prop · GT03155 · 2006-03-22 00:00:00 — Vidare innebär målet att det avlönade arbetet inte bara skall ge ekonomisk självständighet i förvärvsaktiv ålder, utan också innebära ekonomisk trygghet och själv- ständighet som pensionär. Målet omfattar utbildningen. Av särskild be- tydelse för jämställdhetspolitiken är de könsbundna studievalen, där ung- domarnas val av gymnasieutbildning även ger effekter för universitets- utbildning och arbetsmarknad. Kvinnor och män skall ha samma möjlighet att ge och få omsorg utan att underordnas. Det obetalda hemarbetet skall delas lika. Målet omfattar obetalt hemarbete, omsorgen om de äldre samt omsorgen om barnen. Målet inbegriper både den som ger omsorg och den som tar emot den. Med hemarbete åsyftas det hushålls- och underhållsarbete vi utför i våra hem. I vårt förslag till mål vill vi lyfta fram att det råder öm- sesidiga beroendeförhållanden människor emellan. Beroendet är lika men förhållandet är ofta asymmetriskt. Vi menar att omsorgsgivande i sig inte är underordnande. Underordningen uppkommer av den skeva fördelningen i omsorgsgivandet. Ett stort och asymmetriskt fördelat an- svar för omsorgsgivandet beskär kvinnors möjligheter till förvärvsarbete, ekonomisk självständighet och deltagande i samhällslivet. handlingsutrymme inskränks och därmed kvinnors välfärd. Kvinnor och män skall ha samma möjlighet till kroppslig integritet. Mäns våld mot kvinnor skall upphöra. Vi föreslår begreppet kroppslig integritet. Det åsyftar kvinnors möjlig- heter att bestämma över sin egen kropp, sexualitet och reproduktion. Det handlar också om de kränkningar som kvinnor, reellt eller symboliskt, utsätts för. Kommersialiseringen och exploatering av kvinnokroppen men även i ökande grad manskroppen i reklam, medier och pornografi är en del av detta. Vi föreslår uttrycket mäns våld mot kvinnor ingår i målformuleringen, eftersom det tydliggör målets innebörd. Det är ange- läget att alla som utsätts för våld får samhällets stöd och hjälp, oberoende av vem som är förövaren. Men det är jämställdhetspolitikens uppgift är att verka för att mäns våld mot kvinnor bekämpas. Stärkt styrning i jämställdhetspolitiken Vi föreslår att jämställdhetsintegrering som strategi för jämställdhets- politiken ligger fast. Vidare föreslår vi en mer aktiv användning av de nationella jämställdhetspolitiska målen i resultatstyrningen. Detta menar vi skall åstadkommas genom en ökad samverkan mellan jämställdhets- politiken och relevanta politikområden kring hur olika myndigheter kan bidra till uppfyllandet av de jämställdhetspolitiska målen. Vårt förslag om en mer strategisk användning av de jämställdhetspolitiska målen i resultatstyrningen förstärker jämställdhetsintegreringen. Vi föreslår att ett utvecklingsarbete med processbaserad verksamhets- styrning i jämställdhetspolitiken igångsätts som en form för samverkan mellan politikområden och myndigheter. Syftet med utvecklingsarbetet skall vara att öka effektiviteten i genomförandet av jämställdhetspoliti- ken. Utgångspunkt för arbetet skall tas i de jämställdhetspolitiska del- målen eller i avgränsade delar av dessa. Vi föreslår att arbetet i en första etapp inriktas på målområdet mäns våld mot kvinnor (kvinnofrid). Om- rådet har förutsättningar som gör att det lämpar sig väl för en process- orienterad styrning. När det gäller uppföljning och utvärdering föreslår vi att en jämställd- hetspolitisk rapport utarbetas . Den skall ligga till grund för regeringens bedömning av utvecklingen. Rapporten skall med utgångs- punkt i de jämställdhetspolitiska målen innehålla en redogörelse för ut- vecklingen i