prop · GT03100 · 2006-04-18 00:00:00 — Av dessa fick socialbidrag , att jämföra för ensamstående män. Lägst risk att bli socialbidragsberoende, , har sam- manboende utan barn. Bland olika åldersgrupper är risken minst för personer , en procent för såväl kvinnor som män. risken i åldern , för män och för kvinnor.18 Jämfört med de relativa måtten ger socialbidragsberoendet samma bild av ekonomisk utsatthet i vissa fall, t.ex. för ensamstående mödrar. I andra fall förmedlas en helt annan bild, t.ex. för ålderspensionärer. De redovisade måtten avser situationen i taget. Låg inkomst är ett mindre problem än att leva varaktigt med låg inkomst och begränsade möjligheter att påverka sin ekonomiska situation. Ett mått som tar hänsyn till situationen är ekonomiskt marginaliserade som anger den andel personer i åldern som får mer än halva sin disponibla inkomst från arbetsmarknadsstöd, sjukförsäkring, förtids- pension, bostadsbidrag eller socialbidrag i rad. Efter en kraftig ökning krisår vände utvecklingen till en nivå . har andelen ekonomiskt marginaliserade beräknats till , vilket är en ökning med 0,4 procent- enheter jämfört med , se vidare tabell U.2 i underbilagan. Andelen ekonomiskt marginali- serade kvinnor beräknas till och andelen män till . 3Sveriges inkomstfördelning i internationellt perspektiv I kapitel 2 beskrivs hur den svenska inkomstfördelningen utvecklats över tiden. Det är även intressant att jämföra den svenska inkomstfördelningen med motsvarande för- delning i andra länder. Det finns ett fåtal källor att hämta internationell inkomstfördelnings- statistik från. Ett alternativ är som regelbundet genomför jämförande studier av inkomst- fördelning och ekonomisk fattigdom i medlemsländerna. I en tidigare fördelnings- politisk redogörelse19 redovisades statistik base- 18För en mer ingående beskrivning av socialbidragsberoendet hänvisas till prop 2005/06:1, bilaga 3, Avstämning av målet om en halvering av antalet socialbidragsberoende . 1999/2000:100, bilaga 3, Fördelningspolitisk redogörelse. rad på en sådan rapport från som avsåg situationen i medlemsländerna fram till mitten av 1990-talet.20 I detta kapitel redovisas mot- svarande material från den senaste studien som avser situationen runt millennieskiftet.21 finns ingen jämförbar statistik tillgänglig, vare sig från eller från andra tänkbara källor. Studien omfattar 27 länder och baseras på resultat från nationella beräkningar med standardiserade metoder och definitioner. De inkomstundersökningar som ligger till grund för beräkningarna skiljer sig åt i flera avseenden varför viss försiktighet ändå bör iakttagas vid jämförelser av nivåerna. De standardiserade definitionerna överensstämmer i huvudsak med de som används för svenska data i kapitel 1. Vissa avvikelser förekommer dock varför resultaten för här inte blir identiska med den övriga redovisningen i denna bilaga.22 har, tillsammans med några andra europeiska länder, en internationellt sett mycket jämn fördelning av de ekonomiska resurserna. Inkomstolikheterna ökade i de flesta länder som har en jämn inkomstfördelning. Trots att ökningen var förhållandevis stor i så är nivån fortfarande bland de lägsta inom . Bland de länder som uppvisar en mycket ojämn fördelning av de ekonomiska resurserna, framför allt , och , minskade ojämnheten . Avståndet mellan de länder som har jämn respektive ojämn inkomstfördelning har alltså minskat men den inbördes rangordningen är förhållandevis stabil. 20Förster, M (2000) Trends and Driving Factors in Income Distribution and Poverty in The Area. Labour Market and Social Policy Occasional Papers No. 21Förster, M. & dErcole, M. (2005) Income Distribution and Poverty in Countries in the Second Half of the 1990s. Social, Employment and Migration Working Papers No. 22Avvikelserna förklaras främst av den ekvivalensskala som tillämpas. använder rotskalan som innebär att den disponibla inkomsten divideras med kvadratroten ur antalet hushållsmedlemmar. 