prop · GT03171 · 2006-03-22 00:00:00 — görs bedömningen att EU:s krav på en förbättrad och utökad fiskerikontroll kommer att öka samt att kraven ofta innebär utökad landbaserad verksamhet, större och ökad flexibilitet vid snabba föränd- ringar, nya förutsättningar för utveckling och introduktion av ny fiskerikontrollteknik, som satellitanvändning, elektronisk rapportering, vägningssystem etc. Dessutom påtalas behovet av mer överrasknings- moment inom landningskontrollen, förbättrad kontroll vid fiskeauktioner, beredningsindustrier och i transportled samt skapandet av egen- kontrollsystem. Regeringen gör bedömningen att det är av avgörande betydelse att kontrollverksamheten säkerställer att regelverket för fisket och hanter- ingen av fisk efterlevs ute på fiskeplatserna, på väg mot hamn samt vid landningen och i försäljningskedjan. Därför är det angeläget att tidigt få kunskap om eventuella brister i bl.a. landningskontrollen och vid första försäljningen som kan åtgärdas genom kontroller i senare led. Det är vidare av betydelse för ett gott resultat att dels kunna styra kontroll- insatserna utefter kedjan, dels att ha utbildad personal som har tillgång till relevant utrustning. Regeringen anser att genom en utökad landbaserad kontroll har möjlighet att säkerställa EU:s allt ökande krav på att kunna följa upp spårbarheten hos fiskprodukterna, dvs. Slutligen är erfarenheterna av författningsreglering av fisket ett viktigt moment för en effektiv fiskerikontroll. Det är av vikt att göra regelverket enklare och begripligare för såväl yrkesfiskarna som andra berörda. ser kontinuerligt över de nationella kontrollbestämmelserna i syfte att anpassa regelverket till rådande fiskemönster och för att harmonisera den nationella lagstiftningen med om fiskerikontroll. I samband med detta görs reglerna så enkla och tydliga som möjligt. Den svenska modellen med mål- och resultatstyrning av ansvaret och utförandet av fiskerikontrollen har förutsättningar att leda till att de över- gripande målen med fiskeripolitiken nås. Därför är det, vid besluts- fattande, angeläget att även överväga de aktuella beslutens effekter i ett övergripande perspektiv av kontrollåtgärderna. Ansvarsfördelningen bör innebära en effektivisering av fiskerikontrollen, genom att förbättrade förutsättningar nu finns för övergripande planering och genomförande av svensk fiskerikontroll. I betänkandet föreslås att kvalitetskontrollen skall överföras från Kust- bevakningen till medan även fortsätt- ningsvis skall ha ansvar för landningskontrollen. Regeringen anser att det är mest ändamålsenligt och effektivt att en och samma organisation, dvs. , svarar för all landbaserad fiskerikontroll, såväl landningskontroll som övrig landbaserad kontroll- verksamhet. Regeringen gör bedömningen att denna organisationsföränd- ring ökar möjligheterna för en tydlig redovisning av landbaserad verksamhet i alla led. Vid denna organisationsförändring skall 6 b § lagen (1982:80) om anställningsskydd beaktas. Regeringen gör bedömningen att nuvarande organisa- tion har en tillräcklig geografisk spridning som svarar mot det utökade ansvar som kvalitets- och landningskontrollen innebär. Vidare kan denna lösning innebära klara samordningsvinster för fiskerikontrollens tekniska utveckling, kvalitet och effektivitet, vilket kan ge en förbättrad sam- verkan mellan administrativ kontroll och fältverksamhet. bör inrikta sin utvecklingsverksamhet mot att skapa bättre förutsättningar för att införa överraskningsmoment i landnings- kontrollen, införa egenkontroll i fiskerikontrollen samt att pröva alterna- tiva utföraralternativ för särskilda uppgifter, t.ex. övervakning av vägning. Dessutom finns goda förutsättningar för att få kostnads- effektivitet vid snabba förändringar av fiskerikontrollens uppläggning bl.a. genom utökade samordningsmöjligheter mellan kontroll- och tillsynsverksamhet med annan miljö- eller biologisk miljöövervakning, som ansvarar för. Regeringen gör vidare bedömningen att denna organisationsförändring ökar möjligheterna för en samordnad organisation av kontroll på land