samhället och myndighetens bedömning av effektiviteten i jämställdhetspolitikens genomförande genom att ta fasta på vilka effekter och resultat jämställdhetspolitiken har gett upphov till. Vidare bör tema- tiska uppföljningar och utvärderingar genomföras av områden som är strategiskt viktiga för jämställdhetspolitiken. Lokal agenda för jämställdhet Viljan och förmågan att skapa ett jämställt samhälle måste bäras på lokal nivå, med utgångspunkt i lokala förutsättningar. Kommunerna är centrala, men ett engagemang på lokal nivå som involverar lokalsamhäl- lets olika aktörer skulle ge än större kraft i ett utvecklingsarbete. Vi föreslår att uppdrag lämnas till länsstyrelserna att översätta de na- jämställdhetsmålen till regionala jämställdhetsmål. I arbetet bör regionala och lokala aktörer involveras. Det gäller kommuner, företag, föreningsliv, organisationer, församlingar, samfund och statliga myndig- heter på lokal nivå. De regionala strategierna skall bygga på analyser av jämställdheten på den lokala nivån i länet. Strategierna bör kunna kopp- las till de regionala tillväxtprogrammen (RTP) och till de regionala ut- vecklingsprogrammen (RUP) och ses som komplement till dessa. Att samla aktörer kring en gemensam plattform bedömer vi kunna utgöra grund för framväxten av en lokal agenda för jämställdhet där kommuner och lokalsamhällets olika aktörer är involverade. Delegation för hälsa och heltid i välfärdssektorn Utredningens översiktliga analys av jämställdheten på arbetsmarknaden och i arbetslivet visar att kvinnors kollektiva problem i arbetslivet får lösas av kvinnor individuellt. Otrygga anställningar, deltidarbete och sjukskrivningar kan ses som utslag av den ojämställdhet som präglar ar- betsmarknaden, men också som individuella lösningar på strukturella problem. Deltidsarbete och sjukfrånvaro hänger också samman. Åtgärder för att minska deltidsarbetet och sjukfrånvaron kan antingen riktas mot individerna eller inriktas på strukturella förändringar. Individ- inriktade åtgärder syftar till att stödja den enskilde att t.ex. komma ur sjukskrivning. En strukturell ansats riktar istället ljuset mot de faktorer som orsakar sjukfrånvaron, t.ex. mot arbetsmiljön eller arbetslivets vill- kor. Därmed är det snarare arbetsplatser och arbetsgivare som står i fokus för insatserna. Vi föreslår att Delegationen för hälsa och heltid i välfärdssektorn in- rättas. Huvudsyftet med delegationen skall vara att stödja ett förnyelse- arbete i kommuner och landsting och därmed stärka kvinnors möjlighet till ekonomisk självständighet genom att öka kvinnors arbetsutbud. Ökad hälsa och heltidsarbete står i fokus. Skäl till att inrätta en delegation är att det bidrar till möjligheten att fo- kusera på uppdraget och minskar risken för att arbetet hämmas av myn- dighetskulturer eller regelverk som vuxit fram för andra ändamål. Vidare innebär det att skapa en bred plattform där staten tillsammans med par- terna, andra organisationer samt enskilda forskare och praktiker kan samarbeta kring uppdraget. Delegationen skall ledas av en ordförande och i övrigt bestå av ledamöter från kommuner och landsting, från fackliga organisationer, forskare, arbetsmiljöexperter och företrädare för myndigheter. Ett sekretariat med experter på både nationell och re- gional nivå kopplas till delegationen. Delegationens uppgift skall vara att utifrån delegationens syfte bevilja medel till utvecklingsprojekt som initieras och drivs av kommuner och landsting. Utvecklingsprojekten skall vara nyskapande och ha en bred De skall syfta till långsiktiga och bestående resultat i det kommunala arbetslivet. Projekten