prop · GT03171 · 2006-03-22 00:00:00 — I är det förbjudet att göra utkast av fisk som får landas i överensstämmelse med gällande regler. Trots svårigheterna att kontrollera att ett sådant förbud efterlevs anser regeringen att ett sådant förbud skall införas även i . Förbudet bör kompletteras med lämpliga undantag, t.ex. för utkast av skaldjur som syftar till att förbättra skaldjurets kvalitet, tillväxt eller reproduktion, som t.ex. romhumrar och genomlysta krabbor. Regeringen har inhämtat att har för avsikt att i sina föreskrifter införa ett sådant förbud. Vid utformningen av Skr. 2005/06:171 det nationella förbudet skall erfarenheter av bl.a. det danska förbudet Regeringens bedömning: Arbetet med att förebygga säl- och skarv- skador på fisket bör samordnas genom bl.a. arbetet med utveckling av nya redskap och fiskemetoder. Beståndsberäkningar samt datainsam- ling av bifångster av säl och skarv bör förbättras. Grunden för arbetet med förvaltningen av både säl och skarv bör baseras på såväl EU:s miljöpolitik som fiskeripolitik. Nationella förvaltningsplaner för säl och skarv bör ses över. Nuvarande jaktbestämmelser för säl och skarv bör ses över med inriktning mot skonsammare och effektivare jaktmetoder. Regeringen avser att till och lämna uppdrag med denna inriktning. Utredningens förslag: förslag (Jo2005/2636) överensstämmer i stort med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Flertalet länsstyrelser, och och insjöfiskares organisation tillstyrker beskrivning av fiskets problem med säl och skarv samt tillstyrker förslagen om att samordna arbetet med säl och skarvskador, att vidta åtgärder för förbättra jaktmetoderna samt att utarbeta en kommunikationsstrategi. Flera remissinstanser framhåller att en framtida förvaltning av säl och skarv måste vara ekosystembaserad. lyfter fram behovet av en förbättrad datainsamling och att redskapsutvecklingen måste påskyndas. instämmer i huvudsak i förslagen, men framhåller att samråd rörande skarv- problematiken skall hanteras separat samt att om bidrag till förebyggande åtgärder skall ges från viltskadeanslaget kräver det en höjning av anslaget. och är kritiska till att de negativa effekterna enbart belyses ur yrkesfiskets perspektiv och framhåller att rapporten saknar ett naturvårdsperspektiv. De tillstyrker dock behovet av saklig kunskapsinhämtning, en fortsatt redskapsutveckling och en ekosystembaserad förvaltning. Skälen för regeringens bedömning: Sälarna längs våra kuster blir allt fler. I ökar antalet gråsälar och 2004 översteg populationen 20 000 djur. Även vikarpopulationen ökar i . gavs tillstånd till jakt på 170 gråsälar, varav 82 djur fälldes. Knubb- sälarna minskade på syd- och till ca 7 000 djur på grund av en virusinfektion, den s.k. sälsjukan, men har ökat till 9 500 djur 2005. I , upp till , finns ett särskilt bestånd på 900 knubb- sälar. Inventeringar visar att skarvarna sprider sig över allt större områden eventuellt som en effekt av minskad födotillgång. Det uppskattas att uppgick antalet familjegrupper av skarv i hela landet till 35 700, vilket motsvarar omkring 180 000 skarvar Detta innebär en ökning då den senaste rikstäckande inventeringen gjordes. Skarvarna påverkar fisket främst genom sin inverkan på fisksamhället, vilket leder till minskad fångst i områden med större skarvkolonier. påverkar fisket och vattenbruket direkt genom skador på redskap och förlust av fångst. Men säl påverkar även fiskbestånden indirekt genom spridning av parasiter. Speciellt utsatta för skador är fasta redskap som nät, fällor och ryssjor. I områden där det finns sälar drabbas nästan alla typer av fisken. Längs är det knubbsälen som vållar problem. I är det framför allt gråsälen som orsakar skador men i rapporteras nu allt fler skador från vikare. I är fisket med lax- och sikfällor den dominerande formen av yrkesfiske och det är framför allt i dessa redskap som bifångster av säl förekommer. Det uppskattas att drygt 450 gråsälar, ca 50 vikare och 415 knubbsälar fångades som bifångst