prop · GT0385 · 2006-03-09 00:00:00 — Den europeiska flyktingfonden har redan funnits under innevarande finansiella perspektiv, men kommer att utökas. De övriga fonderna är nya. Ramprogrammet för migrationsförvaltning syftar till att på ett solidariskt sätt dela kostnaderna mellan medlemsstaterna för genom- förandet av antagen lagstiftning på området för frihet och rättvisa. Fonderna ska verka enligt gemensamma regler för genomförande och förvaltning, följa samma strategiska tidsplan och vara föremål för samordnade förfaranden för utvärdering och översyn. De fyra fonderna följer en likartad struktur och kommittéförfarandet föreslås vara detsamma för samtliga fonder inom ramprogrammet. 20.3Harmonisering av den europeiska migrationspolitiken 20.3.1Fri rörlighet för flyktingar Rådets direktiv (2003/109/EG) om varaktigt bosatta tredjelands- medborgares ställning omfattar inte kategorin flyktingar. Frågan om fri rörlighet m.m. för denna grupp tredjelandsmedborgare regleras således inte i nämnda direktiv. I stället fick kommissionen i uppdrag att utarbeta ett förslag till särskild lösning beträffande denna kategori, och då också ta ställning till frågan om hur överföringen av flyktingarnas skydd ska regleras. Under förberedelserna har frågan väckts om personer som beviljats andra typer av internationellt skydd, än det som definieras Genèvekonvention om flyktingars rättsliga ställning, också ska omfattas av en reglering. Kommissionen väntas lägga fram ett förslag till ett direktiv om att bevilja personer som åtnjuter internationellt skydd ställning som varaktigt bosatta. Forskare från tredje land nåddes en politisk överenskommelse i rådet om direktiv för att underlätta tredjelandsmedborgares inresa och vistelse i medlemsstaterna i forskningssyfte (KOM(2004) 178 slutlig). Initiativet grundar sig bl.a. på konstaterandet att EU kommer att behöva 700 000 nya forskare fram för att kunna uppfylla det mål som fastställdes av i . I direktivet anges villkoren för inresa och vistelse i medlemsstaterna för forskare från tredjeländer som avser att genomföra ett forskningsprojekt, inom ramen för ett mottagningsavtal med ett forskningsorgan. Direktivet antogs (EUT L 289,03/11/2005 s.0015-0022). lanserade kommissionen en grönbok om en gemensam syn på ekonomisk migration i EU (KOM(2004) 811 slutlig). Medlemsstaterna hade möjlighet att kommentera texten fram till , vilket flertalet valde att göra. Kommissionen antog en handlingsplan för laglig migration (KOM(2005) 669). Handlingsplanen har formen av ett meddelande från kommissionen och behandlar frågor inom hela fältet av ekonomisk migration. Det är ett kortfattat dokument som pekar ut angelägna utvecklingsområden ett ramverksdokument, som ska täcka tiden för Haagprogrammet, 20062009. Inga förslag till direktiv är att vänta . Rådet antog slutsatser om frivilligt återvändande. Slut- satserna syftar till att vara ett stöd i det fortsatta samarbetet om återvändanden t.ex. för att underlätta utbyte av bästa praxis, identifiera möjligheter till samarbete och utnyttja tillgängliga gemenskapsmedel på bästa sätt. Kommissionen presenterade ett förslag till direktiv om gemensamma standarder och procedurer vid återvändande av tredjelands- medborgare som inte vistas lagligen inom gemenskapen (KOM(2005) 391 slutlig). Syftet med förslaget är att fastställa bestäm- melser som reglerar återvändandeförfaranden. Förslaget förhandlas inom rådet. presenterade kommissionen ett förslag till beslut om upprättande av en europeisk återvändandefond för perioden 20082013 som en del av ramprogrammet för solidaritet och förvaltning av migrationsströmmar (KOM(2005) 123 slutlig). Förslaget syftar till att stödja medlems- staternas ansträngningar att förbättra arbetet med att verkställa avvisnings- och utvisningsbeslut. Förslaget förhandlas inom rådet. Rådet har givit kommissionen mandat att förhandla om åter- tagandeavtal med , , , , , , , , , och . Förhandlingarna har avslutats med , , , och . Återtagandeavtalen med , och trädde i kraft , respektive . Avtalen med och undertecknades respektive oktober. 