prop · GT03128d2 · 2006-03-20 00:00:00 — För att skapa klarhet och av praktiska skäl bör en kodifiering av nämnda direktiv företas. (2)Växtodlingen är mycket viktig för gemenskapen. (3)Växtodlingens avkastning minskar ständigt genom påverkan av skadegörare. (4)Det är absolut nödvändigt att skydda växter mot skadegörare inte bara för att undvika en minskning av avkastningen, utan också för att öka produktiviteten inom jordbruket. (5)De åtgärder som vidtas av gemenskapen, genom den växtskyddsordning som tillämpas för gemenskapen som ett område utan inre gränser, i syfte att systematiskt utrota skadegörare i gemenskapen, skulle bara ha en begränsad effekt om inte skyddsåtgärder vidtogs mot deras införsel till gemenskapen. (6)Behovet av sådana åtgärder har länge insetts. De har varit föremål för många nationella bestämmelser och internationella avtal, däribland internationella växtskyddskonventionen av som slöts inom livsmedels- och lantbruksorganisation (FAO) och som är av världsomfattande intresse. (7)En av de viktigaste åtgärderna består i att utarbeta en förteckning över de mycket farliga skadegörare, vilkas införsel till gemenskapen måste förbjudas och även en lista över de skadegörare vars införsel måste förbjudas om de förekommer på vissa växter eller växtprodukter. (8)Förekomst av en del av dessa skadegörare kan inte kontrolleras effektivt när växter eller växtprodukter förs in från länder där skadegörarna förekommer. Det är därför nödvändigt att i en så begränsad omfattning som möjligt fastställa förbud mot införsel av vissa växter och växtprodukter, eller att bestämmelser fastställs om att särskilda kontroller skall göras i produktionslandet. (9)Sådana växtskyddskontroller måste begränsas till införsel av produkter med ursprung i icke-medlemsländer och till de fall där det föreligger starka indikationer på att någon av växtskyddsbestämmelserna inte har iakttagits. (1) Yttrandet avgivet (ännu ej offentliggjort i EGT). (2) EGT C 129, 27.4.1998, s. 36. (3) EGT L 26, 31.1.1977, s. 20. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv /53/EG (EGT L 142, , s. 29). (4) Se bilaga VIII, del A. (10)Det är nödvändigt att fastställa en möjlighet att under vissa förhållanden göra undantag från vissa bestämmelser. Erfarenheten visar att vissa av dessa undantag kan vara av lika stor betydelse som säkerhetsåtgärderna. Det förfarande i brådskande fall som fastställs i detta direktiv bör därför också gälla för dessa undantag. L 169/2 Europeiska gemenskapernas officiella tidning (11)Om överhängande fara för införsel eller spridning av skadegörare föreligger bör den medlemsstat där problemet har sitt ursprung normalt vidta sådana provisoriska skyddsåtgärder som inte anges i detta direktiv och kommissionen bör informeras om alla händelser som kräver att säkerhetsåtgärder vidtas. (12)De franska utomeuropeiska departementens omfattande handel med växter och växtprodukter med resten av gemenskapen gör det önskvärt att bestämmelserna i detta direktiv är tillämpliga för dem. Med hänsyn till den särskilda karaktär som jordbruksproduktionen har i de franska utomeuropeiska departementen är det lämpligt att fastställa ytterligare skyddsåtgärder som berättigas av hänsyn till växtskyddet och växtlivet där. Bestämmelserna i detta direktiv bör också utvidgas till att omfatta skyddsåtgärder mot införsel av skadegörare till de franska utomeuropeiska departementen från andra delar av . (13)Genom rådets förordning (EEG) nr 1911/91 av om tillämpningen av gemenskapsrättens bestämmelser vad avser (1) integreras i gemenskapens tullområde och i den gemensamma politiken. Enligt artiklarna 2 och 10 i den förordningen skall den gemensamma jordbrukspolitiken tillämpas från det att den särskilda försörjningsordningen träder i kraft. Tillämpningen måste också kompletteras med särskilda åtgärder rörande jordbruksproduktionen. (14)I rådets beslut 91/314/EEG av om införandet av ett särskilt åtgärdsprogram för på grund av deras ökaraktär och avsides läge (Po- seican) (2) fastställs