i hela det svenska fisket . har till regeringen redovisat arbetet med att minska skador och bifångster av säl och skarv (Jo2005/2636). De skador som säl förorsakar för svenskt fiske uppskattas för de direkta fångstförlusterna till ca . Det totala skadevärdet är högre, eftersom undersökningen inte omfattade alla typer av fisken och inte heller inkluderade effekterna av sälens direkta inverkan på fiskbestånden. Därtill kommer att skadorna på redskap och förlorade fiskemöjligheter torde överstiga . Även skarvskadorna utgör ett problem för både fritids- och yrkesfiske med passiva redskap, som ryssjor, fiskfällor och nät. Mest utsatta är bottengarn som står ute på samma plats . Skadebilden varierar mellan insjö och kust och mellan norr och söder. Skadorna är störst i inland och minskar mot norr, där också skarvtätheten minskar. De flesta bifångsterna av skarv sker i bottengarn men förekommer även i andra typer av nätfisken. Bifångst- risken varierar sannolikt beroende på både maskvidd och trådtjocklek i nätet. har till regeringen även avrapporterat en kartläggning av för skarvskador speciellt utsatta fisken och skarvens effekter på ekosystemet (Jo2005/561). Detta uppdrag har genomförts i samverkan med och länsstyrelserna. Det fiske, som har högst skadefrekvens av skarv är bottengarnsfiske efter sik och ål, där bitskador på sik kan uppgå till av fångsten. Hur stor del av fångsten som skarvarna konsumerar är okänt, men kan vara av betydande omfattning. Varje skarv konsumerar omkring fisk per dag. Mekaniska skador på redskapen förekommer men tycks ha liten omfattning. Totalt uppskattas antalet bifångade skarvar 2001 till ca 8 500 i det svenska kust- och insjöfisket. Regeringen anser att arbetet med säl- och skarvfrågor samordnas och utvidgas till att omfatta även framtagande av fiskemetoder och fiskered- skap som motverkar skador av skarv på redskap och fångst. I detta arbete är samverkan med yrkesfiskare och fritidsfiskare en förutsättning. Efter- som säl- och skarvproblematiken i huvudsak berör samma grupper av småskaliga kustfiskare, så bör detta arbete samordnas. Inriktning och metoder för redskapsutveckling sammanfaller i stor utsträckning när bifångster och angrepp på fångsten skall förhindras. Samordningsvinster finns med att förena skarvproblematiken i arbetet om förebyggande fiskemetoder och fiskeredskap. Uppdrag kommer att lämnas till och att genomföra dessa åtgärder. Kunskapsunderlaget bör förbättras genom att miljöövervakningen bör Skr. 2005/06:171 omfatta även övervakningsprogram med ett till två års intervaller för såväl mellanskarv i olika delar av som för populationen av över- vintrande stor- och mellanskarvar. Möjligheter att genomföra de årliga sälräkningarna i fortsättningen med flyginventering för alla sälarterna bör övervägas. Dessutom behövs bättre kunskap om fisksamhällenas storlek i de aktuella områdena med och utan säl och skarv. har antagit en skärpning av miljökvalitetsmålet som innebär att skall de årliga bifångsterna av däggdjur understiga av respektive bestånd. Bifångsterna av sjöfåglar och icke-målarter skall inte ha mer än försumbara negativa effekter på populationerna eller ekosystemet. har regeringens uppdrag att analysera effek- terna för det småskaliga kustfisket av detta miljömål. Regeringen anser att det är angeläget att det finns förutsättningar för att en näring och olika vilda djur kan utnyttja en och samma naturresurs. Som grund för detta arbete ligger de nationella förvaltningsplanerna för säl och skarv. Det nationella förvaltningsarbetet påverkas dessutom av det regionala arbetet som bedrivs inom konventionen om skydd av miljö, HELCOM, med en gemensam plattform för sälförvaltningen i . Både säl och skarv regleras av internationella avtal, inklusive EU:s art- och habitatdirektiv, direktiv /43/EEG, samt fågeldirektiv, rådets direktiv /409/EEG av om bevarande av vilda fåglar (EGT L 103, 25.4.1979, s. 1). har därför inte mandat att agera på egen hand. Regeringen har för avsikt att uppdra åt