prop · GT03110 · 2006-03-22 00:00:00 — Det är viktigt att den enskilde inte faller ur trygghetssystemen på grund av att samarbetet mellan arbetsförmedlingen och inte fungerat. I syfte att fler personer med behov av samordnade rehabili- teringsinsatser återgår i arbete har regeringen uppdragit till och att upprätta en gemen- sam verksamhets- och handlingsplan för arbetslivsinriktad rehabilitering av arbetslösa sjukskrivna. I regleringsbrevet för till AMS och har regeringen förtydligat att myndigheterna inom ramen för handlingsplanen även skall verka för att personer med akti- vitetsersättning eller tidsbegränsad sjukersättning återfår arbetsförmågan och får ett arbete. På regional nivå skall försäkringsdelegationerna till- sammans med berörda myndigheter såsom länsarbetsnämnd, landsting och kommun, fatta beslut om samverkan och finansiell samordning i enlighet med dessa planer. Finansiell samordning ger de fyra myndig- heterna möjlighet att samordna resurser i samordningsförbund som har i uppgift att prioritera insatser för människor som har behov av sam- ordnade rehabiliteringsinsatser. bedrivs finansiell sam- ordning i 57 kommuner. I regleringsbrevet för har regeringen givit i uppdrag att tillsammans med AMS och Social- styrelsen stödja utvecklingen av finansiell samordning. Förbundet och landsting skall ges möjlighet att delta i detta uppdrag. Samverkan mellan arbetsförmedlingen och kommer att stärkas ytterligare framöver. och Arbetsmarknads- styrelsen gavs i uppdrag av regeringen att inom ramen för en pilotverksamhet i samverkan genomföra nya och förstärkta insatser för att alla försäkrade som är långtidssjukskrivna eller uppbär aktivitetsersättning eller tidsbegränsad sjukersättning. Syftet är att underlätta deras återgång till arbetet och insatserna skall omfatta samtliga personer i nämnda målgrupper senast vid utgången av . Även om uppgifterna inte är jämförbara så visar de att antalet personer med stöd från socialförsäkringen som är riktat till personer med funktionshinder successivt har ökat. Tydliga skillnader kan avläsas i antalet kvinnor respektive män som får stöd från socialförsäkringen. Detta gäller såväl fördelningen av beviljade vård- bidrag till barn med funktionshinder som ersättningar till vuxna. Sam- tidigt saknas kunskap om orsakerna till dessa skillnader. Tänkbara skill- nader kan vara att typerna av funktionshinder skiljer mellan könen, att funktionshindren uppstår vid olika åldrar och att kvinnor lever än män. skall enligt uppdrag från regeringen integrera könsperspektivet i tillämpningen av socialförsäkringen. I uppdraget ingår att utarbeta metoder för hur handläggarna skall bemöta den enskilde och handlägga sjukförsäkringsärenden likformigt och rättssäkert oavsett den försäkrades kön. Uppdraget skall redovisas . Den tillfälliga föräldrapenningen och vårdbidraget har byggts ut successivt . Detta har medfört att de förutsättningar som grundar rätt till tillfällig föräldrapenning för vård av sjukt barn i vissa fall är svåra att samordna/avgränsa mot rätten till vårdbidrag. Detta har bland Skr. 2005/06:110 annat uppmärksammats i samband med införandet av en fjärdedels vård- Regeringen avser att ta initiativ till en översyn av lagen om handikappersättning och vårdbidrag. De frågor som rör samordning/gränsdragning mellan den tillfälliga föräldrapenningen och vårdbidrag respektive handikappersättning bör ses över i detta samman- hang. Inom pågår ett arbete att närmare belysa ekonomiska konsekvenser av att leva med ett funktionshinder. Till detta arbete har knutits en referensgrupp med personer från , Social- styrelsen och . En redovisning av detta arbete kommer att ske . Sammanfattning och slutsats: Stora insatser har gjorts och för- bättringar har skett på transportområdet. Brukarundersökningar visar att funktionshindrades tillgänglighet till transportsystemet som helhet har ökat. Målet att kollektivtrafiken bör vara tillgänglig för personer med funktionshinder är införlivat ett av