20.3.6Åtgärder mot olaglig invandring antogs beslut (2005/267/EG) om inrättande av ett webbaserat informations- och samordningsnätverk för de myndigheter och liknande som hanterar migrationsfrågor i medlemsstaterna. Nät- verket ska användas för utbyte av information om olaglig migration i medlemsstaterna. För att begränsa informationsspridningen kommer varje medlemsstat via sin nationella kontaktpunkt utse behöriga nätverksanvändare. Nationella sambandskontoret vid Rikskriminal- polisen kommer att vara den svenska kontaktpunkten. lämnade kommissionen sitt förslag till Europa- parlamentets och rådets förordning om informationssystemet för viseringar (VIS) och utbytet mellan medlemsstaterna av uppgifter om viseringar för kortare vistelse. VIS ska stärka EU:s gemensamma viseringspolitik och det konsulära samarbetet genom att underlätta informationsutbytet om viseringar mellan medlemsstaterna. Även den sökandes fingeravtryck ska lagras i VIS. Förhandlingar om förslaget pågår och systemet beräknas införas . Arbetet med att öka harmoniseringen av viseringspolitiken fortsätter inom EU och mellan Schengenstaterna. Rådets förordning ([EG] nr 539/2001) vad gäller ömsesidighetsmekanismen trädde i kraft . Beslutet innebär att viseringstvång inte med automatik ska införas i förhållande till det tredje land som påför en medlemsstat ett viseringskrav. I stället ska den berörda medlemsstaten tillsammans med kommissionen vidta åtgärder tillsammans med det tredje landet i syfte att upphäva viseringstvånget. Med stöd av rådets beslut (2004/15/EG; EUT L5, 9.12004) fortsätter det administrativa samarbetet mellan olika Schengenstater att företräda varandra i viseringsfrågor på samma ort eller i samma land där den andra medlemsstatens egna utlandsmyndighet är belägen. Migration i yttre förbindelser antog kommissionen i enlighet med Haagprogrammet ett meddelande om regionala skyddsprogram (KOM(2005) 388 slutlig). I meddelandet föreslår kommissionen inom vilka ramar de regionala skyddsprogrammen ska verka. Kommissionen ger också rekommenda- tioner för programmens geografiska tillämpning och innehåll, samt pekar ut riktningen för hur detta nya tillvägagångssätt ska införlivas i gemenskapens relationer med berörda regioner och länder. Utarbetandet och genomförandet av programmen ska ske i nära samarbete med UNHCR. Vidarebosättning lyfts fram som ett väsentligt element för att åstadkomma varaktiga lösningar för personer som inte kan återvända till sina hemländer eller för vilka andra regionala lösningar inte är möjliga. Det första skyddsprogrammet, som kommer att vara ett pilotprogram, föreslås genomföras i , och . Det ska främst vara inriktat på att stärka den befintliga skyddskapaciteten, framför allt genom att bidra praktiskt till prövningen av asylansökningar samt till integration och registrering. Kommissionen kommer att inleda en dialog med andra ursprungs- och transitländer för att bestämma var nästa regionala skyddsprogram ska genomföras. Även ett pilotprogram i avseende flyktingar från Stora Sjöregionen är på förslag. fördjupades EU-samarbetet på området migration och utveck- ling. Kommissionen presenterade ett meddelande i ämnet. Det kom att ligga till grund för rådslutsatserna om migration och externa relationer som antogs av EU:s utrikesministrar . Rådslutsatserna lägger tyngdpunkten på det positiva sambandet mellan migration och utveckling och vad EU i partnerskap med tredje land kan göra för att stärka detta samband. Rätt hanterat kan migration ha en positiv inverkan på utvecklingen i ursprungs- och destinationslandet samt komma den enskilde migranten till godo. I ett första steg ska kommissionen utveckla EU:s politik om remitteringar, dvs. de pengar som migranten skickar hem till sin familj, diasporan samt kunskapsflykt. I ett andra steg ska kommissionen utveckla en policy om temporär och cirkulär migration. Den ska baseras på den handlingsplan (KOM(2005) 669 slutlig) för ekonomisk migration som kommissionen presenterade . 