prop · GT0377 · 2006-02-09 00:00:00 — fall i vilka anknytningen upphör på grund av dödsfall eller äktenskaps- skillnad m.m. I sådana fall kan familjemedlemmen ha möjlighet att bibe- hålla sin uppehållsrätt genom att uppfylla vissa villkor, t.ex. genom att själv vara arbetstagare. Direktivets bestämmelser i dessa delar föranleder flera nya bestämmelser i 3 kap. utlänningsförordningen. Rörlighetsdirektivet innebär att de personer, som fortlöpande uppfyller villkoren för uppehållsrätt, även har möjlighet att under vissa förutsätt- ningar förvärva en rätt att permanent uppehålla sig i . som har förvärvat en sådan rätt behöver inte längre uppfylla några av de villkor som ställs upp för de olika personkategorierna. uppehållsrätt väl har förvärvats kan den gå förlorad endast genom borto- varo från i mer än två på varandra följande år. Som huvudregel förvärvas den permanenta uppehållsrätten genom up- I vissa fall för- värvar dock arbetstagare och egna företagare samt deras familje- medlemmar permanent uppehållsrätt , nämligen om arbets- tagaren eller den egna företagaren avbryter sin yrkesverksamhet i av vissa närmare angivna skäl, bl.a. om denne uppnår pensionsåldern. Direktivets bestämmelser i dessa delar föranleder flera nya bestämmel- ser i 3 kap. utlänningsförordningen. Begränsningar av rätten till inresa och uppehåll Vissa av de nu gällande bestämmelserna om avvisning kan inte framde- les tillämpas mot sådana utlänningar som omfattas av rörlighetsdirekti- Det gäller avvisningsgrunder som avser att personen i fråga inte har tillräckliga medel för sin vistelse m.m. eller att personen inte har de handlingar, t.ex. pass, som krävs för inresa men som på annat sätt kan styrka sin identitet och sitt medborgarskap. Vi föreslår därför att dessa avvisningsregler begränsas något men föreslår även att avvisning skall kunna ske i vissa fall när utlänningen belastar det sociala biståndssyste- met. När en person som omfattas av de nya bestämmelserna om uppehålls- rätt inte längre uppfyller de uppställda villkoren undantas denne inte längre från huvudregeln i utlänningslagen, d.v.s. kravet på uppehålls- tillstånd. Saknas i den situationen uppehållstillstånd kan personen bli föremål för beslut om avlägsnande. Vi föreslår i den delen att en sådan utlänning skall kunna utvisas. Rörlighetsdirektivet ger även utrymme för att avvisa eller utvisa perso- ner av hänsyn till allmän ordning eller säkerhet. I den delen innebär di- rektivet ingen principiell förändring av nu gällande svensk rätt. På grund av direktivets bestämmelser måste dock införas vissa regler om delgiv- ning av alla beslut som begränsar den fria rörlighet som annars skall till- komma de berörda personerna. Detta gäller även andra beslut om avlägs- nande än dem som grundas på hänsyn till allmän ordning och säkerhet, samt vissa beslut i viseringsfrågor. Till dessa delgivningsregler är en ny bestämmelse kopplad, som innebär att verkställighet som huvudregel får ske tidigast efter det att beslutet har delgetts. Detta gäller dock inte beslut om avvisning som fattas i samband med inresekontroll. Såvitt gäller alla beslut om avlägsnande som grundas på hänsynen till allmän ordning eller säkerhet och således inte endast beslut om utvis- ning på grund av brott föreskriver direktivet att utlänningens personliga förhållanden skall beaktas. Vi föreslår därför att det i vissa avvisnings- och utvisningsfall måste föreligga synnerliga skäl för åtgärden eller t.o.m. som ett mycket starkt skydd mot avlägsnande tvingande hän- syn till allmän säkerhet. I direktivet anges vidare en rad bestämmelser som utgör rättssäker- hetsgarantier. Eftersom dessa bestämmelser har mycket nära samband med allmänna frågor om instans- och processordningen i utlänningsären- den, har vi i denna del beaktat det förslag till ny utlänningslag som före- slås i regeringens lagrådsremiss av . Vi har därvid ut- gått från att betydande förändringar av den nuvarande ordningen kommer att