transportpolitikens etappmål. betalats ut i statsbidrag för direkta åtgärder inom gick bidragen framförallt till utveckling av fordon medan de senaste årens bidrag främst använts till att åtgärda busshållplatser. Regeringen anser att det behövs en natio- nell kraftsamling för att nå målet om en tillgänglig kollektivtrafik Mål och åtgärder enligt handlingsplanen (prop. 1999/2000:79): , , och utses till sek- Tillgängligheten till transportsystemet bör fortlöpande förbättras och beaktas vid all planering och upphandling av infrastruktur, färdmedel och övriga tjänster. Kollektivtrafiken bör göras tillgänglig för personer med funktionshinder Se över och skärpa föreskrifter om tillgänglighet till färdmedel. Hur tillgänglig är kollektivtrafiken ur brukarnas perspektiv? Rikstrafiken, trafikverken och genomför årliga mätningar av funktionshindrades möjlighet att utnyttja transportsystemet. Undersökningarna bygger på självskattningar i vilken mån man kan resa med eller utan besvär. Undersökningarna mäter således enbart hur perso- ner med funktionshinder upplever tillgängligheten till transportsystemet. De består av ett selektivt urval och har pågått alltför för att tillåta några statistiskt säkra slutsatser om utvecklingen. Den bild som likväl framträder ger vissa indikationer på hur personer med funktionshinder upplever tillgängligheten till transportsystemet. Den senaste undersök- ningen visar att reseförhållandena i allmänhet har förbättrats. Av de brister som redovisas i undersökningarna förefaller följande finnas inom samtliga transportslag: -information på stationen och terminalen, -möjligheterna att vistas inom stationen samt finna en plats om- bord på färdmedlet utan att besväras av astma- eller allergifram- kallande faktorer, -information ombord på fordonet. Enligt den senaste undersökningen som gjorts på vägtransportområdet upplever av de funktionshindrade att de kan resa obehindrat, medan uppger att de kan resa med vissa besvär. reser en större andel rörelsehindrade med buss eller spår- vagn. Denna grupp har således fått en något större tillgänglighet till kollektivtrafiken på väg. Även fler astmatiker uppger i den senaste undersökningen att de har möjlighet att resa jämfört med tidigare mätningar. Tendensen visar alltså på en ökande förmåga när det gäller rörelsehinder och astmatiker medan övriga grupper i stort sett uppvisar oförändrade förhållanden. Andelen nöjda kunder mätning är . De brister som personer med funktionshinder upplever i samband med kollektivtrafik på väg är informationen ombord, att finna platser ombord och på terminalerna utan astma- och allergiframkallande faktorer, att ta del av information om avgångs- och ankomsttider samt att röra sig ombord. De senaste årens undersökningar visar att reseförhållan- dena förbättrats och att resandet bland personer med funktionshinder har ökat. I den senaste undersökningen av tillgängligheten till transporter på järn- väg uppger av de funktionshindrade att de kan resa obehindrat med tåg. uppger att de kan resa med vissa besvär. Störst andel med förmåga att resa finns hos astmatiker, döva och hörsel- skadade. Även rörelsehindrade har i hög utsträckning förmåga att resa, medan möjligheterna att resa är mindre bland personer med synskador och personer med mer än ett funktionshinder. I den senaste undersök- ningen uppger av de tillfrågade att de är nöjda med den senaste resan med tåg. De problem som personer med funktionshinder fortfarande upplever vid resor med tåg är möjligheten att ta del av infor- mation på stationen, att vistas inom stationen och på tåget utan att utsättas för astmaframkallande faktorer, beställa ledsagning och att ta sig till tåget, inhämta information vid planering av resan samt ta del av information på tåget. har reseförhållandena varit i stort oför- ändrade. När det gäller persontransporter med flyg, uppger av de till- frågade att de kan resa helt utan besvär, uppger att de kan resa med vissa besvär. Undersökningen ger vid handen att fram- förallt