prop · GT03150 · 2006-03-21 00:00:00 — beslut att avskriva en anmälan om registrering eller att vägra registrering får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol för beslutet. Detsamma gäller verkets beslut i ett tillståndsärende enligt 11 §, verkets beslut om att vägra utfärda intyg enligt 15 § samt verkets beslut enligt 31 §. överklagande till kammarrätten. tionens beslut enligt 5 a eller 9 a § får överklagas hos allmän förvalt- beslut i ett ären- de enligt 28 § får överklagas hos ningstillstånd krävs vid överkla- gande till kammarrätten. beslut i ett ärende enligt 29 § får överklagas hos allmän domstol i den ort där lednings- eller förvaltningsorganet har sitt säte. beslut enligt 29 § första stycket får överklagas från den dag då bolaget fick del av beslutet. Ett beslut enligt 29 § andra stycket får överklagas för beslutet. Vid överklagande enligt andra stycket gäller lagen (1996:242) om stycket gäller lagen (1996:242) om Denna lag träder i kraft . Om en ansökan har kommit in före detta datum tillämpas äldre bestämmelser i fråga om 1. tillstånd till verkställande av ett fusionsförslag vid bildande av ett europabolag genom fusion enligt artikel 2.1 SE-förordningen, och 2. tillstånd till flyttning av säte enligt artikel 8 i SE-förordningen. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , f.d. justitierådet och regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag om europakooperativ, 2.lag om ändring i lagen (1972:262) om understödsföreningar, 3.lag om ändring i lagen (1974:174) om identitetsbeteckning för juridiska personer m.fl., 4.lag om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713), 5.lag om ändring i lagen (1986:436) om näringsförbud, 6.lag om ändring i lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar, 7.lag om ändring i lagen (1991:981) om värdepappersrörelse, 8.lag om ändring i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m., 9.lag om ändring i lagen (1992:543) om börs- och clearingverk- samhet, 10.lag om ändring i lagen (1993:768) om åtgärder mot penningtvätt, 11.lag om ändring i lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag, 12.lag om ändring i årsredovisningslagen (1995:1554), 13.lag om ändring i lagen (1995:1559) om årsredovisning i kredit- institut och värdepappersbolag, 14.lag om ändring i lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäk- ringsföretag, 15.lag om ändring i lagen (1995:1570) om medlemsbanker, 16.lag om ändring i lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument, 17.lag om ändring i lagen (2002:149) om utgivning av elektroniska pengar, 18.lag om ändring i lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall, m.m., 19.lag om ändring i lagen (2004:46) om investeringsfonder, 20.lag om ändring i lagen (2004:297) om bank- och finansierings- rörelse, 21.lag om ändring i lagen (2004:575) om europabolag. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kansliråden , och . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: föreliggande lagförslag avser främst att komplettera rådets förordning (EG) nr 1435/2003 av om stadga för europeiska kooperativa föreningar (SCE-föreningar) men innehåller även förslag avsedda att komplettera rådets förordning (EG) nr 2157/2001 av den 8 om stadga för europabolag. Förordningarna om europa- kooperativ respektive europabolag är avsedda att vara parallella för två olika europeiska associationsformer och är till stora delar likartat utfor- made. Bägge förordningarna har dock överlåtit många frågor till den nationella lagstiftaren, vilket nödvändiggör en komplettering av förord- ningarnas bestämmelser med nationella regler. Som framhållits i lagrådsremissen är bestämmelser i en förordning direkt tillämpliga i varje medlemsstat och får i princip inte upprepas i medlems- staternas nationella lagstiftning. Det är inte heller tillåtet att i nationella bestämmelser närmare klarlägga innebörden av förordningens regler. Lagrådsarbetet har mot nu angiven bakgrund bl.a. varit inriktat på att se om lagförslagen griper in på områden som regleras av förordningen eller där gemenskapsrätten i övrigt lägger hinder för en nationell lagstiftning. Lagrådet har tidigare haft att ta ställning till flera av de frågeställningar som aktualiseras i samband med sin tidigare granskning av de olika lagförslag som avsåg att komplettera förordningen om europabolag. En skillnad mot vad som gällde vid den granskningen är att man från svensk sida nu avser att utnyttja den rätt som förordningarna ger varje medlems- stat