prop · GT031d9 · 2006-01-01 00:00:00 — Särskild betoning kommer att göras på sex koncentrationsområden; vatten och sanitet, kemikaliesäkerhet, förnybar energi och klimatfrågan, hållbar stadsutveckling, hållbart nyttjande av naturresurser och omsorg om miljön samt utbildning, kapacitetsstöd och miljöförvaltning. Vatten och sanitet: På detta område är nyttoeffekterna stora av förbättringar för de fattiga i samarbetsländerna. Det gäller särskilt sanitet som av flera skäl är eftersatt och ett av de områden där gapet mellan verkligheten och millenniemålet är som störst. Kemikaliesäkerhet: Detta är en framtidsfråga vars betydelse kommer att öka , då en växande del av användning och produktion av farliga kemikalier sker i utvecklingsländer med bristfällig kemikaliekontroll. Förnybar energi och klimat: Åtgärder för anpassning av klimatförändringar i de fattiga länderna blir allt mer angelägna. Av ökande vikt är att bistå utvecklingsländerna i omställningen från fossila bränslen såsom olja och kol till förnybar energi. Hållbar stadsutveckling: Nästan all världens befolkningsökning kommer att ske i städer i medel- och låginkomstländer. En stor och ökande del av denna befolkning är fattig och lever i slumområden under svåra förhållanden. Allt fler fattiga människor i städer är allvarligt utsatta för luftföroreningar. Den kraftiga urbaniseringen medför många sociala, infrastrukturrelaterade och miljömässiga utmaningar. 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 Hållbart nyttjande av naturresurser och omsorg om miljön: bor en majoritet av världens fattiga på landsbygden med sin försörjning baserad på eller starkt beroende av naturbruk. I söder om är fattigdom och landsbygd särskilt tätt länkade. Landsbygdsutveckling, baserad på hållbara produktionssystem med inriktning på ekologiskt, småskaligt jordbruk måste därför utgöra centrala ingredienser i kampen mot fattigdomen. Utbildning, kapacitetsstöd och miljöförvaltning: En grundorsak till att miljön ofta hamnar långt ner på den politiska dagordningen i många utvecklingsländer är brist på kunskap och kapacitet att hantera miljöfrågorna, inte minst i relation till social och ekonomisk utveckling. Kunskap, en förmåga till analys och institutioner som kan hantera den mångfacetterade miljöproblematiken, t.ex. på miljöekonomins område, är avgörande för länders möjligheter att själva styra mot en hållbar utveckling. En ökad satsning på miljö och hållbar utveckling kommer att innebära olika utvecklingsinsatser beroende på olika förutsättningar och behov, dels på den globala nivån, dels genom olikheter i regioner och länder. Såväl utvecklingssamarbetet genom Sida som den del av utvecklingssamarbetet som drivs genom regeringens och insatser, exempelvis via internationella organisationer och på FN- och EU-nivå, kommer att påverkas av den förstärkta inriktningen på miljödimensionen på utvecklingsfrågorna. Miljöteknik och former för miljösamarbete Särskild uppmärksamhet kommer och kommande år att ägnas dels åt frågan om vilka bidrag svenskt miljöteknikkunnande kan ge för utvecklingen för fattiga människor, dels hur man kan bidra till en konsolidering och utveckling av formerna för internationellt miljösamarbete. Ett förbättrat och samstämmigt sådant samarbete inom alla politikområden kommer att bli avgörande för de globala utmaningarna t.ex. i fråga om klimat, biologisk mångfald eller kemikaliesamarbete. De internationella miljöavtalen är en viktig grund att stå på för att gemensamma regler ska gälla. Genom att stödja utvecklingsländernas arbete med att efterleva dessa regler bidrar till en mer hälsosam och produktiv livsmiljö för de fattiga med globalt miljöskydd för alla. växer antalet miljöengagerade aktörer i fattiga länder, såväl inom det civila samhället som inom den offentliga sektorn. Nya organisationer och institutioner växer fram, både på nationell och internationell nivå. Den inriktning av den globala utvecklingspolitiken som beslutade om 2004 betonar att fattigdomsbekämpning och utvecklingskrafter