2005/06:100 BILAGA 3 Tabell 3.1 Inkomstspridningen 2000 Gini-koefficienten samt förändring, procent -0,4 -0,5 -0,6 -2,1 -0,1 -0,3 -0,5 -2,1 -5,2 -3,7 Källa: Förster & dErcole (2005) 3.2Låg andel ekonomiskt svaga De nordiska länderna har, tillsammans med , och , en låg andel personer med en disponibel inkomst under halva medianinkomsten. I har andelen personer med en svag ekonomi ökat (se även avsnitt 2.3.3). Andelen har ökat i drygt hälften av de jämförda länderna och ökning är ganska genomsnittlig. Ökningen har varit störst i och . 2005/06:100 BILAGA 3 Tabell 3.2 Andel personer med inkomster under halva medianinkomsten -0,1 -0,3 -1,7 -1,9 -0,4 -1,3 -0,3 -0,9 -0,3 -1,5 Källa: Förster & dErcole (2005) I kapitel 2 visades att inkomstolikheterna i ökade andra hälft och att det framför allt berodde på snabbt ökande inkomster i toppen av inkomstfördelningen. Ojämnheten var som störst , trots detta behåller sin position som ett land med en långt gången utjämning av de ekonomiska villkoren och en låg andel ekonomiskt utsatta även detta år. De svenska barnen har en bättre relativ standard än vad som är vanligt i andra länder. Den ekonomiska krisen och besparingarna träffade dock barnfamiljerna hårdare än andra grupper. Trots detta hade barn i fortfarande en god relativ standard. Tabell 3.3 Barns relativa disponibla inkomst -0,9 -3,1 -1,2 -1,5 -0,6 -0,5 -0,1 -4,9 -4,9 -3,6 Källa: Förster & dErcole (2005) har barnens relativa position förbättrats något (se även avsnitt 2.2.2). Barn antas i beräkningen få samma del av de disponibla inkomsterna som föräldrarna och barnens relativa standard beräknas i procent av genomsnittet för hela befolkningen. Barn i hamnar på fjärde plats efter barnen i Belgien23, och . Barnen i har fått en relativ standardförbättring . Det gäller också i drygt hälften av övriga länder. Ett annat viktigt mått är hur stor andel av barnen som lever i familjer med en svag ekonomi. De nordiska länderna och har färre ekonomiskt utsatta barn än övriga länder (tabell 3.4). I botten återfinns och där över vart femte barn lever i relativ fattigdom. Tabell 3.4 Andel barn som lever i familjer med inkomst under halva medianinkomsten -0,8 -3,6 -0,1 -0,1 -2,9 -1,2 -0,6 -1,2 Källa: Förster & dErcole (2005) 23 Barnen i har, tillsammans med sina föräldrar (), en genomsnittlig inkomst som ligger över populationsgenomsnittet. Övriga grupper, ungdomar () och äldre () har följaktligen relativa inkomster under 100. 2005/06:100 BILAGA 3 4 Ekonomiska drivkrafter till arbete I är de välfärdspolitiska ambitionerna höga med omfattande och generella trygghets- system. För att finansiera och upprätthålla den svenska välfärdsstaten krävs ett högt arbets- kraftsdeltagande bland alla i arbetsför ålder. Det är inte minst betydelsefullt när det demografiska trycket från en åldrande befolkning ökar. För att säkerställa ett högt arbetsutbud krävs tydliga drivkrafter till arbete. Om inkomsten vid arbete inte är högre än vid arbetslöshet eller sjukdom kan viljan att ta ett arbete minska. Arbetsutbudet kan också på- verkas negativt om det inte lönar sig att öka sin arbetsinsats för den som redan har ett arbete. I förlängningen kan svaga ekonomiska drivkrafter även medföra att färre väljer att byta arbete eller yrke, utbilda sig eller att flytta till orter där det finns arbete. Med generösa ersättningsnivåer ökar också behovet av väl fungerande kontroller av försäkringssystemen, för att minimera före- komsten av otillbörligt nyttjande och fusk. är det viktigt att skillnaderna inte är alltför stora; låg ersättning vid sjukdom eller arbetslöshet kan ge upphov till försörjnings- problem och dessutom minska tilltron till generella offentliga försäkringar. Avvägningen mellan ersättningen och drivkrafter för arbete är således av central betydelse. Å ena sidan bör ersättningarna utformas så att de ger rimliga villkor till försörjning för den enskilde, å andra sidan bör de inte verka hämmande på arbets- kraftsutbudet. Denna svåra balansgång är väl känd och står högt på dagordningen i många länder, inte minst i EU. I detta kapitel beskrivs de ekonomiska driv- krafterna till arbete för . Det finns flera sätt att mäta drivkrafter och här redovisas två olika mått, marginaleffekt och ersättningsgrad, som på olika sätt beskriver hur mycket en individ får behålla vid ökad arbets- insats.24 24 Beräkningsmetoden beskrivs utförligare i bilaga 14 till Långtidsutred- ningen 2003/2004 (SOU 2004:2), Vem tjänar på att arbeta?, sid. 3238. 