kan röra: förbättring av arbetsmiljö och utveckling av arbetsorganisation, skapandet av förutsättningar för an- ställda att gå från deltid till heltid, utveckling av lönestrukturer och kar- riärvägar. Förvärvsavdrag för ensamstående föräldrar Vår studie av den ekonomiska jämställdheten tyder på att ensamstående mödrar har fått sämre möjligheter att försörja sig och sina barn , vilket inte gäller för de sammanboende mödrarna eller för kvinnor utan hemmavarande barn. Jämförande studier över risken för ensamstående mödrar att hamna i fattigdom visar att i är den ris- ken avsevärt mindre jämfört med andra länder. Även om vi inte kan kon- statera en ökad fattigdom bland kvinnor, är det inte förenligt med jäm- ställdhetsmålen att ensamstående mödrar har tappat i välfärdsutveckling i relation till andra grupper. Även de ensamstående fäderna förefaller vara mycket känsliga för konjunkturförändringar. Förutom att det innebär hinder för ökad ekonomisk jämställdhet, berör det också de barn som lever under knappa ekonomiska förhållanden. Vår bedömning är att det behövs insatser inriktade på att främja en mer gynnsam ekonomisk ut- veckling för ensamstående föräldrar. Vi föreslår att regeringen överväger möjligheten att införa ett förvärvs- avdrag för ensamstående föräldrar. Vi väljer att lämna ett principförslag med motiveringen att konstruktionen av ett förvärvsavdrag bör utredas närmare. Utifrån jämställdhetspolitikens strävan efter ökad ekonomisk jäm- ställdhet samt mot bakgrund av utredningens analys av utvecklingen för de ensamstående föräldrarna , anser utredningen att för- värvsavdraget bör konstrueras med syftena att: -minska tröskel- och marginaleffekter för ensamstående föräldrar med låga inkomster, -öka incitamenten till avlönat arbete, -öka incitamenten till heltidsarbete, -stärka en grupp som är ekonomiskt utsatt Mot bakgrund av de brister som framkommit i vår analys av organisatio- nen och effektiviteten i jämställdhetspolitikens genomförande föreslår vi att en ny jämställdhetsmyndighet bildas. Myndighetens uppgifter skall omfatta omvärldsbevakning, uppföljning och utvärdering, samordning och stöd, bidragsgivning samt kunskapsutveckling och information. När det gäller omvärldsbevakning skall myndigheten förse regeringen med underlag för styrningen mot de jämställdhetspolitiska målen. Inom ramen för detta uppdrag ska myndigheten identifiera områden som krä- ver särskilda insatser eller nya problemområden som behöver uppmärk- sammas. Myndigheten ska även följa den internationella utvecklingen inom jämställdhetsområdet. Myndigheten skall följa upp och utvärdera de insatser som görs för att uppfylla de jämställdhetspolitiska målen och rapportera till regeringen samt även uppmärksamma utvärderingar som genomförs av andra organisationer. Myndigheten skall på eget initiativ eller efter uppdrag från regeringen samordna olika myndigheters arbete med jämställdhetspolitiska frågor som griper över flera politikområden eller över flera myndigheters kompetensområde. I uppdraget ligger även att skapa möjligheter till erfarenhetsutbyte mellan olika myndigheter som arbetar med likartade frågor. De särskilt sakkunniga för jämställdhetsfrågor som arbetar på läns- styrelserna har behov av stöd från en sektormyndighet som kan bidra med samordning, erfarenhetsutbyte och kompetensutveckling. Myndig- heten skall ha en stödjande roll gentemot andra myndigheter och även mot kommuner i deras arbete med jämställdhet. I det stödjande uppdraget ingår att utveckla metoder för jämställdhetsintegrering och stödja myn- digheter i detta arbete. Myndigheten bör även