prop · GT0345 · 2006-03-02 00:00:00 — har till kommit in med en begäran (Fi2003/2089) om att den krets som omfattas av ledningsprövningen skall utvidgas från den nuvarande kretsen till att uttryckligen omfatta de som avses ingå i institutens faktiska ledning. Be- dömningen av vilka anställda som bör anses tillhöra den faktiska led- ningen bör, enligt inspektionen, kunna variera beroende på vilken typ av finansiellt företag det gäller och eventuellt även med hänsyn till situatio- nen i det enskilda institutet. anser att den bör få ett bemyndigande att genom föreskrifter bestämma personkretsen. Inspektionen anför bl.a. att () vid en utvärdering och 2002 av svensk lagstiftning på det finansiella om- rådet ansåg att den krets som är föremål för ledningsprövning bör utvid- gas. När det gällde banker framfördes kritik mot att högre chefer och chefer för kontor i utlandet inte prövas. För försäkringsbolag avsåg kriti- ken att personer i nyckelpositioner eller personer i högre ställning, t.ex. controllers, chefsjurist samt investeringsansvarig inte omfattas av led- ningsprövning. skrivelse är föremål för beredning inom . Det är alltså inte möjligt att nu säga om den kommer att leda till en utvidgning av den krets personer som är föremål för ledningsprövning eller inte. Till skillnad från vid anser vi det därför lämpligt att avgränsa den krets personer i ett holdingföretag som skall vara föremål för ledningsprövning till de personer som är föremål för ledningsprövning enligt sektorsbestämmelserna, dvs. de som ingår i styrelsen (lednings- förvaltning och tillsynsorganet) för företaget, är verkställande direktör i företaget eller är ersättare för någon av dessa personer. I jämförelse med promemorian innebär detta en mindre utvidgning av kretsen, eftersom promemorian inte omfattade ledamöterna i tillsynsorganet i ett dualistiskt organiserat europabolag. Bestämmelsen bör dock vara tillämplig både på svenska och utländska holdingföretag. Den bör därför inte innehålla någon uppräkning av de personer som skall ledningsprövas. I stället bör det mer neutrala uttryckssättet ingår i ledningen användas. Vilka krav skall ställas på den som ingår i ledningen? Även i fråga om vilka egenskaper de personer som ingår i ledningen av ett blandat finansiellt holdingföretag skall ha, är det möjligt att utgå från vad som föreskrivs i gällande sektorsbestämmelser. De krav som ställs på ledningen i holdingföretaget har nämligen formulerats på samma sätt i konglomeratdirektivet som i sektorsdirektiven. Enligt gällande svenska regler om ledningsprövning skall de som ingår i den berörda personkret- sen ha tillräcklig insikt och erfarenhet för att delta i ledningen av företa- get och även i övrigt vara lämpliga för en sådan uppgift. Enligt motiven till ledningsprövningsreglerna avses med uttryckssättet Prop. 2005/06:45 har de insikter och den erfarenhet som måste krävas att det fordras ett tillräckligt kunnande på området eller i vart fall förmåga att skaffa sig sådan kunskap (prop. 1995/96:173 s. 85). Viss erfarenhet från närings- verksamhet eller något annat område av betydelse för uppgiften bör också förutsättas. Vidare bör den som ingår i ledningen ha de personliga egenskaper i fråga om omdömesgillhet som uppgiften kräver. I en företagsgrupp med ett blandat finansiellt holdingföretag i toppen kan det finnas såväl finansiella företag som andra företag. Finansinspek- tionen skall bedöma om de personer som ingår i holdingföretagets led- ning är lämpliga med hänsyn till företagets skyldigheter enligt konglome- ratreglerna. Det ställs alltså högre krav på ledningen i ett blandat finansi- ellt holdingföretag än på ett holdingföretag i toppen på en annan före- tagsgrupp. 