ske. Det är vår bedömning att den i lagrådsremissen föreslagna ord- ningen i stora delar uppfyller direktivets krav. Vissa kompletteringar bör dock göras dels avseende möjligheten att överklaga vissa beslut om vi- sering, dels i frågor som rör inhibition av verkställighet. Vi berör också frågan om den föreslagna instansordningen för s.k. säkerhetsärenden och ärenden enligt lagen om särskild utlänningskontroll uppfyller direktivets krav. Mot bakgrund av att våra bedömningar i dessa delar inte utgår från gällande rätt utan tar sin utgångspunkt i regeringens förslag i lagrådsre- , har vi inte ansett det möjligt att lämna konkreta ändringsförslag. Enligt direktivet skall den person som meddelats förbud att återresa till en medlemsstat ha möjlighet att ansöka om upphävande av förbudet. Vi föreslår därför att regeringens möjlighet enligt 7 kap. 16 § utlännings- lagen att återbryta domstols utvisningsförordnande utökas till en generell behörighet att upphäva förbud att återvända till , även när förbu- det meddelats i förening med ett annat beslut om avlägsnande än utvis- ning på grund av brott. Direktivet föreskriver vidare att i de fall det har förflutit från ett beslut om utvisning på grund av brott till dess be- slutet skall verkställas, skall medlemsstaten kontrollera att den berörda personen fortfarande utgör ett hot mot allmän ordning eller säkerhet. föreslår därför att det skall åligga den myndighet som skall verkställa Prop. 2005/06:77 utvisningsförordnandet att granska utlänningens personliga förhållanden. Om förhållandena har ändrats på ett sådant sätt att det kan finnas skäl att återbryta utvisningsförordnandet, skall myndigheten enligt vårt förslag underrätta regeringen. Regeringen har därefter möjlighet att pröva frågan i enlighet med 7 kap. 16 § utlänningslagen. Vi har funnit att det bör införas registrering av de medborgare i en EES- stat eller i , som vistas i . De avgörande skälen för att införa registrering är att förfarandet dels in- nebär en möjlighet att utöva individuell utlänningskontroll, dels kan till- godose intresset av att statistiskt kunna bevaka migrationen till landet och dels underlättar den gemenskapsrättsliga skyldigheten att utfärda andra bevishandlingar, som exempelvis uppehållskort (se avsnittet ned- an). Vidare kan ett effektivt och rättssäkert registreringsförfarande säker- ställa att de personer som har uppehållsrätt kan åtnjuta de rättigheter och förmåner som följer av denna rätt. Den prövning registrerings- myndigheten utför kan förväntas underlätta arbetet för andra myndighe- ter som personen med uppehållsrätt kommer i kontakt med. Registre- ringsförfarandet kan enligt vår uppfattning utformas så att det inte blir betungande för den enskilde. Detta gör att övervägande skäl för närva- rande talar för att aktuella personer skall registreras i ett särskilt register. Vi vill dock framhålla att det mycket väl kan visa sig att ut- vecklingen blivit sådan att den vanliga folkbokföringen kan anses till- räcklig i detta avseende. Vi föreslår således att medborgare i en EES-stat eller i som har uppehållsrätt i åläggs en skyldighet att registrera sig senast efter det att han eller hon ankommit till . En bestäm- melse med detta innehåll införs i 5 kap. utlänningslagen. Härav följer att utlänningen vid registreringen skall lämna uppgift om namn, bostads- eller postadress i , födelsetid, medborgarskap, civilstånd, inflytt- ning i landet, avsikten med vistelsen här och dess beräknade varaktighet samt uppgifter om medföljande familjemedlemmar. Vid registreringen skall pass eller giltigt identitetskort uppvisas. Vilka handlingar som där- utöver erfordras är beroende av vilken kategori personen tillhör. T.ex. skall en arbetstagare uppvisa bekräftelse från arbetsgivaren om anställ- ning eller ett anställningsintyg. En utlännings underlåtenhet att uppfylla sin registreringsskyldighet bör kunna föranleda att vite döms ut. I samband med registreringen skall ett bevis