prop · GT0372 · 2006-02-09 00:00:00 — Om barnet står under gemensam vårdnad med en förälder som är kvar i hemlandet skall medgivande från den förälder som är kvar i hemlandet krävas. Barn som har en förälder som är gift eller sambo med anknytningspersonen skall ges uppehållstillstånd på samma villkor som föräldern. Regeringens bedömning: Någon särreglering för barn bör inte införas. Utredningens (SOU 2005:15) förslag och bedömning: Överensstämmer delvis med regeringens förslag. Enligt utredningens förslag skall barnet vara tredjelandsmedborgare för att ha rätt till uppehållstillstånd för familjeåterförening. Enligt regeringens förslag skall en bestämmelse införas som föreskriver att medgivande krävs från den förälder som är kvar i hemlandet om föräldrarna har gemensam vårdnad. Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens förslag. Promemorians förslag innehåller inte någon bestämmelse om medgivande från den förälder som är kvar i hemlandet. Remissinstanserna: välkomnar att förslaget inte innebär ett krav på att barn till endera anknytningspersonen eller maken skall vara försörjningsberoende. framhåller att det i direktivet krävs medgivande från den förälder som är kvar i hemlandet om föräldrarna har gemensam vårdnad. I motsats till utredningens förslag anser verket att denna förutsättning bör tydliggöras i lagstiftningen. Bakgrund: Enligt artikel 4.1 b i familjeåterföreningsdirektivet skall familjeåterförening tillåtas för underåriga barn/adoptivbarn som är gemensamma till anknytningspersonen och dennes eller dennas make. Enligt artikel 4.1 cd skall familjeåterförening även tillåtas med anknytningspersonens eller makens egna barn/adoptivbarn som står under anknytningspersonens eller makens vårdnad. Rätten till återförening förutsätter dels att barnet är försörjningsberoende av föräldern, dels, om barnet står under gemensam vårdnad med annan förälder, att medgivande till familjeåterförening föreligger från denne eller denna. Enligt artikel 4.3 får familjeåterförening tillåtas för underåriga barn/adoptivbarn till registrerad partner eller sambo. Enligt artikel 4.1 andra stycket föreligger rätt till familjeåterförening för barn enligt artikel 4 endast om barnet inte uppnått myndighetsåldern i den berörda medlemsstaten och om barnet är ogift. Enligt artikel 4.1 sista stycket får medlemsstaterna, när ett barn är och anländer på egen hand utan resten av sin familj, innan de ger barnet tillstånd till inresa och vistelse enligt detta direktiv, pröva om barnet uppfyller kriteriet för integrering. Av artikel 4.6 följer att medlemsstaterna får begära att ansökningar om familjeåterförening för underåriga barn skall lämnas innan barnet har fyllt . Om ansökan lämnas in efter det att barnet har fyllt , skall de medlemsstater som beslutar att tillämpa detta undantag tillåta inresa och vistelse för sådana barn av andra skäl än familjeåterförening. Enligt 2 kap. 4 § första stycket 2 UtlL (5 kap. 3 § första stycket 2 NUtlL) får uppehållstillstånd beviljas ett barn som är och ogift under förutsättning att det är eller har varit hemmavarande barn till anknytningspersonen. I 2 kap. 4 § första stycket 2 a UtlL (5 kap. 3 § första stycket 3 NUtlL) regleras villkoren för tillståndsgivning beträffande adoptivbarn. För denna kategori kan inte alltid kravet på att ha varit hemmavarande uppfyllas. Bestämmelsen tar sikte på fall där adoptivföräldrarna var bosatta i såväl vid tiden för adoptionen som vid beslutet om uppehållstillstånd eller hade beviljats uppehållstillstånd för bosättning här. Ogifta underåriga adopterade barn som adopterats av svensk domstol eller där adoptionen annars gäller i kan beviljas uppehållstillstånd om adoptivföräldrarna uppfyller kraven i föregående mening. Bestämmelsen omfattar även de fall där någon som avses bli adopterad av svensk domstol ansöker om uppehållstillstånd. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Nuvarande bestämmelser, enligt vilka uppehållstillstånd får ges till underåriga barn och adoptivbarn, är mer elastiska än familjeåterföreningsdirektivets. Enligt nuvarande bestämmelser får uppehållstillstånd ges till barn, varmed likställs adoptivbarn, till anknytningspersonen. Även barn som avses att bli adopterade av anknytningspersonen kan beviljas uppehållstillstånd. När det gäller barn till anknytningspersonens make eller sambo ges uppehållstillstånd till ett sådant barn med dennes förälder som anknytningsperson. Familjeåterföreningsdirektivet ger barn och adoptivbarn till både anknytningspersonen och till enbart dennes make rätt till familjeåterförening med anknytningspersonen. I utlänningslagen uppställs dessutom ett krav på att barnet är eller har varit hemmavarande med anknytningspersonen för att uppehållstillstånd skall beviljas. När det gäller rätten till uppehållstillstånd uttalas i förarbetena till utlänningslagen att anhöriga inom kärnfamiljen skall ha en principiell rätt till familjeåterförening. Regeringen anser dock att rätten till återförening för underåriga barn måste komma till tydligt uttryck i lagtexten för att kraven i familjeåterföreningsdirektivet skall anses vara uppfyllda. Dessutom skall även barn till anknytningspersonens make ges en självständig rätt till uppehållstillstånd. Lagrådet har i sitt yttrande påpekat att denna självständiga rätt för barnet kan i det angivna fallet leda till problem om barnets förälder vägrats uppehållstillstånd t.ex. därför att makarna eller samborna inte lever tillsammans, vägrats uppehållstillstånd på den grunden att en person till vilken anknytning åberopas är gift med en annan person och sammanlever med den personen i eller om föräldern har erhållit ett tidsbegränsat uppehållstillstånd som har återkallats därför att det åberopade förhållandet upphört. En vägran att medge uppehållstillstånd på de angivna grunderna eller en återkallelse av ett tidsbegränsat uppehållstillstånd torde kunna komma att vara utan verkan eftersom barnet enligt förslaget har en självständig rätt till uppehållstillstånd, vilket i sin tur skulle kunna medföra bl.a. att föräldern kunde åberopa rätt att i egenskap av anhörig till barnet få uppehålla sig här. Med anledning av Lagrådets synpunkter har förslaget omarbetats i enlighet med vad Lagrådet har föreslagit. Barn som har en förälder som är gift eller sambo . 2005/06:72 med anknytningspersonen skall alltså ges uppehållstillstånd på samma villkor som föräldern. Adoptivbarn skall enligt familjeåterföreningsdirektivet jämställas med biologiska barn, vilket står i överensstämmelse med svensk rätt. Det nu gällande kravet på att barnet är eller har varit hemmavarande kan inte behållas. Familjeåterföreningsdirektivets krav på att barn, för att ha rätt till uppehållstillstånd på grund av anknytning till en förälder här, skall vara beroende av den föräldern för sin försörjning saknar motsvarighet i utlänningslagen. Något sådant krav bör heller inte införas. Eftersom direktivet är ett minimidirektiv föreligger inga hinder mot att ha förmånligare bestämmelser i nationell lag. Kraven på rätt till familjeåterförening för underåriga barn i familjeåterföreningsdirektivet gäller endast barn till anknytningspersonen eller till dennes make. Av artikel 4.3 i familjeåterföreningsdirektivet följer att rätten till familjeåterförening också ges till ogifta underåriga barn till anknytningspersonens registrerade partner eller ogifta partner. Enligt nuvarande bestämmelser görs ingen skillnad med anledning av föräldrarnas rättsliga ställning och någon sådan skillnad bör inte heller införas. Samma bestämmelser skall således gälla oberoende av om föräldern är make, sambo eller registrerad partner till anknytningspersonen. Enligt artikel 4.1 cd i familjeåterföreningsdirektivet krävs i förekommande fall, att ett medgivande föreligger från annan vårdnadshavare för att uppehållstillstånd skall kunna ges till ett underårigt barn som är barn till endast endera av anknytningspersonen, maken eller sambon. Enligt den ordning som