myndigheten prövar frågor om ersättning. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, den systeman- svariga myndigheten får meddela närmare föreskrifter om åtgärder för att möjliggöra reparationsarbeten och fysiska skyddsåtgärder i natur- gasledningar och lagrings- eller förgasningsanläggningar. Den systemansvariga myndigheten har på begäran rätt, att av den som kan åläggas att utföra åtgärder för att trygga naturgasförsörj- ningen, få de upplysningar och ta del av de handlingar som behövs för att ta ställning till om åtgärder skall vidtas. Den systemansvariga myndighetens beslut om åtgärder för att trygga naturgasförsörjningen och den systemansvariga myndighetens beslut om ersättning till de naturgasföretag som beordrats att vidta åtgärd för att trygga naturgasförsörjningen skall kunna överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd skall krävas vid överklagande till kammarrätten. Rapportens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens för- slag med den skillnaden att den systemansvariga myndighetens planering och vidtagande av åtgärder föreslås avse säkerställande av naturgasför- sörjningen vid försörjningskriser. Remissinstanserna har i huvudsak tillstyrkt förslaget. , och har påtalat att inte innehar något transmissionsnät och därför inte kan ha sam- ma roll som på elmarknaden. Hovrätten för har påtalat att om den systemansvariga myndigheten skall ha samma möjlighet som tillsynsmyndigheten att förena förelägganden med vite bör detta framgå Domstolen har vidare påpekat att det bör framgå av natur- gaslagen om den systemansvariga myndighetens beslut om åtgärder skall kunna överklagas. Kammarrätten i har generellt kritiserat rap- portens förslag till författningstexter. Domstolen menar att författnings- förslagen saknar juridisk precision. Enligt domstolen är det bl.a. svårt att överblicka följderna av den föreslagna besvärsrätten av den systeman- svariga myndighetens beslut om ersättning vid beslut om åtgärder för att säkerställa naturgasförsörjningen i vissa anläggningar. Enligt domstolen framstår det som naturligt att en ändring av överklagandebestämmelsen i 11 kap. 4 § även avser den systemansvariga myndighetens beslut om åt- gärder och inte endast den systemansvariga myndighetens beslut om er- sättning med anledning av tidigare meddelade beslut om åtgärder. Skälen för regeringens förslag: sköter stamnätet för el och är systemansvarig myndighet för den svenska elförsörjningen en- ligt ellagen. Ansvaret innebär att skall se till att elsys- temet kortsiktigt är i balans och att dess anläggningar samverkar drift- säkert. är också ansvarig myndighet för landets elbered- skap. Detta innebär att myndigheten skall planera, leda och samordna elförsörjningens resurser för att tillgodose samhällets behov av el i hän- delse av krig eller svåra påfrestningar på samhället i fred. är även systemansvarig myndighet för det nationella naturgassystemet enligt naturgaslagen. Svenska kraftnäts systemansvar enligt naturgaslagen innebär framför allt att myndigheten skall säkerställa att den kortsiktiga balansen upprätthålls i naturgassystemet. För att kunna utöva sitt systemansvar får uppgifter från innehavare av naturgasledningar och balans- ansvariga företag. ansvarar inte för den fysiska driften av systemet men i systemansvaret ingår att återföra systemet i normal drift vid onormala driftförhållanden. Med anledning av planerings- och åtgärdskraven i artikel 3 i gasför- sörjningsdirektivet har myndigheterna i rapporten föreslagit att den systemansvariga myndigheten skall ombesörja nödvändig planläggning och vidta nödvändiga åtgärder för att inom ramen för sitt systemansvar säkerställa naturgasförsörjningen vid försörjningskriser. Regeringen konstaterar att varken termen försörjningskris eller termen kris används i artikel 3 i gasförsörjningsdirektivet. Eftersom direktivet