utfärdas. När en medbor- gare i ett land som ingår i EES eller i fått permanent uppehålls- rätt skall registreringsmyndigheten efter ansökan utfärda ett intyg om permanent uppehållsrätt. En bestämmelse införs i utlänningsförordningen om registreringsmyndighetens skyldighet att utfärda sådana handlingar. Vi har funnit att är den myndighet som är bäst lämpad att ansvara för förfarandet. dighet och har en organisation som utför i princip samma handläggning samt innehar för förfarandet nödvändig kompetens. för att införa registreringsförfarandet blir tillgodosedda om Migrations- verket väljs som ansvarig myndighet. Vi föreslår i andra hand att Skatte- verket skall ansvara för förfarandet. Det bör i så fall ske genom att, inom ramen för den befintliga folkbokföringsdatabasen, samordningsnummer delas ut till alla som skall registreras och som inte skall folkbokföras. Kravet på registrering gäller, såsom tidigare angetts, endast de medbor- gare i en EES-stat eller i som har uppehållsrätt i . omfattar således inte familjemedlemmar från tredje land. gori personer föreskriver emellertid direktivet en skyldighet för med- lemsstaterna att utfärda uppehållskort, om det planerade uppehållet över- Direktivet ger möjlighet att ålägga de berörda perso- nerna en skyldighet att anmäla sig för att få uppehållskort utfärdat. föreslår att en sådan skyldighet införs genom bestämmelser i 5 kap. ut- Av bestämmelsen framgår även att anmälan skall innehål- la uppgift om namn, bostads- eller postadress i , födelsetid, med- borgarskap, civilstånd, inflyttning i landet, avsikten med vistelsen här och dess beräknade varaktighet samt uppgifter om den person från vilken utlänningen härleder sin uppehållsrätt. Enligt vårt förslag skall Migra- tionsverket ansvara för utfärdandet av uppehållskort, vilket bör framgå av en ny bestämmelse i 3 kap. utlänningsförordningen. medlem från tredje land fått permanent uppehållsrätt i skall Mi- grationsverket efter ansökan utfärda ett permanent uppehållskort. Som konsekvens av att bestämmelserna om EES-tillstånd kommer att ersättas med bestämmelser om uppehållsrätt, finns det anledning att upp- häva vissa andra bestämmelser som på olika sätt avser EES-tillstånden. Detta gäller vissa regler i 3 kap. utlänningsförordningen, men även del av det bemyndigande som regeringen getts i 2 kap. 14 § utlänningslagen. Det förhållandet att EES-tillstånden utmönstras bör även föranleda en ändring i lagen om svenskt medborgarskap. Ändringen innebär att per- manent uppehållsrätt i medborgarskapshänseende likställs med perma- Vårt förslag bör i allt väsentligt inte ha några negativa ekonomiska Förslagen skall, i enlighet med vad som föreskrivs i direk- tivet, träda i kraft . Remissinstanser betänkandet om Unionsmedborga- res rörlighet inom EU (SOU 2005:49) 15.Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning 16.Ombudsmannen mot etnisk diskriminering 34.Sveriges Kommuner och Landsting Direktivet om varaktigt bosatta Rådets direktiv /109/EG av om varaktigt bosatta tredjelandsmedborgares ställning EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREK- med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 63.3 och 63.4 i detta, med beaktande av kommissionens förslag,1 med beaktande av yttrande,2 med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ytt- rande,3 med beaktande av yttrande,4 och av följande skäl: (1)För att gradvis upprätta ett område med frihet, säkerhet och rättvisa föreskrivs i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen dels att det skall vidtas åtgärder som syftar till att säkerställa den fria rörligheten för personer, och i samband därmed direkt relatera- de stödåtgärder avseende kontroller vid yttre gränser, asyl och in- vandring, dels att det skall vidtas åtgärder som rör asyl, invandring och skydd av rättigheter för tredjelandsmedborgare. (2)Vid sitt extra möte i kon- staterade rådet att den rättsliga ställningen för tredjelandsmedborgare bör tillnärmas