allmänna riktlinjer för åtgärder som skall vidtas för att ta hänsyn till ögruppens särskilda problem och svårigheter. (15)För att ta hänsyn till den särskilda växtskyddssituationen på är det följaktligen lämpligt att förlänga tillämpningen av vissa bestämmelser i detta direktiv till en period som tar slut efter den dag då medlemsstaterna måste ha genomfört kommande bestämmelser avseende bilagorna till detta direktiv rörande skyddet av de franska utomeuropeiska departementen och . (16)För tillämpningen av detta direktiv är det lämpligt att fastställa de certifikatmodeller som är godkända enligt Internationella växtskyddskonventionen i dess lydelse av , i en standardiserad utformning som har utarbetats i nära samarbete med internationella (1) EGT L 171, 29.6.1991, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 2674/1999 (EGT L 326, 18.12.1999, s. 3). (2) EGT L 171, 29.6.1991, s. 5. Det är även lämpligt att fastställa vissa bestämmelser som rör de villkor enligt vilka sådana certifikat får utfärdas, vissa bestämmelser som rör användandet av tidigare modeller , och krav på certifiering då växter och växtprodukter förs in från tredje land. (17)I fråga om import av växter och växtprodukter från ickemedlemsländer bör de myndigheter som i sådana länder utfärdar certifikat i princip vara de som bemyndigats enligt Internationella växtskyddskonventionen. Det skulle vara önskvärt att upprätta en förteckning över sådana myndigheter i icke konventionsanslutna icke-medlems- länder. (18)Det förfarande som tillämpas vid vissa typer av ändringar som kommer att göras av bilagorna till detta direktiv bör förenklas. (19)Direktivets tillämpningsområde bör preciseras med avseende på trä. Det är lämpligt att följa den detaljerade beskrivning av trä som ges i gemenskapslagstiftningen. (20)Vissa fröer hör till de växter, växtprodukter och andra föremål som anges i bilagorna till detta direktiv och som måste underkastas en växtskyddskontroll i ursprungslandet eller i avsändarlandet innan de tillåts komma in i gemenskapen eller i handeln inom gemenskapen. (21)Det är lämpligt att i vissa fall fastställa att den officiella kontroll av växter, växtprodukter och andra föremål som kommer från tredje länder, bör utföras av kommissionen i det tredje land som är ursprungsland. (22)Dessa gemenskapskontroller måste utföras av experter som är anställda av kommissionen men också av experter som är anställda av medlemsstaterna, och vilkas tjänster görs tillgängliga för kommissionen. Experternas roll bör definieras i samband med de aktiviteter som krävs enligt gemenskapens växtskyddsordning. (23)Ordningens tillämpningsområde bör inte längre begränsas till handeln mellan medlemsstaterna och tredje land, utan det bör utökas till att även omfatta saluföringen inom de enskilda medlemsstaterna. (24)Alla delar av gemenskapen bör i princip ha samma grad av skydd mot skadegörare. Hänsyn bör emellertid tas till olikheter i de ekologiska förhållandena och i utbredningen av vissa skadegörare. Till följd av detta bör Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 169/3 skyddade zoner, som är utsatta för särskilt stora risker avseende växtskyddet, definieras och de bör ges särskilt skydd under villkor som är förenliga med förverkligandet av den inre marknaden. (25)I och med att gemenskapens växtskyddsordning tillämpas på gemenskapen som ett område utan inre gränser och skyddade zoner införs, kommer det att vara nödvändigt att göra skillnad mellan krav som gäller produkter från gemenskapen och krav som gäller införsel av produkter från tredje land, och att skadegörare som är relevanta för de skyddade zonerna identifieras. (26)Det lämpligaste stället att genomföra växtskyddskontroll på är produktionsplatsen. Avseende produkter från gemenskapen bör därför denna kontroll obligatoriskt genomföras på produktionsplatsen och bör omfatta alla relevanta växter och växtprodukter som odlas, produceras, används eller som av någon annan orsak finns där, och på det odlingssubstrat