11 Hur tillsynen skall utövas 11.1När tillsynen skall utövas av en behörig myndighet inom EES Regeringens förslag: För ett finansiellt konglomerat (se definitionen i avsnitt 8.1) gäller bestämmelserna i lagen om särskild tillsyn över finansiella konglomerat i tillämpliga delar när ett reglerat företag som är auktoriserat inom EES, 1.finns i toppen av det finansiella konglomeratet, 2.har ett moderföretag som är ett blandat finansiellt holdingföretag med huvudkontor inom EES, och 3.står under gemensam eller i huvudsak gemensam ledning med ett annat företag inom den finansiella sektorn. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna har inga invändningar mot förslaget. Konglomeratdirektivets innehåll: Konglomeratdirektivet innebär att reglerade enheter som hör hemma inom EU skall stå under den extra till- syn som föreskrivs i direktivet (artikel 5.1). Enligt artikel 5.5 skall ut- övandet av tillsyn över ett finansiellt konglomerat inte innebära att de behöriga myndigheterna är skyldiga att utöva tillsyn över blandade finan- siella holdingföretag, över reglerade enheter i tredje land som tillhör ett finansiellt konglomerat eller över enskilda icke-reglerade enheter i ett finansiellt konglomerat. Följande reglerade enheter hemmahörande inom EU skall enligt artikel 5.2 första stycket underkastas extra tillsyn på nivån finansiellt konglome- rat enligt artiklarna 617 i direktivet reglerade enheter i toppen av ett finansiellt konglomerat, reglerade enheter vars moderföretag är ett blandat finansiellt hol- dingföretag med huvudkontor inom EU, och reglerade enheter som har gemensam eller i huvudsak gemensam ledning med en annan enhet i den finansiella sektorn. Om ett finansiellt konglomerat är undergrupp till ett annat finansiellt konglomerat, får medlemsstaterna enligt artikel 5.2 andra stycket tillämpa artiklarna 617 bara på de reglerade enheterna i den sistnämnda gruppen. De reglerade enheter som inte är föremål för tillsyn enligt artikel 5.2 och vars moderföretag är en reglerad enhet eller ett blandat finansiellt holdingföretag med huvudkontor utanför EU, skall enligt artikel 5.3 vara föremål för extra tillsyn på nivån finansiella konglomerat i den omfatt- ning och på det sätt som föreskrivs i artikel 18. Skälen för regeringens förslag: Av artikel 5.2 i konglomeratdi- rektivet framgår när tillsynen över ett finansiellt konglomerat skall ut- övas av tillsynsmyndigheter inom EES. Bestämmelser som motsvarar dem i direktivet bör, efter vissa anpassningar till svenska förhållanden, tas in i lagen om särskild tillsyn över finansiella konglomerat. Av bestämmelsen bör det framgå att vissa bestämmelser i lagen om särskild tillsyn över finansiella konglomerat gäller när ett reglerat företag, som är auktoriserat inom EES 1. finns i toppen av det finansiella konglomeratet, 2.har ett moderföretag som är ett blandat finansiellt holdingföretag med huvudkontor inom EES, och 3.står under gemensam eller i huvudsak gemensam ledning med ett annat företag inom den finansiella sektorn. Konglomeratdirektivets utgångspunkt är att en enda tillsynsmyndighet skall ansvara för tillsynen över ett finansiellt konglomerat. Den ansvariga tillsynsmyndigheten benämns samordnare. Konglomeratdirektivets syn- sätt skiljer sig från det som gäller för finansiella företagsgrupper och för försäkringsgrupper. Enligt kreditinstitutsdirektivet (2002/12/EG) och försäkringsgruppsdirektivet (98/78/EG) är utgångspunkten att tillsynen även sker på undergruppsnivå. Direktiven ger dock de behöriga myndig- heterna möjlighet att låta något annat lands myndighet ansvara för tillsy- nen. För försäkringsgrupper är det enligt svensk rätt möjligt att låta ett annat lands myndighet ansvara för den gruppbaserade solvenstillsynen (se 7 a kap. 7 § försäkringsrörelselagen, prop. 1999/2000:99 s. 51). För en finansiell företagsgrupp medges dock inte undantag när den svenska gruppen är en undergrupp i en utländsk finansiell företagsgrupp, trots att den utländska gruppen står under tillsyn i hemlandet (prop. 1994/95:50 s. 253 och 259). Av 15 kap. 5 § föreskrifter och allmänna råd (2003:10) om kapitaltäckning och stora exponeringar, framgår dock att en finansiell företagsgrupp som i sin helhet ingår i en överordnad finansiell företagsgrupp