prop · GT03124 · 2006-03-01 00:00:00 — Kronofogdemyndigheterna överlämnar i genomsnitt cirka 700 ärenden om skuldsanering till tingsrätterna. Med förslaget i avsnitt 4.1.2 kommer tingsrätterna att bli av med dessa ärenden. Som har be- rörts i det föregående har arbetsinsatsen inklusive den administrativa hanteringen av dessa ärenden ofta varit tämligen tidskrävande. Förslaget i avsnitt 4.1.3 innebär på motsvarande sätt att tingsrätterna blir av med handläggningen av cirka 500 omprövningsärenden . Dessa ärenden är ofta mycket tidsödande för tingsrätten att handlägga. Inte minst beror detta på att tingsrätterna till skillnad från krono- fogdemyndigheterna saknar datastöd för beräkningen av gäldenärens förbehållsbelopp och för framtagandet av en eventuellt justerad betal- ningsplan. Propositionens förslag innebär emellertid också att kronofogdemyn- dighetens beslut om skuldsanering och beslut vid en omprövning skall kunna överklagas till tingsrätten. Härmed uppstår således kostnader för handläggningen av dessa nya typer av överklaganden. klaganden kan antas komma att uppgå till cirka 600 . Bedöm- ningen grundas på antagandet att högst hälften av de ärenden som enligt den nuvarande ordningen överlämnas till tingsrätterna (700 st) kommer att överklagas och på att samma överklagandefrek- vens gäller för de ärenden om omprövning som enligt den nuvarande ordningen prövas av tingsrätterna (500 st). Ett överklagat ären- de kommer dock inte bli hanteringsmässigt lika tidskrävande som ett överlämnat ärende eller ett omprövningsärende enligt den nuvarande ordningen. Det kommer t.ex. inte att vara nödvändigt för tingsrätterna att alltid hålla ett sammanträde eller att höra samtliga borgenärer innan beslut fattas. Mot den nu angivna bakgrunden gör regeringen bedömningen att förslagen i propositionen sammantaget kommer att leda till en minskad arbetsbörda och en därmed sammanhängande kostnadsbesparing för tingsrätterna. Som påpekar i sitt remissvar är det dock svårt att uppskatta i vilken mån den minskade ärendemängden kommer att leda till reella kostnadsminskningar för de enskilda domstolarna, bl.a. eftersom kostnaderna för ett mål eller ärendes handläggning till stor del är fasta. Enligt regeringen bör emellertid kostnadsminsk- ningarna för tingsrätterna, i vart fall, kunna bedömas svara mot de utgiftsökningar som reformen medför för och krono- fogdemyndigheterna. Möjligheterna för att den förändrade mål- strukturen skall få ett större genomslag i form av minskade kostnader för domstolarna bör också öka . Det är därför möjligt att den effektivare ärendehanteringen som reformen möjliggör kan medföra att det sammantaget uppstår en kostnadsbesparing för staten. Regeringen avser att återkomma till i budgetpropositionen för med förslag till de anslagsförändringar som reformen för med sig. Det nuvarande skuldsaneringsförfarandet bygger delvis på att det all- männa på olika sätt bistår skuldsatta personer med att komma till rätta med sina ekonomiska problem. Regeringens förslag innebär inga större förändringar i denna del. Kommunerna skall således även vara det offentliga organ som skall lämna råd och anvis- ningar till skuldsatta personer. Förslaget att kommunerna också skall lämna råd och anvisningar under en skuldsanering kan sägas innebära en precisering av en skyldighet som i princip redan finns. Som utredningen har konstaterat ägnar de kommunala rådgivarna en inte obetydlig del av sin arbetstid åt att hjälpa potentiel- la skuldsaneringsgäldenärer med egenförsöket. Förslaget att slopa egenförsöket som ett krav för skuldsanering innebär att rådgivarna inte kommer att behöva ägna lika mycket arbetstid åt denna typ av hjälp. Därmed kommer resurser att frigöras så att möjligheten att lämna råd och anvisningar före och under en skuldsanering förbättras. Härtill kommer att kommunen i sin egenskap av borgenär, i likhet med andra aktörer på borgenärssidan, genom förslaget att avskaffa egenförsöket kan förväntas få minskade administrativa