2005/06:100 BILAGA 3 Faktaruta 2: Mått på drivkrafter Marginaleffekten visar hur lönsamt det är att öka sin arbetsinsats på marginalen för personer som redan har ett arbete. Mer precist visar marginaleffekten hur stor andel av en liten bruttolöneökning som faller bort till följd av ökad skatt, ökade avgifter och minskade bidrag. Ju högre marginaleffekt, desto mindre ökar hus- hållets disponibla inkomst och desto svagare blir individens ekonomiska drivkraft att öka sin arbetsinsats. En marginaleffekt på innebär att hela löneökningen går bort och att hushållets disponibla inkomst inte ökar alls. Ersättningsgraden visar hur stor andel av den disponibla inkomsten, som hushållet får behålla när individen går från arbete till arbetslöshet eller sjukskrivning. Ju högre ersättningsgrad, desto mindre minskar den disponibla inkomsten och desto svagare blir individens ekonomiska driv- kraft. ger försäkringen en högre ersättning. När ersättningsgraden är är hushållets disponibla inkomst densamma när individen är arbetslös eller sjukskriven, som när individen arbetar. Om en genomsnittlig anställd får en löneökning med beräknas gå bort till följd av skatt och ökade avgifter samt minskade bidrag. Marginaleffekten har minskat 5,7 procent- enheter . Minskningen är något större för män än för kvinnor. Ensamstående hushåll med barn har de högsta marginaleffekterna då de ofta träffas av kombi- nerade effekter av olika avgifts- och bidragssystem. För dessa hushåll har dock marginaleffekterna minskat mest . Marginaleffekterna har minskat kraftigt . Den genomsnittliga nivån beräknas (tabell 4.1). Minskningen beror främst på att kompensation för den allmänna pensionsavgiften införts i fem steg . Detta har tillsammans med övriga skatteförändringar bidragit till att minska marginalskatten . Arbetsmarknadsläget har förbättrats kraftigt , vilket medför att färre har behov av inkomst- prövade bidrag som bostads- och socialbidrag. Maxtaxa för avgift inom barnomsorgen har mer än halverat den genomsnittliga marginaleffekten vid barnomsorg. Tabell 4.1 Marginaleffekt i skatte- och bidragssystem 19972006 -4,2 -0,4 -0,2 -1,3 -5,7 2Avser givet stöd. Källa: HEK, SCB, beräkningar Sammansättningen av marginaleffekten är något annorlunda för kvinnor än för män och nivån är högre för män. Bidraget från inkomstskatten är större för män till följd av högre löneinkomst. För kvinnor är effekten från bostadsbidrag större än för män, vilket även gäller för barnomsorgsavgift till följd av att fler ensam- stående är kvinnor. Underhållsstödet (givet) är däremot av större betydelse för män eftersom de är underhållsskyldiga i större utsträckning än kvinnor. Förändringen är större för män än för kvinnor genom att marginalskattesänkningen har varit kraftigare för män. Tabell 4.2 Marginaleffekt för kvinnor respektive män 1997 2006 -4,0 -4,4 -0,5 -0,3 -0,1 -0,1 -1,3 -1,2 -5,5 -5,9 1 Avser prognos . Källa: HEK, SCB, beräkningar Marginaleffekterna varierar kraftigt mellan olika typer av hushåll. Hushåll med barn har högre marginaleffekter än hushåll utan barn och ensamstående hushåll har högre marginaleffekter än hushåll med flera vuxna, vilket framgår av tabell 4.3. Samtliga år har ensamstående hushåll med två eller fler barn den högsta marginaleffekten. Detta är en grupp med låg inkomst som huvudsakligen består av kvinnor och där ensamt ansvar för barn och hushåll medför svårigheter att lönearbeta på heltid. Låg lön vid heltidsarbete ger dessutom svaga incitament till arbete när det finns alternativ i form av förhållandevis höga transfereringar, vilka