och där den överordnade gruppen leds av ett institut över vilket utöver gruppbaserad tillsyn inte behöver lämna rapporter om inte inspektionen begär det. Denna bestämmelse är dock inte lika långtgående som regleringen i konglomeratdirektivet, eftersom den bara behandlar den svenska delen av den finansiella företagsgruppen. Tillsynen över ett finansiellt konglomerat bör bara utövas på den över- gripande nivån. Den möjlighet direktivet ger att undanta undergrupper i finansiella konglomerat bör således utnyttjas, även om undergruppen formellt sett omfattas av definitionen av finansiellt konglomerat. En så- dan ordning bedöms vara tillräcklig ur tillsynssynpunkt. Den bidrar också till att undvika dubbelrapportering för de inblandade företagen med ökande kostnader för företagen och dess kunder som följd. Vad som gäller när tillsynen skall bedrivas av en behörig myndighet utanför EES behandlas i avsnitt 12. I samordnarens uppgifter ingår att samordna tillsynen över det finansiella konglomeratet. Detta innebär t.ex. att samordnaren samlar in uppgifter, t.ex. genom rapporter, som den därefter bedömer och eventuellt, om behov finns, sprider vidare till andra tillsynsmyndigheter. Samordnaren har dock enligt direktivet inte befogenhet att besluta om några tvångsåtgärder mot tillsynssubjekt i andra medlemsstater. Det är i stället de nationella tillsynsmyndigheterna i respektive medlemsstat som beslutar om eventuella ingripandeåtgärder mot de tillsynssubjekt som är etablerade i medlemsstaten i fråga. Regeringens förslag: skall vara samordnare för ett finansiellt konglomerat bl.a. när företaget i toppen av det finansi- ella konglomeratet är 1.ett institut eller försäkringsföretag, 2.ett blandat finansiellt holdingföretag med huvudkontor i som är moderföretag till ett institut eller ett försäkringsföretag. får dock komma överens med de övriga rele- vanta behöriga myndigheterna att utse en annan behörig myndighet till samordnare för det finansiella konglomeratet. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: anser att det bör övervägas om möjligheten att överlåta tillsynsansvar till en utländsk myndighet är en sådan regel som skall beslutas av med kvalificerad majoritet enligt 10 kap. 5 § fjärde stycket regeringsformen. Konglomeratdirektivets innehåll: För att säkerställa tillsynen över de reglerade enheterna i ett finansiellt konglomerat skall en samordnare ut- ses bland de berörda medlemsstaternas behöriga myndigheter. Vilken tillsynsmyndighet som skall utses till samordnare regleras i artikel 10.2 och 10.3. Om en reglerad enhet finns i toppen av ett finansiellt konglomerat, skall samordningen utövas av den behöriga myndighet som har auktoriserat denna reglerade enhet. För det fall ett finansiellt konglomerat inte har en reglerad enhet i top- pen uppställer direktivet ett flertal olika alternativ. Om moderföretaget till en reglerad enhet är ett blandat finansiellt holdingföretag, skall samordningen utövas av den behöriga myndighet som har auktoriserat denna reglerade enhet. Om två eller flera reglerade enheter med huvudkontor inom gemen- skapen har samma blandade finansiella holdingföretag som moderföretag och en av dessa enheter har auktoriserats i den medlemsstat där det blan- dade finansiella holdingföretaget har sitt huvudkontor, skall samord- ningen utövas av den behöriga myndigheten i denna medlemsstat. Om två eller flera reglerade enheter som verkar inom olika finansi- ella sektorer har auktoriserats i den medlemsstat där det blandade finan- siella holdingföretaget har sitt huvudkontor, skall samordningen utövas av den behöriga myndighet som ansvarar för tillsynen över den reglerade enheten som verkar inom den största finansiella sektorn. (Av artikel 3.2 framgår hur det bestäms vilken sektor som är den största finansiella sek- torn). Om det i toppen av det finansiella konglomeratet finns flera blandade finansiella holdingföretag vilka har huvudkontor i olika medlemsstater och det finns en reglerad enhet