prop · GT03177 · 2006-03-20 00:00:00 — Bestämmelsen tar sikte på säkerhetspolisens brottsförebyggande verksamhet och avser att förhindra bl.a. terrorismhandlingar, olovlig underrättelseverksamhet samt de allra mest allvarliga angreppen mot representanter för vissa myndigheter. Regeln innebär att säkerhetspolisen, till skillnad från vad som skall gälla övriga delar av polisen, i syfte att förebygga brott skall kunna använda tvångsmedel utan att det finns förutsättningar att inleda förundersökning (etterforskning). Det uppställs emellertid en rad villkor. Bl.a. skall det finnas "grunn til å undersøke om noen forbereder" de nämnda handlingarna. Dessutom skall det bl.a. finnas "grunn til å tro at inngrepet vil gi opplysninger av vesentlig betydning for å kunne forebygge Tvångsmedel skall kunna användas enbart för att undersöka om någon förbereder någon av de angivna straffbara handlingarna (se SOU 1996:185 s. 291 om förberedelsebegreppet enligt norsk rätt). Lagstiftningen omfattar en rad tvångsmedel, däribland hemlig teleavlyssning. Domstol skall fatta beslut om tillstånd till tvångsmedel. En möjlighet för chefen eller den biträdande chefen för säkerhetspolisen att kunna fatta interimistiska beslut infördes också. I regleras teleavlyssning i en lag (Regulation of Investigative Powers Act 2000). Lagen innehåller regler för övervakning och avlyssning av kommunikationer. Reglerna är teknikneutrala i den meningen att det inte görs någon åtskillnad i fråga om i vilket medium avlyssningen eller övervakningen äger rum. Enligt lagen beviljar en minister, the Secretary of State, tillstånd till avlyssning. Bland annat är the Chief of the , the Director General of the och the Commissioner of of the Metropolis behöriga att ansöka om tillstånd. Innan tillstånd att bedriva avlyssning beviljas måste ministern säkerställa att det som skall uppnås med avlyssningen är nödvändigt med hänsyn till den nationella säkerheten, för att förhindra eller upptäcka ett allvarligt brott, för att trygga ekonomiska välstånd eller för verkställande av något internationellt fördrag om ömsesidigt bistånd. Den avlyssning för vilken tillstånd söks skall också stå i proportion till det som avses uppnås med avlyssningen, och den information som avses inhämtas skall inte rimligen kunna inhämtas på annat sätt. Genom att tillstånd att bedriva teleavlyssning kan beviljas för att upprätthålla nationell säkerhet eller för att förhindra allvarliga brott, kan teleavlyssning användas redan innan ett brott har förövats. Ansökan kan t.ex. syfta till att förebygga terrorgärningar. Lagen innehåller också bestämmelser som begränsar användningen av det material som har inhämtats genom teleavlyssning. Materialet får användas endast för att nå de mål för vilka materialet har inhämtats. Uppgifter från teleavlyssning får exempelvis inte utnyttjas vid en rättegång. I har säkerhetstjänsten rätt till teleavlyssning, om det på grund av en fysisk eller juridisk persons verksamhet finns skäl att allvarligt misstänka att verksamheten utgör ett hot mot en fortsatt demokratisk och laglig samhällsordning eller dess säkerhet eller för något annat viktigt statligt intresse. Som ett exempel på stora hot mot säkerheten nämns terrorismen. Denna rätt till teleavlyssning regleras i en lag om underrättelse- och säkerhetstjänsterna (Allgemene Inlichtingen en Veiligheids Dinst och dess militära motsvarighet). Säker- hetstjänsterna medges med hänsyn till deras förebyggande uppgifter möjligheter att i ett tidigt skede använda sig av särskilda befogenheter när det t.ex. finns skäl att misstänka att åtgärder planeras som riktar sig mot det demokratiska systemet. Till skillnad från det brittiska regelverket är det nederländska inte teknikneutralt. Någon individualiserad brottsmisstanke behövs inte. De åtgärder som omfattas av lagen är bl.a. riktad avlyssning av telekommunikation och mottagning och bandning av telekommunikation som inte är kabelbunden. Därutöver finns en rätt