prop · GT03200 · 2006-04-18 00:00:00 — Vidare föreslås att får uppdraget att stödja den budget- och skuldrådgivning som kommunerna skall svara för. Förslagen föreslås träda i kraft . fick kronofogdemyndigheten uppgiften att utöva tillsyn över konkursförvaltningen. Därmed avskaffades rättens ombudsman som tillsynsorgan. ansågs lämplig att ta över tillsynsuppgiften eftersom myndigheten hade en stor exekutiv erfarenhet, en nära och löpande kontakt med konkursförvaltning, en i samband med indrivningsverksamheten tillägnad erfarenhet av arbetsmarknadspolitiska problem samt en lämplig organisation med som centralmyndighet. Det fördes dock i lagstiftningsärendet fram principiella betänkligheter mot att kronofog- demyndigheten, som var verksam i konkursen som borgenär, också skulle uppträda som tillsynsorgan. Statsmakterna har försökt att markera tillsynsmyndighetens självständighet bl.a. på det sättet att det, som redan framgått, föreskrivs i förordningen med instruktion för exekutions- väsendet att det vid en kronofogdemyndighet skall finnas en särskild enhet för konkurstillsyn. Karriärgången är visserligen öppen mellan denna enhet och andra delar av kronofogdemyndigheterna, men i 7 kap. 26 § konkurslagen (1987:672) föreskrivs att i fråga om jäv mot en tjänsteman vid tillsynsmyndigheten gäller, utöver vad som följer av 11 § förvaltningslagen (1986:223), att den som i allmänt mål har tagit befattning med indrivning av en fordran som görs gällande i konkursen inte får fullgöra någon tillsynsuppgift i konkursen. skall övervaka att förvaltningen bedrivs på ett ändamålsenligt sätt i överensstämmelse med konkurslagen och andra författningar. Den skall då särskilt se till att avvecklingen av konkursen inte fördröjs i onödan. Det viktigaste ändamålet med den offentliga tillsynen är att se till att avvecklingen av konkursboet bedrivs effektivt, dvs. till minsta möjliga kostnad och med bästa möjliga resultat för borgenärerna. skall dessutom bevaka vissa sam- hällsintressen. Eftersom samhället har ekonomiska engagemang i arbetsmarknads- och sysselsättningsfrågor, t.ex. genom den statliga lönegarantin, har det ansetts befogat att tillsynen även omfattar kontroll av hur konkursförvaltningen sköts i dessa delar. skall vidare tillse att förvaltaren sköter sina åligganden vad gäller att uppdaga ekonomisk brottslighet. skall dessutom generellt verka för en riktig och enhetlig tillämpning av gällande regler rörande konkursförvaltningen. har också att utöva tillsyn över den statliga lönegarantin vid företagsrekonstruktion. företräder staten i mål om lönegaranti vid allmän domstol. föreslår i sitt betänkande Ny konkurstillsyn, SOU 2000:62, att tillsynsuppgifterna överförs till en ny myndighet. Utredningen föreslår också att tillsynen görs mer flexibel och att tillsynsmyndighetens möjligheter att själv prioritera sina insatser förstärks. Vidare föreslås att det obligatoriska edgångsförfarandet skall bli fakultativt och att vissa ändringar görs i reglerna om handläggning av konkursärenden. skall verka för att betalningsförpliktelser och andra förpliktelser som kan bli föremål för verkställighet fullgörs i rätt tid och ordning. I detta ligger även att verka för en god betalningsmoral i samhället. Detta görs genom att såväl motverka företeelser som leder till onödig restföring som verka för att gäldenärer inte återkommer med nya skulder. arbetar därför med att förbättra sina kunskaper om olika företeelser som kan leda till överskuldsättning och om vilka samhällsgrupper som finns i riskzonen för att bli gäldenärer hos myndigheterna och därmed kunna minska risken att så sker och genom förebyggande åtgärder underlätta för enskilda och företag att göra rätt för sig. Arbetet drivs inom ramen för den förebyggande kommunikationen. är, som redan har framgått, förutom en partsneutral verkställande myndighet, även företrädare för det allmänna som borgenär i allmänna mål om verkställighet. Borgenärsuppgifterna regleras huvudsakligen