i var och en av dessa medlemsstater, skall samordningen utövas av den behöriga myndighet som ansvarar för tillsy- nen över den reglerade enhet som har den största balansomslutningen, om dessa enheter verkar inom samma finansiella sektor, eller av den be- höriga myndighet som ansvarar för tillsynen över den reglerade enhet som verkar inom den största finansiella sektorn. Om två eller flera reglerade enheter med huvudkontor inom gemen- Prop. 2005/06:45 skapen har samma blandade finansiella holdingföretag som moderföretag och ingen av dessa enheter har auktoriserats i den medlemsstat där det blandade finansiella holdingföretaget har sitt huvudkontor, skall samord- ningen utövas av den behöriga myndighet som har auktoriserat den regle- rade enhet som har den största balansomslutningen inom den största finansiella sektorn. Om det finansiella konglomeratet utgör en grupp utan något moder- företag i toppen, eller i övriga fall, skall samordningen utövas av den behöriga myndighet som har auktoriserat den reglerade enhet som har den största balansomslutningen inom den största finansiella sektorn. I särskilda fall får de relevanta behöriga myndigheterna enligt artikel 10.3 i samförstånd bevilja undantag från ovan redovisade kriterier och utse en annan behörig myndighet till samordnare. Det får ske om det med beaktande av konglomeratets struktur och den relativa betydelsen av dess verksamhet i olika länder skulle vara olämpligt att tillämpa de beskrivna kriterierna. I dessa fall skall de behöriga myndigheterna innan de fattar sitt beslut ge konglomeratet möjlighet att yttra sig. Skälen för regeringens förslag: I direktivet ges, som framgått, detaljerade regler om vilken behörig myndighet som skall utses till sam- ordnare i det fall ett finansiellt konglomerat driver verksamhet i två eller flera medlemsstater. I är det som är ansvarig för tillsynen av företag inom den finansiella sektorn. kan därför komma att utses till samordnare när de förutsättningar som anges i direktivet är uppfyllda. Om alla företag i det finansiella konglomeratet hör hemma i är det alltid som är ansvarig för tillsynen. Valet av samordnare är inte utan betydelse för de företag som ingår i konglomeratet. När är samordnare är det inspektio- nen, som med tillämpning av svensk rätt sköter tillsynen, t.ex. genom att bestämma rapporteringens närmare innehåll och omfattning (se bl.a. av- snitt 9). Samordnaren skall som huvudregel utses med tillämpning av de sär- skilda kriterier som anges i direktivet. Dessa bör med avseende på som samordnare framgå av bestämmelser i lagen om särskild tillsyn över finansiella konglomerat. Härigenom blir det tydligt när kommer att vara samordnare. Regeringen delar alltså inte Lagrådets bedömning att en lämpligare lagstiftnings- teknik är att ange att i enlighet med de grunder som anges i artikel 10 i konglomeratdirektivet får träffa överenskommelser om vem som skall utses till samordnare för olika finansiella konglomerat. Översatt till svenska förhållanden skall exempelvis utöva tillsynen om företaget i toppen av konglomeratet är ett institut eller ett försäkringsföretag som har auktoriserats i och detta oavsett om det inom det finansiella konglomeratet finns företag som är belägna i ett annat EES-land. Om moderföretaget till ett institut eller för- säkringsföretag i stället är ett blandat finansiellt holdingföretag, skall ansvara för tillsynen om även holdingföretaget har sitt huvudkontor i Direktivet ger emellertid de relevanta behöriga myndigheterna möjlig- Prop. 2005/06:45 het att i särskilda fall frångå de fastlagda kriterierna för utseende av sam- ordnare och utse en annan behörig myndighet till samordnare. När en samordnare utses av tillsynsmyndigheterna sker det genom en internationell överenskommelse. Enligt 10 kap. 1 § regeringsformen ingås överenskommelse med annan stat eller mellanfolklig organisation av regeringen. Regeringen kan med stöd av 10 kap. 3 § regeringsformen uppdra åt en förvaltningsmyndighet