tillämpas i ärenden om uppehållstillstånd beträffande barn där en sådan situation föreligger, förutsätter beslutande myndighet att samtycke finns från den andra vårdnadshavaren. För att uppnå förenlighet med direktivet anser emellertid regeringen, i likhet med vad anför, att det skall införas en bestämmelse som tydligt uttrycker att medgivande måste finnas från den förälder som finns kvar i hemlandet. Bestämmelsen i artikel 4.1 sista stycket möjliggör för medlemsstaterna att införa integrationsvillkor för barn . Några bestämmelser om integrationsvillkor finns inte i utlänningslagen. Enligt regeringens bedömning bör heller inte några sådana krav införas. Artikel 4.6 föranleder inte heller några författningsändringar. Från rätten till uppehållstillstånd skall vissa undantag göras. Vad som kan utgöra grund för avslag på en ansökan om uppehållstillstånd anges uttryckligen i en särskild bestämmelse. Dessa bestämmelser behandlas i avsnitt 6.3. Begränsningar i rätten till familjeåterförening Regeringens förslag: Vissa undantag skall gälla från rätten till uppehållstillstånd för anhöriga inom kärnfamiljen. I en ny bestämmelse skall det anges under vilka förutsättningar uppehållstillstånd för anhöriga inom kärnfamiljen får vägras. När det gäller månggifte skall det införas en regel om att uppehållstillstånd i vissa fall skall vägras. Utredningens (SOU 2005:15) förslag: Överensstämmer delvis med regeringens förslag. Regeringens förslag, till skillnad från utredningens förslag, innebär att den föreslagna undantagsbestämmelsen skall vara tillämplig oavsett medborgarskap på anknytningsperson och anhöriga. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Har inte särskilt yttrat sig över förslaget. Skälen för regeringens förslag: Regeringens förslag om införandet av en uttrycklig rätt för kärnfamiljen att få uppehållstillstånd för familjeåterförening innebär att de situationer där uppehållstillstånd får vägras trots att det rör sig om medlemmar i kärnfamiljen måste anges särskilt i lagen. Regeringen föreslår att det införs en ny paragraf i utlänningslagen som reglerar dessa undantagssituationer och att denna skall vara fakultativ. Beslutande myndighet ges därmed utrymme att i varje enskilt ärende avgöra behovet av att avslå en ansökan. För det fall att anknytningspersonen är gift med och lever tillsammans med den personen i skall en ansökan om uppehållstillstånd från ytterligare en make avslås. Bestämmelsen har utformats i enlighet med vad Lagrådet har föreslagit (se avsnitt 6.2.3). De begränsningar som skall gälla för en make eller sambo till en anknytningsperson, skall även gälla för makens eller sambons barn. Regeringens förslag: Uppehållstillstånd skall vägras en make om anknytningspersonen är gift med någon annan och lever tillsammans med den personen i . Uppehållstillstånd får vägras om anknytningspersonen eller den sökande är gift eller sambo med någon annan. Uppehållstillstånd får vägras vid särlevnad mellan makar eller sambor. Utredningens (SOU 2005:15) förslag: Överensstämmer delvis med regeringens förslag. Regeringens förslag, till skillnad från utredningens förslag, innebär att den föreslagna undantagsbestämmelsen skall vara tillämplig oavsett medborgarskap på anknytningsperson och anhöriga. Utredningens förslag innebär att uppehållstillstånd får vägras vid månggifte. Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. Promemorians förslag innebär att uppehållstillstånd får vägras vid månggifte. Remissinstanserna: Har inte särskilt yttrat sig över förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 4.4 första stycket i familjeåterföreningsdirektivet är det inte tillåtet att bevilja uppehållstillstånd för en ytterligare make till en anknytningsperson som redan bor tillsammans med en make. Enligt artikel 16.1 b får en ansökan om familjeåterförening avslås om makar inte lever tillsammans som gifta eller om anknytningspersonen och hans eller hennes familjemedlemmar inte lever ett fullständigt