rörelsehindrade och astmatiker tycks ha fått en ökad tillgänglighet till flyg, medan övriga grupper i stort sett uppvisar oförändrade för- hållanden. Andelen nöjda kunder var . De problem som personer med funktionshinder upplever i samband med flygresor är informationen på flygplatsen och ombord på planet samt att vistas på terminalen och ombord på flygplanet utan att drabbas av astmafram- kallande faktorer. Vid transporter till sjöss uppger av de tillfrågade att de kan genomföra en resa utan besvär. uppger att de skulle kunna resa men det skulle vara förknippat med besvär. Den senaste undersökningen visar att tillgängligheten till båtresor i stort sett är oförändrad med undantag för rörelsehindrade där andelen som kan resa med eller utan besvär har ökat. Andelen nöjda kunder som reser till sjöss ligger på . De hinder som personer med funktionshinder framförallt upplever i samband med båtresor är att finna en plats ombord och på färjeterminalen utan att utsättas för astma- och allergifram- kallande faktorer, att ta del av information ombord på färjeterminalen och båten samt att förflytta sig på båten Myndigheternas sektorsansvar har lagts fast i respektive instruktion. Till skillnad från övriga sektorsmyndigheter sammanfaller Transportmyndig- heternas mål för det handikappolitiska arbetet med de transportpolitiska målen. har tagit fram standarder för fysisk utformning. har betalats ut i statsbidrag för direkta åtgärder inom kollektivtrafiken. har mycket av stats- bidragen gått till utveckling av fordon medan de senaste årens bidrag främst har använts till att åtgärda busshållplatser. Statsbidragen har vidare använts till åtgärder såsom utbildning av trafikpersonal, stationer och resecentra, spårvagnsstationer, informations- och betalsystem, specialfordon, spårvagnar, beställningscentraler anslutningsvägar m.m. Vidare har tillsammans med låtit göra en be- dömning av vilka åtgärder som behövs för att avlägsna hinder för användbarhet på stationer, hållplatser och fordon. För att kunna uppnå målet om en tillgänglig kollektivtrafik anför i sin omvärldsanalys att det är viktigt att tydliggöra handikappmålet för för att veta vad det är man arbetar mot. En samverkan med andra aktörer, inte minst övriga trafikverk, anses vara en nödvändighet. Sektorsarbetet bör ha en mer pådrivande, stödjande och kunskaps- utvecklande inriktning och fler nationella samarbetsprojekt är nödvän- diga för att påskynda utvecklingen. har utvecklat en handlingsplan för en verksamhet och för- valtning som är användbar och öppen för personer med funktionshinder. Syftet med handlingsplanen är att skapa gemensamma definitioner och mål för området funktionshindrades tillgänglighet. I handlingsplanen förtydligas även ansvarsområde. har tagit fram och givit ut råd och riktlinjer Vägledning för utformning av den fysiska miljön för funktionshindrade. När det gäller trafikinformation på stationer, har ett omfattande utbyte av plattformsskyltar och monitorer till stor del genom- förts. Arbete pågår också med att ta fram lösningar för att presentera trafikinformation via webb, wap- och SMS-tjänster. Vidare arbetar tillsammans med i för att ta fram en interaktiv terminal enligt principen Design för alla. har bildat ett nationellt råd, tillgänglighetsrådet, med repre- sentanter från ett flertal handikapporganisationer som möts . deltar även i . I omvärldsanalys görs likväl bedömningen att potentialen är stor att förbättra möjligheten för personer med funktionshinder att använda tåg. Ett problem är att det finns ett stort antal äldre fordon och att utbytestakten är långsam. Luftfartsstyrelsen, som övertog sektorsansvaret från , menar i sin omvärldsanalys att den väl utvecklade ledsagar- servicen som finns på alla flygplatser leder till att de allra flesta kan resa med flyg. Tillgänglighetsförbättringar sker kontinuerligt på landets flyg- platser. och flygplats har bl.a. utrustats med särskilda hjälpmedel för ombordstigning för rörelsehindrade