och i hamnar som omfattar landningskontroll, enligt de krav som EU:s kontrollförordning ställer, provtagning av landningar i hamnar för industriändamål, kvalitets- kontroll vid första försäljningstillfället samt kontroll av handels- standarder. Genom organisationsförändringen tydliggörs myndigheternas ansvar ytterligare då fiskerikontroll inriktas mot att kontrollera att fiskelagstiftningen efterlevs på fiskeplatserna och på väg mot hamn. får ansvar för all landbaserad fiskerikontrollverksamhet. I betänkandet föreslås att antalet hamnar i vilka det ska vara tillåtet att landa fisk begränsas. Det skäl som anges är att en begränsning av antalet hamnar ger fördelar från kontrollsynpunkt och från arbetsmiljösynpunkt. långa kust med möjligheten att landa stora delar av fångsterna utan begränsningar, varken geografiskt eller tidsmässigt, medför svårig- heter för fiskerikontrollarbetet. Landningskontrollen kommer även fort- sättningsvis att vara av central betydelse. Regeringen har tidigare gjort bedömningen att regional hänsyn måste tas i samband med att en begränsning av landningshamnarna diskuteras. har som central förvaltningsmyndighet för fisket, goda kunskaper om hur fisket bedrivs, samt kunskap om utvecklingen inom fiskerinäringen och de regionalpolitiska aspekter som är förenade med att bevara bl.a. ett levande småskaligt kustfiske. Mot bakgrund av ansvar för både resursförvaltning och utveckling av näringen anser regeringen att det är lämpligt att även fortsättningsvis beslutar om vilka hamnar som ska väljas ut. I detta sammanhang skall även beaktas nationell teknikutveckling om fiskets rapportering. Den regionala hänsynen bör balanseras mot behovet av kontrollinsatser och myndig- heten får ta det fulla ansvaret för att leva upp till de kontrollkrav som krävs. Samverkan inom fiskerikontrollen bör som en följd av de nu föreslagna förändringarna fördjupas ytterligare för att fiskerikontrollen skall bli så effektiv som möjligt. För att öka och fördjupa samverkan mellan de olika myndigheterna som är inblandade i fiskerikontrollen, bör den överens- kommelse om samarbete som finns mellan och Kust- bevakningen revideras och konkretiseras, så att bl.a. roller, ansvar, samarbete och samordning tydliggörs. Vid det fiskerikompetenscentrum, som invigdes , finns personal från både och . Målsättningen är att centrat skall bearbeta och analysera uppgifter om fisket, följa upp och planera det riskanalysbaserade arbetet. Centrat skall även fungera som kontaktpunkt mot näringen, mot andra myndigheter med uppgifter inom fiskerikontrollen samt mot kontrollmyndigheter i andra länder. Denna verksamhet är ett gott exempel på hur myndighetssamverkan kan effektiviseras. Den svenska fiskerikontrollen har arbetat riskanalysbase- rat. Det system som gemensamt har utvecklats av de båda myndigheterna måste utvärderas. Regeringen har för avsikt att uppdra åt Kust- bevakningen och att gemensamt utvärdera systemet och föreslå utvecklingsåtgärder. En effektiv fiskerikontroll är beroende av att även rättsväsendets handläggning av ärenden om fiskeribrott är snabb och effektiv. I dags- läget gör regeringen bedömningen att handläggningen i domstolarna måste påskyndas. Ett utökat erfarenhetsutbyte mellan de för fiskeri- kontrollen ansvariga myndigheterna och rättsväsendet bör komma till stånd. Det initiativ som har tagits för att anordna konferens- och semina- rieverksamhet har rönt uppskattning. Regeringen gör bedömningen att dessa strävanden måste fortsätta och framtida möjligheter stimuleras, som erfarenhetsutbyten och kompetensutvecklingsåtgärder. svarar, i sin roll som övergripande ansvarig för fiskerikontrollen, för denna verksamhet. har till regeringen redovisat uppföljning av anmälda överträdelser av fiskebestämmelserna samt vilka åtgärder som vidtagits av de rättsvårdande myndigheterna och domstolarna med anledning av anmälningarna (Jo2006/507). Av betänkandet, SOU 2005:27, framgår även att samverkan mellan och övriga samverkansmyndigheter fungerar bra. Men samverkan inom rättsväsendet avseende uppföljning av fiskerirelaterade ärenden