för fattiga länder kan identifieras inom många politikområden vid sidan om det traditionella utvecklingsbiståndet. bilaterala utvecklingssamarbete ska i enlighet med tillkännagivande begränsas till färre länder och sektorer. Flera samarbetsländer har genomfört eller genomför reformer vilket möjliggör och motiverar en betydande ökning av programstöd och budgetstöd. ska av biståndet, i enlighet med Parisdeklarationen, ges som programstöd. Tyngdpunkten i det långsiktiga bilaterala samarbetet bör ligga på de fattigaste länderna. De nya förutsättningarna för utvecklingssamarbetet, där det enskilda utvecklingslandets situation och perspektiv betonas tydligare, gör att olika former av samarbete, bilateralt och multilateralt, sker i ett samlat perspektiv. Detta betyder att insatser i högre grad än kommer att göras tillsammans med andra aktörer. Det innebär att höjer ambitionen att påverka och få genomslag för svensk syn på utvecklingssamarbete i det arbete som utförs genom EU, FN, internationella finansieringsinstitutioner, regionala utvecklingsbanker och globala fonder. Detta arbete underlättas av att med framgång drivit harmoniseringsfrågorna internationellt. Det innebär också att kan bistå med återuppbyggnadsinsatser inom ramen för ett bredare politiskt engagemang till stöd för fredsprocesser i länder där inte har långsiktigt utvecklingssamarbete. Den ökade samsynen gör att internationella organisationer och andra länders biståndsmyndigheter kan anförtros uppdraget att kanalisera svenska biståndsmedel, särskilt i länder med vilka i övrigt upprätthåller förbindelser. Omvänt kan svenska myndigheter komma att förmedla andra länders bistånd, möjligheterna till s.k. delegerat samarbete ökar. Detta innebär minskade transaktionskostnader och effektivare användning av begränsade förvaltningsresurser för såväl samarbetsländer som givare. I är andelen mycket fattiga hög och kontinentens andel av världens fattiga växer stadigt. Länderna söder om bedöms få svårast att nå millenniemålen. Genomförande av fattigdomsinriktad nationell politik understödd av externa resurser krävs för att målen ska kunna uppnås. De beslut som togs vid i Gleneagles om bl.a. ökat bistånd till och om avskrivning av en rad skulder till IMF, och Afrikanska är av vikt i detta sammanhang. Det fortsatta utvecklingssamarbetet ska inriktas dels på länder med djup strukturell fattigdom, dels på konfliktdrabbade länder där återuppbyggnad står i fokus. Utvecklingssamarbetet med , och fasas ut; samarbetet med dessa länder ska övergå i andra former. Därmed underlättas en koncentration av antalet länder för det långsiktiga bilaterala utvecklingssamarbetet. Regeringen kommer att prioritera i utvecklingssamarbetet. andel av det ökade utvecklingssamarbetet beräknas totalt öka med . Volymerna per samarbetsland förväntas också öka, i vissa fall markant. Budgetstödet ska växa och i flera länder förutses mer än en tredjedel av utvecklingssamarbetet kunna kanaliseras i den formen. kommer aktivt att delta i det arbete som inletts med att effektivisera biståndet utifrån och Parisdeklarationerna. ingår i den givarkrets som under den tanzaniska regeringens ledarskap utarbetar en Joint Assistance Strategy. Utgångspunkt för arbetet är egen strategi för att bekämpa fattigdomen och för att uppnå millenniemålen. Arbetet kommer bl.a. att leda till en övergång till ökat budgetstöd som finansieringsform, minskade transaktionskostnader, anpassning till inhemska rutiner för rapportering, utvärdering och 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 revision samt en arbetsfördelning mellan givarna som innebär att varje givare koncentrerar sig på färre sektorer. Ett motsvarande arbete med att harmonisera givarnas bistånd och att åstadkomma en effektiv arbetsfördelning mellan givare bedrivs i och i vilket kommer att vara en aktiv deltagare. Prioritera kampen mot hiv/aids Kampen mot hiv/aids kommer att prioriteras inom det svenska utvecklingssamarbetet. Spridningen av hiv/aids utgör ett av de allvarligaste