att ingå en internationell överenskommelse i en fråga där överenskommelsen inte kräver eller medverkan. medverkan krävs exempelvis om överenskommelsen förutsätter att lag ändras (se avsnitt 8.2). Lagrådet har anfört att sådana överenskommelser som avses i 4 kap. 2 och 3 §§ lagen om särskild tillsyn över finansiella konglomerat i allmänhet innebär att en förvaltningsuppgift kan överlåtas till en utländsk stat. Lagrådet har också anfört att eftersom den uppgift som är i fråga tillsynen innefattar myndighetsutövning skall beslut om bemyndiganden enligt 10 kap. 5 § fjärde stycket regeringsformen fattas med tre fjärdedels majoritet. Mot bakgrund av det Lagrådet och har anfört vill regeringen erinra om att det i samordnarens tillsyn över ett finansiellt konglomerat ingår att övervaka det finansiella konglomeratets finansiella ställning, t.ex. genom att ta in och utvärdera rapporter, och att företagen i konglomeratet följer de övriga bestämmelser som gäller för dem. kan bistå den utländska myndighet som är samordnare t.ex. genom att begära in information från svenska företag och vidarebefordra den till samordnaren. Lagen om särskild tillsyn över finansiella konglomerat ger dock inte en utländsk myndighet befogenhet att besluta om några åtgärder som innefattar myndighetsutövning mot företag i . En utländsk samordnares uppgifter består således endast i utövande av förvaltningsuppgift i form av så kallad faktisk förvaltningsverksamhet. Enligt regeringens uppfattning förutsätter direktivet således inte att förvaltningsuppgifter som innefattar myndighetsutövning förs över till utländsk stat (jämför prop. 1994/95:50 s. 259 samt prop. 1999/2000:99 s. 52). Regeringens förslag: När är samordnare för ett finansiellt konglomerat skall inspektionen ansvara för den särskilda tillsynen över konglomeratet. skall i sin tillsynsverksamhet samarbeta och utbyta information med behöriga myndigheter i den utsträckning som följer av konglomeratdirektivet. Regeringens bedömning: Konglomeratdirektivets bestämmelser om informationsutbyte och sekretess föranleder inga ytterligare ändringar av svensk rätt. Promemorians förslag och bedömning: Överensstämmer i sak med regeringens förslag och bedömning. Remissinstanserna: Kammarrätten i instämmer i Prop. 2005/06:45 bedömningen att bestämmelserna i sekretesslagen får anses ge tillräckliga möjligheter att i tillsynsarbetet lämna ut vill ha klarlagt om sekretessen för den information som tas emot enligt konglomeratdirektivet följer direkt av 8 kap. 5 § fjärde stycket första meningen sekretesslagen (1980:100), eller om sekretess börjar gälla först när ett avtal med en utländsk myndighet tagits in i sekretessförordningen enligt 8 kap. 5 § fjärde stycket andra meningen sekretesslagen. Förekomsten av en samordnare påverkar inte de behöriga myndigheter- nas uppgifter och ansvar enligt de särregler som gäller för försäkrings- sektorn respektive bank- och värdepapperssektorn (artikel 11.3). I artikel 11.1 i konglomeratdirektivet anges vilka särskilda uppgifter samordnaren har. Till samordnarens uppgifter hör samordning av insamling och spridning av relevanta eller väsentliga uppgifter, övervakning av och bedömning av ett finansiellt konglomerats finan- siella ställning, bedömning av om reglerna om kapitaltäckning, riskkoncentration och transaktioner inom det finansiella konglomeratet enligt artiklarna 6, 7 och 8 följs, bedömning av det finansiella konglomeratets struktur, organisation och system för intern kontroll enligt artikel 9, planering och samordning av tillsynen, och andra uppgifter, åtgärder och beslut som har tilldelats samordnaren genom konglomeratdirektivet eller som följer av direktivets tillämpning. För att underlätta tillsynen och ge den en bred rättslig grund, skall samordnaren, de andra relevanta behöriga myndigheterna och vid behov andra berörda behöriga myndigheter skapa en särskild organisation för samordningen. Genom den kan samordnaren komma att anförtros ytterli- gare uppgifter. Dessutom