att i samverkan med utreda möjligheterna att med hänsyn till de nationella miljömålen och de internationella avtalen förändra de nationella förvaltningsplanerna för säl och skarv för att inte i onödan påverka möjligheterna att utveckla kust- och insjöfisket. Miljömålet och ekosystemansatsen samt en bedömning av populationernas utveckling inom sitt naturliga utbredningsområde skall utgöra bas för det nationella arbetet med förvaltningsplaner och åtgärdsprogram. Detta innebär att som grund för förvaltningen bör ligga en analys av ekosystemförhållandena så att fiskets intressen kan tillvaratas på ett rimligt sätt inom ramen för naturliga ekosystem. Vidare bör genomföras en revidering av skyddsjakt- och fiskebestämmelser för att skapa en så skonsam och effektiv jakt som möjligt och skapa möjligheter till bättre skydd för fisket inom prioriterade områden. Nuvarande jaktbestämmelser för säl och skarv bör ses över med inriktning mot skonsammare och effektivare jaktmetoder. Möjligheterna att inom ramen för fiskets riksintressen och olika former av skyddade områden prioritera olika intressen bör också beaktas. Inom ramen för viltskadeanslaget utgår ersättning för sälskador och bidrag till förebyggande åtgärder från vilt- skadeanslaget. Viltskadeanslaget ger möjlighet till ersättning för verk- samheter som skadas av vilt. I första hand skall skador från vilt före- byggas genom jakt. 7.6Dumpade kemiska stridsmedel eller miljöfarliga kemiska ämnen Regeringens bedömning: Ett ekonomiskt stöd bör lämnas till sådana fiskeföretag som drabbas av dumpade kemiska stridsmedel eller miljöfarliga kemiska ämnen. Stödet bör avse kompensation för dels fångst som inte går att sälja, dels för uteblivna fångster som fartyget saneras. Vidare bör stöd kunna ges för eventuella skador på fartyg eller redskap. Regeringen avser att uppdra åt att utforma regler om sådant stöd. Utredningens förslag: förslag överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Instämmer i stort med förslag. Skälen för regeringens bedömning: Det förekommer att fiskare lider ekonomisk skada och utsätts för hälsorisker i samband med att de får upp dumpade kemiska stridsmedel eller miljöfarliga kemiska ämnen i fångs- ten. har registrerat tio fiskebåtsincidenter med dumpad senapsgasammunition och sex inciden- ter med andra kemikalier än kemiska stridsmedel som har krävt sanering av fartyg eller annan omfattande skyddsinsats. Den senaste incidenten förekom , då fann en senapsbomb i hamnen i . I anslutning till de båda världskrigen dumpade flera stater kemiska stridsmedel i bl.a. . Regeringen vill dock erinra om att den svenska försvarsmakten aldrig har haft sådana stridsmedel och därför inte heller dumpat sådana ämnen. Statskontoret redovisade 1996 en utredning om ett system för ersätt- ning vid dumpade kemiska stridsmedel eller miljöfarliga kemiska ämnen. Utredningen redogjorde bl.a. för risksituation, antal inträffade incidenter och de ersättningsmöjligheter, som då var aktuella. Vidare föreslogs en lösning där kommersiella försäkringar spelade en viktig roll och där för- säkringarna var otillräckliga skulle yrkesfiskaren ersättas med statliga medel (Jo2002/1636). Därefter har redovisat för regeringen en översyn av ersättningssystem för kostnader i samband med skador på fiskefartyg till följd av dumpat militärt avfall eller miljöfarliga kemiska ämnen (Jo2003/2210). Regeringen anser att ett ekonomiskt stöd bör lämnas till fiskeföretag som drabbas av dumpade kemiska stridsmedel eller andra kemiska ämnen. Det bör finnas möjlighet att, i den utsträckning som tillåter, lämna ekonomisk stöd till sådana fiskeföretag som drabbas av dumpade kemiska stridsmedel eller miljöfarliga kemiska ämnen. Stödet bör avse kompensation för uteblivna fångster som fartyget saneras. Vidare bör ges stöd för eventuella skador på fartyg eller redskap liksom fångst som inte går att sälja. Stödet bör fastställas på en sådan nivå att företaget får kompensation för fångst som inte kan saluföras, stöd för uteblivna