21.1Finansiellt instrument för snabbinsatser vid stora olyckor, katastrofer eller terroristangrepp Kommissionen presenterade ett förslag till förordning för inrättande av ett finansiellt instrument för snabbinsatser vid stora olyckor, katastrofer eller terroristangrepp inom unionen. Detta som ett led i vidareutvecklingen av samarbetet på området skydd och beredskap. Förslaget syftar till att stödja och underlätta medlemsstaternas samarbete för att ytterligare stärka skyddet av befolkning, miljö och egendom vid sådana händelser. Förslaget gör det också möjligt att finansiera direkta hjälpinsatser från medlemsstaterna för att underlätta snabb och effektiv assistans. En första behandling av förslaget har ägt rum . De flesta medlemsstaterna, inklusive , har ifrågasatt behovet av en förordning på området och istället förordat frivilligt samarbete som är fallet . Behandlingen av förslaget fortsätter under det österrikiska ordförandeskapet . 21.2Skydd av kritisk infrastruktur Efter terroristattackerna i antog rådet en deklaration om EU:s svar på bombningarna i (se avsnitt 19.1.5 Terrorism). I deklarationen upprepade man sin avsikt från tidigare att vid slutet av 2005 enas om ett europeiskt program till skydd för kritisk infrastruktur. Programmet skulle främst syfta till att höja standarden hos medlemsstaterna för skydd av kritisk infrastruktur. Kommissionen kom emellertid inte med något förslag för behandling. I stället presenterade man en grönbok som beskriver de viktigaste problemen och frågorna kring programmet. I grönboken presenteras också förslag till det framtida EU-arbetet på området. Medlemsstaternas synpunkter på och kommentarer till grönboken kommer att ligga till grund för kommissionens kommande förslag till program, vilket kommer att behandlas under det österrikiska ordförandeskapet. Rådet antog slutsatser av principiell natur för det fortsatta arbetet. Mycket har redan gjorts på EU-nivå inom de sektorer som hyser den samhällsviktiga infrastrukturen, men har en horisontell utblick och systemsyn saknats. och övriga medlemsstater har därför välkomnat initiativet att förbättra skyddet av samhällsviktig infrastruktur inom EU. DEL 5 SYSSELSÄTTNING OCH SOCIALPOLITIK, HÄLSO- OCH SJUKVÅRD 22 Tillväxt och sysselsättning 22.1Prioriterade verksamheter och mål Sysselsättning står högt upp på EU:s dagord- ning. antogs den så kallade Lissabonstrategin med målet att, genom nära samverkan mellan ekonomisk politik, sysselsättningspolitik och socialpolitik, stärka unionens konkurrenskraft och stimulera till fler och bättre jobb och hållbar tillväxt (se även kapitel 6 Lissabonstrategin). EU har även enats om att medlemsstaterna ska sträva mot full sysselsättning, och nå följande delmål: En sysselsättningsgrad totalt på 2010, för kvinnor på 2010 samt för äldre () på 2010. är ett nyckelinstrument för att uppnå de högt ställda ambitionerna från . Den arbetsform som används för att bedriva samarbetet inom EU är den så kallade öppna samordnings- metoden. Sysselsättningsstrategin är fördragsfäst , men bygger på mellanstatligt samarbete utan bindande lagstiftning. Enligt artikel 128.2 i fördraget ska kommissionen presentera ett förslag till riktlinjer för sysselsättningen. Sysselsättningsriktlinjerna ska stämma överens med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken. antogs ett samlat paket av riktlinjer för genomförandet på nationell nivå av Lissabonstrategin: integrerade riktlinjer för tillväxt och sysselsättning. Sysselsättningsriktlinjerna ingår som en del i detta paket. Riktlinjerna är totalt 24 till antalet, varav 8 stycken rör sysselsättning. Enligt fördragets artikel 128.4 kan rådet med kvalificerad majoritet på rekommendation av kommissionen avge rekommendationer till medlemsstaterna mot bakgrund av granskningen av medlemsstaternas sysselsättningspolitik. antogs