hoten mot utvecklingen i , där 30 miljoner är smittade och mångdubbelt fler drabbade av epidemin. Kvinnor i är den mest hiv/aidsdrabbade gruppen i världen och hiv/aidsfrågorna har en nära koppling till sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter samt till jämställda villkor för både kvinnor och män. Stöd till fred och återuppbyggnad I många bottnar väpnade konflikter i svaga statsbildningar med bristfälliga politiska institutioner och undermåligt rättsväsende. En viktig satsning blir att säkerställa ett integrerat synsätt på fred, stabilitet och utveckling, samt att med berörda myndigheter uppnå en sammanhållen politik på området. I fokus står stöd till afrikanska regionala organisationer samt till freds- och återuppbyggnadsarbete i och Stora sjöregionen (i huvudsak och DRK), och . Betydande medel kommer att avsättas för denna satsning. Vad avser Sidas verksamhet kommer freds- och återuppbyggnadsinsatser i dessa områden att vara en väsentlig uppgift samt bedrivas utifrån ett utvecklingsperspektiv. Dessa insatser kommer att göras vid sidan av fortsatt betydande humanitära insatser där så är påkallat. Stöd till regionala satsningar En betydande del av utvecklingssamarbetet med ska ske genom stöd till regionala satsningar som främjar ekonomisk integration inklusive handel, gemensam infrastruktur och gemensamma nyttigheter såsom nyttjande av gränsöverskridande flodsystem. 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 lämpar sig väl även för att främja konflikt- och krishantering, mänskliga rättigheter, demokratisering, forskningssamarbete och kampen mot sjukdomar som hiv/aids. Det regionala afrikanska samarbetet har förstärkts inte minst genom framväxten av Afrikanska Unionen (AU). Detta medför också att vikten av och styrkan hos subregionala organisationer som SADC, ECOWAS, EAC och IGAD har ökat. avser utöka samarbetet och dialogen med AU och dessa organisationer samt även sluta överenskommelser om samarbete med dem. Uppbyggnad av kapacitet kommer att utgöra ett huvudområde inom det framtida samarbetet. NEPAD (New Partnership for De- velopment) som är AU:s handlingsprogram för ekonomisk och social utveckling betonar att de afrikanska länderna måste ta ansvaret för sin egen utveckling. För att främja detta har NEPAD upprättat APRM (Mechanism) som syftar till att granska länder vad gäller politisk och ekonomisk samhällsstyrning. De första granskningarna är snart avslutade. De kan leda till ökat svenskt stöd till enskilda länder och till regionala organisationer för att stärka samhällsstyrningen i . Även annat stöd till NEPAD kan komma att övervägas. Takten i förhandlingarna om de ekonomiska partnerskapsavtalen (Economic Partnership Agreements, EPA) mellan EU och de regionala grupperingarna i kommer att öka för att den beslutande tidtabellen med avslutande förhandlingar ska kunna uppnås. Genom en överenskommelse i Europeiska Rådet ska hälften av den framtida höjningen av EU-ländernas samlade bistånd gå till . En övergripande strategi för är under utarbetande, och regeringen arbetar för att denna ska bli balanserad, bred och samstämmig samt genomsyras av partnerskap och afrikanskt ägarskap. Det multilaterala stödet till förstärks och effektiviseras Multilaterala utvecklingsinstitutioner spelar en viktig roll för utveckling. Internationella utvecklingsfonden och ADF har fått resursökningar genom s.k. påfyllnader som gör det möjligt för dem att förstärka sin verksamhet vad gäller stöd till infrastruktur och de sociala sektorerna. deltar genom stora bidrag till dessa påfyllnader. En rad FN-organ spelar också en betydande roll. Det gäller bl.a. som stödjer kapacitetsuppbyggnad, vilket är av grundläggande vikt för utveckling. Flera organ bidrar till kampen mot hiv/aids. FN- systemet spelar också en viktig roll som kanal för humanitärt bistånd och för återuppbyggnad i länder som drabbats av konflikt. stödjer multilaterala organisationer som är verksamma i inte bara genom omfattande basbidrag utan också genom att en betydande del av