i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. (indrivningslagen). Som borgenär har myndigheten möjlighet att vidta ett flertal åtgärder. Utgångspunkten är att varje myndighet som har en fordran uppträder som borgenär och företräder staten i fordringsförhållandet. Beträffande fordringar som vid verkställighet enligt utsökningsbalken skall handläggas i enskilda mål enligt 1 kap. 6 § tredje stycket utsökningsbalken skall myndigheten enligt förordningen (1993:1138) om hantering av statliga fordringar vidta de åtgärder som är erforderliga för att få betalt. Det finns dock en möjlighet enligt 12 § förordningen att uppdra åt en annan myndighet, i praktiken Kammarkollegiet, eller åt ett företag som bedriver inkassoverksamhet, att bevaka och driva in myndighetens fordringar. Utmärkande för allmänna mål är att de avser en fordran av offentligrättslig karaktär som tillkommer staten eller i vissa fall kommun och att staten eller kommunen företräds av kronofogdemyndigheten. De fordringar som handläggs i allmänna mål omfattas förutom av utsökningsbalken också av indrivningslagen. I de fall en fordran skall handläggas i ett allmänt mål skall den myndighet som innehar fordringen överlämna denna till kronofogdemyndigheten för indrivning inom viss efter förfallodagen, vanligen . I fråga om fordringar enligt skattebetalningslagen (1997:483) gäller vissa beloppsgränser för när en fordran skall överlämnas för indrivning. Indrivning skall begäras skyndsamt bl.a. om det kan antas att fordringen kommer att föranleda en konkursansökan. Den här ordningen innebär att det bara är hos kronofogdemyndigheten som det blir aktuellt med vissa slags borgenärsåtgärder, t.ex. att ansöka om att gäldenären försätts i konkurs eller likvidation. I viss utsträckning delar emellertid och kronofogdemyn- digheten på ansvaret för en och samma borgenärsuppgift. har bl.a. den grundläggande behörigheten att anta ackord, med möjlighet att uppdra åt kronofogdemyndigheten att ta över ansvaret i enskilda fall. Även talan om företrädaransvar enligt skattebetalningslagen kan med stöd av bemyndigande från utföras av en kronofogde- myndighet. Vad kännetecknar en borgenärsåtgärd? Borgenärsåtgärderna är principiellt åtskilda från de exekutiva åtgärder kronofogdemyndigheten vidtar i sin verkställande roll. En myndighets beslut i egenskap av part, s.k. partsbesked, innebär som regel inte myndighetsutövning. Med begreppet partsbesked avses i förvaltnings- rätten ståndpunkter som en myndighet intar när den företräder det allmänna som part i civilrättsliga och liknande förhållanden, t.ex. beslut att häva ett köp. Partsbesked har inga rättsverkningar och kan normalt inte överklagas till domstol. De åtgärder som kronofogdemyndigheten har behörighet att vidta i sin borgenärsroll syftar främst till att tillgodose det allmännas intresse av att få betalt för sina fordringar. En övervägande del av kronofogde- myndighetens beslut som företrädare för det allmänna är därför att anse som partsbesked. I indrivningslagen föreskrivs uttryckligen att beslut enligt den lagen, med ett undantag, inte får överklagas. De åtgärder som kan komma i fråga enligt indrivningslagen är betalningsanmaning, gäldenärsutredning, uppskov, avbetalning och avräkning, tagande av säkerhet, ackord, ansökan om konkurs, likvidation och företagsrekonstruktion, att företräda staten i konkurs och företagsrekonstruktion samt avbrytande av indrivning. Indrivningslagen tillämpas inte fullt ut beträffande alla fordringar som handläggs i allmänna mål. Till de fordringar på vilka lagen tillämpas fullt ut hör i första hand böter, viten, alla slags skatter oavsett om de betecknas som skatt eller avgift och tullar. Beträffande vissa andra slags fordringar är kronofogdemyndighetens behörighet mera inskränkt och omfattar inte ansökan om konkurs, likvidation eller företagsrekonstruktion eller avbrytande av indrivning. Bestämmelserna om företagsrekonstruktion finns i lagen (1996:764) om företagsrekonstruktion. Flera skäl framfördes i förarbetena till