att få tillgång till telefonsamtalsinformation och abonnentinformation. Den spanska säkerhetstjänsten har rätt till teleavlyssning för att förebygga, observera eller neutralisera en gärning som hotar statens säkerhet. Regler om förebyggande teleavlyssning finns i lagen 11/2002 om den spanska säkerhetstjänsten. Lagen befullmäktigar säkerhets- tjänsten att använda teleavlyssning, om avlyssningen har betydelse för utförandet av säkerhetstjänstens lagstadgade uppgift. För teleavlyssning behövs domstols tillstånd. Ett sådant tillstånd kan beviljas åt gången. I 5 § i den italienska lagen nr 438 av om bekämpande av internationell terrorism finns bestämmelser om hemlig teleavlyssning i förebyggande syfte. Av bestämmelserna framgår att inrikesministern eller någon annan person som har befullmäktigats att sköta dessa uppgifter kan anhålla om tillstånd av en allmän åklagare att bedriva förebyggande teleavlyssning om avlyssningen är nödvändig för att inhämta uppgifter som visar att komplotter för bedrivande av internationell terrorism förekommer. Tillstånd till teleavlyssning kan också ges om avlyssning är nödvändig för att inhämta uppgifter om medhjälp till verksamhet som bedrivs av personer som hör till någon terroristorganisation. E-post innefattas i teleavlyssning. Tillstånd kan även beviljas för spårning av telefonsamtal och e-post samt all annan information som finns hos någon teleoperatör. Tillstånd kan vid behov medges även för utredning genom teleavlyssning av enskilda personer. Den tyska säkerhetspolisen har rätt till teleavlyssning i förebyggande syfte. Om möjligheterna att bedriva teleavlyssning och övervakning av e- posttrafik anges i lagen Gesetz zur Beschränkung des Brief-, Post- und Fernmeldegeheimnisses. Lagen föreskriver under vilka förutsättningar intrång får ske i rätten för skydd av kommunikationer av olika slag. Regelverket är uppbyggt på ungefär samma sätt som det brittiska. Teleavlyssning är möjlig om det finns grundad anledning att förmoda att en person planerar, förbereder eller har gjort sig skyldig till ett brott som särskilt anges i lagen och som påverkar statens säkerhet. Sådana brott är bl.a. förberedelse av terroristdåd, grundande av terroristorganisationer, landsförräderi och statsförräderi. Ett ytterligare villkor är att de sedvanliga tillsynsmetoderna har visat sig otillräckliga och att det är nödvändigt att få tillstånd till teleavlyssning för förebyggande eller utredning av ett brott. Ansökan, som skall motiveras, ställs till inrikesministern, som tillsammans med en expertgrupp har rätt att besluta om teleavlyssning. Regler om den luxemburgska säkerhetstjänstens befogenheter att bedriva förebyggande teleavlyssning finns i strafflagen av . Enligt den lagen kan säkerhetstjänsten övervaka all slags kommunikation mellan två personer, om övervakningen har betydelse för att upprätthålla statens säkerhet. Teleavlyssning kan användas för utredning av om de personer som övervakas planerar eller förbereder brott som riktar sig mot statens säkerhet. Ett ytterligare villkor är att sedvanliga övervakningsmetoder har visat sig otillräckliga. För före- byggande teleavlyssning måste säkerhetstjänstens chef ansöka om till- stånd av premiärministern, som i brådskande fall kan bevilja tillstånd på eget initiativ. Annars krävs dessutom samtycke av domstol. Tillståndet gäller högst efter att det beviljades, varefter det på begäran kan förnyas. Förslag till lag om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott Härigenom föreskrivs följande. 