som används där. För att ett sådant kontrollsystem skall fungera smidigt, bör alla producenter registreras officiellt. (27)För att gemenskapens växtskyddsordning skall kunna tilllämpas på ett effektivare sätt på den inre marknaden, måste det vid växtskyddskontroll vara möjligt att utöver den tillgängliga personal som kommer från medlemsstaternas officiella växtskyddsmyndigheter använda annan personal, vars utbildning kommer att samordnas och stödjas ekonomiskt av gemenskapen. (28)Om kontrollresultaten är tillfredsställande, bör gemenskapsprodukterna inte längre åtföljas av ett sådant sundhetscertifikat som används vid internationell handel, utan vara försedd med ett överenskommet märke, växtpass, som är anpassat till produkttyperna, för att säkerställa deras fria rörlighet inom hela gemenskapen eller i de delar av gemenskapen för vilka växtpasset är giltigt. (29)Det bör specificeras vilka officiella åtgärder som skall vidtas då kontrollresultaten inte är tillfredsställande. (30)För att säkerställa att gemenskapens växtskyddsordning följs inom den inre marknaden, bör ett system för officiell kontroll i samband med saluföringen upprättas. System bör vara så pålitligt och enhetligt som möjligt i hela gemenskapen, men bör utesluta särskild kontroll vid gränserna mellan medlemsstaterna. (31)Inom ramen för den inre marknaden, bör produkter med ursprung i tredje länder i princip underkastas växtskyddskontroll då de första gången förs in till gemenskapen. Om resultatet av kontrollen är tillfredsställande, bör produkterna från tredje land förses med ett växtpass som säkerställer att de har samma fria rörlighet som gemenskapens produkter. (32)För att kunna bemöta alla säkerhetskrav som ställs i den situation som uppstår vid genomförandet av den inre marknaden är det viktigt att stärka medlemsstaternas och gemenskapens infrastrukturer för växtskyddskontroll vid gemenskapens ytte gränser, med särskild vikt på de medlemsstater som på grund av sitt geografiska läge utgör gemenskapens införselorter. Kommissionen kommer att föreslå att nödvändiga medel anslås för det ändamålet i Europeiska unionens allmänna budget. (33)För att öka effektiviteten hos gemenskapens växtskyddsordning inom den inre marknaden, bör medlemsstaterna göra upp en harmoniserad praxis för den personal som är ansvarig för växtskyddet. Kommissionen kommer att lägga fram en norm för praxis inom växtskyddet i gemenskapen före . (34)Det är inte längre möjligt för medlemsstaterna att fastställa särskilda växtskyddsbestämmelser om införsel till deras territorier av växter eller växtprodukter med ursprung i andra medlemsstater. Alla bestämmelser om växtskyddskrav på växter eller växtprodukter bör fastställas på gemenskapsnivå. (35)Det är nödvändigt att skapa en ordning för ekonomiska bidrag från gemenskapen för att på gemenskapsnivå fördela den börda som utgörs av eventuella kvarvarande risker i handeln som är en följd av gemenskapsordningen för växtskydd. (36)För att förhindra infektioner som orsakas av skadliga organismer som förs in från tredje land bör gemenskapen lämna ett ekonomiskt bidrag för att förstärka infrastrukturen för växtskyddskontrollen vid gemenskapens yttre gränser. (37)Den nämnda ordningen bör också göra det möjligt att på lämpligt sätt bidra till vissa utgifter för de särskilda åtgärder som medlemsstaterna har vidtagit för att bekämpa infektioner som orsakas av skadliga organismer som förts in från tredje land eller från andra områden inom gemenskapen och att, om möjligt, utrota dem och avhjälpa den skada som de har orsakat. (38)Detaljerna för hur ekonomiskt bidrag från gemenskapen skall beviljas bör bestämmas genom ett påskyndat förfarande. (39)Det är nödvändigt att se till att kommissionen får fullständig information om de möjliga orsakerna till införseln av de ifrågavarande skadliga organismerna. (40)Kommissionen bör särskilt övervaka att gemenskapens bestämmelser om växtskydd tillämpas på ett riktigt sätt. L 169/4 Europeiska gemenskapernas officiella tidning (41)Om det skulle konstateras att införseln av skadliga organismer är en följd av inadekvata granskningar eller undersökningar bör gemenskapslagstiftningen såvitt avser följderna tillämpas under beaktande av vissa särskilda åtgärder. (42)Det är lämpligt att skapa ett nära samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen genom för växtskydd som inrättades genom rådets beslut 76/894/EEG (1). (43)Detta direktiv får inte påverka medlemsstaternas förpliktelser vad gäller de tidsfrister för genomförande och tilllämpning som fastställs i bilaga VIII, del B. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Detta direktiv gäller skyddsåtgärder mot införsel av skadegörare på växter eller växtprodukter till medlemsstaterna från andra medlemsstater eller från icke-medlemsländer. a), skyddsåtgärder mot spridning av skadegörare inom gemenskapen som sker på grund av växters, växtprodukters och därmed sammanhörande föremåls rörlighet inom en medlemsstat, b)skyddsåtgärder mot införsel av skadegörare till de franska utomeuropeiska departementen från andra delar av , och omvänt, till andra delar av från de franska utomeuropeiska departementen, c)skyddsåtgärder mot införsel av skadegörare till från andra delar av , och omvänt, till andra delar av från . Utan att det påverkar de villkor som skall fastslås för att skydda den situation som råder i vissa av gemenskapens regioner i fråga om växtskyddet, och med hänsyn till skillnaderna i de jordbruksmässiga och ekologiska förhållandena, får sådana skyddsågärder som är berättigade med hänsyn till växtskyddet (1) EGT L 340, 9.12.1976, s. 25. och växtlivet i de franska utomeuropeiska departementen och på , och som kompletterar de som fastställs i detta direktiv, fastslås i enlighet med de förfarande som fastställs i artikel 18. 3.Detta direktiv är inte tillämpligt på eller . 4.Varje medlemsstat skall inrätta eller utnämna en enda ansvarig central myndighet, som kontrolleras av medlemsstatens regering, i synnerhet för samordning och kontakter i frågor som berör växtskydd och faller under detta direktiv. Den officiella växtskyddsmyndighet, som har inrättats enligt Internationella växtskyddskonventionen skall företrädesvis utses för detta ändamål. Denna myndighet och eventuella senare ändringar i frågan skall anmälas till de andra medlemsstaterna och till kommissionen. 5.Med avseende på skyddsåtgärderna mot att skadegörare förs in från de franska utomeuropeiska departementen till andra delar av och till de andra medlemsstaterna och mot att de sprids inom de franska utomeuropeiska departementen, skall de dagar som avses i punkt 1 a i denna artikel samt i artiklarna 3.4, 4.2 och 4.4, 5.2 och 5.4, 6.5 och 6.6, 10.1 och 10.2 samt 13.8, 13.10 och 13.11 ersättas med som motsvarar utgången av en sex månaders period efter den dag då medlemsstaterna skall genomföra kommande bestämmelser avseende bilaga IV rörande skyddet av de franska utomeuropeiska departementen. Punkterna 1 b och 2 i denna artikel skall upphöra att gälla från och med . 6.Avseende skyddsåtgärderna mot att skadegörare förs in från till andra delar av och till de andra medlemsstaterna och mot att de sprids på , skall de dagar som avses i punkt 1 a i denna artikel samt i artiklarna 3.4, 4.2 och 4.4, 5.2 och 5.4, 6.5 och 6.6, 10.1 och 10.2 samt 13.8, 13.10 och 13.11 ersättas med som motsvarar utgången av en sex månaders period efter den dag då medlemsstaterna skall genomföra kommande bestämmelser avseende bilaga IV rörande skyddet av . Punkt 1 c i denna artikel skall upphöra att gälla från och med . 