fångster samt eventuella skador på fartyg eller redskap. Regeringen avser att uppdra åt att utforma regler för sådant stöd. Övriga kostnader skall finansieras genom omprioritering inom ramen för befintliga anslag. Dumpningsplatser för kemiska stridsmedel har kartlagts såväl av Sjö- Skr. 2005/06:171 fartsverket som inom ramen för verksamhet. Information och vägledning för fiskare har utarbetats av Kustbevak- ningen samt i internationella sammanhang av . Regeringens bedömning: En översyn av förordningen (1998:1343) om stöd till fiskevården bör göras för att få bättre överensstämmelse mellan fiskevårdsåtgärder och arbetet med miljökvalitetsmålen. Regeringens bedömning är att den av initierade samrådsgruppen för fiskevård bör ha ett brett anslag på fiskevårdens frågeställningar med utgångspunkt i arbetet med såväl miljö- kvalitetsmålen som med EU:s ramdirektiv för vatten. Samrådsgruppen för fiskevård bör behandla fördelningen av fiskevårdsanslag och fiskeavgifter. Regeringen avser att ge i uppdrag att i samråd med utreda möjligheten att samordna fördelningen av ekonomiska medel för fiske- och vattenvård. Regeringen avser att ge i uppdrag att sammanställa befintlig kunskap om fiskevårdande åtgärder, som även kan användas som kompensationsåtgärder i sjöar, i fjällområdet, längs kusten och i marin miljö. Arbetet bör ske efter samråd med och övriga berörda organisationer. förslag: Regeringens bedömning överensstämmer i stort med förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanserna har i huvudsak inga invändningar mot förslag. Remissinstanserna understryker att det statliga fiskevårdsanslaget har mycket stor betydelse för fiskevården i landets olika delar. De flesta remissinstanserna delar bedömningen att förordningen bör ses över så att anslaget kan anpassas bättre till miljökvalitetsmålen. Det anses vara högst angeläget att anslaget har en flexibel användning då det ofta är svårt att genomföra ett projekt under ett budgetår. Det råder delade meningar om att avsätta särskilda medel för några få långsiktiga projekt och en oro att alltför mycket binds administrativt. Vidare anses att medel bör fördelas rättvist över regioner och att en samlad fiskevårdsdatabas är önskvärd och angelägen. Remissinstanserna anser även att raapporteringskrav bör skärpas så att nya fiskevårdsmedel kan fås av sökande först efter rapportering. Vidare bör Fiskevårdsmedel till viss del kunna användas för effektuppföljning och att information via myn- digheten förbättras men praktisk fiskevård bör fortsatt vara huvudsyftet. Bakgrund: Fiskevård genomförs av olika skäl. Den kan dels vara återställande och vårdande i vatten där fisket och fiskresursen direkt har skadats av vattenverksamhet, dels bedrivas utifrån perspektivet om ett bättre utnyttjande av den befintliga fiske- och fiskresursen. Finansieringen för fiskevården kommer utifrån detta perspektiv från flera Skr. 2005/06:171 olika källor. Utöver det statliga fiskevårdsanslaget 43:9 Fiskevård finns t.ex. finansiering via fiskeavgifter från vattendomar, inom Fonden för fiskets utveckling (FFU), biologisk återställning av kalkade vatten och användning av myndighetsanslag. Enligt SCB:s och i undersökningen Fiske 2005 görs bedömningen att ca 90 000 personer lägger ner sammanlagt ca på praktisk fiskevård ideellt, vilket visar det stora allmänna engagemanget i frågorna. Av fiskevårdsanslaget 43:9 på får bidrag lämnas till kostnader för att bilda eller ombilda fiskevårdsområden (FVO), fisketillsyn, utsättning av fisk och insatser för att bevara hotade fiskarter och fiskstammar, biotopvård och annat främjande av den biologiska mångfalden. ligger fiskevårdsanslaget på . För perioden 19972003 har totalt anslagits. Medlen har fördelats enligt tabell 1. sammanställning av fördelning av medel från det statliga fiskevårdsanslaget . medel, tkr. Fiskutsättningar (ål, lax för att främja De medel som har fördelats till länsvisa insatser har använts till för biotopvård, för fiskvägar, för utsättningar, för övriga