bör vidareutvecklas. Som brottsutredande myndighet och därmed en del av rättsväsendet deltar därför aktivt i RIF-arbetet (Rättsväsendets InformationsFörsörjning) som leds av och som syftar till att förbättra och effektivisera informationsflödet inom rättsväsendet. Arbetet förväntas leda till en förbättrad uppföljning av rapporterade brott, inklusive fiskeriärenden. Mot bakgrund av detta kommer regeringen att ge i uppdrag att redovisa hur detta arbete fortlöper avseende fiskeribrott. Bevarandet av fiskresurserna måste även stå i centrum för svensk fiskerikontroll. Utrymmet för och förekomsten av illegalt fiske är i detta sammanhang av avgörande betydelse. bör därför verka för att EU prioriterar insatser mot olagligt fiske samt skapar en överblick över detta fiskes omfattning. För att förbättra den nationella överblicken bör i samverkan med utveckla ett indi- katorsystem för det olaga fisket som syftar till att bedöma omfattning Skr. 2005/06:171 samt ge förslag om hur detta fiske kan begränsas. Utöver de särskilda uppdrag som regeringen avser att lämna till berörda myndigheter finns dessutom behov av att en nationell handlings- plan för fiskerikontrollen utarbetas. Regeringen har för avsikt att uppdra åt att i samråd med utarbeta en sådan handlingsplan. Denna plan, som bör avrapporteras till regeringen, bör behandla aktuella förändringar i kontrollverksamheten, föreslå kontrollprioriteringar, lyfta fram skyldigheter och åtaganden om samverkan samt redovisa myndigheternas samlade verksamhet . Det är vidare angeläget att en förbättrad samverkan mellan de två myndigheterna kommer till stånd. Därför har en samverkansgrupp inrät- tats med representanter för berörda departement och myndigheter i syfte att få till stånd en förbättrad dialog och ett ökat samförstånd. Avsikten är att förbättra förutsättningar att lösa nationella frågeställningar samt möjligheter att driva svenska ståndpunkter såväl internationellt som inom EU. Samverkan och delaktighet bör ökas även med organisationer som berörs av fiskerikontrollen. Mot den bakgrunden bör myndigheter verksamma inom svensk fiskerikontroll och näringen mötas inför ny reglering av fiskerikontrollen och effektivisering och förenkling av kontrollen samt behov av information och utbildning. Detta kan lämpligen ske inom ramen för den samrådsgrupp som finns mellan och näringen. Genom detta bör förståelsen öka mellan näringen och myndigheterna vilket främjar en effektiv fiskeri- kontroll. I betänkandet föreslås att skall få en plats i Fiskeri- verkets styrelse. Regeringen gör bedömningen att detta är rimligt efter- som det skulle innebära att samverkan mellan myndigheterna ytterligare förbättras. I betänkandet diskuteras möjligheten att låta bedriva förundersökning avseende vissa fiskebrott. I likhet med vad som gäller när bedriver förundersökning vid utsläpp av olja och andra skadliga ämnen enligt 11 kap. 4 § lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg. När det gäller rätten att leda förundersök- ningar anser utredningen att en sådan rätt utgör en intressant modell för att öka förutsättningarna för en snabb handläggning av ärenden om fiskebrott. Betänkandet gör emellertid bedömningen att det är för tidigt att ta ställning i frågan och att denna bör tas under vidare övervägande först efter att ytterligare erfarenheter har vunnits från miljöområdet där har förundersökningsrätt. Regeringen gör emellertid bedömningen att om rättskedjan i denna del kan effektiviseras bör förutsättningarna för att låta genomföra förundersökning även avseende vissa fiskeribrott övervägas. Regeringen avser mot denna bakgrund att se över möjligheterna att låta bedriva förundersökning avseende vissa fiskebrott i syfte att möjliggöra en effektivare lagföring. Förteckning över remissinstanserna avseende betänkande av utredningen om fiskerikontrollen Den svenska fiskerikontrollen (SOU 2005:27) Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: Statsministern , statsråden , , , , Y. , , , , , Andnor, Nuder, M. , , , , , , , Regeringen beslutar skrivelse 2005/06:171 Vissa fiskeripolitiska frågor