prop · GT03164 · 2006-03-17 00:00:00 — Regeringens proposition 2005/06:164 Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen föreslås en ny lag om särskild beräkning av arbetsgivar- avgifter, särskild löneskatt och allmän löneavgift för enmansföretag som anställer en person. Lagen föreslås vara temporär och tillämpas på ersättningar som betalas ut t.o.m. . Förslaget innebär att enmansföretag som anställer en person endast skall betala ålderspensionsavgift enligt socialavgiftslagen (2000:980) på den ersättning som betalas till den anställde. förstås enskilda näringsidkare och handelsbolag med högst två delägare som inte har haft någon anställd senare än . Vidare avses med en- mansföretag aktiebolag som haft högst en anställd under förutsättning att denna anställde också är delägare, eller närstående till en delägare, i bolaget. En nedsättningsberättigad anställning skall omfatta och en arbetstid på minst . Nedsättningen gäller till den del ersättningen till den nyanställde inte överstiger och . Nedsättningen av löneskatterna är ett stöd av mindre betydelse enligt EG-rätten. Av denna anledning föreslås att företag som bedriver fiskeri-, jordbruks- eller transportverksamhet inte skall omfattas av lagen. Lagen föreslås träda i kraft och tillämpas på ersätt- ningar som betalas ut därefter och avser anställningar som inte påbörjats före . Förslag till riksdagsbeslut.................................................................. Förslag till lag om särskild beräkning av vissa avgifter för Ärendet och dess beredning............................................................... Betalning av arbetsgivaravgifter..................... Särskilda avdrag vid avgiftsberäkningen........ Utvidgat särskilt avdrag.................................. Stöd av mindre betydelse................................ Stöd för att främja sysselsättning.................... Sänkta löneskatter när enmansföretag anställer .............................. Verksamheten bedrivs utan anställda ............. Företag i en koncern ....................................... Krav på anställningen ....................................................... Anställning av delägare eller närstående till Bilaga 1 Sammanfattning av departementspromemorian Löneskatter för enmansföretag (Ds 2005:52)............................................ Bilaga 2 Departementspromemorians Löneskatter för enmansföretag (Ds 2005:52) lagförslag......................................................... Bilaga 3 Förteckning över remissinstanser (Ds 2005:52).................... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ........... Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om särskild beräkning av vissa avgifter för enmansföretag . 2 Förslag till lag om särskild beräkning av Prop. 2005/06:164 vissa avgifter för enmansföretag Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om särskild beräkning av 1.arbetsgivaravgifter enligt 2 kap. socialavgiftslagen (2000:980), 2.löneavgift enligt lagen (1994:1920) om allmän löneavgift, och 3.löneskatt enligt lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster. I fråga om särskild beräkning enligt denna lag gäller vad som föreskrivs i kommissionens förordning (EG) nr 69/2001 av den 12 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på stöd av mindre betydelse1. 2 § Termer och uttryck som används i denna lag har samma betydelse och tillämpningsområde som i inkomstskattelagen (1999:1229) och socialavgiftslagen (2000:980). 3 § Bestämmelserna i denna lag tillämpas på avgiftspliktig ersättning enligt 2 kap. socialavgiftslagen (2000:980) som en arbetsgivare ger ut till en person som har anställts i en näringsverksamhet efter den 31 decem- ber 2005 under förutsättning att 1.arbetsgivaren och fram till dess att anställ- ningen påbörjas uppfyller villkoren för enmansföretag enligt 5 §, eller 2.om verksamheten är påbörjad efter , att arbetsgivaren sedan verksamheten påbörjades och fram till dess anställningen påbörjas uppfyller villkoren för enmansföretag enligt 5 §. 