passagerare, rullstols- hissar som tar rullstolar från bryggan till marken, lyft på handikapp- toalett, handikappbuss, bärselar och bärstolar. Svårigheter att tillägna sig information på flygplatserna är utmärkande på de större terminalerna. har med anledning av detta utvecklat en skyltmanual med lättillgänglig text och lättförståeliga picto- gram. Luftfartsstyrelsen har utvecklat en vägledning för luftfartens aktö- rer för tillgänglighet till flyget. Den bygger på en sammanställning av de internationella regler och rekommendationer som utvecklats inom luft- farten i syfte att tillförsäkra passagerare med funktionshinder god till- gänglighet till flyget. har aktivt deltagit i (VGR) projekt som bl.a. omfattade råd och riktlinjer för hur sjöfartsterminaler, större passagerarfartyg och skärgårdsbåtar skall vara utformade. har varit vägledande för fortsatta arbete på det nationella planet. Verket har vidare fortlöpande kontakter med rederier som plane- rar att bygga nya passagerarfartyg och en handbok har utformats i enlig- het med de nya föreskrifterna om handikappanpassning av passagerar- fartyg. konstaterar i sin omvärldsanalys att operatörer blir allt bättre på att informera om tillgänglighet för personer med funk- tionshinder, både på fartyg, inom terminaler och på bryggor. Målet om tillgänglig kollektivtrafik Målet att kollektivtrafiken bör vara tillgänglig för personer med funk- tionshinder är införlivat som ett av transportpolitikens etappmål. Målet är infört i trafikmyndigheternas regleringsbrev och återrappor- teringskravet innebär att myndigheterna skall redovisa andelen kvinnor och män med funktionshinder som kan utnyttja transportslaget. Dessutom skall myndigheterna redovisa de åtgärder som vidtagits inom sektorn i syfte att öka tillgängligheten för dessa grupper. Utöver det skall myndigheterna redovisa återstående brister, behov av åtgärder och pla- nerade insatser för att nå etappmålet om en tillgänglig kollektivtrafik för personer med funktionshinder . Krav på tillgänglighet vid upphandling av kollektivtrafik Kollektivtrafik inom länen upphandlas av trafikhuvudmän. stäl- ler alla kommuner och trafikhuvudmän krav på att färdmedel skall vara tillgängliga för personer med funktionshinder i sina upphandlingar av kollektivtrafik. Rikstrafiken har i uppdrag att upphandla långväga kollek- tivtrafik som inte bedrivs av trafikhuvudmännen, eller de kommersiella trafikutövarna, men som är transportpolitiskt motiverat. I sina upphand- lingar ställer Rikstrafiken särskilda krav på att färdmedel skall vara till- gängliga för personer med funktionshinder. Skärpta föreskrifter om tillgänglighet till färdmedel inom olika trafikslag har, i enlighet med rådets direktiv /85/EG av , det s.k. bussdirektivet, utfärdat nya föreskrifter för bussar som trädde 2003. Enligt bussdirektivet skall bussar byggda för stadstrafik vara tillgängliga för rörelsehindrade. föreskrifter (VVFS 2003:22) ställer däremot högre krav än buss- direktivet, vilket innebär att alla låggolvsbussar som kör i linjetrafik skall vara tillgängliga för rörelsehindrade. Utöver det har föreskrifterna skärpts för färdtjänstfordon samt vägar och gångvägar. har utformat råd och riktlinjer för anpassningen av fordon till de behov som personer med funktionshinder har. På järnvägssidan pågår inom EU ett arbete om en förordning om internationella tågresenärers rättigheter och skyldig- heter. I förordningen ingår bl.a. funktionshindrades rätt till assistans i samband med tågresor. Både Luftfartstyrelsens och verk- samhet bestäms till stor del av internationell lagstiftning vilket gör det svårt att på nationell nivå utfärda föreskrifter som inte är förankrade på internationell nivå. har inga nya föreskrifter utfär- dats av eller Luftfartsstyrelsen. En förordning om funk- tionshindrades rättigheter i samband med flygresor har förhandlats och beslutats i EU . har i enlighet med rådets direktiv /24/EG av om ändring av rådets direktiv /18/EG om säkerhets- bestämmelser och säkerhetsnormer