inte har begränsat planerings- och åtgärdskraven i denna artikel till för- sörjningskriser är det regeringens uppfattning att inte heller nationell rätt bör begränsa kraven i detta avseende vid genomförandet av artiklarna. Regeringen är dessutom generellt av uppfattningen att termen kris skall användas med försiktighet. Regeringen föreslår i stället att , inom ramen för sitt systemansvar, skall ha ett centralt ansvar för att vidta de planerings- åtgärder och de åtgärder i övrigt som behövs för att säkerställa naturgas- försörjningen enligt gasförsörjningsdirektivet. I samband härmed bör ta fram en plan med förslag till åtgärder för att upprätt- hålla balansen i systemet vid olika störnings- och avbrottssituationer. Vid planeringen skall beakta föreskrivna minimikrav för en trygg naturgasförsörjning för konsumenter samt övriga föreskrivna krav på planeringen. Planen bör delges . Enligt 7 kap. 2 § naturgaslagen får beordra innehavare av naturgaslager och förgasningsanläggningar att, mot marknadsmässig ersättning, öka eller minska inmatning eller uttag av naturgas från över- föringsledningarna och anläggningarna. Vid utövandet av denna befo- genhet skall se till att begränsning och avbrytande av överföring av naturgas sker med beaktande av rättvisekravet samt att också ledningsinnehavarnas åtaganden beträffande leveranssäkerhet, om möjligt, beaktas. För att skall kunna uppfylla gasförsörjnings- direktivets krav på normer om försörjningstrygghet för konsumenter föreslår regeringen i avsnitt 11.4.1 en ny skyldighet att, vid vidtagande av dessa åtgärder, i första hand beakta de nya bestämmelserna med minimikraven för en trygg naturgasförsörjning för konsumenter. För att garantera en fortsatt hög driftsäkerhet hos naturgasanläggning- arna föreslår regeringen vidare en ny bestämmelse i naturgaslagen enligt vilken ges särskild befogenhet att förelägga innehavare av naturgasledningar och innehavare av lagrings- eller förgasningsan- läggningar att vidta de åtgärder som behöver vidtas i naturgasledningar och lagrings- och förgasningsanläggningar för att säkerställa naturgas- försörjningen. får därmed samma befogenheter för att trygga naturgasförsörjningen som myndigheten redan har för att trygga elförsörjningen. Fråga kan vara om åtgärder för att möjliggöra repara- tionsarbeten och fysiska skyddsåtgärder som till exempel förstärkning av byggnadskonstruktioner och lagring av reservdelar. Avgörande är bland annat förhållandena vid anläggningen, anläggningens placering och roll i naturgassystemet. Svenska kraftnäts förelägganden bör i första hand riktas mot det natur- gasföretag som innehar ledningen eller anläggningen. Om det kan anses lämpligt får Svenska kraftnäts förelägganden i stället riktas mot ägaren av anläggningen. Huvudregeln är att det är den som driver den aktuella verksamheten som skall vara skyldig att vidta åtgärder. Normalt torde det vara ägaren som själv driver verksamheten. I de fall där annan än ägaren driver verksamheten kan föreläggandet i stället riktas till ägaren. Detta kan vara lämpligt om åtgärderna kräver mer eller mindre omfattande in- grepp i egendom. Om föreläggandet riktas mot ägaren av anläggningen är det ägaren istället för naturgasföretaget som har att iaktta de rättigheter och skyldigheter som följer med föreläggandet. Svenska kraftnäts förelägganden får inte avse åtgärder som är mer betungande än vad som är skäligt med hänsyn till anläggningens eller verksamhetens omfattning och betydelse för naturgasförsörjningen. Detta innebär att åtgärder som hindrar ett naturgasföretags tillkomst eller ut- veckling inte får föreskrivas. Det kan också uttryckas så att inte får förelägga om åtgärder som medför att ändamålet med företaget inte kan tillgodoses eller att förutsättningarna för företaget rubbas avsevärt. Vid bedömningen av skäligheten bör utöver vad som ovan nämnts bland