prop · GT03112 · 2006-03-20 00:00:00 — Verksamheten ska bedrivas rationellt och med god hushållning av tillgängliga resurser. En public service-verksamhet finansierad med allmänna resurser måste ha medborgarnas förtroende. Detta kräver en stor lyhördhet inför publikens krav och förväntningar. Det innebär inte att program- företagen vid varje givet tillfälle ska sträva efter höga publikandelar. Men det är viktigt att åtminstone stora delar av programverksamheten är uppskattad i alla publikgrupper och att många tycker det är an- geläget att titta och lyssna. Det är också viktigt för legitimiteten i TV- avgiftssystemet att publiken anser sig få valuta för pengarna. Som principiella utgångspunkter för styrningen av radio och TV i all- mänhetens tjänst vill vi förorda ett uppdrag som är så tydligt som möjligt, men som ger programföretagen en god förmåga att anpassa sig till förändringar i omvärlden. Våra förslag innebär att programföretagen ges ett stort ansvar att själva driva verksamheten så att målsättningarna i public service-uppdraget kan uppfyllas. De villkor som formuleras bör enligt vår uppfattning fokusera mer på vad som ska åstadkommas och mindre på hur det ska genomföras. För att detta ska bli verklighet vill vi stärka såväl ägarstiftelsen som programföretagens styrelser och ledningar i sina respektive roller genom att förtydliga deras uppgifter. ansvar kan sägas vara att på allmänhetens vägnar utöva sina befogenheter som ägare så att verksamheten bedrivs i enlighet med intentioner. Detta ansvar utövar stiftelsen genom att utse ledamöterna, exklusive ordförande och en suppleant, i programföretagens styrelser samt genom att ta ställning till frågan om ansvarsfrihet för styrelserna. Enligt vår uppfattning bör detta innebära att stiftelsen ska utvärdera hur programföretagens styrelser fullgjort sina uppdrag. Det bör dock klart markeras att förvaltningsstiftelsen inte ska kunna ingripa direkt i programföretagens verksamhet eller över- huvudtaget fatta beslut i frågor som rör det löpande arbetet i program- verksamheten. Vi anser att stiftelsens styrelse bättre än bör avspegla partipolitiska sammansättning. Som systemet är utformat är bara fem av sju partier representerade. Vi föreslår därför att sam- mansättningen av styrelsen ändras så att varje partigrupp som motsvarar parti som vid valet till har fått av rösterna i hela riket är representerade. Programföretagens styrelser har ansvaret för att verksamheten bedrivs i enlighet med uppdraget från riksdag och regering och andra tillämpliga regelverk. Styrelsens ansvar och tillsynsskyldighet kan enligt aktie- bolagslagen inte överlåtas på någon annan. Vi föreslår att program- företagen får ett ansvar för att vid inledningen av tillståndsperioden formulera verksamhetsmål i syfte att fullgöra public service-uppdraget. Programföretagen ska därefter löpande följa upp och redovisa hur resul- taten utvecklas i förhållande till företagets planering och konkreta styr- instrument. De beslut som blir nödvändiga för såväl planering som upp- följning och redovisning ska fattas av programföretagens styrelser. När det gäller granskning av hur programföretagen uppfyller sina upp- drag föreslår vi att och TV får ett utökat uppdrag. gäller att nämnden har i uppdrag att granska program- företagens public service-redovisningar med avseende på om de ger statsmakterna och allmänheten ett tillräckligt underlag för en bedömning av hur uppdraget fullföljts. Vi föreslår att nämnden, utöver att kontrollera dokumentens kvalitet, får i uppdrag att uttala sig om helheten, dvs. hur programföretagen har fullföljt sina uppdrag och om det finns skäl att på- tala behov av förändringar eller förbättringar på vissa områden. Vi vill också ge nämnden ökade resurser för att kunna göra särskilda gransk- ningar för att belysa centrala aspekter på public service-företagens programverksamhet. En viktig aspekt på programföretagens planeringsförutsättningar är till- ståndsperiodens längd. Vid en