den lagen (prop. 1995/96:5 och 1995/96:115, bet. 1995/96:LU11, rskr. 1995/96:279) för att ge kronofogdemyndigheten uppgiften att företräda staten vid företagsrekonstruktion. Sålunda angavs dels att rekonstruk- tionen är ett alternativ till andra åtgärder för att få en fordran betald, dels att kronofogdemyndigheten redan innan rekonstruktionsfrågan kommer upp har gjort viss utredning om företaget i samband med indrivningen och dels att det ansågs vara den lösning som mest låg i linje med de allmänna övervägandena bakom indrivningslagen. De närmare bestämmelserna om statens medverkan i ackord finns i lagen (1993:892) om ackord rörande statliga fordringar m.m. I den lagen finns också bestämmelser om statens medverkan i skuldsanering. Borgenärsuppgifter som inte regleras i indrivningslagen Skatter och flertalet andra fordringar som det allmänna har rätt till och som drivs in enligt indrivningslagen preskriberas enligt reglerna i lagen (1982:188) om preskription av skattefordringar m.m. De fordringar som omfattas av lagen preskriberas . Länsrätten kan under vissa förutsättningar, bl.a. om gäldenären har överlåtit, undanskaffat eller upplåtit särskild rätt till egendom och det kan antas att han gjort detta för att försvåra det allmännas möjligheter att få betalt för fordringen, besluta om förlängning av preskriptionstiden. Den kronofogdemyndighet hos vilken målet om indrivning av fordringen är anhängigt är behörig att ansöka om förlängning. Om en fordran inte utan väsentliga svårigheter kan drivas in i och gäldenären i fråga vistas utomlands eller i annat fall kan antas ha egendom i utlandet kan kronofogdemyndigheten göra framställning om biträde av utländsk myndighet. En förutsättning är att det finns stöd i internationella överenskommelser som införlivats i svensk lagstiftning eller i EG-rätten. När det gäller offentligrättsliga fordringar är det bara i fråga om skatt och, främst inom , socialavgifter och böter som bistånd kan begäras. Bestämmelser om bistånd med indrivning finns i ett antal av skatteavtal, i det nordiska handräckningsavtalet och i Europaråds- och om ömsesidig handräckning i skatteärenden. Bistånd kan också begäras med stöd av EG:s indrivningsdirektiv, 76/308/EEG. Behöriga myndigheter att göra framställning till en annan stat om bistånd är i , såvitt avser bistånd med stöd av det nordiska handräckningsavtalet, och i övriga fall. 5.3.7Vissa andra arbetsuppgifter hos kronofogdemyndigheten Utöver vad som har sagts har kronofogdemyndigheten ett antal arbetsuppgifter av mycket varierande slag men till största delen av relativt liten omfattning. En sådan uppgift är övervakning av efterlevnaden av näringsförbud som någon har meddelats enligt lagen (1986:436) om näringsförbud. skall anmäla till åklagare när det finns skäl att misstänka att ett förbud överträds. är vidare skyldig att särskilt uppmärksamma när det kan finnas skäl att meddela näringsförbud grundat på betalningsunderlåtelse och att anmäla sådana förhållanden till åklagaren. har även behörighet att hos tingsrätten ansöka om näringsförbud med anledning av betalningsunderlåtelse eller konkurs, när åklagaren förklarat sig avstå från detta. Under vissa förutsättningar får bl.a. efterlevande make och boutredningsman i samband med bouppteckning efter en avliden samt make i samband med äktenskapsskillnad ansöka om kallelse på okända En sådan ansökan skall göras hos kronofogdemyndigheten, som utfärdar kallelse med föreläggande för de okända borgenärerna att skriftligen anmäla sina fordringar till myndigheten. En borgenär som inte är upptagen i förteckning över kända borgenärer och som underlåter att anmäla sin fordran, förlorar i princip rätten att kräva ut fordringen. Om böter inte har kunnat drivas in kan domstol på talan av allmän åklagare besluta om bötesförvandling, vilket innebär att den bötfällde i stället döms till fängelse. Enligt 17 § bötesverkställighetsförordningen (1979:197) skall kronofogdemyndigheten, om det finns anledning att anta att böterna