inga nya landspecifika rekommendationer, utan rådets rekommendationer om genomförandet av medlemsstaternas 103 sysselsättningspolitik är fortsatt giltiga som bakgrundsreferens för Skr. 2005/06:85 riktlinjerna 2005. I rådets rekommendationer till framgår att redan uppfyller alla de gemensamma EU-målen för sysselsättning till 2010. Enligt rådet bör främst anstränga sig för att motverka bristen på arbetskraft, särskilt i ljuset av den åldrande befolkningen. fick följande fem rekommendationer , som ligger fast : 1.Gynna tillväxten av små och medelstora företag, i synnerhet genom att lätta på de administrativa bördorna. 2.Motverka det ökande antalet långtidssjukskrivna genom att främja arbetsinriktade lösningar och förbättra arbetsvillkoren. 3.Undanröja återstående arbetslöshetsfällor och motsvarande. 4.Följa upp resultaten av insatserna för att integrera invandrare i arbetskraften. 5.Minska antalet ungdomar som lämnar skolan och förbättra möjligheterna till utbildning för personer med kort utbildning och personer utanför arbetskraften; åtgärda problemen med begynnande flaskhalsar och bristande överens- stämmelse mellan utbud och efterfrågan när det gäller arbetskraftens kompetens inom sektorer där kort eller medel- lång utbildning krävs. Dessa frågor behandlas i det svenska handlingsprogrammet (skr. 2005/06:23). Återrapportering av riktlinjerna för sysselsättning Enligt artikel 128.3 i fördraget ska varje medlemsstat till rådet och kommissionen överlämna en årsrapport om de viktigaste åtgärder som vidtagits för att genomföra sysselsättningspolitiken mot bakgrund av sysselsättningsriktlinjerna. I samband med halvtidsöversynen av Lissabonstrategin beslutade att medlemsstaterna ska presentera nationella handlingprogram för hur man avser att genomföra Lissabonstrategins mål och riktlinjer i den nationella politiken. Nytt är således att den årliga rapporten på sysselsättningsområdet ingår som en del i det nationella handlingsprogrammet. presenterade det svenska handlingsprogrammet i en skrivelse till och överlämnades det till Europeiska kommissionen. I handlingsprogrammet lyfter regeringen bland annat fram ett högt arbetskraftsdeltagande bland befolkningen i arbetsför ålder och ett högt antal arbetade timmar i ekonomin som en förutsättning för den svenska modellen med en väl utbyggd välfärdsstat. För att åstadkomma ett ökat arbetskraftsutbud är åtgärder för minskad ohälsa samt åtgärder för ökad sysselsättning prioriterat. Regeringens har därför bland annat lanserat ett sysselsättningspaket som ger ytterligare 55 000 kvinnor och män möjlighet att få ett arbete eller att höja sin kompetens . Ytterligare åtgärder kommer även vidtas för att minska sjukfrånvaron, inte minst när det gäller att underlätta rehabilitering och Skr. 2005/06:85 öka möjligheterna för sjukskrivna kvinnor och män att byta arbete. De nationella handlingsprogrammen blir föremål för utvärdering av kommissionen och rådet och ligger till grund för kommissionens framstegsrapport till Europeiska rådets möte . EU:s gemensamma sysselsättningsrapport /2005 Enligt artikel 128.5 i fördraget ska rådet och kommissionen, efter en granskning av medlemsstaternas handlingsplaner för sysselsättning, upprätta en gemensam årsrapport om sysselsättningssituationen i gemenskapen och om genomförandet av sysselsättningsriktlinjerna. I den gemensamma sysselsättningsrapporten /2005 konstateras bland annat att sysselsättningen stagnerat, att produktiviteten fallit och att den ekonomiska avmattningen bidragit till ökade skillnader mellan länder och regioner. I strävan att nå målen framhålls att fokus nu bör vara på genomförande av åtgärder och strukturreformer och att partnerskap för genomförande måste stärkas. Rådet och kommissionen anammar budskapet i den rapport som togs fram av en expertgrupp ledd av f.d. nederländske premiärministern ; att prioritet bör ges till att förbättra arbetstagares och företags anpassnings- förmåga; få in och behålla fler människor på arbetsmarknaden; samt öka investeringarna i humankapital genom bättre utbildning och färdigheter. 