annat även beaktas företagets storlek och framtida avkastningsförmåga samt konkurrensförhållandena på marknaden. Ut- rymmet för att bedöma en åtgärd som mer betungande än som kan anses skäligt är dock litet eftersom ersättning för kostnader som huvudregel kommer att utges. Enligt regeringens bedömning bör i detta samman- hang ges samma möjlighet att meddela vite som tillsynsmyndigheten redan har enligt 10 kap. 3 § naturgaslagen. Regeringen föreslår därför att Svenska kraftnäts förelägganden om åtgärder för att säkerställa natur- gasförsörjningen får förenas med vite. Närmare bestämmelser om viten finns i lagen (1985:206) om viten. De naturgasföretag som förelagts att vidta åtgärder i ledningar och an- läggningar för att säkerställa naturgasförsörjningen ges rätt till ersättning från staten för den kostnad som genomförandet av åtgärden medfört. Med ersättning avses i detta sammanhang full ersättning för kostnaderna. Ersättning skall dock inte betalas för naturgasföretagens kostnader för uppgiftslämnande eller egen planering av verksamheten för att trygga naturgasförsörjningen. skall pröva frågan om ersättning. Regeringen eller bemyndigas att meddela närmare föreskrifter om åtgärder för att möjliggöra reparationsarbeten och fysiska skyddsåtgärder i naturgasledningar och lagrings- och förgasningsanlägg- ningar. Åtgärderna kan exempelvis gälla hållande av lager med reserv- delar och annat material för att möjliggöra ett skyndsamt utförande av dessa arbeten. För att skall kunna ta ställning till om åtgärder be- höver vidtas införs vidare en ny bestämmelse enligt vilken ges rätt att på begäran av den som kan åläggas att utföra åtgärder för att trygga naturgasförsörjningen få de upplysningar och ta del av de handlingar som behöver. Sådana upplysningar och handlingar kan till exempel vara ritningar, anläggningsbeskrivningar, organisations-, drift- eller investeringsplaner. I likhet med Svenska kraftnäts beslut om ersättning enligt 7 kap. 2 § gör regeringen bedömningen att Svenska kraftnäts beslut om ersättning till naturgasföretag som drabbats av beslut med skyldighet att vidta åt- gärder för att trygga naturgasförsörjningen skall vara överklagbara till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd bör krävas för överklag- ande till kammarrätten. Två remissinstanser har ifrågasatt om inte även Svenska kraftnäts be- slut om åtgärder för att trygga naturgasförsörjningen skall vara överklag- bara. Rapporten innehåller inte något förslag om detta eller motivering till varför Svenska kraftnäts beslut om åtgärder inte bör vara överklag- bara. Regeringen gör bedömningen att beslut med föreläggande att vidta åtgärder i ledningarna och anläggningar kan vara mycket ingripande för innehavaren eller ägaren av verksamheten. Regeringen konstaterar vidare att beslut att vidta åtgärder för att säkerställa elförsörjningen enligt el- beredskapslagen (1997:288) är överklagbara till allmän förvaltningsdom- stol. Sammantaget anser regeringen att det är lämpligt att Svenska kraftnäts beslut med förläggande att vidta åtgärder i ledningar och anläggningar för att säkerställa naturgasförsörjningen skall kunna överklagas till all- män förvaltningsdomstol och föreslår därför en ändring med denna inne- börd i 11 kap. 4 § naturgaslagen. Prövningstillstånd skall krävas för överklagande till kammarrätten både avseende Svenska kraftnäts beslut med föreläggande att vidta åt- gärder och beslutet om ersättning. Enligt regeringens bedömning gör Svenska kraftnäts samordnande roll på naturgasområdet det lämpligt att myndigheten även ansvarar för att ta fram rutiner för informationsutbyte vid störningar i naturgasleveranserna samt att informera i förebyggande syfte. Denna fråga behandlas även i avsnitt 11.5. 