för passagerarfartyg, utarbetat nya föreskrifter som skärper de hittillsvarande reglerna om handikappanpass- ning för passagerarfartyg. De nya föreskrifterna trädde 2004. Rikstrafiken har i samverkan med de fyra trafikverken och utarbetat råd och riktlinjer för transportslagsövergripande gemensamma funktioner på stationer och terminaler. De gemensamma funktionerna omfattar information, biljett och bokning, personlig service/ledsagning, samordning och samverkan mellan aktörer samt den fysiska utform- ningen vid terminaler och stationer. Med anledning av beslut om den nationella handlingsplanen för handikappolitiken har trafikmyndigheterna fått en rad olika uppdrag. Rikstrafiken fick i uppdrag att utreda förutsättningarna för ett nationellt nät av tillgänglig kollektivtrafik samt utarbeta en plan för hur och när förändringarna måste genomföras fram . Uppdraget konkre- tiserades i projektet . Projektet har varit ett samarbetsprojekt mellan Rikstrafiken, de fyra trafikverken, Svenska Lokaltrafikföre- ningen, , Tåg i Bergslagen, Samtrafiken och Handikappför- bundens Samarbetsorgan och redovisades till regeringen . Utifrån de erfarenheter och kunskaper som inhämtats från projektet har trafikverken och Rikstrafiken utformat en gemensam strategi för hur målet skall kunna uppnås. I strategin definierades vad som avses med ett tillgängligt transportsystem. I den gemensamma strategin nämns även fem transportslagsöver- gripande problemområden med funktioner på stationer och terminaler. -Samordning av trafikaktörernas verksamheter -Biljett och bokning -Fysisk utformning av färdmedel och stationsanläggningar har Rikstrafiken, på uppdrag av regeringen, en råd- givande delegation för handikappfrågor. Ledamöter i delegationen är representanter från samtliga trafikverk, Kommuner och Lands- ting, , , , , , och fem handikapporganisationer utsedda av Handikappför- bundens samarbetsorgan (HSO). har genom tillgänglighetscentret deltagit i delegationens möten . Den rådgivande delegationen fungerar som en informationskanal och ett forum för beredning och förankring av ärenden på en bredare front. samarbetar Rikstrafiken med och de fyra trafikverken i den informella arbetsgruppen Handsam. funktion är att bidra till att tillgänglighet inom hela transportsystemet för personer med funktionshinder samordnas och kommuniceras till berörda parter både nationellt och internationellt. Ett resultat av samarbetet i Handsam är den transportslagsövergripande gemensamma undersök- ningen av kollektivtrafikens användbarhet för personer med funktions- hinder som genomförs . och har bedrivit ett stationsvärdsprojekt på stationen i i sam- arbete med Jernhusen, Dalatrafik, ett flertal tågoperatörer och kommun. fick Rikstrafiken i uppdrag att utreda hur den bemötande- utbildning som tagits fram inom ramen för Hela Resan projektet lämp- ligast kunde administreras, organiseras och genomföras. Rikstrafikens utgångspunkt har varit att utbildningsmaterialet skall få användas fritt av dem som önskar ta del av det. Parallellt med uppdraget har Rikstrafiken arbetat tillsammans med HSO och utbild- ningsstöd (Sisus) för att färdigställa bemötandeutbildningen. Utbild- ningsmaterialet finns att ladda ner från Rikstrafikens och HSO:s hem- sidor. Ett omfattande informationsarbete för att sprida kunskapen om vikten av bemötande och tillgången till material har skett . Även om stora insatser görs för att göra kollektivtrafiken tillgänglig så kommer färdtjänst även att vara viktig för personer som på grund av funktionshinder inte kan resa på egen hand i kollektivtrafiken. Regeringen bereder förslag till förändringar i lagarna om färdtjänst och riksfärdtjänst som syftar till att förbättra situationen för personer som på grund av funktionshinder inte kan förflytta sig på egen hand. överlämnade regeringen propositionen Försöksverksam- het med komplement till färdtjänst (prop. 2005/06:92) till . I propositionen föreslås en ny lag som ger kommunerna möjlighet att ge