åtgärder i fält samt för övriga fiskevårdsåtgärder. Större delen av insatserna finansierade genom fiskevårdsanslaget syftar till att förbättra den naturliga reproduktionen av målarterna i främst vattendrag. Den som vill bedriva vattenverksamhet som medför skada på fisket åläggs av miljödomstolen i första hand till att utföra åtgärder, som gör att möjligheten till fiske finns kvar och i andra hand till att betala en särskild eller allmän fiskeavgift. Grunden för detta finns i 11 kap. 8 § . uppgick saldot på särskilda fiskeavgiftsmedel till ca i bokfört värde eller 110 miljoner i marknadsvärde. inbetalades ca och ca utbetalades. Merparten av dessa medel är geografiskt bundna till den plats där vattenverksamheten utförts liksom till vissa ändamål. Beslut om utbetalning av medel tas av eller av regeringen. delegerar även beslut till . Den s.k. allmänna fiskeavgiften får användas till att bekosta forskning och utveckling inom fiskevården. Dessa medel är inte geografiskt bundna. var saldot ca i bokfört värde och 20 varit större än utbetalningarna, som har uppgått till 20012003. De s.k. villkorsmedlen är avgifter som uppkommer genom att rege- ringen prövar tillåtligheten av nya verksamheter. I anges att regeringen, om den meddelar tillstånd, får besluta om särskilda villkor för att tillgodose allmänna intressen. uppgick saldot för dessa villkorsmedel till ett bokfört värde om eller ett mark- nadsvärde om . Villkorsmedel är vanligen bundna till ett geografiskt område. Utredningen om Fiskevårdens finansiering (SOU 2005:76) har fast- ställt att ytterligare 6080 miljoner behövs till fiskevården. Utredningen bereds inom . och länsstyrelserna har till regeringen redovisat hur de under utgiftsområde 23 uppförda anslaget 43:11 Fiskevård (nu 43:9 Fiskevård) anvisade medlen handlagts och disponerats samt effekterna av gjorda insatser (Jo2004/2521). Skälen för regeringens bedömning: Den övergripande kunskap som det statliga fiskevårdsanslaget har bidragit till har medfört att regelverk och åtgärdsprogram bättre har kunnat anpassas till de biologiska förutsättningarna. Den grundläggande principen och prioriteringen för fördelning av fiskevårdsanslaget är att det skall fördelas över till fiskevård främst i vatten där allmänheten har rätt att fiska. Det fiskevårdsarbete, som leds av , har en lång tradition och förankring bland berörda grupper och regeringen bedömer att detta arbete har bidragit till ett starkt lokalt fiskevårdsarbete. Däremot har uppgifter över genomförda åtgärder inte sammanställts tidigare och inte heller redovisats på något enhetligt eller samordnat sätt. Insatserna har haft goda effekter men medel har inte avsatts för särskild effektuppföljning. Regeringen anser att beslut om beviljade medel från fiskevårdsanslaget framgent bör innefatta tydligare villkor om rapportering så att projektsammanställningar och uppföljningar skall kunna göras på ett tillfredsställande sätt. Flexibilitet i användandet av det statliga fiskevårdsanslaget i syfte att kunna tillgodose en anpassning av det praktiska arbetet i fiskevården är viktig. Genomförandet av åtgärderna är till sin natur beroende av de naturliga variationerna på plats, t.ex. vattenstånd. Andra faktorer som är svåra att styra men som är av avgörande betydelse för om och när projekt kan komma till stånd är t.ex. markägarförhållanden, intressenter, tillstånd, ersättningar och finansieringslösningar. Dessutom sker fördelning från länsstyrelser till lokala aktörer, som i sin tur skall hinna nyttja medel . Medel bör även kunna riktas mot större, eventuellt fleråriga, projekt av stort nationellt eller regionalt intresse. I detta sammanhang bör hänsyn tas så att medel över tiden kan fördelas regionalt utifrån behov och att den praktiska fiskevården är huvudsyftet. En översyn av förordningen om stöd till fiskevården bör göras för att få en bättre överensstämmelse mellan de fiskevårdsåtgärder som bör stödjas och de av antagna miljökvalitetsmålen (se kap. 4.1). Regeringens bedömning är att den av