familjeliv. En ansökan får enligt 16.1 c också avslås om anknytningspersonen eller dennes ogifta partner är gift med eller har ett varaktigt förhållande med annan. Avslagsgrunderna i artiklarna 4.4 första stycket, 16.1 b och 16.1 c stämmer i huvudsak överens med de grunder för avslag som gäller enligt nuvarande praxis i ärenden där make eller sambo ansöker om uppehållstillstånd på grund av anknytning. När det gäller särlevnad mellan makar skall den nya undantagsbestämmelsen ange att detta skall kunna utgöra grund för avslag på ansökan om uppehållstillstånd. När det gäller månggifte föreskriver direktivet en skyldighet för medlemsstaterna att vägra uppehållstillstånd i sådana fall där anknytningspersonen är gift och lever tillsammans i med en annan person än den make som söker uppehållstillstånd. I övriga situationer där det kan vara fråga om månggifte eller liknande förhållanden får medlemsstaterna enligt direktivet vägra uppehållstillstånd. Med hänsyn till att direktivet ställer olika krav för olika situationer av månggifte måste två bestämmelser införas i utlänningslagen. Som villkor för avslag i fall då den här boende maken redan är gift med någon annan person än sökanden skall gälla att han eller hon också lever tillsammans med sin partner här i landet. Den omständigheten att anknytningspersonen är gift skall inte i sig vara tillräcklig. Undantag skall också kunna göras om anknytningspersonen redan sammanbor med en annan person i . När det gäller den sökande makens eller sambons civilstånd skall heller inte den omständigheten att han eller hon redan är gift med annan, automatiskt medföra att ansökan om uppehållstillstånd för återförening med en anknytningsperson här i landet avslås. Det är nämligen tänkbart att orsaken till att anknytningspersonen eller sökanden är gift är svårigheter att få äktenskapsskillnad. I vissa situationer är det dock tänkbart att det kan finnas skäl att vägra uppehållstillstånd för en sökande som är gift eller sambo med annan. Regeringens förslag: Uppehållstillstånd får vägras vid äktenskap mellan underåriga. Utredningens (SOU 2005:15) förslag: Överensstämmer delvis med regeringens förslag. Regeringens förslag, till skillnad från utredningens förslag, innebär att den föreslagna undantagsbestämmelsen skall vara tillämplig oavsett medborgarskap på anknytningsperson och anhöriga. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: tillstyrker förslaget om att Prop. 2005/06:72 uppehållstillstånd får vägras vid äktenskap mellan underåriga. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 4.5 får medlemsstaterna, i syfte att garantera en bättre integration och förhindra tvångsäktenskap, kräva att anknytningspersonen och hans eller hennes make skall ha uppnått en viss lägsta ålder, högst , innan maken kan återförenas med anknytningspersonen. Praxis i ärenden om uppehållstillstånd är att äktenskap eller förhållanden mellan underåriga som regel inte godtas som anknytning. Enligt uttalanden i förarbetena till utlänningslagen (prop. 1983/84:144 s. 75) skulle ett generellt accepterande av äktenskap med underåriga utländska medborgare stå klart i strid mot grundläggande svenska sociala värderingar beträffande bl.a. barns och ungdomars rätt till en självständig utveckling och rätt till utbildning, deras rätt att träffa livsavgörande beslut samt strävandena mot jämställdhet mellan könen. I 2 kap. 1 § anges att den som är inte får ingå äktenskap utan tillstånd av . Tillstånd får meddelas endast om det föreligger särskilda skäl. Enligt 1 kap. 3 § lagen om registrerat partnerskap får registrering av den som är inte ske. Enligt 1 kap. 8 a § lag om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap erkänns inte ett äktenskap som har ingåtts enligt utländsk lag i om det för äktenskapets ingående skulle ha funnits hinder mot det enligt svensk lag och minst en av parterna var svensk medborgare eller hade hemvist i eller att det är sannolikt att det ingåtts under tvång. Denna bestämmelse är även tillämplig på registrerade partnerskap (1 kap. 9 § lagen om registrerat partnerskap). Rådande praxis överensstämmer således med artikel 4.5 i familjeåterföreningsdirektivet. Regeringen anser därför att den nya undantagsbestämmelsen skall ange att uppehållstillstånd kan vägras vid äktenskap mellan underåriga. Bestämmelsen skall även omfatta sambor. 