samlad bedömning har vi valt att föreslå en tillståndsperiod . Att tillståndsperioden och därmed rikt- linjerna för verksamheten är fastlagda bör skapa stabi- litet och underlätta programbolagens förmåga att verka i en föränderlig mediesituation. En lång tillståndsperiod understryker också verksam- hetens självständighet och integritet. För att göra det möjligt att kunna ta hänsyn till ändrade förutsättningar vill vi förorda en kontrollstation efter halva tiden. Det kan finnas anledning att öppna för möjligheten att händelser och förändringar av väsentlig natur som vi inte kan förutse kommer att göra det nödvändigt att se över delar av uppdraget också under en till- ståndsperiod. Principen är att public service-uppdraget gäller oförändrat under hela tillståndsperioden. Vid en kontrollstation bör den grundläggande fråge- ställningen vara om det har skett förändringar i omvärlden, på teknikens område eller i förutsättningarna i övrigt för public service-verksamheten, som gör att någon del av uppdraget i väsentlig utsträckning är Vi föreslår att ansvaret för den prövning som ska ske i samband med en kontrollstation ska ligga på programföretagens ägare, dvs. Det bör vara upp till förvaltningsstiftelsen att, mot bakgrund av resultaten av genomförda studier, bedöma om den anser att det finns anledning att ta initiativ till förändringar genom att tillskriva regeringen. I kapitel 7 behandlar vi frågor som rör gränserna för program- företagens verksamhet, t.ex. mellan kärnverksamhet, kompletterande verksamhet och sidoverksamheter. Vi behandlar också frågor om programföretagens arkiv samt rätten att använda sponsring som intäkts- källa. Även om de tekniska förutsättningarna förändras kraftigt så finns det enligt kommitténs mening anledning att klargöra att programföretagens kärnverksamhet är att producera och sända radio- och TV-program till hela publiken på lika villkor. I takt med att tekniken utvecklas förbättras möjligheterna att göra radio- och TV-programmen tillgängliga på flera skilda sätt och att ge programmen ett mervärde för publiken. Sådan kompletterande verksamhet som bedrivs i syfte att öka tillgängligheten till public service-utbudet ska liksom kärnverksamheten finansieras med TV-avgiftsmedel. Förutom kärnverksamhet och kompletterande verksamhet kan programföretagen i begränsad utsträckning bedriva sidoverksamheter, t.ex. uthyrning av ledig produktionskapacitet och försäljning av program och rättigheter. En central förutsättning är dock att sidoverksamheter bedrivs på ett konkurrensneutralt sätt i förhållande till andra företag som tillhandahåller motsvarande tjänster. När det gäller frågan om programföretagens arkiv har kommittén mottagit en skrivelse där SVT föreslår att företaget ska ges rätt att ta ut avgifter för vissa elektroniska tjänster, t.ex. i samband med att SVT:s programarkiv digitaliseras. Kommittén anser att det är av stor betydelse att public service-företagens rika arkiv kan göras tillgängliga för allmän- heten, men att det inte är oproblematiskt hur man utformar ett system för att ta betalt för att göra det tillgängligt. Mot bakgrund av att SR och UR ännu inte har väckt frågan är kommitténs uppfattning att programföretagen bör återkomma till regeringen med en samlad bedöm- ning av hur arkivfrågan bör hanteras och vilka konsekvenser det skulle få. Kommittén anser att om programföretagen under kommande till- ståndsperiod önskar förändra sin verksamhet i någon avgörande riktning, t.ex. genom att starta en permanent ny programkanal eller liknande tjänst av betydande omfattning, bör man först inhämta regeringens med- givande. Programföretagen bör tydligt redovisa skälen till varför en sådan ny kanal ska vara en uppgift för public service och på vilket sätt den skulle kunna erbjuda mervärden. Programföretagen bör också redo- visa hur man avser att finansiera den föreslagna tjänsten. I kapitlet behandlas också frågan om sponsring. Med dagens regelverk förekommer sponsring i två huvudformer. Den