skall förvandlas, skyndsamt lämna en redogörelse för förhållandena till behörig åklagare. För att ett köp av lösöre som lämnats kvar hos säljaren skall få sakrättslig verkan och skyddas från bl.a. utmätning för säljarens skulder krävs enligt lagen (1845:50 s. 1) om handel med lösören, som köparen låter i säljarens vård kvarbliva (lösöreköpslagen) att köpet kungörs i ortstidning. Bevis om att kungörelse införts skall ges in till kronofogdemyndigheten för registrering (1 §). Enligt skattebetalningslagen är det som beslutar om tilldelning eller indragning av F-skattsedel. Innehavet av F-skattsedel är ofta avgörande för om en näringsidkare skall ha möjlighet att driva sin verksamhet. Ett beslut om indragning av en F-skattsedel behöver inte nödvändigtvis grunda sig på förekomsten av skulder som lämnats för indrivning. Däremot kan nämnda förhållande och annan information som kronofogdemyndigheten kan ha om näringsidkaren påverka Skatte- verkets beslut. Av den anledningen är kronofogdemyndigheten skyldig att underrätta verket när det finns skäl för att återkalla en F-skattsedel. På motsvarande sätt skall kronofogdemyndigheten underrätta prövnings- myndigheten, dvs. , i fråga om serveringstillstånd och trafiktillstånd m.m. En stor del av de allmänna målen, sett till de samlade beloppen, avser fordringar på skatter och avgifter. Beträffande dessa fordringar har verket att i viss utsträckning agera som borgenär. befattning med borgenärsuppgifterna begränsas emellertid av att fordringsanspråken efter skall överlämnas för indrivning och att vissa åtgärder enbart kan vidtas före rest- föringstidpunkten Ansvaret för de borgenärsuppgifter som förfogar över delas dessutom, som framgått i avsnitt 5.3.6, i viss utsträckning med kronofogdemyndigheten. borgenärsuppgifter regleras bl.a. i skattebetalningslagen (1997:483), skattebetalningsförordningen (1997:750), lagen (1993:892) om ackord rörande statliga fordringar m.m. och lagen (1978:880) om betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter (betalnings- säkringslagen). Flertalet av borgenärsuppgifter har nära anknytning till kronofogdemyndigheternas indrivningsarbete och utgör således ett led i indrivningsarbetet. Andra uppgifter har inte nöd- vändigtvis något direkt samband med indrivningsarbetet, t.ex. utredning och beslut om solidariskt ansvar för delägare i handelsbolag, utan får eller skall utföras ändå. I likhet med andra myndigheter som debiterar belopp som vid indrivning skall handläggas i allmänt mål utfärdar betalningsuppmaningar och överlämnar obetalda skatter och avgifter till kronofogdemyndigheten för indrivning. Vidare prövar verket begäran om återbetalning av överskott på skattekontot och kvittar fordringar på återbetalning mot obetalda belopp samt beslutar om anstånd och prövar frågor om krav på säkerhet vid anstånd. Verket beslutar också om tilldelning och återkallelse av F-skattsedel och debiterar preliminär skatt. Som framgått i avsnitt 5.3.6 är det vidare som har den primära behörigheten att pröva ackordserbjudanden. Verket har också den primära behörigheten att väcka talan om betalningsskyldighet för en företrädare för en juridisk person. Verket utreder och beslutar om solidarisk betalningsskyldighet för delägare i handelsbolag. Överenskommelse enligt 12 kap. 7 § skattebetalningslagen om betalningsskyldighet för en företrädare för en juridisk person träffas av . Verket får dock bestämma att en kronofogdemyndighet får träffa sådan överenskommelse. Det är också verket som ansöker om betalningssäkring och kvarstad. Slutligen ankommer det på verket att vidta åtgärder i en rad andra situationer, bl.a. med anledning av betalningsinställelse och konkurs och av fusion och likvidation samt med anledning av att aktiekapitalet i ett aktiebolag har förbrukats. Som nämnts i det föregående sammanfaller behörighet med kronofogdemyndighetens i flera avseenden och myndigheternas respektive behörighet avgränsas till stor del av tidpunkten för överlämnande för indrivning. Även