medför litet inkomst- bortfall vid valet att avstå från arbete. Deltidsarbete är vanligt förekommande, vilket ytterligare bidrar till låg förvärvsinkomst och till ett ökat behov av inkomstprövat stöd från olika transfereringssystem. En viktig förklaring till höga marginaleffekter för denna grupp är därför att de ofta träffas av kombinerade effekter av skatt, bidrag och barnomsorgsavgift, vilket tillsammans ger en hög marginaleffekt. Detta är särskilt allvarligt då ensamstående med barn är känsliga för svaga ekonomiska drivkrafter.25 Tabell 4.3 Marginaleffekt för olika typer av hushåll 1997 2006 -5,3 Ensam m 1 barn -10,1 Ensam m 2+ barn -12,3 -4,5 Sambo m 1 barn -5,5 Sambo m 2 barn -6,1 Sambo m 3+ barn -9,0 -5,7 1 Avser prognos . Källa: HEK, SCB, beräkningar Ensamstående barnfamiljer är de hushåll för vilka marginaleffekten har minskat mest . För ensamstående med ett barn är minskningen och för ensamstående med två eller fler barn har marginaleffekten minskat med över 12 procent- enheter. En kraftig minskning har även skett för sammanboende familjer med tre eller fler barn där marginaleffekten minskat med 9 procent- 25 , L & Pylkkänen, E & , R (2003) From welfare to work: Evaluating a Proposed Tax and Benefit Reform Targeted at Single Mothers in No. 2005/06:100 BILAGA 3 För övriga hushållstyper är minsk- ningen betydligt mindre och ligger mellan . Barnfamiljernas kraftigt minskade marginal- effekter är främst en följd av att färre familjer får bostadsbidrag nu än . Gränserna i systemet har inte justerats upp i takt med den allmänna löne- och hyresutvecklingen och det kraftigt förbättrade sysselsättningsläget har minskat behovet av inkomstprövade bidrag. Om en genomsnittlig anställd blir arbetslös så sjunker den disponibla inkomsten . Ersättningen vid sjukdom är högre än vid arbets- löshet; den disponibla inkomsten minskar vid sjukdom. I får individen behålla av lönen upp till ett inkomsttak26 vid sjukdom och arbetslöshet. Den faktiska kompensationen kan dock avvika från den nivån. Det beror på kombinationseffekter av skatter, inkomst- prövade bidrag eller inkomster över taket. Den lägre inkomsten vid sjukdom kan exempelvis innebära att individen blir berättigad till någon form av bidrag, exempelvis bostadsbidrag, eller betalar en lägre andel skatt än vid arbete. Ersättningsgraden beräknas med utgångs- punkt från disponibel inkomst i stället för lön, som vid beräkningen av marginaleffekten, vilket betyder att alla effekter av skatter och bidrag automatiskt räknas. Ersättningsgraden beräknas också utifrån hushållets disponibla inkomster, vilket innebär att ersättningen i hög grad påverkas av övriga inkomster i familjen. Ersättningsgraden i detta avsnitt avser endast de offentliga systemen privata och avtalade förmåner ingår inte.27 Ökade kostnader i form av resor, måltider etc. som följer av att arbeta har heller inte beaktats. 26För 2006 är inkomsttaket i sjukförsäkringen ca och i a-kassan är inkomsttaket motsvarande och därefter. 27För en översikt av avtalssystemen se , G & Wadensjö, E (2005) Inte bara socialförsäkringar kompletterande ersättningar vid inkomstbortfall. Rapport till ESS 2005:2. 2005/06:100 BILAGA 3 Den genomsnittliga ersättningsgraden vid arbetslöshet uppgår till 2006, se tabell 4.4. Det betyder att om en genomsnittlig anställd blir arbetslös minskar den disponibla inkomsten . har ersättningsgraden ökat något. Det är en följd av höjningar av den fak- tiska ersättningsnivån och den maximala ersätt- ningen i arbetslöshetsförsäkringen. får allt fler människor inkomst över inkomsttaket i takt med att lönerna stiger, vilket medför en lägre ersättningsgrad. Att ersättningsgraden sjunker i takt med högre inkomster har betydelse för skillnaden i ersättningsgrad mellan könen. Män har i genomsnitt lägre ersättningsgrad än kvinnor, vilket beror på att fler män har inkomst över inkomsttaket. Den genomsnittliga ersättnings- graden vid arbetslöshet uppgår för kvinnor och för män. Tabell 4.4 Ersättningsgrad vid sjukdom