kostnader för skuldsaneringsförfarandet (se närmare nedan). Enskilda och offentliga borgenärer Som redogjorts för i avsnitt 4.1.1 har kravet på gäldenärens egenförsök medfört en resursmässigt krävande hantering för kreditgivare, inkasso- företag och andra enskilda och offentliga organ på borgenärssidan. Förslaget att man vid den allmänna skälighetsbedömningen inte längre särskilt skall beakta de ansträngningar gäldenären har gjort för att på egen hand söka nå en uppgörelse med sina borgenärer kan förväntas innebära att de berörda företagen och offentliga aktörerna kommer att få ett minskat antal förslag till uppgörelser från gäldenärerna själva. Detta kommer i sin tur medföra minskade administrativa kostnader för samtliga borgenärsaktörer. Lagen ersätter skuldsaneringslagen (1994:334). Även om många be- stämmelser lag har överförts oförändrade till den nya lagen, har det av lagtekniska och systematiska skäl ansetts mest lämpligt med en ny skuldsaneringslag. I stort har den gamla lagens struktur dock be- hållits. Inga ändringar har gjorts när det gäller t.ex. ansökan om skuld- sanering, förbud mot exekutiva åtgärder, verkan av skuldsanering och vissa övriga bestämmelser som tidigare betecknades 3337 §§. Andra bestämmelser, t.ex. rörande de allmänna villkoren för skuldsanering, regleringen av vilka skulder som omfattas och bestämmelserna om innehållet i en skuldsanering, har ändrats i vissa hänseenden. Flera be- stämmelser har också överförts till den nya lagen med endast redaktio- nella ändringar. För en mer utförlig kommentar till den reglering som kvarstår oförändrad i sak hänvisas till prop. 1993/94:123 och bet. 1993/94:LU26. 1 § Skuldsanering innebär att en gäldenär helt eller delvis befrias från ansvar för betalningen av de skulder som omfattas av skuldsaneringen. Om ackord och konkurs finns särskilda bestämmelser. Paragrafen innehåller en övergripande beskrivning av innebörden av en skuldsanering enligt lagen. Bestämmelsen kompletteras genom reg- leringen i framför allt 9 och 23 §§. Paragrafen motsvarar ordagrant 2 § skuldsaneringslag. 2 § prövar ärenden om skuldsanering och ärenden om omprövning av ett beslut om skuldsanering. Kommunen skall inom ramen för eller på annat sätt lämna råd och anvisningar i budget- och skuldfrågor till skuldsatta personer. dighet gäller även under skuldsaneringsförfarandet och för en betalningsplan enligt 9 §. skall stödja och ge vägledning för den budget- och skuld- rådgivning som kommunerna skall svara för. Paragrafen presenterar de myndigheter som är närmast inblandade i förfarandet och anger vilka uppgifter som åligger dessa. Bestämmel- serna i andra stycket motsvarar delvis 1 § andra meningen skuldsaneringslag. Mot bakgrund av att institutet frivillig skuldsane- ring har utmönstrats ur lagen har den definition av begreppet skuldsa- nering som tidigare fanns i 1 § första meningen tagits bort. Övervägan- dena finns i avsnitt 4.1 och 4.2. I första stycket anges att det är kronofogdemyndigheten som prövar ärenden om skuldsanering och om omprövning av ett beslut om skuld- sanering. Av 10 § framgår hos vilken kronofogdemyndighet en ansö- kan skall göras (jfr även 27 §). I andra stycket anges till en början att kommunen inom ramen för eller på annat sätt skall ge råd och anvisningar i budget- och skuldfrågor till skuldsatta personer. Någon större saklig förändring av kravet i förhållande till den tidigare skyldigheten enligt 1 § andra meningen lag är inte avsedd. Grundidén är att de kommuna- la rådgivarna genom olika former av ekonomisk rådgivning dels skall bidra till att förebygga överskuldsättning, dels skall hjälpa skuldsatta personer att finna en lösning på sina problem. Rådgivningsarbetet skall vara strukturerat och bygga på en väl underbyggd metodik. Inom ramen för sitt arbete skall rådgivarna bl.a. aktivt medverka till att en skuldsanering aktualiseras och bistå med råd och anvisningar vid en ansökan härom. Av lagen framgår uttryckligen att rådgivningsskyl- digheten gäller även