andra avgränsningar finns. Trots avgränsningarna är det av stor betydelse att myndigheterna samverkar, bl.a. för att undvika dubbelarbete. Av den anledningen har bl.a. utarbetat gemensamma riktlinjer för verkets och kronofogdemyn- digheternas hantering av ackord och en gemensam handledningsrutin för företrädaransvar och ackord. Det är främst två saker som har föranlett överväganden om kronofogdemyndigheternas framtida ställning och arbetsuppgifter, nämligen reformeringen av förmånsrättsreglerna vid konkurs och bildandet av . I direktiven till Utredningen om kronofogdemyndigheternas framtid (dir. 2002:142) anfördes bl.a. att ett genomförande av Förmåns- rättskommitténs förslag kommer att innebära att vissa av de nu prioriterade borgenärerna, som staten, får ett starkare intresse än av att engagera sig i och påverka insolvenshanteringen. Ett avskaffande av förmånsrätten för skatter och allmänna avgifter kan antas leda till att den eller de myndigheter som företräder staten som borgenär måste ingripa tidigare än och utöva en mer aktiv borgenärsroll än . I direktiven erinrades vidare om att det i promemorian Det nya (Ds 2002:15) föreslagits att en ny myndighet skulle bildas genom att det dåvarande och de tio skattemyndigheterna slogs samman. Den nya myndigheten skulle bli central förvaltningsmyndighet för bl.a. frågor om skatter, socialavgifter, fastighetstaxering, folkbokföring och registrering av bouppteckningar. En förutsättning för att låta den nya skatteförvaltningen omfatta även det dåvarande var enligt promemorian att frågan om kronofogdemyndigheternas ställning i förhållande till den nya myndigheten kan lösas på ett tillfredsställande sätt. Övervägandena i promemorian utmynnade i att kronofogdemyndig- heternas framtida ställning skulle utredas. Under en övergångstid skulle (i promemorian benämnt Det nya ) fungera som central myndighet inom kronofogdemyndigheternas verksamhets- område. Den som inom verket svarade för operativ ledning och materiell styrning inom detta område skulle utses av regeringen. I sitt betänkande En kronofogdemyndighet i tiden (SOU 2003:97) föreslog Utredningen om kronofogdemyndigheternas framtid bl.a. att de nuvarande tio kronofogdemyndigheterna slås samman till en myndighet, benämnd . Den rikstäckande kronofogdemyn- digheten skulle enligt utredningens förslag vara helt fristående från Skat- teverket. I budgetpropositionen uttalade regeringen att exekutions- väsendets indelning i regioner skulle upphöra och verksamheten överföras till en rikstäckande operativ verksamhet. Regeringen skulle återkomma till frågan om den rikstäckande verk- samhetens organisatoriska hemvist, dvs. om denna skulle vara knuten till eller bedrivas inom ramen för en helt fristående myndighet (prop. 2004/05:1 vol. 2 utg. omr. I budgetpropositionen (prop. 2005/06:1 vol. 2 utg. omr. 3) uttalade regeringen att den tidigare redovisade bedömningen om en rikstäckande myndighet kvarstod. Regeringen anförde vidare att utredarens förslag om en fristående myndighet uppfyllde högt ställda krav när det gällde att upprätthålla och även stärka förtroendet för opartiskhet i det verkställande arbetet och i andra verksamhetsgrenar där partsneutraliteten är av särskild betydelse. var det ofrånkomligt att bildandet av en från helt fristående myndighet gav upphov till vissa merkostnader. Så länge de gemensamma IT-resurserna samutnyttjas borde merkostnaderna kunna hållas på en blygsam nivå, men skulle den ordningen visa sig inte vara hållbar kunde det bli fråga om mera betydande merkostnader. Mot bakgrund av vad som hade sagts om kostnaderna för verksamheten gjorde regeringen bedömningen att ansvaret för administrativ ledning och styrning av verksamhet liksom borde ligga på . Därigenom skulle säkerställas att resurserna för inte minst IT-stöd även i ett längre perspektiv skulle komma att kunna utnyttjas gemensamt. Regeringen uttalade vidare att det med en sådan ordning som förordats fanns skäl att närmare överväga vilka särskilda