och arbetslöshet 19972006 Förändring 1997-2006, procentenheter 1 Avser prognos . Källa: HEK, SCB, beräkningar Den genomsnittliga ersättningsgraden vid sjuk- dom var . För en genom- snittlig anställd som blir sjuk minskar följakt- ligen den disponibla inkomsten . Ersättningsgraden har ökat och det beror på att inkomsttaket i sjukförsäkringen höjs under 2006.28 Den försäkrade inkomsten stiger från till . Att ersättningsgraden är högre vid sjukdom jämfört med arbetslöshet beror på att inkomst- taket är högre. På samma sätt som vid arbets- löshet är ersättningsgraden för kvinnor i genom- snitt högre än för män vid sjukdom, jämfört . 28 Inkomsttaket höjs från 7,5 till 10 prisbasbelopp . Denna höjning är medräknad i ersättningsgraden . Lön: Överenskommen månadslön uppräknad till heltid. Disponibel inkomst: Hushållens sammanlagda inkomst från arbete, kapital och positiva trans- fereringar minus negativa transfereringar såsom skatt, betalt underhållsbidrag, återbetalda studie- lån och återbetalt socialbidrag. Erhållna studielån ingår som en positiv transferering. Justering för försörjningsbörda: För att kunna jämföra disponibla inkomster mellan olika typer av hushåll måste hänsyn tas till hur många personer som ska försörjas på inkomsten. Före- komsten av kollektiva nyttigheter och stordrifts- fördelar hos hushåll med flera medlemmar medför att inkomst per person blir missvisande. I stället används en ekvivalensskala. Finans- departementet använder ekvivalensskalan PEL som baseras på norm för social- bidrag, kompletterad med en schablonmässig boendekostnad enligt trångboddhets-norm2. Ekvivalensskalan skrivs på matematisk form enligt: Hushållets vikt=(antal vuxna+0, 7*antal barn)0,7 Ekonomisk standard (Justerad disponibel in- komst): Hushållets disponibla inkomst divideras med hushållets vikt enligt ovanstående formel. Genom att justera den disponibla inkomsten för försörjningsbörda skapas ett mått som är jäm- förbart mellan hushåll av olika storlek. Skill- naden mellan disponibel inkomst och ekono- misk standard kan illustreras i ett enkelt räkne- exempel: Ex: Hushåll 1 består av ett sammanboende par med en disponibel inkomst på . För att beräkna ekonomisk standard för de sammanboende måste deras disponibla in- komst justeras för antalet hushållsmedlemmar. Detta sker genom att inkomsten divideras med tvåpersonhushållets vikt. I det här fallet: 260 000/ 1,62 = 160 500 (där 1,62 = 2 0,7) Hushåll 2 består av en ensamstående kvinna utan barn. För att den ensamstående kvinnan ska uppnå samma ekonomiska standard som de sam- manboende behöver hon ha en disponibel in- 2005/06:100 BILAGA 3 komst på , då hennes ekviva- lensvikt är ett. Individens ekonomiska standard: Hushållets ekonomiska standard påförs samtliga hushålls- medlemmar. Redovisningen sker sedan på indi- vidnivå. Kapitalvinst: Avser uppkommen vinst vid försäljning eller avyttring av värdepapper, ut- ländsk valuta, personlig egendom, andel i han- delsbolag, fastighet eller bostadsrätt. Infor- mation om kapitalvinster baseras på deklara- tionsuppgifter. En värdeökning registreras där- för som en inkomst först när tillgången rea- liserats medan en orealiserad värdeökning inte registreras. Detta medför en asymmetri i inkomstbegreppet som gör förändringar i inkomstfördelningen svårtolkade. För att illus- trera kapitalvinsternas betydelse redovisas utvecklingen med och utan kapitalvinster. Om inget annat anges avses justerad disponibel inkomst inklusive kapitalvinster. Relativ inkomst: Medianvärdet av ekonomisk standard i den aktuella gruppen i förhållande till medianvärdet för totalbefolkningen. Deciler: Populationen delas in i tio lika stora grupper sorterade efter stigande inkomst. Det mittersta värdet, gränsen mellan den femte och sjätte decilen, utgör medianen i populationen. Percentiler: Som deciler, men populationen delas in i 100 lika stora delar. Hushållstyper: Populationen delas in efter hushållets sammansättning med avseende på antal barn och antal vuxna. Barn: Enligt SCB:s