1 § Tillstånd till hemlig teleavlyssning enligt 27 kap. 18 § första stycket , hemlig teleövervakning enligt 27 kap. 19 § första stycket eller hemlig kameraövervakning enligt 1 § lagen (1995:1506) om hemlig kameraövervakning får meddelas, om det med hänsyn till omständigheterna finns anledning att anta att någon person kommer att utöva brottslig verksamhet som innefattar 1.sabotage eller grovt sabotage enligt 13 kap. 4 eller 5 § , 2.mordbrand, grov mordbrand, allmänfarlig ödeläggelse, kapning, sjö- eller luftfartssabotage eller flygplatssabotage enligt 13 kap. 1, 2, 3, 5 a eller 5 b § , om brottet innefattar sabotage enligt 4 § samma kapitel, 3.uppror, väpnat hot mot laglig ordning eller brott mot medborgerlig frihet enligt 18 kap. 1, 3 eller 5 § , 4.högförräderi, krigsanstiftan, spioneri, grovt spioneri, grov obehörig befattning med hemlig uppgift eller grov olovlig underrättelseverksamhet enligt 19 kap. 1, 2, 5, 6 eller 8 § eller 10 § tredje stycket , 5.terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:148) om terroristbrott eller grovt brott enligt 3 § andra stycket lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall, m.m., eller 6.mord, dråp, grov misshandel, människorov eller olaga frihetsberövande enligt 3 kap. 1, 2 eller 6 § eller 4 kap. 1 § eller 2 § första stycket , om det finns skäl att anta att avsikten med gärningen är att påverka offentliga organ eller den som yrkesmässigt bedriver nyhetsförmedling eller annan journalistik att vidta eller avstå från att vidta en åtgärd eller att hämnas en åtgärd. 2 § Hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning enligt 1 § får endast avse 1.en teleadress som som tillståndet avser innehas eller har innehafts av någon person som avses i 1 § eller annars kan antas ha använts eller komma att användas av honom eller henne, eller 2.en teleadress som det finns synnerlig anledning att anta att någon person som avses i 1 § som tillståndet avser har ringt till eller på annat sätt kontaktat eller kommer att ringa till eller på annat sätt kontakta. Avlyssning eller övervakning får inte avse telemeddelanden som endast befordras eller har befordrats inom ett telenät som med hänsyn till sin begränsade omfattning och omständigheterna i övrigt får anses vara av mindre betydelse från allmän kommunikationssynpunkt. 3 § Hemlig kameraövervakning enligt 1 § får endast avse 1.sådan plats där någon person som avses i 1 § kan antas komma att uppehålla sig, eller 2.sådan plats där den brottsliga verksamheten som avses i 1 § kan antas komma att utövas eller i en nära omgivning till denna plats. 4 § Under de förutsättningar som anges i 1 § får tillstånd även meddelas att undersöka, öppna och granska brev, telegram, paket eller andra försändelser som finns hos ett befordringsföretag. I det tillstånd som avses i första stycket kan rätten förordna att en försändelse som avses i tillståndet och som ankommer till ett befordringsföretag skall hållas kvar till dess att den närmare har undersökts, öppnats eller granskats. Förordnandet skall innehålla en underrättelse om att meddelande om åtgärden inte får lämnas till avsändaren, mottagaren eller någon annan, utan tillstånd av den som har begärt åtgärden. 5 § Tillstånd enligt denna lag får meddelas endast om 1.åtgärden är av synnerlig vikt för att förhindra sådan brottslig verksamhet som avses i 1 §, och 2.skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den som avses i 1 § eller för något annat motstående intresse. 6 § Frågan om tillstånd till tvångsmedel enligt 15 §§ prövas av rätten i den ort där ledningen för den polismyndighet som handlägger ärendet finns. Frågan tas upp på ansökan av åklagaren. Vid tillståndsprövningen skall vad som föreskrivs om offentliga ombud i 27 kap. 2630 §§ tillämpas. 7 § I tillståndet skall det anges detta gäller. Tiden får inte bestämmas längre än nödvändigt och får, i fråga om tid efter beslutet, inte överstiga en månad för beslutet. Rätten skall i tillståndet ange vilket eller vilka tvångsmedel som får användas, samt vilken eller vilka av punkterna i 1 § 16 som ligger till grund för tillståndet. 8 § När tillstånd till tvångsmedel meddelas enligt denna lag skall också följande bestämmelser tillämpas, 27 kap. 21 § andra stycket första meningen och tredje stycket om att det i tillstånd till teleavlyssning eller teleövervakning skall anges teleadress och om åtgärden får verkställas utanför allmänt tillgängliga telenät, 2.27 kap. 25 § första stycket om tekniska hjälpmedel, och 3.4 § andra stycket första meningen lagen (1995:1506) om hemlig kameraövervakning om att det i beslut om hemlig kameraövervakning skall anges vilken plats som tillståndet gäller. 