under skuldsaneringsförfarandet hos kronofogde- myndigheten eller i domstol och för en betalningsplan enligt 9 §. Men rådgivarna skall ge råd till och verka för olika former av frivilliga uppgörelser även för gäldenärer som av en eller annan an- ledning inte kan eller vill komma i fråga för en skuldsanering enligt lagen. Kommunens skyldigheter innebär inte någon begränsning av krono- fogdemyndighetens ansvar för att, inom ramen för serviceskyldigheten enligt förvaltningslagen (1986:223), ge gäldenären de upplysningar som kan behövas, t.ex. om hur man ansöker om skuldsanering. I tredje stycket anges att skall stödja och ge vägledning för den budget- och skuldrådgivning som kommunerna enligt andra stycket skall svara för. Beträffande innebörden av detta övergripande ansvar hänvisas till övervägandena avsnitt 4.2.2. 3 § Vid skuldsanering enligt denna lag behöver hänsyn inte tas till föreskrifter om eftergift eller nedsättning i någon annan författning. En borgenär får utan hinder av föreskrifter i någon annan författning godta ett förslag om skuldsanering enligt denna lag. Paragrafen tydliggör att skuldsaneringslagen exklusivt reglerar förut- sättningarna för beviljande av skuldsanering. Paragrafen har utan änd- ringar överförts från 3 § skuldsaneringslag. Bestämmelsen i första stycket riktar sig i första hand till den beslu- tande myndigheten och slår fast att denna kan besluta om skuldsane- ring oberoende av vad som gäller om nedskrivning av fordringar enligt andra författningar. Andra stycket riktar sig först och främst till borgenärer som företrä- Prop. 2005/06:124 der det allmänna och innebär att dessa kan samtycka till en skuldsane- ring oberoende av vad som gäller enligt speciella eftergifts- och ned- sättningsregler. Allmänna villkor för skuldsanering 4 § Skuldsanering får beviljas en gäldenär med hemvist i som är fysisk person, om 1.gäldenären är på obestånd och så skuldsatt att han eller hon inte kan antas ha förmåga att betala sina skulder inom överskådlig tid, och 2.det är skäligt med hänsyn till gäldenärens personliga och ekonomiska för- hållanden att skuldsanering beviljas honom eller henne. Den som är folkbokförd i skall vid tillämpningen av första stycket anses ha hemvist i . Vid tillämpningen av första stycket 2 skall särskilt beaktas skuldernas ålder, omständigheterna vid deras tillkomst, de ansträngningar gäldenären har gjort för att fullgöra sina förpliktelser och det sätt på vilket gäldenären har medverkat under handläggningen av ärendet om skuldsanering. Paragrafen anger de grundläggande förutsättningarna för att skuldsane- ring skall kunna beviljas. Bortsett från den ändring som skett i tredje stycket motsvarar paragrafen i sak 4 § skuldsaneringslag. Kravet i första stycket 2 att det skall vara skäligt med hänsyn till gälde- närens personliga och ekonomiska förhållanden att skuldsanering be- viljas honom eller henne har behandlats i övervägandena avsnitt 4.3. Ändringen i tredje stycket innebär att det vid skälighetsprövningen inte särskilt skall beaktas de ansträngningar gäldenären har gjort för att på egen hand söka nå en uppgörelse med sina borgenärer. Avsikten är dock inte att man vid den allmänna skälighetsbedömningen helt skall bortse från betydelsen av att gäldenären gjort egna försök att komma överens med borgenärerna. Ordningen medför att ett eventuellt egen- försök vid den allmänna skälighetsbedömningen får beaktas som en omständighet bland andra och att bedömningen skall ske på ett friare och mer nyanserat sätt. Regleringen klargör att frånvaron av ett fullgott egenförsök i sig inte skall utgöra hinder mot att skuldsanering beviljas. Övervägandena i denna del finns i avsnitt 4.1.1. 5 § I fråga om den som är näringsidkare gäller, utöver villkoren i 4 §, att skuld- sanering får beviljas endast om det finns särskilda skäl med hänsyn till närings- verksamhetens ringa omfattning och enkla beskaffenhet. I paragrafen anges de tillkommande förutsättningarna för att fysiska personer som är näringsidkare skall kunna beviljas skuldsanering. Be- stämmelsen, som tillkom genom en lagändring , har utan sak- liga ändringar överförts från 4 a § skuldsaneringslag. 