att motsätta sig flyttning av ett europakooperativs eller europabolags säte eller deltagandet av en ekonomisk förening eller ett aktiebolag i bildandet av ett europakooperativ respektive europabolag genom fusion. Även om Lagrådet i detta sammanhang framför vissa erinringar mot lagförslagen anser Lagrådet dock sammanfattningsvis, att remissen på ett i många avseenden förtjänstfullt sätt sökt utforma den kompletterande lagstiftning som erfordras för att det komplexa regelsystem som förord- ningarna innehåller skall kunna få en effektiv tillämpning inom ramen för svenska nationella bestämmelser. Förslaget till lag om europakooperativ I paragrafen finns dels en bestämmelse om vad ett europakooperativs firmanamn skall innehålla, dels en bestämmelse av innebörd att ett europakooperativ inte får ha en firma som är förväxlingsbar med något annat av de firmanamn som finns på verksamma europakooperativ. I artikel 8 i SCE-förordningen föreskrivs att beträffande frågor som inte regleras i förordningen skall de nationella regler gälla som skulle gälla för kooperativ bildade i överensstämmelse med lagstiftningen i den medlemsstat där europakooperativet har sitt säte. Kravet på att ett europakooperativs firma skall innehålla beteckningen SCE är också i överensstämmelse med motsvarande krav i 14 kap. 1 § lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar. I SCE-förordningen artikel 10 finns dock en bestämmelse av ett något annorlunda innehåll som bl.a. anger att en firma skall föregås eller följas av förkort- ningen SCE. Förordningen får därför i nu berört hänseende anses exklusivt reglera vad som skall gälla med avseende på en firma. Vad gäller bestämmelsen i paragrafens andra mening om särskiljande namn på en tar den enligt sin ordalydelse endast sikte på den förväxlingsrisk som kan uppkomma med andra registrerade firma- namn på verksamma SCE-föreningar. Då de allmänna bestämmelserna i firmalagen (1974:156) torde bli tillämpliga även på europakooperativ med säte i med avseende på bestämmelser i denna lag som inte regleras i förordning, följer redan av firmalagen att en inte får ha en firma som är förväxlingsbar med vare sig en annan eller någon annan näringsidkares skyddade närings- och kännetecken. Bestämmelsen i paragrafens andra mening framstår därför som onödig och missvisande då den kan läsas som att när det gäller SCE- föreningars firma endast förväxlingsrisken med andra SCE-föreningar skall beaktas. Av det ovan anförda följer sammanfattningsvis att bestämmelserna i paragrafen bör utgå. För att inte behöva ändra paragrafnumreringen i lagförslaget kan dock i paragrafen i stället för nu föreslagen text intas en erinran om att de allmänna bestämmelserna om firma i firmalagen är tillämpliga även på europakooperativ när det gäller frågor som inte regleras i SCE-förordningen. I 49 §§ behandlas frågor rörande bildande av ett europakooperativ genom fusion. Frågan om bildande genom fusion behandlas i SCE- förordningen i avsnitt 2 artiklarna . Beträffande frågor som inte omfattas av avsnittet gäller enligt vad som följer av artikel 20 som huvudregel att nationell lagstiftning rörande fusion av kooperativ blir tillämplig och om sådan saknas den interna lagstiftning som gäller för fusion av publika aktiebolag. Regelsystemet vad gäller bildande av europakooperativ genom fusion har i väsentliga avseenden utformats på motsvarande sätt som bestämmelserna om fusion av aktiebolag i det s.k. fusionsdirektivet (rådets tredje direktiv /855/EEG av om fusioner av aktiebolag) och fusionsbestämmelserna i europa- bolagsförordningen. I vissa avseenden, bl.a. i frågor rörande borgenärs- skyddet (se artikel 28.1 i SCE-förordningen och 7 § i föreliggande lagförslag) hänvisar också SCE-förordningen i likhet med europabolags- förordningen direkt till att nationella regler skall gälla även vid bildande genom fusion i enlighet med SCE-förordningen. Enligt artikel 29.2 skall vidare behörig myndighet i varje medlemsstat utfärda ett intyg genom vilket det bekräftas att alla handlingar och formaliteter inför fusionen fullgjorts. Enligt artikel 21 får dock medlems- staterna föreskriva att, fram till dess att intyget utfärdats och oaktat att alla villkor och formaliteter i övrigt för en fusion må vara uppfyllda, en behörig nationell myndighet får motsätta sig att ett kooperativ som omfattas av lagstiftningen i den staten får deltaga i bildandet. Motsättande får dock endast grundas på hänsyn till allmänintresset. I 6 § ges och behörighet att motsätta sig