nya definition är barn individer . I denna bilaga definieras dock barn omväxlande som eller som . Vilken definition som gäller framgår av texten. Löneskillnader mellan kvinnor och män kan delvis förklaras av skillnader avseende ålder, utbildningsnivå, arbetstid, sektor och yrke. SCB beräknar därför löneskillnader mellan kvinnor 2005/06:100 BILAGA 3 och män där dessa strukturella skillnader rensas bort genom s.k. standardvägning.29 Den åter- stående oförklarade löneskillnaden kan bero på diskriminering och/eller andra faktorer. ingår inte statlig sektor till följd av byte av yrkesklassificering. Inkomstandelar: För att beskriva utvecklingen för individer i olika delar av inkomstfördelningen används ofta inkomstandelar. Dessa inkomst- andelar beräknas som den andel av de totala inkomsterna som en viss grupp förfogar över. Decilkvot: Inkomsten (vid övre decilgränsen) bland dem med högre ekonomisk standard dividerad med inkomsten för dem med lägre standard. Gini-koefficient: Det vanligaste måttet på ojämnheten i inkomstfördelningen, vilket kan anta ett värde mellan noll och ett. Koefficienten beräknas utifrån Lorenz-kurvan, vilken defi- nieras utifrån den kumulativa inkomsten från den fattigaste till den rikaste individen i populationen. Om perfekt jämlikhet råder har alla exakt lika stora inkomster och Gini- koefficienten antar värdet noll. Vid maximal ojämnhet antas värdet ett. Ett annat sätt att beskriva måttet är att det anger den del av inkomstsumman som måste omfördelas för att total jämnhet i fördelningen ska uppnås.30 Mått på ekonomiska drivkrafter Marginaleffekt: Den andel av en marginell inkomstökning som faller bort till följd av ökad skatt, ökade avgifter och minskade bidrag.31 Beräkning av marginaleffekter har utförts med hjälp av FASIT-modellen, efter en tänkt in- komstökning på . För personer med socialbidrag antas att bidraget minskas när löneinkomsten ökar. Förtidspensionärer antas kunna öka sin arbetstid i den utsträckning som här är aktuell utan att pensionen reduceras. Ersättningsgrad: Den andel av den disponibla inkomsten som hushållet får behålla när 29 För mer läsning om standardvägning vid undersökning av löneskillnader mellan kvinnor och män se SCB Information om utbildning och arbetsmarknad 2004:2, Löneskillnader mellan kvinnor och män i , ansatser till beskrivning med hjälp av den officiella statistiken. 30Fördelningspolitikens mål och medel, Bilaga 8 till LU 2003, SOU 2003:20. 31För en djupare beskrivning se (1998), Marginaleffekter i . individen går från arbete till arbetslöshet eller sjukskrivning. Ersättningsgraden visar hur hus- hållets ekonomiska standard förändras och är beroende av hushållets alla inkomster.32 Fördelningspolitiska nyckeltal Förmögenhetskoncentration: Andel av hela nettoförmögenhetssumman, värderad till mark- nadsvärde, som ägs av de en procent rikaste hus- hållen. Andel med svag ekonomi: Andelen av samtliga individer som har en eko- nomisk standard understigande av medianen. Nyckeltalet Andel barn med svag ekonomi definieras på samma sätt men gäller för barn . Barn relativ standard: Medianen för ekonomisk standard för barn dividerat med ekonomisk standard för samtliga hushåll. Ekonomiskt marginaliserade: Personer som under i rad har fått av sin disponibla inkomst från arbets- marknadsstöd, sjukförsäkring, förtidspension, bostadsbidrag eller socialbidrag. HEK är en urvalsundersökning som genomförs i huvudsakligt syfte att ge en tydlig bild av den disponibla inkomstens fördelning bland olika hushåll samt för att belysa inkomst- strukturen. HEK bygger på årliga tvärsnitt av befolkningen, vilket innebär att det inte är samma individer som studeras . Urvalet består av individer som är eller äldre bland samtliga hushåll och individer som var folk- bokförda i landet under under- sökningsåret. Både urvalspersonen och tillhö- rande hushållsmedlemmar ingår i undersök- ningen. Uppgifterna i HEK samlas in från deklarationsuppgifter, telefonintervju och olika administrativa register.33