1.I detta direktiv avses med a)växter: levande växter och levande växtdelar, inklusive fröer, frukt i botanisk mening dock inte konserverad genom djupfrysning, Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 169/5 grönsaker, dock inte konserverade genom djupfrysning, knölar, stamknölar, lökar, jordstammar, grenar med bladverk, avskurna träd med bladverk, vävnadskultur av växter. fröer: fröer i termens botaniska betydelse, med undantag för sådana som inte är avsedda för sådd, b)växtprodukter: produkter från växter som är obearbetade eller som genomgått en enkel bearbetning, såvida de inte är växter, c)plantering: alla förfaranden att placera växter så att deras framtida tillväxt, reproduktion eller förökning säkras, d)växter avsedda för plantering: växter som redan är planterade och som är avsedda att förbli planterade eller att omplanteras efter införseln, eller växter som inte är planterade vid införseln, men som är avsedda att planteras efteråt; e)skadegörare: skadliga organismer på växter eller växtprodukter, som hör till djur- eller växtriket, eller virus mykoplasma eller andra sjukdomsalstrande organismer, f)växtpass: en officiell etikett som bevisar att bestämmelserna i detta direktiv avseende växtskyddsnormer och särskilda krav följs, och som är standardiserad på gemenskapsnivå för olika typer av växter eller växtprodukter, och utarbetad av det ansvariga officiella organet i en medlemsstat och utfärdad i enlighet med de genomförandebestämmelser som fastställer detaljerna för förfarandet vid utfärdande av växtpass. För särskilda produkttyper kan det enligt det förfarande som fastställs i artikel 18 fattas beslut om andra officiellt godkända märken än etiketter. Standardisering sker enligt det förfarande som fastställs i artikel 8. Vid standardiseringen skall olika märken fastslås för växtpass som enligt artikel 10.1 andra stycket inte är giltiga för alla delar av gemenskapen, g)ansvariga officiella organ: i)den eller de officiella växtskyddsmyndigheter i en medlemsstat som avses i artikel 1.4, eller ii)en offentlig myndighet, som har inrättats på nationell nivå, eller, under tillsyn av nationella myndigheter på regional nivå inom de gränser som är fastslagna i den berörda medlemsstatens konstitution. En medlemsstats ansvariga officiella organ kan i enlighet med nationell lagstiftning delegera de uppgifter som fastställs i detta direktiv så att en offentligrättslig eller privaträttslig juridisk person utför dem under organens bemyndigande och tillsyn, och som enligt sin officiellt godkända stadga uteslutande utför särskilda offentliga uppgifter, förutsatt att personen eller dess medlemmar inte har något personligt intresse i resultatet av de åtgärder som den vidtar. Medlemsstaterna skall säkerställa att de organ som avses i första stycket ii och de som avses i första stycket i har ett nära samarbete med varandra. I enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 18 får dessutom andra juridiska personer, som har inrättats under det eller de organ som avses i första stycket i och som verkar under det organets bemyndigande och tillsyn godkännas, förutsatt att personen inte har något personligt intresse i resultatet av de åtgärder som den vidtar. Den enda centrala myndigheten, som avses i artikel 1.4, skall underrätta kommissionen om de ansvariga officiella organen i den berörda medlemsstaten. Kommissionen skall underrätta medlemsstaterna om detta; h)skyddad zon: en zon inom gemenskapen där en eller flera av de skadegörare som avses i detta direktiv, och som är etablerade i en eller flera delar av gemenskapen, trots gynnsamma förhållanden inte är endemiskt förekommande eller etablerade, L 169/6 Europeiska gemenskapernas officiella tidning där det finns en fara för att vissa skadegörare skall etablera sig på grund av de ekologiskt gynnsamma förhållanden som råder där för vissa grödor, fastän skadegörarna inte är endemiskt förekommande eller etablerade inom gemenskapen, och som, i enlighet med förfarandet i artikel 18, har erkänts uppfylla de villkor som avses i första och andra strecksatsen, och detta, i det fall som avses i första strecksatsen, på begäran av den eller de berörda medlemsstaterna och på grundval av att de resultat från relevanta undersökningar som har övervakats av de experter som avses i artikel 21, enligt det förfarande som fastställs där, inte visar motsatsen. De undersökningar som rör andra strecksatsen är frivilliga. En skadegörare skall