6 § En gäldenär som är ålagd näringsförbud enligt lagen (1986:436) om näringsförbud får inte beviljas skuldsanering. Detsamma gäller en gäldenär som tidigare beviljats skuldsanering, om det inte finns synnerliga skäl för skuldsane- ring. Paragrafen innehåller dels ett förbud mot skuldsanering för den som är Prop. 2005/06:124 ålagd näringsförbud (första meningen), dels en regel som kraftigt inskränker möjligheten att erhålla skuldsanering för den som har beviljats skuldsanering (andra meningen). Paragrafen har överförts oförändrad från 5 § skuldsaneringslag. 7 § En skuldsanering omfattar, om inte annat föreskrivs i denna lag, alla ford- ringar på pengar mot gäldenären som har uppkommit före den dag då beslut meddelas enligt 14 § andra stycket att inleda skuldsanering. Skuldsanering med- för att rätten till ränta eller dröjsmålsavgift på en sådan fordran bortfaller för tiden efter nämnda dag. Vid skuldsaneringen får det bestämmas att en fordran som avses i första stycket och som är beroende av villkor, inte är till beloppet fastställd eller inte är förfallen till betalning, inte skall omfattas av skuldsaneringen. I fråga om en sådan fordran får borgenären utan hinder av föreskrifter i annan författning bevilja anstånd med betalningen betalningsplanen enligt 9 § löper. En skuldsanering omfattar inte 1.en fordran på familjerättsliga underhåll, 2.en fordran för vilken borgenären har panträtt eller annan förmånsrätt enligt 6 eller 7 § förmånsrättslagen (1970:979) eller retentionsrätt, till den del säkerhe- ten räcker till för betalning av fordran, 3.en fordran för vilken borgenären, innan beslut om att inleda skuldsanering har meddelats, har fått förmånsrätt enligt 8 § förmånsrättslagen, när det gäller egendom som har tagits i anspråk vid verkställigheten, 4.en fordran som inte är förfallen till betalning och som är beroende av att borgenären tillhandahåller en motprestation, eller 5.en fordran som är tvistig. Bestämmelsen i tredje stycket 1 gäller inte när eller ett utländskt offentligt organ inträtt i den underhållsberättigades rätt till underhålls- bidrag. Paragrafen innehåller regler om vilka fordringar som omfattas av ett beslut om skuldsanering. Den har, utöver den ändringen att första stycket tredje meningen har utgått, överförts från 6 § skuld- saneringslag utan sakliga ändringar. Ändringen i första stycket innebär att det inte är möjligt att in- skränka skuldsaneringen till att avse skulder som har uppkommit före en viss tidigare tidpunkt än dagen för kronofogdemyndighetens inle- dandebeslut. Beträffande motiven till denna ändring hänvisas till över- vägandena avsnitt 4.4.2. Innehållet i en skuldsanering 8 § Alla fordringar som enligt 7 § omfattas av skuldsaneringen har lika rätt. Utan hinder av första stycket får en fordran 1.ges sämre rätt, om borgenären samtycker, eller 2.betalas före andra fordringar, om den efter fördelning enligt 9 § första stycket avser ett mindre belopp och det är skäligt med hänsyn till omfattningen av skulderna och övriga omständigheter. I 23 § finns bestämmelser om vad som skall gälla i fråga om fordringar som inte har anmälts i ärendet. Paragrafen anger vad som skall gälla för de fordringar som omfattas av Prop. 2005/06:124 skuldsaneringen. Paragrafen motsvarar, vid sidan om ändringen i andra stycket, i sak 7 § skuldsaneringslag. Huvudregeln framgår av första stycket och innebär att alla ford- ringar som omfattas av skuldsaneringen har lika rätt. Andra stycket har ändrats på så sätt att den tidigare möjligheten att undanta små fordringar från likabehandlingsprincipen och ge dem full utdelning har tagits bort. I stället har införts en uttrycklig bestämmelse om att betalningsplanen får utformas på det sättet att en borgenär, som efter det att fordringen har satts ned vid fördelningen endast har ett mindre kvarstående belopp att