11.4.4Ansvar för innehavare av naturgasledningar och lager- eller förgasningsanläggningar för att trygga naturgasförsörjningen Regeringens förslag: En innehavare av en naturgasledning, lagrings- anläggning eller förgasningsanläggning skall, i den utsträckning det är möjligt för denne, vidta de planeringsåtgärder och de åtgärder i övrigt som behövs för att säkerställa naturgasförsörjningen. Rapportens förslag överensstämmer med regeringens förslag med den skillnaden att nödvändig planläggning och vidtagande av nödvändiga åtgärder för att säkerställa naturgasförsörjningen föreslås ombesörjas av naturgasföretag och avse försörjningskriser. Remissinstanserna har inte haft några synpunkter på föreslaget. Skälen för regeringens förslag: I 3 kap. 1 § och 4 kap. 1 § naturgasla- gen anges de allmänna skyldigheter som åvilar innehavare av naturgas- ledningar och innehavare av lagrings- samt förgasningsanläggningar. I skyldigheterna ingår att svara för driften och säkerheten av anläggningen. En innehavare av naturgasledning svarar dessutom för att ledningssyste- met på lång sikt kan uppfylla rimliga krav på överföring av naturgas. Verksamheterna står under överinseende av Energimarknadsinspektio- nen. Med anledning av planerings- och åtgärdskraven i artikel 3 i gasför- sörjningsdirektivet har myndigheterna i rapporten förslagit att naturgas- företag skall ombesörja nödvändig planläggning och vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa naturgasförsörjningen vid försörjningskriser. Enligt 1 kap. 7 § naturgaslagen avses med naturgasföretag företag som överför eller bedriver handel med naturgas samt innehavare av lagrings- och förgasningsanläggningar. Enligt regeringens bedömning är det endast innehavare av naturgas- ledningar och innehavare av lagrings- eller förgasningsanläggningar som kan åläggas skyldighet att i enlighet med artikel 3 i gasförsörjningsdirek- tivet upprätta planer med åtgärder som skall säkra att i artikel 4 i direk- tivet föreskrivna miniminormer för försörjningstrygghet skall kunna upp- rätthållas. Enligt regeringens bedömning i avsnitt 11.4 bör företag som bedriver handel med naturgas inte omfattas av detta krav. Mot bakgrund härav finner regeringen att det inte är lämpligt att generellt hänvisa till naturgasföretag i detta sammanhang. Regeringen konstaterar vidare att varken termen försörjningskris eller termen kris används i artikel 3 i gasförsörjningsdirektivet. Eftersom direktivet inte har begränsat planerings- och åtgärdskraven i denna artikel till försörjningskriser är det regeringens uppfattning att inte heller natio- nell rätt bör begränsa kraven i detta avseende vid genomförandet av artiklarna. Regeringen är dessutom generellt av uppfattningen att termen kris skall användas med försiktighet. Enligt regeringens förslag skall innehavare av naturgasledningar och Prop. 2005/06:158 innehavare av lagrings- och förgasningsanläggningar vidta de planerings- åtgärder och de åtgärder i övrigt som behövs för att säkerställa naturgas- försörjningen. Innehavarna skall vidta åtgärder i den utsträckning det är möjligt för dem och deras ansvar bör därför begränsas till att omfatta driften och säkerheten av den egna anläggningen. Planerna bör godkännas av . Innehavare av naturgasledningar och innehavare av lagrings- eller för- gasningsanläggningar bör i planerna framför allt redovisa hur de avser att åtgärda en skada samt hur erforderliga skyddsåtgärder skall kunna vidtas. Eftersom kunder som är konsumenter skall värnas särskilt, skall inne- havarna av anläggningarna kunna ta fram uppgifter om var i nätet konsu- menter och eventuella andra gasspecifika kunder finns i händelse av att en bortkoppling blir nödvändig. Information om detta samt om hur stor volym som är bortkopplingsbar i olika delar av nätet skall kunna lämnas till . Frågan om avbrytande av överföring av naturgas till konsumenter behandlas i avsnitt 11.4.1. I avsnitt 11.4.3 föreslår regeringen att skall kunna förelägga innehavarna av