den som medlemsstaternas medborgare åtnjuter och att en person som har vistats lagligen i en medlemsstat som skall fastställas och som har uppehållstillstånd bör i den medlemsstaten beviljas en uppsättning enhetliga rättighe- ter som ligger så nära EU-medborgarnas rättigheter som möjligt. (3)Detta direktiv respekterar de grundläggande rättigheter och iakttar de principer som erkänns särskilt i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheter- na och i Europeiska unionens stadga om grundläggande rättigheter. (4)Varaktigt bosatta tredjelandsmedborgares integration i med- lemsstaterna är en nyckelfaktor för att stärka den ekonomiska och 1EGT C 240 E, 28.8.2001, s. 79. 2EGT C 284 E, 21.11.2002, s. 102. 3EGT C 36, , s. 59. 4 EGT C 19, 22.1.2002, s. 18. sociala sammanhållningen, vilket är ett av gemenskapens grundläg- gande mål enligt fördraget. (5)Medlemsstaterna bör sätta i kraft bestämmelserna i detta direktiv utan diskriminering med avseende på kön, ras, hudfärg, etniskt eller socialt ursprung, genetiska egenskaper, språk, religion eller övertygelse, poli- tiska eller andra åsikter, tillhörighet till en nationell minoritet, förmö- genhet, födelseort, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning. (6)Det viktigaste kriteriet för att kunna förvärva ställning som varak- tigt bosatt bör vara bosättningstiden inom en medlemsstats territo- rium. Bosättningen bör ha varit laglig och oavbruten för att vittna om personens förankring i landet. En viss flexibilitet bör dock fin- nas med tanke på omständigheter som kan tvinga en person att till- fälligt lämna territoriet. (7)För att förvärva ställning som varaktigt bosatt bör tredjelands- medborgare kunna visa att de förfogar över tillräckliga medel för sin försörjning och en sjukförsäkring, så att de inte blir en belastning för medlemsstaten. När medlemsstaterna bedömer innehav av stabi- la och regelbundna försörjningsmedel får de beakta faktorer såsom avgifter till pensionssystemet och fullgörande av skattskyldighet. (8)Tredjelandsmedborgare som önskar förvärva och bevara ställning som varaktigt bosatta bör inte utgöra ett hot mot allmän ordning och säkerhet. Begreppet allmän ordning får inbegripa fällande dom för allvarligt brott. (9)Ekonomiska överväganden bör inte utgöra skäl för vägran att bevil- ja ställning som varaktigt bosatt och skall inte anses inverka på de relevanta villkoren. (10)Det bör inrättas ett system med förfaranderegler för prövning av ansökningar om ställning som varaktigt bosatt. Dessa förfaranden bör vara effektiva och genomförbara i förhållande till den normala arbetsbelastningen vid medlemsstaternas myndigheter, samt tillåta insyn och vara rättvisa för att ge de berörda personerna adekvat rättssäkerhet. (11)Ställningen som varaktigt bosatt bör komma till konkret uttryck genom ett uppehållstillstånd, så att personen i fråga snabbt och lätt kan styrka sin rättsliga ställning. Detta uppehållstillstånd bör också uppfylla höga tekniska krav, särskilt när det gäller garantier mot förfalskning och efterbildning, för att undvika missbruk i den med- lemsstat där ställningen förvärvats och i de medlemsstater där rät- ten till bosättning utövas. (12)För att kunna fungera praktiskt som ett instrument för integration av varaktigt bosatta i det samhälle där de är bosatta, bör ställningen som varaktigt bosatt garantera innehavaren samma behandling som medlemsstatens medborgare i en rad ekonomiska och sociala sam- manhang, i enlighet med relevanta villkor i detta direktiv. (13)I fråga om socialt bistånd skall möjligheten att begränsa för- månerna för varaktigt bosatta till att gälla endast grundläggande förmåner förstås så att detta begrepp omfattar åtminstone minimi- inkomst, bistånd vid sjukdom, graviditet, föräldrabistånd och lång- Villkoren för att bevilja dessa förmåner bör fastställas i (14)Medlemsstaterna bör vara skyldiga att ge underåriga barn tillgång till utbildningsväsendet på liknande villkor som för