arrangemang i fråga om lednings- och styrningsfunktionerna samt förändringar vad gäller arbetsuppgifter av borgenärskaraktär som kunde behövas, för att man så långt det är möjligt skulle kunna uppnå de fördelar som utredarens förslag om en från helt fristående myndighet innebar, som man säkerställde att sambandet mellan de olika stadierna i beskattningsverksamheten beaktas i indrivningsarbetet. Regeringen gör inte någon annan bedömning än den som redovisades i budgetpropositionen . Den allmänna inriktningen av de förslag som läggs fram i det följande är alltså att , som skall vara rikstäckande, i operativt hänseende skall arbeta helt självständigt från . Resurserna för IT-stöd och för administrativa stödfunktioner i övrigt skall dock även i ett längre perspektiv utnyttjas gemensamt. Detta ligger i linje med regeringens i propositionen uttalade inriktning att myndigheterna skall fortsätta arbetet med att minska resurserna för administrativt arbete till förmån för operativ verksamhet. För att upprätthålla och även stärka tilltron till Kronofogdemyndig- hetens opartiskhet i det exekutiva arbetet skall sådana borgenärsuppgifter som är av offensiv natur föras över till så snart som det lämpligen kan ske. Detta är dock en fråga som inte behandlas i denna proposition, eftersom ett genomförande av sådana förändringar bedöms vara möjligt tidigast . Pågående utveckling av och och kronofogdemyndigheterna är inne i en intensiv reformperiod den mest genomgripande sedan Riksskatte- verkets tillkomst 1971 vad avser både verksamhet och organisation. verksamhet har samlats inom en myndighet. Den inre organisationen ute på regioner förändras i riktning mot bland annat ökad koncentration och specialisering. Kärnverksamheten har satts i fokus. IT-verksamheten och övriga administrativa stödfunktioner (ekonomi och löner, personal, internservicefunktioner m.m.) har inom ramen för en beställarutförarmodell organiserats i en särskild enhet verksamhetsstöd till skatt och kronofogdemyndigheterna med omkring 1 100 anställda. Härigenom har skapats förutsättningar för en långt- gående effektivisering av stödfunktionerna i syfte att kunna föra över resurser till operativ kärnverksamhet och utveckling inom såväl Skatte- verket som kronofogdemyndigheterna. För att mer kraftfullt kunna driva utvecklingen av hela organisationen krävs satsning på ledning, styrning, uppföljning och utveckling av verksamheten. har bildat ett huvudkontor som svarar för strategiska uppgifter både vad avser och kronofogdemyn- digheterna. Ledningen av kronofogdemyndigheterna är enligt övergångsbestäm- melser i förordningen (2003:1106) med instruktion för delad mellan , som har ansvaret för strategisk och administrativ styrning, och den s.k. särskilde tjänstemannen, som ansvarar för operativ ledning och styrning av verksamheten i avvaktan på ett ställningstagande från regeringen i myndighetsfrågan för kronofog- demyndigheterna. Även inom exekutionsväsendet sker nu en snabb utveckling av arbetssätt och organisation. Till följd av regeringens utlokaliseringsbeslut har det skett en koncentration av verksamheten inom den summariska processen och skuldsaneringsprocessen, som drivs som rikstäckande verksamheter, vardera förlagda på fem orter. Även tillsynen i konkurser avses bedrivas i en rikstäckande organisation. För kronofogde- myndigheterna har det tillskapats ett gemensamt kundcenter som på ett effektivare sätt kan lämna service till medborgarna i icke ärendeanknutna frågor. När det gäller den hos kronofogdemyndigheterna dominerande indrivningsverksamheten avser att den ska ledas i en enda rikstäckande process, vilket följer av regeringens bedömningar i budgetpropositionerna för respektive . Indrivnings- processen avses dock på grund av sin storlek underindelas i geografiska avdelningar. Vidare reformer i den operativa verksamheten m.m. kräver dock att myndighetsfrågan nu får sin lösning. 8 Regeringens förslag och bedömningar 8.1En rikstäckande kronofogdemyndighet som är knuten till