23 Arbetsmarknadsfrågor och sociala frågor 23.1.1Information till och samråd med arbetstagare Enligt och rådets direktiv (2002/14/EG) om inrättande av en allmän ram för information till och samråd med arbetstagare i Europeiska gemenskapen ska de anställda informeras om den senaste och förväntade utvecklingen samt den ekonomiska situationen i företaget. Rätten till information och samråd omfattar också beslut som kan medföra väsentliga förändringar i arbetsorganisationen eller anställningsavtalen. Direktivet innehåller även regler om kollektivavtalsreglerad information och samråd samt regler om tystnads- plikt beträffande information som kan skada företaget. Medlemsstaterna kan välja att tillämpa direktivet på företag med minst 50 anställda eller där minst 20 arbetstagare sysselsätts vid en driftsenhet. Direktivet skulle vara genomfört i medlemsstaterna . antog proposition (2004/05:148) Utvidgad rätt till information för arbetstagarorganisationer (bet. 2004/05:AU9, rskr. 2004/05:261). I propositionen föreslås att en ny bestämmelse införs i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet, som innebär att en Skr. 2005/06:85 arbetsgivare som inte är bunden av något kollektivavtal fortlöpande ska hålla arbetstagarorganisationer underrättade. Det gäller arbetstagar- organisationer som har medlemmar som är arbetstagare hos arbetsgivaren och avser frågor som rör hur verksamheten utvecklas produktionsmässigt och ekonomiskt liksom om riktlinjerna för personalpolitiken. Enligt förslaget har arbetstagarrepresentanter som får information enligt bestämmelsen rätt till skälig ledighet för att ta emot informationen. Rätten till information föreslås gälla oavsett antalet anställda hos arbetsgivaren och informationsskyldigheten ska enligt förslaget fullgöras mot lokal arbetstagarorganisation om sådan finns. Lagändringarna trädde i kraft . 23.1.2Skydd för arbetstagarna vid arbetsgivarens insolvens Rådets direktiv (80/987/EG) om tillämpning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd för arbetstagarna vid arbetsgivarens insolvens reviderades 2002 genom och rådets direktiv (2002/74/EG). Ändringen föranleddes bl.a. av att i ett antal mål behandlat så kallade transnationella situationer, dvs. situationer där ett insolvensförfarande inleds i en annan medlemsstat än den där arbetstagaren utför arbete för den insolvente arbetsgivarens räkning. Enligt ändringsdirektivet ska det land där arbetstagarna normalt utför sitt arbete svara för garantin i fall då arbetsgivaren drabbas av insolvens i annat EU- eller EES-land. Omfattningen av arbetstagarnas rättigheter ska fastställas i enlighet med nationell rätt i den medlemsstat som utpekas som ansvarig för garantin. Ändringsdirektivet skulle vara genomfört i medlemsstaterna . antog proposition (2004/05:128) Lönegaranti vid gränsöverskridande situationer (bet. 2004/05:LU24, rskr. 2004/05:270). I propositionen föreslås nya bestämmelser i lönegaranti- lagen (1992:497) med innebörd att ersättning enligt den svenska löne- garantin ska lämnas om en arbetsgivare i ett annat land inom EES än drabbas av insolvens i lönegarantidirektivets mening och har arbetstagare som för arbetsgivarens räkning främst arbetar i . Arbetstagare som främst arbetar i ett annat EES-land för en arbetsgivare som drabbas av konkurs i har inte rätt till svensk lönegaranti. Vidare förslås vissa regler om utbyte av information mellan de behöriga myndigheterna i de olika medlemsstaterna. Lagändringarna trädde i kraft . 