4 § Bestämmelserna i denna lag skall inte tillämpas på sådan fiskeri- eller jordbruksverksamhet som avser produkter som anges i bilaga 1 till fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, eller 5 § Med ett enmansföretag avses 1.en fysisk person som bedriver aktiv näringsverksamhet och som inte är skyldig att betala arbetsgivaravgifter på ersättning till arbetstagare enligt socialavgiftslagen (2000:980) eller löneskatt enligt lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster, 2.ett handelsbolag med högst två delägare vilket bedriver aktiv näringsverksamhet och som inte är skyldigt att betala arbetsgivaravgifter på ersättning till arbetstagare enligt socialavgiftslagen eller löneskatt enligt lagen om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster, eller 1 EGT L 10, , s. 30 (Celex 32001R0069). 3. ett aktiebolag som a)inte är skyldigt att betala arbetsgivaravgifter enligt socialavgifts- lagen eller löneskatt på ersättning till arbetstagare enligt lagen om sär- skild löneskatt på vissa förvärvsinkomster, eller b)har en sådan skyldighet som avses i a som avser ersättning till endast en person som äger andelar i aktiebolaget eller är närstående till en sådan person. Ett företag som bedriver verksamhet utomlands är ett enmansföretag om det uppfyller villkoren i första stycket och inte i den utländska verk- samheten har utgett ersättning som skulle ha medfört en skyldighet att betala arbetsgivaravgift eller särskild löneskatt, om ersättningen utgetts för arbete i . Vid bedömningen av om sådan avgiftsskyldighet som avses i första stycket föreligger skall bortses från sådana ersättningar till en och samma person som under de tidsperioder som avses i 3 § 1 eller 2 sammanlagt uppgår till högst . 6 § På ersättning som utges till den som först anställs i ett enmansföretag skall under längst tolv kalendermånader i följd ingen annan avgift eller löneskatt betalas än ålderspensionsavgiften enligt socialavgiftslagen (2000:980), om annat inte följer av 7 eller 8 §. Vad som sägs i första stycket gäller endast till den del den avgiftsplik- tiga ersättningen till den anställde uppgår till högst per kalendermånad. 7 § Bestämmelserna i 6 § gäller inte om anställningen avser en person som 1.är eller har varit anställd i en annan näringsverksamhet som bedrivs eller har bedrivits, direkt eller indirekt, av samma arbetsgivare eller någon närstående till arbetsgivaren, eller 2.är delägare eller företagsledare i enmansföretaget enligt bestämmel- serna i 56 kap. 6 § inkomstskattelagen (1999:1229) eller närstående till en sådan person. 8 § Bestämmelserna i 6 § gäller endast om anställningsavtalet avser en anställning i följd och omfattar en arbetstid på minst . 9 § Om flera avgiftsskyldiga ingår i en koncern, skall de vid tillämp- ningen av bestämmelserna i denna lag ses som en enda arbetsgivare. 10 § I stället för vad som föreskrivs om beräkning av särskilt avdrag i 2 kap. 28 § socialavgiftslagen (2000:980) och om utvidgat särskilt avdrag i lagen (2001:1170) om utvidgning av de särskilda avdragen enligt socialavgiftslagen (2000:980) gäller att ersättning som är föremål för särskild beräkning enligt 6 § inte får ingå i underlaget för sådana avdrag. Denna lag träder i kraft och tillämpas i fråga om arbetsgivaravgift, allmän löneavgift och särskild löneskatt på ersättningar som utgetts till och med . Ärendet och dess beredning För att belysa möjligheterna för fler sysselsatta i små företag gav reger- ingen (dnr N2004/3234) Verket för näringslivsutveck- ling () och i uppdrag att inventera och analysera hinder samt föreslå möjliga åtgärder för att stimulera anställ- ning av en första person i ett företag. avlämnades rapporten Den första anställningen hinder och möjligheter för soloföretag att anställa en första person (R 2005:01). Det finns enligt få enmansföretag i som har erfarenhet av att ha haft någon anställd. av företagen utan an- ställda i har tidigare haft