att en ekonomisk förening deltar i bildandet av ett europakooperativ genom fusion. Enligt paragrafens första stycke skall en ekonomisk förening som vill deltaga i bildandet av ett europakooperativ genom fusion från det att fusionsförslaget offentliggjorts ansöka hos Skattever- ket eller i förekommande fall om prövning enligt artikel 21 i SCE-förordningen. I paragrafens andra och tredje stycken anges på vilka grunder berörda myndigheter kan motsätta sig att den ekonomiska föreningen deltar i bildandet av ett kooperativ genom fusion och i fjärde stycket föreskrivs att och i förekommande fall skall meddela beslut i frågan från den dag då fusionsförslaget offentliggjordes. Bestämmelserna har gjorts tillämpliga endast på det fall att det föreslås att europakooperativet skall ha sitt säte i en annan medlemsstat och myndigheterna har även getts en snävare tidsram för att fatta ett beslut varigenom man motsätter sig en förenings deltagande i bildandet av ett europakooperativ genom fusion än vad som i och för sig skulle kunna följa för det fall att en medlemsstat fullt ut utnyttjar den rätt som artikel 21 ger medlemsstaterna att motsätta sig ett fusionsbildande. Det torde dock inte möta något hinder att utnyttja den rätt förordningen ger att låta en nationell myndighet motsätta sig en ekonomisk förenings deltagande i fusionsbildandet inom en mer begränsad ram än vad förordningen medger. Det framstår däremot som tveksamt om artikeln eller förord- ningen i övrigt kan anses innefatta någon möjlighet för en nationell myndighet att kräva att varje ekonomisk förening som vill delta i bildandet av ett europakooperativ genom fusion skall ansöka hos en nationell myndighet för att få prövat om deltagandet kan medges eller inte. En sådan ordning kan i och för sig i flera avseenden framstå som både lämplig och praktisk och förordningen föreskriver också att medlemsstaterna skall vidta alla lämpliga åtgärder för att säkerställa en effektiv tillämpning av förordningen (artikel 78). Med hänsyn till det offentliggörande som skall ske av fusionsförslaget (se artikel 24 i förordningen och 23 kap. 14 § i aktiebolagslagen) framstår dock ett ansökningsförfarande av det slag som föreslås som en både onödig och byråkratisk omgång eftersom och i förekommande fall ändå på ett fullgott sätt bör ha möjlighet att kunna ta ställning till om det finns anledning att motsätta sig fusionsbildandet genom att bevaka de fusionsförslag som offentliggörs. För det fall detta trots allt inte skulle anses tillräckligt bör det ändå vara tillfyllest med att föreskriva att ett fusionsförslag efter offentligörandet alltid skall tillställas och som sedan får ta ställning till om ett motsättandebeslut skall meddelas. Lagrådet anser sig således böra ifrågasätta behovet av det nu föreslagna obligatoriska ansökningsförfarandet. Med hänsyn till att något egentligt behov av ett sådant förfarande inte synes föreligga framstår det även som tveksamt om förordningen medger att ett sådant nationellt förfarande införs. Första stycket i 6 § bör därför enligt Lagrådets mening kunna innehålla endast en bestämmelse som begränsar tillämpligheten av paragrafen till de fall där europakooperativets säte avses att förläggas utanför och i förekommande fall även reglera en förenings skyldighet att underrätta berörda myndigheter om ett fusionsförslag. Som nämnts ovan får ett motsättande grundas endast på hänsyn till I paragrafens andra och tredje stycken har mot bakgrund härav närmare angetts under vilka förutsättningar eller i förekommande fall får meddela ett motsättande- skall därvid få motsätta sig en ekonomisk förenings deltagande i fusionen om verket har beslutat om revision hos föreningen och det finns skäl att anta att revisionen skulle försvåras avsevärt av Enligt vad som upplysts vid lagrådsföredragningen skall bestämmelsen läsas så att om det i och för sig föreligger ett allmänt intresse av att föreningen inte deltar i bildandet av ett europakooperativ genom fusion skall ändå inte kunna motsätta sig föreningens deltagande annat än under de förutsättningar som föreskrivs i den nu Denna begränsning för att fatta ett för föreningen negativt beslut bör enligt Lagrådet komma till ett mer tydligt uttryck i lagtexten. När det gäller möjlighet att motsätta sig en före- nings deltagande i bildandet av ett europakooperativ föreskrivs att så får ske om det finns skäl att anta att det skulle uppstå allvarliga störningar i betalningssystemets eller kapitalmarknadens funktion eller om det annars är