ena formen är direkt sponsring som innebär att en sponsor erlägger ersättning direkt till programföretaget mot att ett sponsringsmeddelande sänds i samband med den sponsrade sändningen. Den andra formen, indirekt sponsring, hand- lar om att programföretagen under vissa förutsättningar får sända pro- gram där man har varit inblandad i ett samarbetsprojekt eller köpt en vis- ningsrätt till program som erhållit bidrag från utomstående i ett tidigare led. När det gäller direkt sponsring anser vi att dagens riktlinjer bör fort- sätta att gälla. Vi understryker dock vikten av att programföretagen visar restriktivitet när det gäller sponsringens omfattning. Det är viktigt att publiken inte uppfattar public service-företagen som styrda av en kommersiell logik. Sponsringsbegreppet får inte utvidgas eller leda till att sponsring förekommer också inom andra programområden. Kraven på oberoende, integritet och trovärdighet bör sättas mycket högt. När det gäller indirekt sponsring menar vi att programföretagen, i kontrakt eller avtal, tydligt bör ställa krav på att få insyn i program- produktionen och förvissa sig om att innehållet inte strider mot upp- draget. Det är också viktigt att programföretagen, på det sätt som regel- verket föreskriver, informerar publiken om den sponsring som före- kommit. Givetvis ska liksom gälla att programföretagen ska betala marknadsmässiga priser för de rättigheter man köper. Därför måste kontrakt eller avtal också innehålla upplysningar om de ekonomiska relationerna mellan programföretagen och utomstående aktörer. Programföretagen bör vara skyldiga att till redo- visa innehållet i de kontrakt och avtal som används av programföretagen i samband med samarbetsprojekt och köp av visningsrätter. I kapitel 8 behandlas public service-företagens omfattande kultur- ansvar. Vi går igenom programverksamheten under tillstånds- perioden och konstaterar att public service-företagen har en mycket stor betydelse för att bevaka, spegla och kritiskt granska kulturlivet i och för att stimulera och förmedla den kulturproduktion som sker runt om i landet. Dessutom är public service-företagen några av landets vikti- gaste kulturarbetsgivare. Enligt vår mening bör ett kulturansvar i vid mening även fortsättnings- vis vara en central och prioriterad uppgift i public service-uppdraget. Denna uppgift blir än viktigare i ett alltmer kommersialiserat och inter- nationaliserat medieutbud. Vi anser att de riktlinjer som gäller bör vara vägledande för programföretagen också i fortsättningen, men att de bör kunna formuleras tydligare. I grunden bör uppdraget på kultur- området omfatta tre perspektiv: Programföretagen ska bevaka, spegla och kritiskt granska händelser på kulturlivets olika områden i och i andra länder. Programföretagen ska själva och i samarbete med utomstående producenter och utövare i det svenska kulturlivet svara för en om- fattande produktion av kulturprogram i vid mening på det svenska språket. Programföretagen ska göra föreställningar, konserter och andra kulturhändelser tillgängliga för hela publiken genom samarbeten med kulturinstitutioner och fria kulturproducenter inom skilda områden i hela . Vi utgår från att programföretagen liksom kommer att fortsätta ge kulturområdet en betydande plats i det samlade programutbudet. Några kvantitativa krav bör dock inte formuleras. I kapitel 9 görs en kort genomgång av programföretagens arbete för barn och unga. Vi konstaterar att egenproduktion av barn- och ungdoms- program på svenska språket i mycket stor utsträckning är något som public service-företagen är ensamma om. Studier visar att SVT har betydligt större mångfald i sitt utbud för barn och unga än kommersiella TV-kanaler och att kvaliteten genomgående är högre i SVT, om man med kvalitet menar exempelvis pedagogiskt innehåll och en balanserad bild av förhållandet mellan män och kvinnor eller olika etniska grupper. Inom svensk radio har SR mycket begränsad konkurrens när det gäller barn och