kan de gemensamma beslutsprocesserna i artiklarna 3, 4, 5.4, 6, 12.2, 16 och 18 liksom rutinerna för samarbetet mellan myndigheterna komma att preciseras. I direktivet sägs vidare att samordnaren, när den behöver uppgifter som redan överlämnats till en annan behörig myndighet i enlighet med sär- reglerna, bör vända sig till denna myndighet närhelst detta är möjligt i syfte att undvika dubblering av rapporteringen till de olika myndigheter som utövar tillsyn (artikel 11.2). I artikel 12 finns regler om samarbete och utbyte av uppgifter mellan behöriga myndigheter. Av artikel 12.1 följer att samordnaren och övriga behöriga myndigheter skall ha ett nära samarbete med varandra. myndigheter skall överlämna alla uppgifter som är väsentliga eller rele- vanta för de övriga behöriga myndigheternas utövande av tillsynsupp- gifter enligt särreglerna och konglomeratdirektivet. På begäran skall alla relevanta uppgifter överlämnas. Om en tillsynsmyndighet har del av uppgifter som anses väsentliga för en annan myndighet, skall dock uppgifterna överlämnas på eget initiativ. Samarbetet skall omfatta insamling och utbyte av bl.a. uppgifter om det finansiella konglomeratets finansiella ställning, organisation, största aktieägare, ledning och utveckling. De behöriga myndigheterna kan också, när det är nödvändigt, utbyta uppgifter om reglerade enheter i ett finansiellt konglomerat med centralbanker, Europeiska centralbanks- systemet och . Enligt artikel 12.2 skall de behöriga myndigheterna samråda med varandra innan de fattar beslut i fall som rör sådana förändringar av aktieägar-, organisations- eller ledningsstrukturen i reglerade enheter som kräver de behöriga myndigheternas auktorisation eller godkännande samt större sanktioner eller exceptionella åtgärder som de behöriga myndigheterna vidtar, om deras beslut är av betydelse för andra behöriga myndigheter. En behörig myndighet får besluta att inte samråda i brådskande situationer eller när ett sådant samråd kan äventyra effektiviteten i besluten. Den behöriga myndigheten skall i sådana fall utan dröjsmål informera de andra behöriga myndigheterna. Uppgifter som erhålls inom ramen för den särskilda tillsynen av finan- siella konglomerat omfattas av sektorsdirektivens bestämmelser om tyst- nadsplikt och överlämnande av förtrolig information. Skälen för regeringens förslag och bedömning Om blir samordnare för ett finansiellt konglomerat, är inspektionen ansvarig för den särskilda tillsynen över konglomeratet. Detta bör som Lagrådet har anfört tydliggöras genom att det i lagen om särskild tillsyn över finansiella konglomerat tas in en definition av samordnare. Enligt denna definition avses med samordnare den behöriga myndighet som ansvarar för tillsynen över ett finansiellt konglomerat. I samordnarens uppgifter ingår att ha tillsyn över det finansiella kon- glomeratets finansiella ställning och över att de reglerade företagen i det finansiella konglomeratet följer bestämmelserna om kapitaltäckning, riskkoncentration och transaktioner inom det finansiella konglomeratet (se avsnitten 9.19.3). Dessutom skall samordnaren bedöma det finansi- ella konglomeratets struktur, organisation och system för intern kontroll (se avsnitt 9.4). Av konglomeratdirektivet (artikel 11) framgår vidare vilken roll sam- ordnaren har i förhållande till övriga tillsynsmyndigheter, t.ex. samord- ning av insamling och spridning av uppgifter samt planering och sam- ordning av tillsynen. Som framgår av avsnitt 8.2. bör det i lagen om särskild tillsyn över finansiella konglomerat tas in en bestämmelse motsvarande den i artikel 4.2 enligt vilken i egenskap av samordnare skall in- formera företag i det finansiella konglomeratet, vissa behöriga myndig- heter och kommissionen om att en viss grupp identifierats som ett finan- siellt konglomerat och om utnämningen av samordnare. Det är dock inte nödvändigt att i lag ange i detalj vilka uppgifter har i förhållande till andra behöriga myndigheter inom EES.