det bilaterala biståndet genom Sida kanaliseras genom multilaterala organisationer. Det är i linjen med tanken att multilateralt och bilateralt bistånd bör samverka i ökad utsträckning. Vid utarbetandet av nya samarbetsstrategier kommer ökad uppmärksamhet ägnas åt möjligheterna till samverkan. Det är viktigt att de multilaterala organens verksamhet utgår från de afrikanska ländernas egna prioriteringar och utvecklingsplaner och att de samordnar sin verksamhet med andra givare inom ramen för det harmoniseringsarbete som pågår. fortsätter aktivt att verka för att detta sker. Trots att fattigdomen i minskar hyser regionen fortfarande drygt två tredjedelar av jordens fattiga. Bara i bor ungefär en halv miljard fattiga människor. Den stora befolkningstillväxten innebär dessutom att det absoluta antalet fattiga minskar långsamt. Skillnaderna mellan olika länder är stora. , som är det största biståndslandet i för del, kommer att vara i behov av bistånd . Biståndet till håller däremot på att fasas ut då landets regering inte längre anser att landet har behov av gåvobistånd. Den indiska regeringens beslut att endast ta emot finansiellt bistånd från ett fåtal större givare har dessutom föranlett en omläggning av det svenska utvecklingssamarbetet med landet. kommer nya samarbetsstrategier att tas fram för och . Me- dan flertalet länder ser ut att klara det första millenniemålet har många länder i uppenbara problem med att klara de övriga målen. De mål som rör utbildning, hälsa och miljö bedöms bli svårast att nå. Prioriterade områden i utvecklingssamarbetet God samhällsstyrning, främjande av mänskliga rättigheter och demokrati, miljö, bekämpning av hiv/aids, samt fredsfrämjande och konfliktförebyggande utgör prioriterade områden för utvecklingssamarbetet med . Ökad samordning och harmonisering med andra givare, däribland den Asiatiska (AsDF), eftersträvas. Respekt för demokrati och mänskliga rättigheter Graden av respekt för demokrati och mänskliga rättigheter varierar inom regionen. Kvinnors och barns rättigheter är fortfarande ofta starkt eftersatta. Handel med kvinnor och barn är ett utbrett problem i regionen. De många etniska minoriteterna har som regel en eftersatt och utsatt position. Demokratiunderskottet är stort i länder som , och . Insatser relaterade till en demokratisk utveckling och större respekt för mänskliga rättigheter utgör viktiga delområden i samarbetet med bland andra dessa länder. Kamp mot hiv/aids Kampen mot hiv/aids ges hög prioritet i det svenska utvecklingssamarbete med . Smittspridningen av hiv/aids har gått snabbare än väntat och utgör ett växande hot mot den ekonomiska och sociala utvecklingen i stora delar av regionen. Den snabba ökningen kan få stora konsekvenser eftersom av världens befolkning lever i . Förnekandet av sjukdomen från alltför många regeringars sida är ett oroväckande mönster som bidrar till epidemins fortsatta utbredning. Hiv/aids-frågor är prioriterade i såväl det bilate- 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 rala som i det regionala samarbetet men målet om att stoppa spridningen av malaria och andra sjukdomar tycks bli svårt att nå. är den mest förorenade regionen i världen och miljöproblemen tilltar. Viktiga förklaringar till miljöförsämringen är otillräcklig institutionell kapacitet och bristande miljöpolitik. Utarmningen av naturresursbasen, föroreningar från industri, jordbruk, vedeldning och hushållsavfall har skapat försämrade levnadsvillkor både i städer och på landsbygden. Miljöfrågorna är särskilt allvariga i de snabbväxande ekonomierna i Sydöst- och och kommer att prioriteras i såväl det bilaterala som det regionala samarbetet. Ett ökat fokus sätts också på att bidra till att förebygga väpnade konflikter samt att bidra till konfliktlösning och förebyggande av terrorism. Den säkerhetspolitiska utvecklingen i präglas av fortsatt instabilitet och osäkerhet, vilket lyfter fram behovet av stärkt multilateral samverkan och förebyggande åtgärder. Inomstatliga konflikter riskerar att