anställd personal. Nuteks undersökning visar emellertid att de företag som redan har någon anställd är mer benägna att anställa ytterligare personer. Detta indikerar att när väl trös- keln att anställa den förste personen är övervunnen så ökar benägenheten att anställa ytterligare personer . Om enmansföretag anställer en första person kan det därför vara det första steget in i en positiv spiral där antalet anställda successivt ökar i takt med att verksamheten utveck- las. Som ett bland flera förslag till åtgärder för att underlätta för enmans- företagen att anställa föreslog och att arbetsgivaravgiften skulle sänkas till för den först anställde utöver företagaren själv. I budgetpropositionen (prop. 2005/06:1, volym 1, s. 123 f.) aviserade regeringen ett förslag om sänkta arbetsgivaravgifter för en- mansföretag som nyanställer. Inom tillsattes därför en arbetsgrupp bestående av tjänstemän från , , samt för att ta fram ett underlag för den fortsatta beredningen av ett förslag med den innebörd som regeringen beskrivit i budgetpropositionen. Arbetsgruppens förslag redovisades i departementspromemorian Löne- skatter för enmansföretag (Ds 2005:52). I promemorian föreslås att ar- betsgivaravgifterna för den första person som ett enmansföretag anställer under vissa förutsättningar skall kunna sättas ned till att bara utgöra ålderspensionsavgiften enligt socialavgiftslagen (2000:980). Eftersom sänkningen föreslås vara temporär föreslår arbetsgruppen att nedsätt- ningen skall regleras i en särskild lag. Promemorian har remissbehandlats. I propositionen behandlas promemorians förslag. En sammanfattning av promemorians förslag finns i bilaga 1 och pro- memorians lagförslag finns i bilaga 2. En förteckning över remissinstan- serna finns i bilaga 3. En remissammanställning finns tillgänglig i lag- stiftningsärendet (dnr Fi2005/5771). Propositionen bygger på en överenskommelse mellan den social- demokratiska regeringen, och . Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över det lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Lagrådet har haft synpunkter när Prop. 2005/06:164 det gäller hur förslaget förhåller sig till statsstödsreglerna och efterfrågat ytterligare belysning av vissa frågor. Dessa synpunkter behandlas i avsnitt 6.1 och i författningskommentaren. Lagrådets granskning har också föranlett vissa redaktionella och språkliga ändringar i lagtexten. Med löneskatter avses i denna proposition socialavgifter, allmän löne- avgift och särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster. Socialavgifter tas ut för finansiering av de sociala trygghetssystemen och utgörs av arbetsgivaravgifter och egenavgifter. Arbetsgivaravgifter betal- as i första hand av arbetsgivare medan enskilda näringsidkare och bolagsmän i handelsbolag normalt betalar egenavgifter. Regler om socialavgifter finns i lagen (2000:980) om socialavgifter. (inkomstår 2006) tas följande avgifter ut: *) Sjukförsäkringsavgiften varierar beroende på eventuell karenstid. Utöver socialavgifter skall enligt lagen (1994:1920) om allmän löneav- gift ytterligare en avgift på betalas av arbets- givare och enskilda näringsidkare. Den allmänna löneavgiften infördes ursprungligen för att finansiera EG-inträdet men används nu i första hand i allmänt budgetförstärkande syfte. Den allmänna löneavgiften debiteras i samband med, och på samma underlag som, socialavgifterna. Lagtek- niskt ingår inte den allmänna löneavgiften i arbetsgivaravgifterna men eftersom den inte särskiljs i debiteringsförfarandet torde den allmänna uppfattningen vara att löneavgiften ingår i arbetsgivaravgifterna som så- ledes tillsammans uppgår till . Avgiften betalas även av enskilda näringsidkare och andra som skall betala egen- avgifter varför egenavgifterna totalt uppgår till . Särskild löneskatt på förvärvsinkomst Enligt lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster skall särskild löneskatt betalas för vissa förvärvsinkomster. Skatten tas ut på inkomster som