initierade samrådsgruppen för fiskevård bör ha en bred ansats på fiskevårdens frågeställningar med utgångspunkt i såväl arbetet med miljökvalitets- målen som arbetet med EU:s ramdirektiv för vatten, Skr. 2005/06:171 och rådets direktiv /60/EG av om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område (EGT L327, 22.12.2000, s. 1). Samrådsgruppen bör behandla fördelningen av fiskevårdsanslag och fiskeavgifter. I samrådsgruppen bör finnas en bred representation av fiskets och miljövårdens intressenter både från myndigheter och organisationer. Samrådsgruppens ordförande bör vara generaldirektör. Samrådsgruppen bör även verka för att omprövningen av äldre vattendomar fortskrider så att en ändamålsenlig och modern fiskevård kan bedrivas. har behovet av och intresset för restaurering av vattenmiljöer ökat. Både det nationella miljömålsarbetet, EU:s ram- direktiv för vatten och EU:s förslag på förvaltning av hotade fiskarter som t.ex. ålen, KOM (2005) 472 slutlig, kommer sannolikt att ställa ökande krav på samordnade satsningar från flera sektorer i samhället. Detta ökar behovet av samordning och gemensam planering inom enskilda vattensystem. Mot den bakgrunden avser regeringen ge i uppdrag att i samråd med utreda möj- ligheten att samordna fördelningen av ekonomiska medel för fiske- och vattenvård. Den till knutna samrådsgruppen för fiskevård kan med fördel vara rådgivande i detta arbete. Dagens fiskevård är till största delen inriktad på insatser i rinnande vatten. Det finns ett ökande behov av fiskevård även längs kusten, i fjällområdet och i sjöar och i haven. Sådana åtgärder kan omfatta såväl specificerade åtgärder av lokal karaktär som mer ekosysteminriktade åtgärder som sjörestaurering i olika former. har rap- porterat och analyserat olika former av sjörestaureringsåtgärder. Rege- ringen avser att ge i uppdrag att sammanställa befintlig kunskap om fiskevårdande åtgärder i sjöar, fjällområdet, längs kusten och i marin miljö. Sådana åtgärder bör även kunna användas som kompensationsåtgärder vid vattendomar. Arbetet bör ske efter samråd med och övriga berörda organisationer. 8.2Förändrad inriktning på kompensationsåtgärder avseende fiske vid vattendomar. Regeringens bedömning: Såväl främjandet av fisket som uppfyllandet av miljökvalitetsmålen bör ligga som grund för kompensationsåtgärder i samband med verksamhet som är skadlig för fisket. Regeringen avser att ge Kammarkollegiet och i uppdrag att i samråd med länsstyrelserna rapportera den hittills- varande verksamheten med omprövning samt tillsyn av vattendomar och vattenföretag samt föreslå hur denna kan utökas och effektivi- seras. Regeringen avser att ge i uppdrag att analysera samhällsekonomiska, genetiska och ekologiska effekter av utsättning av smolt och ål genom kompensationsåtgärder samt utvärdera möjligheten till alternativa kompensationsåtgärder. Arbetet bör ske efter samråd med och andra berörda organisationer. förslag: Regeringens bedömning överensstämmer i stort med förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanserna har i huvudsak inga invändningar mot förslag. , (Sportfiskarna) och Kungl. Skogs- och Lantbruksakademien menar att det i utredningen saknas möjligheter att kunna bedöma effekterna av gjorda fiskutsättningar. Det saknas en samhällsekonomisk analys av kostnader kontra vinster med utsättningar liksom av om utsättningarna skapar ett fisketryck och påverkan på vilda fiskbestånd i vissa områden som inte är hållbart. och saknar en konsekvensanalys av den föreslagna förändrade inriktningen av kompensationsåtgärder, exempelvis med avseende på kostnader för och möjligheter att uppfylla förändrade villkor, kompetensfrågor och eventuella målkonflikter. Sportfiskarna menar att omprövningars fokus måste vridas så att utsättningar som kompensationsåtgärd används mer sparsamt och att sportfiske och fisketurism beaktas i tillståndsprövningar. Vattenbrukar- nas menar att både rekreativt och yrkesmässigt fiske måste kompenseras genom utsättningar av fisk.