fordra, får sin fordran betald före andra fordringar. Detta kan ske genom att borgenären erhåller hela summan i början av betalningsperioden eller delbetalningar i färre rater, t.ex. en eller . En sådan mindre avvikelse från likabehand- lingsprincipen får göras om det är skäligt med hänsyn till omfattningen av skulderna och övriga omständigheter. Undantaget gäller endast för fordringar på mindre belopp. Härmed avses dels att fordringen är på ett mindre belopp i förhållande till övriga fordringar i ärendet, dels att fordringen är liten även i absoluta tal. En tidsmässig förtur åt små ford- ringar torde ganska sällan innebära någon beaktansvärd nackdel för övriga borgenärer, varför det relativt ofta torde finnas utrymme för att tillämpa undantaget. Fördelen med en tillämpning av undantagsregeln är att betalningsplanen kan utformas så att den administrativa om- gången i samband med betalningarna kan minimeras. Om gäldenären i ett visst fall bara har en eller ett fåtal fordringar som är på betydande belopp och därutöver ett mycket stort antal små fordringar som var för sig är sådana att de i och för sig skulle kunna omfattas av undantaget, kan dock en tillämpning av undantagsregeln anses oskälig i förhållande till den eller de borgenärer som har större belopp att fordra. Övervägandena i denna del finns i avsnitt 4.4.3. Ändringen i tredje stycket har tillkommit som en följd av att preklu- sionsbestämmelsen om nedsatta och okända fordringar har flyttats till 23 §. Den är således endast av redaktionellt slag. 9 § Vid en skuldsanering skall det bestämmas 1.vilka fordringar som enligt 7 § skall omfattas av skuldsaneringen, 2.vad som enligt 8 § skall gälla för dem, 3.vilket belopp som skall fördelas mellan borgenärerna, och 4.en betalningsplan som visar när och hur kvarstående belopp av varje borge- närs fordran skall betalas. Det belopp som skall fördelas mellan borgenärerna skall bestämmas så att skuldsaneringen tar i anspråk gäldenärens samtliga tillgångar och inkomster efter avdrag för vad som skall förbehållas gäldenären för dennes och dennes familjs försörjning. Därvid skall bestämmelserna i 7 kap. 4 och 5 §§ utsöknings- balken om förbehållsbelopp vara vägledande. Det får bestämmas vid skuldsane- ringen att förbehåll även skall göras för betalning av en fordran som, enligt 7 § tredje stycket eller beslut som fattas med stöd av 7 § andra stycket, inte omfattas av skuldsaneringen. Av fördelningen enligt första stycket 3 skall det framgå hur stor procentandel av fordringarnas belopp som skall kvarstå. Den betalningsplan som skall bestämmas enligt första stycket 4 skall löpa , om det inte finns särskilda skäl att bestämma . Paragrafen anger vad som skall bestämmas vid ett beslut om skuldsa- Prop. 2005/06:124 nering. Den motsvarar, vid sidan om ändringen i fjärde stycket, 8 § i Övervägandena till ändringarna i fjärde stycket finns i avsnitt 4.5.3. Fjärde stycket har ändrats på det sättet att möjligheten att i samband med beslutet om skuldsanering bestämma för betalnings- planen än har tagits bort. Däremot kvarstår möjligheten att be- stämma , om det finns särskilda skäl. Vid beslutet om skuldsanering kan alltså aldrig bestämmas att betal- ningsplanen skall löpa än . I samband med ändring av ett beslut om skuldsanering är det dock möjligt att förlänga löptiden för betalningsplanen till som längst (se 26 §). 10 § En ansökan om skuldsanering skall göras skriftligen hos kronofogdemyn- digheten i den region där gäldenären är bosatt. Är gäldenären inte bosatt i Sve- rige, skall ansökan göras hos i . Har ansö- kan gjorts hos en kronofogdemyndighet som inte är behörig, skall ärendet genast lämnas över till den kronofogdemyndighet som enligt handlingarna är behörig. Ansökan skall vara egenhändigt undertecknad av gäldenären. Paragrafen innehåller vissa regler om ansökans form och om forum. Den har utan sakliga ändringar överförts från 9 § skuldsane- ringslag. 