23.1.3Arbetsvillkor för personal uthyrd av bemanningsföretag Direktivförslaget om arbets- och anställningsvillkor i bemanningsföretag (KOM(2002) 701) har inte varit aktuellt för behandling . Förslaget har dock nämnts i samband med förhandlingarna om tjänstedirektivet men några förhandlingar har inte ägt rum. Flytträtt m.m. av tjänstepensioner överlämnade kommissionen till rådet och ett direktivförslag som syftar till att underlätta arbetstagares fria rörlighet och rörligheten över huvud taget på arbetsmarknaden genom att minska de hinder som kan följa av hur tjänstepensionssystem är utformade (KOM(2005) 507 slutlig). Förslaget innehåller regler avseende in- tjänande av pensionsrätt, bevarande av vilande pensionsrätt, flytt av pensionsrätt samt vilken information som ska lämnas om hur tjänste- pensionen påverkas när en anställning upphör. Medlemsstaterna får föreskriva mer förmånliga bestämmelser med av- seende på den fria rörligheten. Den rättsliga grunden för förslaget är dels EG-fördragets artikel 42, som avser åtgärder syftande till fri rörlighet för arbetstagare, och dels fördragets artikel 94 som gäller tillnärmning av nationella regler som inverkar på den inre marknaden. Beslut kräver enhällighet i rådet och är medbeslutande. välkomnar generellt åtgärder som syftar till att underlätta den fria rörligheten för arbetstagare på EU:s inre marknad. Den viktigaste frågan för är att direktivet utformas så att förhandlingsrätten mellan arbetsmarknadens parter och redan träffade kollektivavtal respekteras (se faktapromemoria 2005/06:FPM24). Direktivförslaget väcker också andra frågor bl.a. ur skattesynpunkt. 23.2.1Förslag till nytt arbetstidsdirektiv fördes även förhandlingar om en översyn av direktiv (2003/88/EG) om arbetstidens förläggning m.m. Enligt en översyns- klausul i direktivet och mot bakgrund av domar i fallen Simap respektive har kommissionen inlett en översyn med sikte på förslag om lämpliga förändringar av direktivet. Kommissionen presenterade ett förslag till nytt direktiv (KOM(2004) 607 slutlig) som innebar en paketlösning i syfte att finna en godtagbar balans mellan flexibilitet för verksamheter och arbetstagares skydd för hälsa och säkerhet. avgav ett yttrande om förslaget (P6_TA- PROV(2005)0175) som bl.a. innebar ett förslag till snabbt avskaffande av möjligheten att genom individuella avtal avvika från direktivets regel om maximal veckoarbetstid (så kallad opt-out). Kommissionen presenterade därefter ett nytt förslag till direktiv mot bakgrund av synpunkter och situationen i rådet. Förhandlingarna i rådet har varit intensiva och främst kretsat kring frågorna om jourtidens definition och frågan om så kallad opt-out. har intagit en aktiv roll i dessa förhandlingar och framför allt drivit frågan om av- skaffande eller utfasning av möjligheten till opt-out (se faktapromemoria 2004/05:FPM76). Förhandlingarna om förändringar i direktivet fortsätter . uppnåddes en politisk överenskommelse i ministerrådet om förslaget till det fjärde direktivet om minimikrav för arbetstagares hälsa och säkerhet vid exponering för risker som har sam- band med fysikaliska agens (optisk strålning) i arbetet (KOM(1994) 284 slutlig). har förslaget behandlats i , som i ett betänkande antagit en rad ändringsförslag. ändringsförslag innebar bland annat att bestämmelser om arbetsgivarens ansvar för riskbedömning då arbetstagare utsätts för solstrålning inte skulle omfattas av direktivets bestämmelser. Efter behandlingen i har kommissionen, som ett led i sitt arbete med att förenkla det gemensamma regelverket, anslutit sig till Europa- parlamentets ställningstagande, liksom ett stort antal medlemsstater inklusive . Förlikningsförhandlingar mellan medlemsstaterna och har förts och ett direktiv förväntas bli antaget. Kommissionen lade fram ett förslag (KOM(2000) 899 slutlig) till ett nytt inremarknadsdirektiv om maskiner och om en ändring i det befintliga direktivet om hissar (95/16/EG). Det föreslagna direktivet är huvudsakligen en omarbetning av det nu gällande maskindirektivet (98/37/EG) och avses ersätta det direktivet. Förslaget syftar framför allt till att komplettera och förtydliga direktivtexten för att förbättra de juridiskt bindande delarna i texten, att anpassa och förtydliga tillämpningsområdet och att uppnå en så hög nivå för hälsa och säkerhet som möjligt.