ungdomsprogram vid sidan av musikutbudet. Kommittén anser att det är av stor betydelse att public service-före- tagen fortsätter att vara en förebild när det gäller program riktade till barn och unga och även fortsätter att låta barn och ungdomar själva medverka i programmen. Detta är inte minst viktigt för barn med teckenspråk som förstaspråk eftersom dessa har sämre möjligheter att ta del av andra barnprogram. I kapitel 10 behandlas SVT:s nyhetsverksamhet. Bakgrunden är att det tidigare kravet på två självständiga nyhetsredaktioner inom SVT har tagits bort. SVT:s nyhetsverksamhet ska i stället bedrivas så att de olika självständiga redaktionerna inom företaget oberoende av varandra kan fatta beslut med skilda perspektiv. Kommittén anser att programbolagens trovärdighet inom områden som nyheter, fakta och samhälle har stor betydelse för allmänhetens för- troende för public service. Att bedriva en kvalificerad nyhetsverksamhet och samhällsbevakning tillhör de mest centrala uppgifterna för en radio och TV i allmänhetens tjänst. Redaktionell självständighet är en förut- sättning för att motverka en likriktning av nyhetsverksamheten. Föränd- ringar i får inte leda till att de redaktionella bedömningarna centraliseras. Vår bedömning är dock att nuvarande rikt- linjer på området är ändamålsenliga och bör gälla också i fortsättningen. I kapitel 11 behandlas de frågor i direktiven som rör fördelningen av produktion och resurser mellan och övriga landet samt utom- ståendes medverkan, samarbeten, inköp och utläggningar av produktion på producenter utanför programföretagen. Kommitténs uppfattning är att public service-verksamhetens decent- raliserade organisation är en förutsättning för den mångfald som ska prägla all programverksamhet och därmed för programföretagens möjligheter att kunna uppfylla sitt uppdrag. För att programföretagen ska kunna spegla den verklighet som människor bosatta i lever i är det nödvändigt att företagen är närvarande i hela landet. Både inom SVT och SR har de regionala respektive de lokala enheter- nas andel av allmänproduktionen under hela tillståndsperioden legat över det uppsatta villkoret om . I SVT:s fall har andelen ökat från till . I praktiken har programföretagen haft en i princip oförändrad fördelning av sin allmän- produktion mellan och övriga landet. Även om kvantitativa data av denna typ inte säger allt så bör detta enligt kommitténs mening kunna tas till intäkt för att programföretagen har funnit en rimlig balans. Vi föreslår att kravet att av allmänproduktionen ska ske utan- för kvarstår, men vi anser inte att man i regelverket på förhand bör avgöra resursfördelningen mellan och övriga Det skulle kunna uppfattas som ett hinder för produktivitets- ökningar, något som bör gälla alla delar i företaget. När det gäller utomståendes medverkan, samarbeten, inköp och produktionsutläggningar föreslår vi målsättningar som tar sikte på vad som bör känneteckna programverksamheten. En generell målsättning på området bör vara att programföretagen ska främja mångfald i all programverksamhet genom en stor variation när det gäller program- produktion utanför den egna verksamheten. Det är också viktigt att programföretagen har en omfattande medverkan av personer utanför företagen. Regelverket bör dock inte peka ut exakt hur stor denna andel ska vara. Omfattningen bör kunna variera , men inte i sådan om- fattning att mångfalden eller programföretagens egen kompetens riskerar att urholkas. Vi anser dock att det är viktigt att det märks att också produktion som görs av utomstående, av enskilda producenter eller av produktionsbolag håller public service-klass när det gäller variation i innehållet och hög kvalitet. Programföretagens upphandling av produktioner utanför före- taget bör vara så organiserad att respektive företag tydligt kan ta ansvar för både produktionsprocess och programinnehåll så att public service- kraven också gäller denna typ av produktion. Programföretagen bör lämna tydliga