naturgasledningar och innehavarna av lagrings- eller förgasningsanläggningar att vidta de åtgärder i ledningar och an- läggningar som behövs för att säkerställa naturgasförsörjningen. Inneha- varna, och i vissa fall ägarna av sådana anläggningar, är skyldiga att vidta de åtgärder som har meddelat föreläggande om. Staten ersätter de berörda företagen för de kostnader för åtgärder som vidtagits med anledning av Svenska kraftnäts förelägganden. Rätten till ersättning omfattar dock inte dessa naturgasföretags kostnader för att lämna upp- gifter eller för egen planering av verksamheten för att trygga naturgas- försörjningen. Regeringens förslag: skall ta fram och upprätt- hålla en nationell plan med åtgärder för att trygga naturgasförsörj- ningen vid krissituationer. Innan tillsynsmyndigheten beslutar om den nationella planen eller en ändring i den, skall myndigheten samråda med den systemansvariga myndigheten. Rapportens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens för- slag med den skillnaden att förslag om samrådsskyldighet med vid upprättandet av planen saknas. Remissinstanserna: har ifrågasatt hur be- greppet kris används i rapporten. Myndigheten anser att begreppet kris bör förbehållas allvarligare händelser och rekommenderar istället att ter- merna försörjningsbrist, försörjningsstörning och betydande försörjnings- avbrott används. Myndigheten har vidare ställt sig frågande inför rappor- tens förslag att myndigheten bör göra en översyn av lagen och förord- ningen om försörjningsberedskap på naturgasområdet. Myndigheten me- nar att den inte besitter rätt kompetens för en sådan översyn och föreslår att uppdraget att utföra översynen i stället ges till eller det statliga utredningsväsendet. Skälen för regeringens förslag: I gasförsörjningsdirektivets artikel 8 anges att medlemsstaterna på förhand skall utarbeta och, i förekommande fall, uppdatera sina nationella åtgärder för krissituationer och underrätta kommissionen om dessa. Medlemsstaterna skall också offentliggöra sina nationella åtgärder för krissituationer. Medlemsstaternas åtgärder för krissituationer skall säkerställa att marknadsaktörerna i förekommande fall ges tillräckliga möjligheter till en första reaktion på krissituationen. Om medlemsstaterna inte kan hantera situationen på ett lämpligt sätt genom nationella åtgärder, på grund av händelsens omfattning eller ex- ceptionella karaktär, kan medlemsstaten lämna uppgifter till ordföranden i den grupp för samordning av naturgasförsörjning som enligt artikel 7 i direktivet skall inrättas på gemenskapsnivå. Av artiklarna 2 och 9 i gas- försörjningsdirektivet framgår vidare att denna grupp på gemenskaps- nivå, vid försörjningsavbrott där gemenskapen riskerar att förlora av sina gasleveranser från tredje land , kan bistå medlemsstater med att samordna de åtgärder som vidtas på natio- nell nivå för att hantera försörjningsavbrottet. Enligt rapporten uppstår, ur ett svenskt perspektiv, en krissituation enligt artikel 8 i gasförsörjningsdirektivet i följande fall: a)om Öresundsledningen havererar, vilket kan leda till ett totalt av- brott på tillförseln av gas till den svenska marknaden, b)om ett partiellt avbrott uppkommer på Öresundsledningen som leder till kraftigt sänkta leveranser till , c)om störningar i produktionen i den danska delen av upp- kommer, d)om leveranser till Europeiska gemenskapen från tredje land upphör eller reduceras, vilket kan påverka leveransmöjligheterna till Sve- Om Öresundsledningen havererar helt eller delvis är det en händelse som kan leda till ett avbrott i den nationella naturgasförsörjningen som i en ogynnsam situation bedöms kunna få en varaktighet på , beroende på vad som har hänt och under vilka omständigheter ledningen måste åtgärdas. finns det i en sådan situation inga alternativa försörjningsvägar för naturgas till den svenska marknaden.