motiverat med hänsyn till allmänintresset. Begreppet allmänintresse definieras inte i SCE-förordningen. allmänintresse utgör dock ett väsentlighetskriterium som innebär att ett motsättande måste grundas på att fusionen skulle kunna skada grund- läggande allmänna intressen vilka också måste erkännas av EG- domstolen såsom varande sådana allmänintressen. betalningssystemets eller kapitalmarknadens funktion skulle därvid sannolikt godtas men däremot inte hänvisningar till allmänna nationella och ekonomiska intressen såsom t.ex. en pågående skatterevision. kan således antas att rätten att motsätta sig en förenings deltagande i bildandet av en fusion i praktiken kommer att vara mycket begränsad även om den inte, på sätt som föreslås gälla för , förknippas med ytterligare villkor. Begreppet allmänintresse är dock i detta sammanhang att se som ett gemenskapsrättsligt begrepp som det inte ankommer på en nationell lagstiftare att i lagtext närmare söka uttolka eller konkretisera. ningen i lagtexten till betalningssystemets eller kapitalmarknadens funktion bör därför utgå och lagtexten såväl när det gäller som beslutanderätt endast hänvisa till att dessa myndigheter får motsätta sig en förenings deltagande i bildandet av ett europakooperativ genom fusion om det är motiverat av hänsyn till allmänintresset varjämte det för del tillkommer att ytterligare villkor skall vara uppfyllda. Det kan dock ifrågasättas om det överhuvudtaget kan tänkas uppkomma en situation där dessa ytterligare villkor skulle vara för handen som det av hänsyn till allmänintresset skulle föreligga skäl att motsätta sig ett fusionsbildande. Bestämmelsen rörande rätt att fatta ett motsättandebeslut framstår därför som i stort sett meningslös och för det fall det anses lämpligt att får fatta ett sådant beslut bör det lämpligen få ske på samma grunder som dem som gäller för Finans- inspektionen. Det kan för övrigt även i detta sammanhang anmärkas att det vid lagråds- föredragningen inte framkommit annat än att inget av de länder som utnyttjat den rätt till nationella föreskrifter som artikel 21 i SCE- förordningen medger sökt i lagtext närmare exemplifiera begreppet allmänintresse eller föreskrivit att ett motsättandebeslut måste grundas också på andra överväganden än hänsyn till allmänintresset. är skiljaktig och anför: Jag instämmer i vad som anförs om utformningen av andra och tredje styckena i 6 §. Däremot föreligger det enligt min mening inte något hinder med hänsyn till SCE-förordningen att föreskriva ett tillstånds- förfarande så som föreslagits i paragrafens första och fjärde stycke. En sådan ordning framstår också som lämplig. Jag har alltså inte något att erinra mot förslaget i dessa delar. Mitt ställningstagande innebär att jag inte heller anser att 7 § andra stycket bör utgå. Vad jag anfört beträffande 6 § gäller naturligen även motsvarande bestämmelser i den lagstiftning som föreslagits i remissen. I paragrafen regleras närmare det regelsystem som skall gälla i fråga om skyddet för borgenärer när en ekonomisk förening deltar i bildandet av ett europakooperativ. Som påtalats ovan hänvisar SCE-förordningen i denna fråga till vad som enligt nationell lagstiftning gäller vid fusion mellan publika aktiebolag. Bestämmelser avsedda att tillgodose borgenärsskyddet vid fusion mellan aktiebolag finns numera för svensk del i 23 kap. 2024 §§ aktie- bolagslagen och har där utformats som ett tillståndsförfarande varigenom en fusionsplan, med hänsyn till bl.a. borgenärsintresset, skall godkännas av eller i förekommande fall av domstol. Då tillstånds- förfarandet även omfattar andra överväganden än dem som skall göras med hänsyn till borgenärsskyddet bör dock, enligt Lagrådets mening, 7 § utformas så att det klart framgår att fråga är om tillstånd att med hänsyn till skyddet för skilda borgenärsintressen verkställa fusionsförslaget och att nationella bestämmelser i aktiebolagslagen därvid skall tillämpas i tillämpliga delar. Mot bakgrund av vad Lagrådet anför under 6 § bör vidare andra stycket i nu förevarande paragraf utgå. För att klart markera att ett tillståndsförfarande enligt 7 § inte har något samband med den möjlighet som finns för berörda myndigheter att motsätta sig en ekonomisk förenings deltagande i bildandet av ett europakooperativ genom fusion bör vidare lämpligen paragrafens rubrik få en lydelse som anger att fråga är om en ansökan om att med hänsyn till borgenärsskyddet få verkställa ett fusionsförslag. I detta sammanhang bör vidare anmärkas att