redovisningar av hur detta säkerställs. I kapitel 12 redogör vi för programföretagens arbete med att förbättra tillgängligheten för personer med funktionshinder. Vi kan konstatera att programföretagens arbete för ökad tillgänglighet för funktionshindrade går i rätt riktning. Textning av program i TV ökar kraftigt och satsningar på fler textade program under bästa sändningstid har lett till att fler tittare har möjlighet att ta del av utbudet. SVT uppger att företaget under inne- varande tillståndsperiod kommer att nå målet att texta av de svenskspråkiga sändningarna och att tjänsten uppläst textremsa kommer att introduceras. På radiosidan arbetar SR kontinuerligt med att förbättra hörbarheten i sändningarna på olika sätt. Alla programföretag använder sig av ny teknik för att förbättra tillgängligheten, exempelvis genom att lägga ut material och information om utbudet på sina webbplatser. Kommittén anser att funktionshindrades möjligheter att tillgodogöra sig public service-företagens utbud fortsatt bör vara en prioriterad fråga och att ambitionsnivån bör höjas. Målet bör på vara att hela utbudet i möjligaste mån görs tillgängligt för alla medborgare och på kort och medellång sikt att tillgängligheten fortsätter att förbättras. Program- företagen bör avgöra hur arbetet ska bedrivas i praktiken. I kapitel 13 behandlas programverksamheten för språkliga och etniska minoriteter. bodde ca en miljon människor från fler än 200 olika länder i . utgjorde invandrarna av den svenska befolkningen. I finns fem erkända nationella minoriteter och minoritetsspråk. De nationella minoriteterna är samer (som också räknas som urbefolk- ning), sverigefinnar, tornedalingar, romer och judar. Minoritetsspråken är samiska (alla varieteter), finska, meänkieli, chib (alla varieteter) och jiddisch. Minoritetspolitiken syftar till att ge de nationella minori- teterna skydd och inflytande i frågor som berör dem samt att främja deras kultur och språk så att dessa kan överleva. Vi konstaterar att inga andra rikstäckande medier än public service- radio och TV riktar sig särskilt till dessa grupper. har åtagit sig ett särskilt ansvar för de nationella minoriteterna och på detta område har public service-företagen en särskilt viktig roll att spela, inte minst för spridning av kunskap om våra inhemska minoriteter hos den breda all- mänheten För dessa språkgrupper är också program för barn och unga av särskild vikt. Kommittén anser att språkliga och etniska minoriteters tillgänglighet till public service också fortsättningsvis bör vara ett prioriterat område och att målsättningen bör vara att tillgängligheten ska fortsätta att för- bättras. Programföretagen bör bestämma den närmare inriktningen på hur detta kan ske. I kapitel 14 beskriver vi programföretagens arbete med jämställdhet. är schabloniserade och stereotypa bilder av män och kvinnor samt av könsroller och maktstrukturer vanliga i samhället. Också medierna har en del i detta. Även om hävdande av jämställdhet mellan kvinnor och män följer av den s.k. demokratibestämmelsen i radio- och TV-lagen (och därmed gäller all radio och TV som omfattas av lagen) finns det enligt vår upp- fattning anledning att understryka den roll som public service-företagen kan och bör spela på området. Public service-företagen kan, genom att undvika att visa stereotypa bilder och traditionella könsroller och istället ta fram positiva exempel, bidra till en utveckling mot ett mer jämställt samhälle. Jämställdhetsperspektivet bör vara en utgångspunkt i all programverksamhet. I kapitel 15 behandlas utbildningsprogramverksamheten. Enligt kommitténs uppfattning är utbildningsprogrammen en mycket viktig del av public service-uppdraget. Public service-radio och TV kan utgöra ett mycket viktigt komplement till utbildningssektorn i vid mening. I radio och TV kan utbildningsprogram dessutom nå alla medborgare oberoende av utbildningsbakgrund, ekonomiska förutsättningar och geografisk hemvist. Därför bör