6.3.3Skenförhållanden och oriktiga uppgifter Regeringens förslag: Uppehållstillstånd får vägras vid skenhållanden eller om en ansökan om uppehållstillstånd grundar sig på oriktiga uppgifter. Regeringens bedömning: Bestämmelsen om särskilda kontroller i artikel 16.4 föranleder inte några författningsändringar. Utredningens (SOU 2005:15) förslag: Överensstämmer delvis med regeringens förslag. Regeringens förslag, till skillnad från utredningens förslag, innebär att den föreslagna undantagsbestämmelsen skall vara tillämplig oavsett medborgarskap på anknytningsperson och anhöriga. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Har inte särskilt yttrat sig över förslaget. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Enligt artikel 16.2 i familjeåterföreningsdirektivet får en ansökan om familjeåterförening avslås om det är fastställt att 1.falska eller vilseledande uppgifter eller falska eller förfalskade Prop. 2005/06:72 handlingar använts, eller att tillstånd har erhållits genom vilseledande eller på andra olagliga sätt, eller 2.ett äktenskap eller partnerskap har ingåtts eller en adoption har utförts uteslutande för att ge den berörda personen möjlighet att resa in och vistas i en medlemsstat. Några bestämmelser motsvarande denna artikel finns inte i utlänningslagen eftersom någon rätt till uppehållstillstånd inte föreligger. Vilseledande uppgifter i en ansökan om uppehållstillstånd, t.ex. om ålder eller familjerättslig status kan medföra att ansökan avslås eftersom uppgifterna kan innebära att förutsättningarna för uppehållstillstånd brister. Detsamma gäller skenförhållanden. För tydlighetens skull anser dock regeringen att den nya undantagsbestämmelsen skall ange att vilseledande eller oriktiga uppgifter samt skenförhållanden skall kunna utgöra grund för avslag på en ansökan om uppehållstillstånd. Enligt artikel 16.4 får medlemsstaterna utföra särskilda kontroller när det finns välgrundade misstankar om vilseledande eller skenäktenskap, skenpartnerskap eller skenadoption enligt definitionen i punkt 2. Särskilda kontroller får även utföras när familjemedlemmars uppehållstillstånd förnyas. och utlandsmyndigheterna har, i enlighet med officialprincipen, en utredningsplikt som innebär att ett ärende skall utredas så som dess beskaffenhet kräver. Några särskilda bestämmelser om kontroll av skenäktenskap behövs därför inte. I lagen (1904:26 s.1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap anges i 8 a § att ett äktenskap som har ingåtts enligt utländsk lag inte erkänns i om det för äktenskapets ingående skulle ha funnits hinder mot det enligt svensk lag och minst en av parterna var svensk medborgare eller hade hemvist i , eller om det är sannolikt att det har ingåtts under tvång. Enligt förarbetena (prop. 2003/04:48 s. 25f) har denna bestämmelse tillkommit för att förhindra att de svenska reglerna kringgås genom att ett äktenskap ingås utomlands. Ett av kriterierna för att denna bestämmelse skall vara tillämplig är att minst en av parterna är svensk medborgare eller har hemvist i . Bestämmelsen utgör därmed ett skydd bl.a. i de fall där ett äktenskap ingåtts enligt utländsk rätt mellan en svensk medborgare och en underårig medborgare från ett annat land. Om en ansökan om uppehållstillstånd på grund av familjeanknytning lämnas in i ett sådant fall skall den avslås med hänvisning till att äktenskapet inte erkänns enligt svensk rätt och det föreligger därför inte någon rätt till familjeåterförening för makarna. Vid bedömningen av vad som utgör ett skenäktenskap är utgångspunkten att det föreligger ett civilrättsligt giltigt äktenskap men att detta