anses vara etablerad i ett område om den förekommer där och om antingen inga officiella åtgärder har vidtagits där för att utrota den eller sådana åtgärder av inte har visat sig vara effektiva. Avseende fallet i första stycket första strecksatsen skall den eller de berörda medlemsstaterna genomföra regelbundna och systematiska officiella undersökningar rörande närvaron av de skadegörare som den skyddade zonen avser. Varje upptäckt av de skadegörarna skall anmälas till kommissionen. Den risk som en sådan upptäckt medför skall värderas av för växtskydd och det skall beslutas om lämpliga åtgärder enligt det förfarande som avses i artikel 18. Detaljerna för hur de undersökningar som avses i första och tredje stycket skall genomföras får bestämmas i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 18, med hänsyn till sunda vetenskapliga och statistiska principer. Resultaten från de ovan nämnda undersökningarna skall anmälas till kommissionen. Kommissionen skall underrätta de andra medlemsstaterna om detta. Före skall kommissionen till rådet överlämna en rapport om hur systemet med skyddade zoner fungerar, om nödvändigt tillsammans med lämpliga förslag; i)officiella uttalanden eller åtgärder: ett uttalande eller en åtgärd som, utan att det påverkar bestämmelserna i artikel 21, görs eller vidtas av representanter för en medlemsstats officiella växtskyddsmyndighet eller, på dess ansvar, av andra tjänstemän, då det gäller uttalanden eller åtgärder som rör utfärdandet av de certifikat som specificeras i artikel 7.1 eller artikel 8.2, antingen av sådana representanter eller tjänstemän eller av utbildad personal som är anställd av ett av de ansva- riga officiella organen i en medlemsstat då det gäller alla övriga fall, förutsatt att personalen inte har något personligt intresse av resultatet av de åtgärder som den vidtar och att den uppfyller minimikraven på kompetens. Medlemsstaterna skall säkerställa att deras tjänstemän och personal har den kompetens som är nödvändig för att detta direktiv skall kunna tillämpas korrekt. I enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 18 får riktlinjer dras upp för denna kompetens. Kommissionen skall inom ramen för för växtskydd utarbeta program för gemenskapen, rörande vidareutbildning av berörda tjänstemän och personal, och övervaka genomförandet av programmen, för att öka den kunskap och den erfarenhet som har uppnåtts på nationell nivå till en nivå som motsvarar de ovannämnda kompetenskraven. Den skall bidra till att finansiera vidareutbildningen och skall föreslå att nödvändigt medel anslås för detta ändamål i gememskapens budget. Bestämmelserna i detta direktiv avser, förutom då annat uttryckligen fastställs, trä endast i den mån det har kvar hela eller en del av sin naturliga rundade yta, med eller utan bark, eller är i form av flis, spån, sågspån eller träavfall. Med undantag för de bestämmelser som berör bilaga V, berörs trä, antingen det uppfyller de villkor som anges i det första stycket eller inte, också då det används vid lastning, som garneringsträ, avståndsklossar, för lastpallar eller som förpackningsmaterial som används vid transport av föremål av alla slag, förutsatt att det medför en växtskyddsrisk. 1.Medlemsstaterna skall förbjuda införsel till sina områden av de skadegörare som anges i bilaga I, del A. 2.Medlemsstaterna skall förbjuda införsel till sina områden av de växter och växtprodukter som anges i bilaga II, del A, om de är angripna av de skadegörare som anges i den delen av bilagan för ifrågavarande växt eller växtprodukt. 3.I enlighet med villkor som kan fastslås enligt det förfarande som fastställs i artikel 17, skall punkterna 1 och 2 inte tillämpas vid fall av svaga angrepp, på andra växter än de som är avsedda för plantering, av de skadegörare som anges i bilaga I, del A eller i bilaga II, del A, som har fastslagits i överenskommelse med de myndigheter som representerar medlemsstaterna på växtskyddsområdet. Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 169/7