utbildningsprogrammen också i fortsättningen finan- sieras via TV-avgiften. Kommittén vill stärka utbildningsprogrammens ställning i det samlade public service-utbudet. För att detta ska kunna ske, inom ramen för de ekonomiska resurser som står till buds, krävs ett närmare samarbete mellan programföretagen. Det är kostsamt att ha en fullt utrustad teknik- park för radio- och TV-produktion för ett företag som bedriver en så pass begränsad produktions- och sändningsverksamhet som UR gör. De höga produktionskostnaderna inom UR jämfört med de övriga programföre- tagen är ett hinder om produktionen av utbildningsprogram ska öka och få en mer framträdande plats. UR har dessutom till kommittén framfört att driften av Kunskapskanalen kräver ökad produktion för att kunna ut- vecklas fullt ut och företaget har begärt extra för att klara detta. Det kvarstår också en del problem i kontaktytorna mellan UR och SVT. Kommittén anser att företagens gemensamma satsning på är ett steg i rätt riktning. Det bör kunna ge utbildningsprogram- men en mer framträdande roll i det samlade public service-utbudet. Starten av Kunskapskanalen innebär dock ökade åtaganden i produk- Det ställer krav på att samarbetet mellan programföretagen utvecklas och förbättras. Genom ett samutnyttjande av produktionsresurser och lokaler bedömer vi att programföretagen gemensamt bör kunna, inom ramen för befintliga resurser, skapa förutsättningar för en ökad produktion inom utbildnings- och folkbildningsområdet motsvarande i storleksordningen . Vi föreslår att en kommitté får i uppdrag att arbeta fram förslag som syftar till att frigöra resurser för utbildningsprogram samt lösa de problem som finns i kontaktytorna mellan företagen. Det kan vara lämp- ligt att kommittén är sammansatt av representanter för de tre program- företagen samt en oberoende ordförande. Också representanter för ut- bildningsväsendet bör knytas till arbetet. Kommitténs arbete bör bedrivas så att resultat föreligger före kommande tillståndsperiod. Sammanfattning (SOU 2005:2) Utredningens förslag och överväganden i huvudsak: En medieavgift införs som skall utgöra betalning för rätten att ta del av utsändningar från (), () och (). Avgiften skall betalas av hushåll, företag, myndigheter m.fl. som innehar en TV- mottagare som kan ta emot utsändningarna från SVT och UR. Den som endast innehar en radiomottagningsapparat skall inte erlägga någon avgift. För samtliga TV-mottagare som finns i innehavarens hushåll betalas en enda avgift. Avgiften skall betalas från men kunna debiteras och uppbäras i för- skott från . Medieavgiftens storlek beslutas av för den period som de tre programföretagen tilldelas sändningstillstånd av regeringen. Avgiften debiteras och uppbärs av Radiotjänst i () som även ansvarar för avgiftskontroll. Avgifterna går via Radiotjänst till programföretagen enligt en av beslutad fördelningsnyckel (direktfinansiering). Nuva- rande system med budgetunderlag till regeringen, förslag av regeringen till om tilldelning av medel och därpå föl- jande riksdagsbeslut samt anslagsvillkor slopas. Vissa av de senare infogas i bolagsordningarna. En lag om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst införs och ersätter bl.a. lagen (1989:41) om TV-avgift. Vid övergång till ett system med direktfinansiering kommer medieavgiften att anses som en ersättning för en tjänst som till- handhålls avgiftsbetalaren av programföretagen. Eftersom tjänsten inte omfattas av något undantag från skatteplikt bedömer utred- ningen att den bör bli föremål för mervärdesskatt. En reducerad skattesats om bör väljas. En övergång till direktfinansiering får vidare betydelse för vilka regler enligt inkomstskattelagen som skall tillämpas. Reglerna om näringsbidrag, som möjliggjort för företagen att rulla överskott av avgiftsmedel från till ett annat utan att de upptagits till beskattning, blir inte längre tillämpliga. Företagens intäkter i form av avgifter kommer i stället att behandlas som vanliga intäkter.