9 § Om det inte längre finns skäl för ett tillstånd till tvångsmedelsanvändning enligt denna lag, skall åklagaren eller rätten Polisen skall underrätta åklagaren om omständigheter som har betydelse för om beslutet skall hävas. 10 § Hemlig teleavlyssning får inte ske av telefonsamtal eller andra telemeddelanden mellan den som är misstänkt för något brott och hans eller hennes försvarare. Om det framkommer under avlyssningen att det är fråga om ett sådant samtal eller meddelande, skall avlyssningen Upptagningar och uppteckningar från en hemlig teleavlyssning skall, i den mån de omfattas av förbudet, förstöras. 11 § Om det vid tvångsmedelsanvändning enligt denna lag har kommit fram uppgifter om annan förestående brottslig verksamhet än den som omfattas av tillstånd enligt 1 §, får uppgifterna användas för att förhindra Om det har kommit fram uppgifter om brott, får uppgifterna användas för att utreda brottet endast om det är fråga om brott som anges i 1 § eller försök, förberedelse eller stämpling till sådant brott, om en sådan gärning är belagd med straff. 12 § En upptagning eller uppteckning som har gjorts vid hemlig teleavlyssning eller hemlig teleövervakning skall granskas Detsamma gäller en upptagning som har gjorts vid hemlig Granskningen får utföras endast av rätten, en åklagare, , Säkerhetspolisen eller en polismyndighet. Efter anvisning av rätten, en åklagare eller någon av de nämnda myndigheterna får granskningen utföras även av en sakkunnig eller någon annan som har anlitats för utredningen. Upptagningar och uppteckningar skall, i de delar de är av betydelse för att förhindra förestående brott, bevaras så länge det behövs för att I de delar upptagningarna och uppteckningarna innehåller sådana uppgifter om brott som enligt 11 § får användas för att utreda brott skall de bevaras till dess att förundersökningen har lagts ned eller avslutats eller, om åtal har väckts, målet har avgjorts slutligt. Trots vad som sägs i andra stycket får brottsutredande myndigheter behandla uppgifter från upptagningar och uppteckningar som rör förestående brott eller uppgifter om brott som enligt 11 § får användas för att utreda brott i enlighet med vad som är särskilt föreskrivet i lag. 13 § En försändelse som omfattas av tillstånd enligt 4 § får undersökas, öppnas eller granskas av rätten, en åklagare, , Säkerhetspolisen eller en polismyndighet. Efter anvisning av rätten, en åklagare eller någon av de nämnda myndigheterna får granskningen utföras även av en sakkunnig eller någon annan som har anlitats för Försändelsen skall undersökas möjligt. undersökningen har slutförts, skall en försändelse som finns hos ett befordringsföretag sändas till den till vilken försändelsen är ställd, om försändelsen inte tas i beslag. 14 § Rättens beslut i frågor om tvångsmedelsanvändning enligt denna lag får verkställas . Vid rättens handläggning tillämpas reglerna om domstols handläggning och överklagande av domstols beslut i brottmål, om inte annat sägs i denna lag. Handläggningen skall ske med skyndsamhet. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Tillstånd till hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning för tid före rättens beslut får inte avse tid före ikraftträdandet. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , regeringsrådet och f.d. kammarrättspresidenten . Åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott. Förslaget har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet . Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet: I remissen föreslås att tvångsmedlen hemlig teleavlyssning, hemlig teleövervakning, hemlig kameraövervakning och postkontroll skall kunna användas i vissa fall då det inte föreligger någon misstanke om att ett brott begåtts men det däremot kan antas att en person kommer att begå ett brott. Syftet med bestämmelserna är alltså inte att beivra utan att förebygga brott. Utvidgningen av tvångsmedlens användningsområde måste anses vara av stor principiell betydelse, eftersom den innebär att en person kan bli föremål för integritetsinskränkande åtgärder på grund av antaganden om avsikter som inte manifesterat sig ens i försöks- eller förberedelsebrott. Utöver detta förslag behandlas i Lagrådet också en annan remiss med förslag till utvidgning av de straffprocessuella tvångsmedlen. Det rör sig i den remissen om ett förslag till ett nytt tvångsmedel, nämligen hemlig rumsavlyssning (buggning), som skall kunna användas vid misstanke om allvarliga brott. Det finns ett visst samband mellan förslagen såtillvida som de båda går ut på att i viktiga avseenden utvidga området för de tillåtna polisiära metoderna med de konsekvenser som detta medför för människors personliga integritet. Eftersom de i den nu aktuella remissen behandlade tvångsmedlen innefattar väsentliga intrång i enskilda människors rätt till respekt för sitt privatliv och sin korrespondens, måste det, för att deras användning skall kunna godtas, föreligga ett så starkt behov att det är proportionerligt i förhållande till inskränkningarna i integritetsskyddet, och tillämpningsområdet får inte heller bli större än vad som är nödvändigt för att tillgodose behovet. Dessutom bör bestämmelserna ges en så tydlig utformning att risken för en extensiv tillämpning eller för missbruk minimeras. Slutligen bör användningen av tvångsmedlen i preventivt syfte kringgärdas av betryggande procedurregler. 2005/06:177 Lagrådet konstaterar att regeringen tillsatte den s.k. Bilaga 7 integritetsskyddskommittén (Ju 2004:05) i syfte att kartlägga och analysera sådan lagstiftning som berör den personliga integriteten. Kommittén skall slutredovisa sitt arbete . I kommitténs uppdrag ingår otvetydigt att kontrollera om tvångsmedel av den typ som föreslås lever upp till det integritetsskydd som kan krävas. Lagrådet anser att det finns aspekter av den nu föreslagna lagstiftningen som skulle vara förtjänta av att övervägas av kommittén i samband med regler som gäller för användningen av tvångsmedel i andra sammanhang. Till sådana övergripande problem hör t.ex. frågan om och i vilken utsträckning det av rättssäkerhetsskäl och med hänsyn till konventionsåtaganden bör finnas en skyldighet att i efterhand lämna underrättelse om vidtagna hemliga tvångsåtgärder till den som varit föremål för sådana åtgärder. I remissen framhålls särskilt att Säkerhetspolisen har behov av att använda de aktuella tvångsmedlen i preventivt syfte när det gäller att bekämpa brott som terrorism, spionage och författningshotande verksamhet. Därutöver anförs i remissen att det finns ett behov också för den öppna polisen att använda liknande metoder i fråga om viss systemhotande brottslighet. Lagrådet har tagit del av den tämligen utförliga motivering av behovet som ingår i departementspromemorian Ds 2005:21 och anser sig på grund därav böra godta att det finns ett behov, vilket dock måste avvägas mot de integritetsaspekter som användningen av tvångsmedlen för med sig. Hemlig teleavlyssning, hemlig teleövervakning, hemlig kameraövervakning och postkontroll är åtgärder hänförliga till det område som skyddas av 2 kap. 6 § regeringsformen och artikel 8 i den europeiska konventionen till skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (). Inskränkningar i de rättigheter som skyddas av dessa bestämmelser får göras genom lag för att tillgodose vissa ändamål men får inte sträcka sig längre än till vad som är nödvändigt i ett demokratiskt samhälle med hänsyn till det ändamål som föranlett inskränkningen. Varje inskränkning i den skyddade rättigheten måste med andra ord vara proportionerlig. Frågan om de föreslagna åtgärderna är förenliga med artikel 8 i behandlas i remissen, fastän på ett mycket