det i någon mån är ägnat att förvilla när man i den svenska översättningen av SCE-förordningen och i nu föreslagen lagtext använder sig av begreppet fusionsförslag medan man rörande i princip samma begrepp i fusionsdirektivet och aktie- bolagslagen, där fusionsdirektivets bestämmelser införlivats, talar om fusionsplan. Såvitt kunnat utrönas använder man sig i andra medlems- stater av ett enhetligt begrepp i detta sammanhang när det gäller såväl SCE-förordningen som europabolagsförordningen och bolagsdirektivet. Även för svensk del skulle det vara önskvärt med ett enhetligt begrepp när fråga ändå är om i princip samma handling oaktat att fusions- direktivet tar sikte på bildande av aktiebolag genom fusion och SCE- förordningen på bildande av europakooperativ genom fusion. Vad som anförts ovan i fråga om och rätt att motsätta sig att en ekonomisk förening deltar i bildandet av ett europakooperativ genom fusion är i allt väsentligt tillämpligt även när fråga är om dessa myndigheters rätt att motsätta sig flyttning av ett europakooperativs säte. Paragrafens första stycke bör således kunna utgå. I andra och tredje styckena bör vidare endast hänvisas till berörda myndigheters rätt att motsätta sig flyttning för det fall det är motiverat av hänsyn till allmänintresset, dock att i förekommande fall för som ytterligare förutsättning skall gälla att verket beslutat om revision hos europakooperativet och att det finns skäl anta att revisionen skulle försvåras avsevärt av en flyttning. På motsvarande sätt som redovisats ovan under 7 § bör det för undvi- kande av missförstånd framgå av såväl rubriken som bestämmelserna, i första hand i 15 §, att fråga är om en tillståndsprövning som endast tar sikte på att tillgodose att de intressen som borgenärer och innehavare av andra rättigheter har gentemot är skyddade på ett betryggande sätt. I artikel 38.2, artikel 41.2 och artikel 44.2 i förordningen anges hur ledningsorganet, tillsynsorganet respektive förvaltningsorganet skall sammankallas. Bestämmelsen i 22 § är därför överflödig och blir, jämförd med förordningens reglering av frågan, även felaktig. Den bör därför utgå. Den olägenhet som borttagandet av en paragraf innebär torde kunna undanröjas genom att den närmast föregående paragrafen delas i två. I paragrafen föreslås bl.a. att ett beslut av om att vägra utfärda intyg enligt 19 § skall få överklagas hos allmän förvaltnings- domstol för beslutet. Någon motsvarande överklagandebestämmelse föreslås däremot inte beträffande intyg enligt 8 §. Detta överensstämmer i och för sig med 32 § lagen (2004:475) om europabolag men det är svårt att finna några skäl för denna begränsning. Lagrådet förordar därför att paragrafen utvidgas att omfatta även intyg enligt 8 §. Vad ovan anförts i fråga om bildande av europakooperativ genom fusion, tillstånd att verkställa fusionsförslag och flyttning av säte gäller i tillämpliga delar även motsvarande bestämmelser i den övriga lagstift- ning som behandlas i lagrådsremissen. För de fall Lagrådets ställningstagande i lagen om europakooperativ rörande bestämmelserna om firma, 3 §, tillsynsorganens sammanträden, 22 §, och om överklagande, 40 §, godtas bör ävenledes motsvarande ändringar göras i andra i lagrådsremissen behandlade lagar där motsva- rande frågor regleras. I övrigt lämnar Lagrådet lagförslagen utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: Statsministern , statsråden , , , , Y. , , , , , Andnor, Nuder, M. , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 2005/06:150 Europakooperativ inför, ändrar, upp- Lag om ändring i lagen (1972:262) om Lag om ändring i lagen (1974:174) om identitets- Lag om ändring i försäk- 1 a kap. 1 § Lag om ändring i lagen (1986:436) om närings- Lag om ändring i lagen (1991:981) om värde- Lag om ändring i lagen (1992:160) om utländska Lag om ändring i lagen (1992:543) om börs- och Lag om ändring i lagen (1993:768) om åtgärder Lag om ändring i lagen (1994:2004) om kapital- täckning och stora expo- Lag om ändring i års- inför, ändrar, upp- Lag om ändring i lagen (1995:1559) om års- Lag om ändring i lagen (1995:1560) om årsredo- Lag om ändring i lagen 1 a kap. 10 § (1995:1570) om Lag om ändring i lagen (1998:1479) om konto- Lag om ändring i lagen (2002:149) om utgivning Lag om ändring i lagen (2002:444) om straff för vissa fall, m.m. Lag om ändring i lagen (2004:46) om inves- Lag om ändring i lagen (2004:297) om bank- och Lag om ändring i lagen (2004:575) om europa- Lag om ändring i lagen (2006:000) om särskild