11 § Ansökan skall innehålla 1.de uppgifter om gäldenären som anges i 33 kap. 1 § första och andra styckena samt uppgift som visar att gäldenären har hemvist i , 2.en förteckning över gäldenärens tillgångar och skulder med uppgift om var- je borgenärs namn, person- eller organisationsnummer, postadress och telefon, 3.uppgift om gäldenärens inkomster och utgifter, 4.uppgift om förhållanden som avses i 4 § tredje stycket, och 5.de uppgifter om gäldenärens och dennes familjs personliga och ekonomiska förhållanden som i övrigt är av betydelse för prövning av frågan om skuldsane- ring skall inledas. Uppgifterna enligt första stycket skall lämnas av gäldenären på heder och samvete. Paragrafen innehåller regler om vad en ansökan om skuldsanering skall innehålla. Den har överförts oförändrad i sak från 10 § skuldsaneringslag. 12 § Om en ansökan är bristfällig, skall kronofogdemyndigheten förelägga gäl- denären att avhjälpa bristen. Av föreläggandet skall det framgå att ansökan kan avvisas om föreläggandet inte följs. Föreläggandet behöver inte delges. skall avvisa en ansökan om skuldsanering, om den är så bristfällig att den inte kan läggas till grund för prövning i sak och gäldenä- ren inte har följt ett föreläggande att avhjälpa bristen. Paragrafen innehåller regler om komplettering av en ansökan och om Prop. 2005/06:124 att en bristfällig ansökan om skuldsanering i vissa fall skall avvisas. Den har överförts oförändrad från 11 § skuldsaneringslag. 13 § Om det framgår av ansökan om skuldsanering eller annan tillgänglig utred- ning att gäldenären inte uppfyller villkoren enligt 4 eller 5 § eller inte får bevil- jas skuldsanering på grund av 6 §, skall kronofogdemyndigheten avslå ansökan. Om det, sedan beslut har meddelats enligt 14 § andra stycket om att inleda skuldsanering, framkommer att förutsättningarna för skuldsanering enligt denna lag inte är uppfyllda, skall kronofogdemyndigheten avslå ansökan. Ansökan får också avslås, om gäldenären inte inställer sig personligen vid ett sammanträde eller om gäldenären i övrigt inte medverkar vid ärendets handläggning. Paragrafen anger under vilka förutsättningar en ansökan om skuldsane- ring skall avslås. Den motsvarar 12 § skuldsaneringslag. I första stycket har införts en hänvisning även till 5 §, som innehåller de tillkommande kraven för skuldsanering för den som är näringsid- kare. Den tidigare avsaknaden av en sådan hänvisning torde ha berott på ett förbiseende i samband med införandet av bestäm- melsen i 4 a §. Ändringen har alltså tillkommit i förtydligande syfte. Ändringen i andra stycket är rent redaktionell och har tillkommit som en följd av ändringen i 14 §. 14 § skall i den utsträckning det behövs inhämta upp- lysningar om gäldenärens personliga och ekonomiska förhållanden från andra myndigheter. får också, om det finns särskilda skäl, hålla ett sammanträde enligt 17 § för att avgöra om skuldsanering skall inledas. Om kronofogdemyndigheten inte enligt 12 § avvisar eller enligt 13 § första stycket avslår en ansökan om skuldsanering, skall myndigheten besluta att skuldsanering skall inledas. Paragrafen anger förutsättningarna för kronofogdemyndighetens beslut att inleda skuldsanering och vilken utredning som skall föreligga inför det beslutet. Den har utan sakliga ändringar överförts från 13 § skuldsaneringslag. 15 § När ett beslut har meddelats om att inleda skuldsanering skall kronofogde- myndigheten genast genom en kungörelse i Post- och uppma- na var och en som har en fordran mot gäldenären att skriftligen anmäla den till kronofogdemyndigheten senast en månad för kungörelsens införande. Om det finns särskilda skäl, kan kronofogdemyndigheten införa kungörelsen även i en eller flera ortstidningar. kan också förlänga fristen , om det finns särskilda skäl. Paragrafen innehåller regler om kungörelse av kronofogdemyndighe- tens beslut om att inleda skuldsanering. Den har utan sakliga ändringar överförts från 14 § skuldsaneringslag. 16 § Har skuldsanering inletts, skall kronofogdemyndigheten se till att ärendet blir så utrett som dess beskaffenhet kräver.