ekonomiskt stöd för anskaffning och anpassning av motorfordon till personer som är berättigade till färdtjänst (komplement till färdtjänst). Verksamheten skall inledas som ett försök. Försöket får bedrivas endast av de kommuner som får tillstånd av regeringen. Försöksverksamheten med komplement till färdtjänst skall pågå mellan och och är ett verktyg i arbetet för att nå målet om ett tillgängligt transportsystem. Samlad bedömning och fortsatta insatser Uppdrag att ta fram ett nationellt handlingsprogram När det gäller möjligheterna att nå de handikappolitiska målen, menar regeringen att viktiga förbättringar har skett och att stora insatser görs, men anpassningen av kollektivtrafiken går för långsamt i förhållande till det uppsatta målet. Många personer med funktionshinder kan inte åka med kollektiva färdmedel överhuvudtaget. Åtgärdsbehoven är stora och består främst i brister avseende trafiksamordning, information, bokning, biljetthantering, personlig service och bemötande samt fysisk miljö vid Skr. 2005/06:110 terminaler och stationer. Regeringen anser att och bör ta fram ett nationellt handlingsprogram för kollektivtrafikens långsiktiga utveckling. Inom ramen för det nationella handlingsprogrammet bör och leda en nationell kraftsamling för att göra kollektiv- trafiken användbar för personer med funktionshinder. Arbetet bör inriktas mot ett prioriterat nätverk, där infrastruktur, fordon, trafik, och övrig service är användbara för alla och är av hög kvalitet. Nätet bör successivt utvidgas. I arbetet bör övriga berörda myndigheter m.fl. delta. Sammanfattning och slutsats: Regeringen har gjort stora satsningar på resursförstärkningar inom utbildningsområdet, såsom personalför- stärkningar och kvalitetsprogram i såväl skola, fritidshem som för- skola. Uppföljning visar att kommunerna har prioriterat anställning av specialpedagogisk kompetens, vilket har stor betydelse för barn och elever i behov av särskilt stöd. Inom skolområdet har diskrimineringsfrågorna tagits på stort allvar och en ny lag om förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling av barn och elever i skolan bl.a. på grund av funktions- hinder träder i kraft . Den kraftiga utbyggnaden av högskolan har även inneburit ett ökat antal studenter med funktionshinder vid lärosätena. En förklaring till ökningen är att stödet till studenter med dyslexi, läs- och skrivsvårig- heter har ökat . , och har haft i uppdrag att finna former för att effektivisera samverkan mellan olika huvudmän när det gäller stödet till barn och ungdomar med funktionshinder. Myndigheterna föreslår att individuell planering bör ske i högre grad än . Myndigheterna har fått i uppdrag att fort- sätta arbetet och föreslå former för en sådan samverkan. De insatser som har genomförts inom utbildningsområdet syftar både till att stärka huvudmännens möjligheter att skapa en förskola och skola där alla kan delta på lika villkor och till att förbättra enskilda elevers förutsättningar att delta. Mål och åtgärder enligt handlingsplanen (prop. 1999/2000:79): Elever med funktionshinder skall, på samma sätt som övriga barn och ungdomar, kunna bo med sina föräldrar eller i deras närhet och gå i skola i närheten av hemmet. Attitydförändringar och bemötandefrågor poängteras, liksom behoven av ökad specialpedagogisk baskompetens hos arbetslagen i skolan. Förutsättningarna för vuxna studerande med funktionshinder och del- tagare i behov av särskilt stöd bör förbättras. Särskilt utbildningsstöd skall omfatta alla studerande inom folkhögskolan som har behov av assistans. utses till sektorsmyndighet. Studier vid universitet och högskolor bör underlättas för kvinnor och män med funktionshinder. Hjälpmedelsförsörjningen inom utbildningsområdet bör ses över. har anslutit sig till flera internationella deklarationer och över- enskommelser som har betydelse för funktionshindrades deltagande i offentlig utbildning. , Salamancadeklarationen och Dakaröverenskommelsen om utbildning för alla är några exempel.