inte grundar rätt till socialförsäkringsförmåner och skall motsvara skatteinslaget i socialavgifterna. I princip skall särskild löneskatt betalas på inkomster för vilka socialavgifter inte skall betalas. Särskild löneskatt på förvärvsinkomster bör skiljas från den särskilda löneskatt som tas ut enligt lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader. Den senare löneskatten skall även den motsvara skatteinslaget i socialavgifterna men den tas ut på arbetsgivarens kost- nader för tjänstepensioner. Särskild löneskatt på förvärvsinkomst skall alltid betalas på ersättning som ges ut till anställda som vid årets ingång har fyllt . På ersättning till sådana anställda skall enligt socialavgiftslagen endast ålderspensions- avgift betalas. Den särskilda löneskatten tas ut på ersättning till personer som är födda eller senare och som nått vid årets ingång. Eftersom personer som är födda tidigare än så inte omfattas av det nya ålderspensionssystemet skall det enligt över- gångsbestämmelserna till socialavgiftslagen inte betalas ålderspensions- avgift på ersättning till dem. För att likställa beskattningen av dessa kate- gorier anställda är den särskilda löneskatten för de senare anställda högre, . Socialavgifterna är principiellt försäkringsavgifter men det faktiska för- säkringsinslaget varierar mellan försäkringsslagen och för flertalet för- säkringar saknas en direkt koppling mellan avgiften och förmånen. Den inkomstgrundade ålderspensionen intar en särställning där kopplingen är absolut. Det inkomstgrundade ålderspensionssystemet finansieras med en fast pensionsavgift på av pensionsunderlaget, där 16 procenten- heter går till fördelningssystemet för att finansiera inkomstpension. Resterande betalas in till systemet för premiepension där avgiftsintäkterna fonderas individuellt för varje försäkrad. Arbets- givarens del av avgiftsinbetalningen sker i form av ålderspensionsavgift om av avgiftsunderlaget enligt socialavgiftslagen. Det inkomstgrundade ålderspensionssystemet är ett fristående försäk- ringssystem vid sidan av statsbudgeten. Utgående inkomst- och tilläggs- pensioner i fördelningssystemet skall löpande finansieras av inbetalade avgifter samt tillgångarna i AP-fonderna och premiepensionen är ett full- fonderat system. Ingen skattefinansiering skall således ske utan systemet är helt slutet i detta avseende. Det är konstruerat så att det skall vara finansiellt självreglerande, där eventuella anpassningar sker på förmåns- sidan inte genom en förändrad avgiftssats. En grundläggande princip bakom pensionssystemet är att varje intjänad pensionsrättighet skall mot- svaras av en beslutad och inbetald avgift som svarar mot rättighetens storlek. Om detta villkor bryts kan inte systemet garantera sin långsiktiga hållbarhet finansiellt. Ålderspensionsavgiften kan således inte reduceras, inte ens temporärt. För övriga försäkringar saknas en direkt koppling. Det finns dock flera samband mellan avgiftsuttaget och förmånerna som syftar till att upprätt- hålla försäkringstanken. Den kommer bl.a. till uttryck genom att det endast är avgiftspliktig ersättning enligt socialavgiftslagen som läggs till grund för beräkningen av sjukpenning- och pensionsgrundande inkomst och att avgifter endast betalas på ersättning till personer som omfattas av den svenska arbetsbaserade socialförsäkringen enligt socialförsäkrings- lagen (1999:799). Den pågående (S 2004:08) har i uppdrag att se över socialförsäkringarna i ett brett och principiellt perspektiv, i vilket ingår att bl.a. se över frågor av detta slag. I direktiven till utredningen (dir. 2004:129) påpekas vikten av försäkrings- mässigheten i sjukförsäkringssystemet och den önskvärda strävan att kopplingen mellan avgiften och försäkringen blir mer uppenbar. Hur medel som inflyter via socialavgifter skall fördelas mellan de olika systemen anges i lagen (2000:981) om fördelning av socialavgifter. Den som avser att bedriva näringsverksamhet är enligt skattebetalnings- lagen (1997:483) skyldig att registrera sig hos om verksam- heten kommer att ha anställda eller om ersättning för arbete kommer att betalas ut till personer som inte har F-skattsedel (3 kap. 2 §). Den som är skyldig att betala arbetsgivaravgifter (eller göra skatteavdrag) skall också lämna en skattedeklaration. Med registreringen som under- lag utfärdar förtryckta deklarationsblanketter för respektive redovisningsperiod som utgörs av en kalendermånad. Deklarationerna skall vara avlämnade senast den 12:e efter redovisnings- perioden med undantag för deklarationerna avseende som skall vara avlämnade senast den 17:e efter redovisnings- perioden. Redovisade arbetsgivaravgifter liksom avdragen skatt skall vara inbetald till senast . Arbetsgivare som är skyldig att redovisa mervärdesskatt på beskattningsunderlag som för beskattningsåret beräknas överstiga skall lämna deklarationen senast den 26:e efter redovisningsperioden. Arbetsgivaravgifter och avdragen skatt skall emellertid betalas som gäller för den som skall lämna deklaration tidigare. I skattedeklarationen för arbetsgivaravgifter redovisas samtliga avgifts- pliktiga löner, förmåner och kostnadsavdrag. Därefter fördelas dessa på underlag för fulla arbetsgivaravgifter och reducerade avgifter, t.ex. på grund av att personal kan vara utsänd eller har fyllt . Den deklara- tionsskyldige räknar själv fram sina avgifter genom att multiplicera sina respektive underlag med tillämplig avgifts- eller löneskattesats och sum- mera resultaten. 4.1.2Särskilda avdrag vid avgiftsberäkningen får arbetsgivare och egenföretagare, vid beräkning av arbetsgivaravgifter respektive egenavgifter, göra ett av- drag av avgiftsunderlaget. Avdraget för arbetsgivare uppgår för närvarade till maximalt . görs jämnt fördelat över uppgår det sammanlagda avdraget till högst . Det underlag som ger maximalt avdrag motsvarar en årlig lönesumma på . För egenföretagare uppgår avdraget till maximalt , vilket motsvarar ett underlag på . Om egenföretagaren har betalat ut lön eller annan förmån till arbetstagare, och i egenskap av arbetsgivare har gjort avdrag från arbetsgivaravgifterna, får det sammanlagda avdraget från egenavgifterna och arbetsgivaravgifterna inte överstiga . Om verksamheten bedrivs av del- ägare i ett handelsbolag får det sammanlagda avdraget från de egenav- gifter som är hänförliga till handelsbolagets inkomster för samtliga del- ägare i handelsbolaget tillsammans med avdrag från arbetsgivaravgifter inte överstiga . Det särskilda avdraget utgör en av de åtgärder som föreslogs i proposi- tionen Vissa åtgärder för att halvera arbetslösheten (prop. 1995/96:222). Syftet med nedsättningen av socialavgifterna är att redu- cera de indirekta lönekostnaderna för att stimulera nyanställningar och uppmuntra egenföretagande. Genom att avdraget är begränsat till ett visst belopp är åtgärden främst riktad mot mindre och medelstora företag. har haft en regional nedsättning av socialavgifterna där den geografiska och branschmässiga omfattningen emellertid varierat . Denna nedsättning tvingades dock upphöra med vid utgången av 1999 i samband med slutgiltiga ställ- ningstagande i frågan om stödet var förenligt med gemenskapsrätten. Stödformen ansågs kunna utgöra ett otillåtet driftsstöd enligt EG-fördra- gets regler om statsstöd om de inte lämnas inom ramen för s.k. stöd av mindre betydelse. Eftersom nedsättningarna var generella kunde det in- träffa att den nedsättning som en arbetsgivare var berättigad till översteg de som utgör gränsen för vad som kan ges ut som stöd av mindre betydelse . EG-fördragets regler om stats- stöd diskuteras utförligare i avsnitt 4.2. tillkallade regeringen en kommitté med parlamentariskt inflytande med uppgift att lämna förslag om hur svensk regionalpolitik skulle inriktas och utformas . I den Regional- politiska utredningens slutbetänkande (SOU 2000:87) behandlades bland annat frågan om regionalt nedsatta socialavgifter. På grundval av kommitténs förslag presenterade regeringen