summariskt sätt. Frågan huruvida rätten enligt artikel 13 i konventionen till ett effektivt rättsmedel är tillgodosedd berörs inte alls, trots att det i detta hänseende kan uppkomma särskilda problem med hänsyn till att den som utsatts för tvångsmedlen enligt de föreslagna bestämmelserna normalt inte får någon underrättelse om det intrång han utsatts för (jfr dom i målet Klass m.fl. mot ). Lagrådet anser detta utgöra en brist i underlaget för den föreslagna lagstiftningen. Beträffande de enskilda lagbestämmelserna vill Lagrådet ytterligare anföra följande. Enligt denna paragraf är kriteriet för tillämpning av lagen att det finns anledning att anta att en person kommer att utöva brottslig verksamhet som innefattar något av de brott som uppräknas i sex punkter. Av författningskommentaren framgår att det är meningen att bedömningen av eventuell avsikt att begå brott skall grundas på faktiska omständigheter och inte på spekulationer och allmänna bedömningar. Formuleringen kan antas i relation till intentioner och hypotetiska händelser kan emellertid ge utrymme för en extensiv tillämpning, och Lagrådet vill därför ifrågasätta om inte en tydligare och mera förpliktande formulering borde väljas (t.ex. om det med hänsyn till omständigheterna föreligger övertygande skäl att anta att - - -). När det gäller de brott som uppräknas i de sex punkterna noterar Lagrådet att till skillnad mot vad som är fallet i 11 § andra stycket försök, förberedelse och stämpling till brotten inte ingår i uppräkningen. Detta torde i de allra flesta fall sakna betydelse, eftersom den som avser att begå ett försöksbrott, ett förberedelsebrott eller ett stämplingsbrott vanligen kan antas avse att också medverka i det fullbordade brottet. Det kan dock tänkas fall då det finns omständigheter som tyder på att en person avser att enbart delta i förberedelse eller stämpling, varvid paragrafens tillämplighet kan ifrågasättas. Lagrådet anser vidare att den föreslagna formuleringen om det finns anledning att anta att någon person kommer att utöva brottslig verksamhet som innefattar - - - mord - - -, om det finns skäl att anta att avsikten med gärningen är att påverka - - - är mindre elegant och innefattar en onödig upprepning av anledning (skäl) att anta. Dessutom anser Lagrådet det vara att föredra att använda det mera bestämda uttrycket en person i stället för någon person. De relevanta delarna av paragrafen skulle då, utan att det medför någon saklig ändring, kunna formuleras på följande sätt: Tillstånd till - - - får meddelas, om det med hänsyn till omständigheterna finns [anledning att anta] [övertygande skäl att anta] att en person kommer att utöva brottslig verksamhet som innefattar 6.mord, dråp, grov misshandel, människorov eller olaga frihetsberövande - - - första stycket i avsikt att påverka offentliga organ - - - I punkten 2 är det av språkliga skäl svårt att hänföra i en nära omgivning till denna plats till början av denna punkt (sådan plats där) eller till paragrafens ingress (får endast avse). Om i utbyts mot som är belägen i blir det däremot klart att vad som åsyftas är en plats - - - som är belägen i en nära omgivning - - -. I slutet av andra stycket förekommer ordet tillstånd i annan betydelse än i lagen i övrigt. För att undvika oklarhet föreslår Lagrådet att ordet i detta sammanhang utbyts mot medgivande. 7 och 8 §§ Bestämmelserna i dessa paragrafer har enligt Lagrådets mening fått en onödigt komplicerad utformning. Hänvisningarna i 8 § 1 och 3 avser uppgifter som skall anges i tillståndet. De är utformade så att de i princip upprepar vad som står i de bestämmelser som det hänvisas till. Även största delen av 7 § avser uppgifter som skall anges i tillståndet. Enligt Lagrådets mening skulle regleringen bli mera överskådlig, om de bestämmelser som anger vilka uppgifter tillståndet skall innehålla förs samman till en paragraf. Av den i remissen föreslagna 8 § skulle då återstå punkt 2, som kan bilda en egen ny paragraf.