ingåtts i annat syfte än att makarna skall leva tillsammans som gifta. Det är fråga om situationer där äktenskapet ingåtts uteslutande för att den ena parten skall få ett uppehållstillstånd i . Det kan vara fråga om en utländsk medborgare som på det här sättet försöker kringgå bestämmelserna i utlänningslagen för att få uppehållstillstånd i . När misstänker att det kan vara fråga om ett skenäktenskap bör en fördjupad utredning göras för att klarlägga om det rör sig om ett sådant äktenskap. Bevisbördan ligger på staten i dessa fall. Utredningen skall på samma sätt som sker vid seriositetsprövningen omfatta t.ex. förhållandets uppkomst och parternas kännedom om varandra. Det är slutligen vad som framkommer i praxis som avgör vad som är ett skenäktenskap. 6.3.4Begränsningar för barn i polygama hushåll Regeringens bedömning: Någon bestämmelse som begränsar möjligheten för barn i polygama hushåll att få uppehållstillstånd i på grund av anknytning till en förälder här bör inte införas i utlänningslagen. Utredningens (SOU 2005:15) bedömning: Överensstämmer delvis med regeringens. Utredningens bedömning avser endast tredjelandsmedborgare. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: delar bedömningen att det inte bör införas någon regel som begränsar möjligheterna för barn i polygama hushåll att återförenas med en förälder i . Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 4.4 andra stycket i familjeåterföreningsdirektivet får rätten till familjeåterförening begränsas för barn i polygama hushåll, dvs. barn till anknytningspersonen och en ytterligare make. Som redan framgått ovan av regeringens överväganden i anslutning till artikel 4.4 första stycket skall uppehållstillstånd för ytterligare make kunna vägras om anknytningspersonen redan bor tillsammans med en make här. När det gäller barn i polygama hushåll är däremot situationen annorlunda. Ett barn till föräldrar där en av dessa också är gift med någon annan och bor i , kan ha lika stort behov av att få återförenas med föräldern här som ett barn till skilda föräldrar där ena föräldern gift om sig och bor i . I båda fallen kan den förälder som barnet bor med utomlands av sjukdom eller annat skäl vara förhindrad att utöva vårdnaden. Om barnet beviljas uppehållstillstånd i finns visserligen en risk för att den andra föräldern dvs. maken som bor i utlandet, senare ansöker om uppehållstillstånd på grund av anknytning till barnet här. Detta skulle därför indirekt kunna anses sanktionera månggifte. Regeringen anser emellertid att barnets intresse av att kunna återförenas med sin härvarande förälder är av sådan vikt att någon begränsning av detta slag inte skall införas. Det finns dessutom möjligheter att avslå en framtida ansökan från den utomlands boende föräldern eftersom anknytning till ett barn här inte medför någon ovillkorlig rätt att få uppehållstillstånd. Regeringens bedömning: Någon bestämmelse som innebär krav på vistelsetid bör inte införas i utlänningslagen. Utredningens (SOU 2005:15) bedömning: Överensstämmer delvis med regeringens. Utredningens bedömning avser endast tredjelandsmedborgare. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens Prop. 2005/06:72 bedömning. Remissinstanserna: Har inte särskilt yttrat sig i denna fråga. Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 8 i familjeåterföreningsdirektivet får en medlemsstat kräva att anknytningspersonen skall ha vistats lagligen i landet som inte överstiger för att få återförenas med en anhörig. I de fall ett medlemsland tillämpar begränsningar i mottagningskapaciteten får tiden utsträckas till . tillämpar inte en ordning som innebär krav på att en utlänning skall ha vistats här i landet för att en anhörig skall kunna beviljas uppehållstillstånd. En utlänning som har ett tidsbegränsat uppehållstillstånd kan däremot inte vara anknytningsperson. Regeringen anser inte att några ytterligare begränsningar skall införas. 6.3.6Anknytningspersonen vistas inte längre i medlemsstaten