egna medbor- gare. (15)Begreppet bidrag och stipendier för studier inom yrkesut- bildningsområdet omfattar inte åtgärder som finansieras som socialt bistånd. Därtill kommer att tillträde till bidrag och stipendier för studier kan vara avhängigt av det faktum att den person som ansö- ker om sådana bidrag eller stipendier i sig uppfyller villkoren för erhållande av ställning som varaktigt bosatt. I fråga om att bevilja bidrag och stipendier för studier får medlemsstaterna beakta det faktum att unionsmedborgarna kan utnyttja denna förmån i hem- landet. (16)Varaktigt bosatta bör åtnjuta förstärkt skydd mot utvisning. Detta skydd är baserat på kriterier som fastställts i praxis från Europa- domstolen för de mänskliga rättigheterna. För att säkerställa skyd- det mot utvisning bör medlemsstaterna erbjuda effektiva rättsme- del. (17)En harmonisering av villkoren för förvärv av ställning som varak- tigt bosatt främjar ömsesidigt förtroende mellan medlemsstaterna. Vissa medlemsstater utfärdar uppehållstillstånd som gäller perma- nent eller tills vidare på förmånligare villkor än de som följer av detta direktiv. Fördraget utesluter inte att medlemsstaterna tillämpar förmånligare bestämmelser. I detta direktiv bör det dock föreskrivas att tillstånd som utfärdas på förmånligare villkor inte skall grunda rätt till bosättning i andra medlemsstater. (18)Att det ställs upp villkor för varaktigt bosatta tredjelandsmed- borgares rätt att bosätta sig i en annan medlemsstat bör bidra till att förverkliga den inre marknaden som ett område med fri rörlighet för personer. Det skulle också i betydande grad kunna medverka till ökad rörlighet, särskilt på arbetsmarknaden inom unionen. (19)Det bör fastställas att rätten till bosättning i en annan medlemsstat får gälla såväl för anställda som för egenföretagare, liksom för att studera eller etablera sig utan att bedriva ekonomisk verksamhet. (20)Familjemedlemmar bör även kunna bosätta sig tillsammans med den varaktigt bosatte i en annan medlemsstat för fortsatt familje- sammanhållning och för att den varaktigt bosatte inte skall hindras från att utnyttja sin rätt till bosättning. När det gäller familjemed- lemmar som kan tillåtas medfölja eller förena sig med varaktigt bo- satta, bör medlemsstaterna särskilt beakta situationen för vuxna barn med funktionshinder samt släktingar i rakt uppstigande led av första graden som är beroende av dem för sin försörjning. (21)Den medlemsstat där den varaktigt bosatte avser att utöva sin rätt till bosättning bör kunna kontrollera om personen i fråga uppfyller villkoren för bosättning på dess territorium. Den bör också kunna kontrollera att personen inte utgör ett hot mot allmän ordning, sä- kerhet och hälsa. (22)För att inte göra det omöjligt att i praktiken utöva rätten till bosätt- ning, bör den varaktigt bosatte åtnjuta samma behandling i den and- ra medlemsstaten, i enlighet med villkoren i detta direktiv, som i den medlemsstat där han förvärvat ställning som varaktigt bosatt. Bevil- jandet av förmåner inom ramen för det sociala biståndet skall inte påverka medlemsstaternas möjligheter att återkalla uppehållstill- ståndet om den berörda personen inte längre uppfyller kraven i det- ta direktiv. (23)Tredjelandsmedborgare bör beviljas möjligheten att förvärva ställ- ning som varaktigt bosatt i den medlemsstat dit de flyttat och beslu- tat sig för att slå sig ned i, i enlighet med villkor som är jämförbara med dem som gäller för förvärvande av ställning som varaktigt bo- satt i den första medlemsstaten. (24)Eftersom målen för den föreslagna åtgärden, nämligen att införa villkor för beviljande och återkallelse av ställning som varaktigt bosatt, rättigheter förbundna med denna ställning samt införande av villkor för utövande av rätt till bosättning i andra medlemsstater, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför, på grund av åtgärdens omfattning eller verkningar, bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlig- het med proportionalitetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål. (25)I enlighet med artiklarna 1 och 2 i det till Fördraget om Europeiska unionen och Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen fogade protokollet om och ställning, och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4 i nämnda pro- tokoll, deltar dessa medlemsstater inte i antagandet av detta direk- tiv, som inte är bindande för eller tillämpligt i dem. (26)I enlighet med artiklarna 1 och 2 i det till Fördraget om Europeiska unionen och Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen fogade protokollet om ställning deltar inte i an- tagandet av detta direktiv, som inte är bindande för eller tillämpligt i . HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. I detta direktiv fastställs a)villkoren för en medlemsstats beviljande och återkallande av ställning som varaktigt bosatt för tredjelandsmedborgare som är lagligen bosatta på dess territorium, inklusive de rättigheter som är förbundna med denna ställning, och b)villkoren för bosättning i andra medlemsstater än den som beviljat dem varaktig bosättning för tredjelandsmedborgare som har beviljats denna ställning. I detta direktiv avses med a)tredjelandsmedborgare: personer som inte är unionsmedborgare en- ligt artikel 17.1 i fördraget, b)varaktigt bosatt: tredjelandsmedborgare som har ställning som varak- tigt bosatt i enlighet med artiklarna 47, c)första medlemsstat: den medlemsstat som först beviljade tredje- landsmedborgaren ställning som varaktigt bosatt, d)andra medlemsstat: andra medlemsstater än den som först beviljade tredjelandsmedborgaren ställning som varaktigt bosatt och där den varaktigt bosatte utövar sin rätt till bosättning, e)familjemedlemmar: de tredjelandsmedborgare som vistas i den berörda medlemsstaten i enlighet med rådets direktiv /86/EG av den 22 sep- tember 2003 om rätt till familjeåterförening,5 f)flykting: tredjelandsmedborgare som beviljats flyktingstatus enligt Ge- nèvekonventionen av angående flyktingars rättsliga ställning, ändrad genom New York-protokollet av , g)EG-uppehållstillstånd för varaktigt bosatta: uppehållstillstånd som utfärdas av den berörda medlemsstaten när en sökande förvärvat ställ- ning som varaktigt bosatt. 5 EUT L 251, 3.10.2003, s. 12. 1.Detta direktiv skall tillämpas på tredjelandsmedborgare som är lagli- gen bosatta på en medlemsstats territorium. 2.Detta direktiv skall inte tillämpas på tredjelandsmedborgare som a)är bosatta för att ägna sig åt studier eller genomgå yrkesutbildning, b)har rätt till bosättning i en medlemsstat på grundval av tillfälligt skydd eller som har ansökt om rätt till bosättning på den grunden och väntar på beslut om sin ställning, c)har rätt till bosättning i en medlemsstat på grundval av alternativa skyddsformer, i enlighet med internationella åtaganden, nationell lagstiftning eller praxis i medlemsstaterna eller som har ansökt om rätt till bosättning på den grunden och väntar på ett beslut om sin ställning, d)är flyktingar eller har ansökt om flyktingstatus men ännu inte fått slutligt besked, e)är bosatta uteslutande av tillfälliga skäl som "au pair" eller säsongs- arbetare, eller som arbetstagare som utstationerats av en tjänste- leverantör för att tillhandahålla gränsöverskridande tjänster, eller som leverantör av gränsöverskridande tjänster eller i de fall då deras up- pehållstillstånd formellt begränsats, f)har en rättslig ställning som omfattas av bestämmelserna Wienkonvention om diplomatiska förbindelser, Wienkon- vention om konsulära förbindelser, konvention om särskilda delegationer eller Wienkonvention om staters representation i deras förbindelser med internationella organisationer av universell ka- raktär. Detta direktiv skall inte påverka tillämpningen av förmånligare be- stämmelser i a)bilaterala och multilaterala avtal mellan gemenskapen eller gemen- skapen och dess medlemsstater, å ena sidan, och tredje land, å den andra,