hota den regionala och globala stabiliteten samt orsakar omfattande kränkningar av de mänskliga rättigheterna och stora internflyktingströmmar. Biståndsinsatser på detta område inkluderar bland andra och . Återuppbyggnad efter i och Återuppbyggnadsbehoven efter är stora. Sidas insatser koncentreras främst till i och samt regionala initiativ. Ägarskap, samordning, harmonisering och säkerställande om att återuppbyggnaden tar en form som inte återskapar fattigdom är centrala principer. Arbetet ska också präglas av konfliktkänslighet, stark fattigdomsfokus med särskild hänsyn till utsatta gruppers behov samt miljömässigt hållbara och katastrofförebyggande lösningar. Jämställdhetsfrågor och barnens situation kräver också 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 uppmärksamhet i dialogen, liksom korruptionsriskerna. En betydande del av stödet avses att ges i nära samarbete med eller genom multilaterala organisationer som . En del av stödet till regionen går genom EU:s övervakningsinsats i till vilken bidrar med logistiskt stöd samt observatörer. EU övervakar avtalet mellan och som skapar förutsättningen att få slut på en mycket långvarig konflikt. De ekonomiska skillnaderna mellan länderna i Mellanöstern- och är stora. Regionen inkluderar både de oljerika och länder som , där andelen fattiga beräknas uppgå till . Konflikthärdarna i Is- rael/och har bidragit till en utbredd fattigdom i konfliktområdena. Bristen på demokrati och respekt för de mänskliga rättigheterna är ett stort problem i regionen, i synnerhet vad gäller kvinnors rättigheter. Kvinnor är enligt såväl lag som tradition marginaliserade i det politiska livet och diskrimineras i flertalet länder även på det ekonomiska och sociala planet. En samarbetsstrategi för utvecklingssamarbetet med länderna i och (MENA-strategi) är under utarbetande och planeras träda i kraft . /: fredsfrämjande insatser Det svenska biståndet till /syftar, i enlighet med landstrategin för , framför allt till att främja en fredlig utveckling och till att stärka fredsprocessen. De allvarliga humanitära problem som följt av det förvärrade läget sedan den andra intifadan inleddes har föranlett stora insatser även på det humanitära området. Huvudfokus i biståndet är flickors och pojkars välfärd, sysselsättningsskapande program, stöd till upprätthållande av samhällsservice och humanitärt bistånd. ger betydande bidrag till UNWRA, det FN- organ som har till uppgift att stödja de palestinska flyktingarna. UNWRA:s insatser syftar framför allt till stöd inom sociala sektorer som hälsa och undervisning, inklusive ren nödhjälp till flyktingar. ger inget direkt bilateralt budgetstöd till den palestinska myndigheten. Som ett led i fredsfrämjande insatser syftar utvecklingssamarbete med /till att stödja framväxten av en demokratisk, ekonomiskt bärkraftig palestinsk stat. I samband med tillbakadragande från har denna del av biståndet kommit att bli synnerligen viktigt. och EU:s intensifierade stöd till en ekonomisk, demokratisk och säkerhetsmässig reform av den palestinska myndigheten bidrar till att skapa förutsättningar för ett framgångsrikt återtagande av ett mått av kontroll över , vilket i sin tur kan leda till ökade förutsättningar för en återupptagen fredsprocess. Utvecklingssamarbetet med vägleds av önskan att stödja landet på vägen mot demokrati, jämställdhet, stabilitet och ekonomisk återuppbyggnad. I utvecklingsstrategin för prioriteras stöd till mänskliga rättigheter och demokrati samt utveckling av infrastruktur. Hu- vuddelen av biståndet kanaliseras genom multilaterala kanaler, framför allt FN:s och återuppbyggnadsfond, i syfte att främja god samordning mellan de internationella givarna och den irakiska regeringen samt stärka irakiskt ägarskap i återuppbyggnadsprocessen. Det säkerhetspolitiska läget i är fortsatt mycket bekymmersamt och förutsätter stor flexibilitet vid utformandet av svenska insatser. Detta gäller särskilt inom infrastruktur där stöd främst avses gå genom . Inriktningen innebär fortsatta