ett förslag till lag om utvidgade regionala avdrag för socialavgifter (prop. 2001/02:45). Förslaget innebar att de som var verksamma inom stöd- område A medgavs en ytterligare nedsättning av arbetsgivaravgifterna och egenavgifterna om , utöver den femprocentiga nedsättning som medgavs enligt socialavgiftslagen. Nedsättningen innebär ett utvid- gat särskilt avdrag och reglerna finns i lagen (2001:1170) om utvidgning av de särskilda avdragen enligt socialavgiftslagen (2000:980) (bet. 2001/02:SkU12, rskr. 2001/02:122). För arbetsgivare maximerades ned- sättningen till (dvs. egenföretagarnas utvidgade nedsättning maximerades till Prop. 2005/06:164 . Reglerna trädde i kraft . De nya reglerna utformades så att de skulle falla inom ramen för stöd av mindre betydelse enligt för statsstöd. Reglerna inne- håller därför ett tak för hur stort avdraget kan vara för en arbetsgivare eller den koncern där arbetsgivaren ingår. Av samma anledning utesluts bland annat jordbruksverksamhet och transportverksamhet från tillämp- ning av reglerna. Syftet med den utvidgade nedsättningen är att stimulera småföretagan- det samt att bidra till god service i de delar av landet som har de största geografiska lägesnackdelarna med bland annat långa avstånd, liten hemmamarknad, sämre tillgång på service, låg befolkningstäthet och ogynnsamma klimatförhållanden. 4.2EG:s regler om statsstöd För att en åtgärd skall falla under statsstödsreglerna skall det 1) röra sig om ett utnyttjande av offentliga medel till 2) förmån för vissa företag eller viss produktion som 3) kan påverka konkurrensen och 4) sam- handeln mellan medlemsstaterna (jämför artikel 87.1 i EG-fördraget). Samtliga fyra angivna kriterier måste vara uppfyllda för att statsstödsreglerna skall vara tillämpliga. En nedsättning av löneskatterna för en viss kategori företagare innebär att offentliga medel tas i anspråk genom att staten gör avkall på en av- giftsintäkt som normalt annars skulle erhållas. Om sänkningen inte är generell för alla arbetsgivare utan omfattar en särskild kategori av dessa innebär den en förmån för vissa företag. Genom att selektivt gynna vissa arbetsgivare framför andra kan konkurrensen mellan arbetsgivare komma att påverkas. Vad gäller påverkan på samhandeln är det däremot inte uppenbart att statsstödsreglerna berörs. 4.2.1Stöd av mindre betydelse Frågan om en eventuell samhandelspåverkan kan bedömas med hänsyn till storleken på det stöd som medges. Enligt kommissionens förordning (EG) nr 69/2001 av om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på stöd av mindre betydelse är åtgärder som maximeras till per företag inte att betrakta som statsstöd enligt EG-fördragets artikel 87.1. Under förutsättning att en nedsättning av löneskatterna utformas så att nu nämnda beloppsmässiga begränsning respekteras så finns ingen skyl- dighet att anmäla åtgärden till för prövning enligt statsstödsreglerna. Kommissionens bestämmelser om stöd av mindre betydelse ställer dock ett antal krav på medlemsstaterna. Myndigheter som beviljar stöd av mindre betydelse skall informera det berörda företaget om stödets karaktär och företaget måste lämna information om annat stöd av mindre betydelse som eventuellt har mottagits . Myndigheten skall därefter kontrollera att taket för stöd av mindre bety- delse () inte överskrids genom det nya stödet (jämför också bestämmelserna i 1820 §§ förordningen (1988:764) om statligt stöd till näringslivet). En ytterligare begränsning i reglerna om stöd av mindre betydelse är att dessa inte gäller för samtliga branscher. Företag som bedriver trans- portverksamhet är undantagna från reglerna, vilket innebär att även stöd om maximalt måste anmälas till kommissionen för pröv- ning. För jordbruks- och fiskerinäringen gäller särskilda regler där stöd av mindre betydelse maximerats till per företag . Därutöver gäller ett nationellt tak som för del innebär att det sammanlagda stödet till olika företag inom jordbrukssektorn inte får överskrida .