ansträngningar att finna lämpliga projekt att stödja, även bilateralt. Ungefär hälften av stödet går genom FN där fokus ligger på insatser för demokrati, mänskliga rättigheter och det civila samhället. bidrar även till EU:s rättsmission för med syfte att stärka rättsväsendet genom utbildning av irakiska domare och jurister. Stöd utgår även för utbildning av irakiska poliser och till förmån för den konstitutionella utvecklingen. har karaktäriserats av politiska oroligheter, främst i och Ha- iti. Det folkliga inflytandet är fortfarande begränsat. I många av länderna är de politiska partierna svaga och förtroendet för de traditionella partierna undergrävs av den omfattande korruptionen och ekonomiska reformprogram med brister i fråga om inkomstfördelning och sociala komponenter. Ursprungsbefolkningarna är föremål för etnisk diskriminering och i många av länderna är rättsväsendet bristfälligt. En stor del av befolkningen lever fortfarande i fattigdom eller extrem fattigdom och inkomst- och förmögenhetsklyftorna är bland de största i världen. Arbetslösheten är omfattande och många är undersysselsatta eller arbetar inom den informella sektorn. Svårigheterna för länderna på kontinenten att nå millenniemålen, framför allt målen om utrotning av den extrema fattigdomen, kvinnors ställning samt utbildning och hälsa, blir allt tydligare. Om millenniemålen ska kunna nås behövs betydande insatser för fattigdomsbekämpning. Det svenska utvecklingssamarbetet med är främst inriktat på ekonomisk och social utjämning, demokratisk samhällsutveckling och mänskliga rättigheter. Vidare har konfliktförebyggande och humanitära insatser bedömts vara speciellt relevanta i vissa samarbetsländer, exempelvis och . Det reguljära samarbetet med fasas ut och övergår i andra former. Enligt landstrategin för är uppgift att söka bidra till förutsättningar för en fredlig lösning av konflikten. Det gör regeringen genom att stödja fredsbyggande insatser och insatser för att lindra konfliktens verkningar. Un- der uppmärksammas särskilt mediernas roll i konflikten, alternativ till drogproduktion, lokala utvecklingsprogram samt stöd till kvinnorörelser för fred. Ökad delaktighet för fattiga i De guatemalanska fredsavtalen, vilka syftar till att människor oavsett etnicitet, kön och inkomst ska kunna delta i den demokratiska, ekonomiska 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 och sociala samhällsprocessen, utgör basen för det svenska biståndssamarbetet med . Valet av samarbetsområden, former och kanaler har växt fram i takt med de institutionella förutsättningarna i landet. Detta har bl.a. inneburit att stöd som tidigare kanaliserats via FN-systemet kan föras över till ansvariga guatemalanska institutioner. Stöd till plan för fattigdomsbekämpning utvecklingssamarbete med bedrivs inom den ram som strategiska plan för fattigdomsbekämpning (PRS) definierar, med betoning på sociala sektorer, demokratisering och mänskliga rättigheter, vilket syftar till att nå det övergripande målet om fattigdomsbekämpning i regionstrategin. Stödet kanaliseras via FN-systemet, enskilda organisationer och via budgetstöd. Budgetstöd ges till efter att landet kunnat påvisa att man tagit konkreta åtgärder för stärkt transparens och finansiell styrning av statsbudgeten. Det svenska biståndet till avser huvudsakligen ekonomisk och social utveckling samt jämställdhet och demokratistöd. har beslutat att ge budgetstöd då bl. a. väsentliga reformer av skatte-, budget- och finansiella styrsystem har genomförts och landets fattigdomsstrategi har fått gott betyg. Samarbetet i störs av den politiska krisen I är samarbetsområdena definierade i en landstrategi som inte är tillämpningsbar fullt ut. Anledningen är att förutsättningarna för biståndssamarbetet förändrats avsevärt genom den djupa politiska kris som landet genomgår. Problemet är inte så mycket samarbetsområdena i sig som de kanaler som förutsätts användas. Bi- ståndssamarbetet betonade att genomförandet i stor utsträckning borde ske genom staten.