tillföras medel för att ini- tiera forskning och utvecklingsarbete samt i samverkan med Sekretariatet för genusforskning förmedla forskning av relevans för de jämställdhets- politiska målen. Vi lämnar också förslag om att tillsätta en ny löneskillnadsutredning med uppdrag att studera löneskillnaderna samt utarbeta förslag till en strategi för hur löneskillnaderna mellan kvinnor och män på arbetsmarknaden kan elimineras. Vidare föreslår vi att uppdrag lämnas till , SCB att utifrån nya data i Arbetskraftsundersökningarna och i samarbete med lämpliga myndigheter genomföra en specialstudie av deltidsarbetet. Stu- dien bör omfatta olika aspekter av deltidsarbetet, såväl det ofrivilliga som det frivilliga deltidsarbetet. Inom de olika områden som vi har arbetat med har vi identifierat ut- vecklingsmöjligheter, kunskapsluckor, brister i statistik, etc. Där har vi valt att inte gå fram med formella förslag, utan enbart lämna rekommen- dationer till fortsatt arbete. Förteckning över remissinstanser som avgivit yttrande över betänkandet Makt att forma samhället och sitt eget liv jämställdhets- politiken mot nya mål (SOU 2005:66) Remissinstanser som avgett yttrande , , , , , Om- budsmannen mot diskriminering på grund av sexuell lägg- ning, Ombudsmannen mot etnisk diskriminering, Integra- tionsverket, Försvarshögskolan, , Socialsty- relsen, , , , för arbetsliv och so- cialvetenskap, , , Arbets- givarverket, Statskontoret, , , i län, Läns- styrelsen i , i , i , i Öster- götlands län, , Myndigheten för skolutveckling, , , , universitet, , , i , , , , , Hög- skolan i , , , universitet, Nationella sekretariatet för genusforskning, , , , , , , , , , Verket för näringslivsutveck- ling, kommun, stads kommun, kommun, kommun, kommun, , Rädda barnen, , kommuner och landsting, Svenska Samernas Riks- förbund, , Tjänstemännens centralorga- nisation, , Lands- organisationen i , , Brottsoffer- jourernas riksförbund, Business Professional Women, Cen- terkvinnorna, Forum för kvinnor och handikapp, , Föreningen , Före- ningen Socialchefer, , (), Kvinno- forum, Kvinnofronten, Mansmottagningen mot våld i Upp- sala, Moderatkvinnorna, ning, , Riksför- bundet Hem och Samhälle, Rikskvinnocentrum, Riksorgani- sationen för kvinnojourer och tjejjourer i , , , Föreningen , förenade studentkå- rer, , kvinno- lobby, Sverigeunionen av Soroptismklubbar, kvinnopolitiska utskott. Instanser som inkommit med yttrande på eget initiativ i , Na- tionellt , , , kommun, Fackförbun- det ST, Qvinnor på G- Regionalt Resurscentrum för kvinnor i , , , , Föreningen Företagsamma Kvinnor i /, Före- ningen Kvinnor för fred, Feministiskt initiativ, , , Föreningen , , , , , VästSvenska Qvinnors Lobby, , , , tjejjour, Gröna Qvinnor, , Dea-före- ningen för kvinnomuseer. Instanser som inbjudits att yttra sig men som inte svarat , , , , , Jämställdhetsarbetares Före- ningen (), Svenska kommunalarbetareförbun- det, , Kvinna till Kvinna, för ungdomsorganisationer (LSU), Libe- rala kvinnor, de Grönas , Riksför- bundet Internationella Föreningar för Invandrarkvinnor, Riks- organisationen för manliga kriscentra i , Riksorgani- sationen för Valfrihet, Jämställdhet och Föräldraskap (HARO), , , , , , , cialarbetare. Följande instanser har avstått från att lämna yttrande eller har inga synpunkter: Myndigheten för kvalificerad yrkesut- bildning, , . Sammanfattning av betänkandet Slag i luften en utredning om myndigheter, mansvåld och makt (SOU 2004:121) utförde ett banbrytande arbete gällande mäns våld mot kvinnor i , vilket resulterade i betänkandet Kvinnofrid (SOU 1995:60) och Kvinnofridspropositionen (prop. 1997/98:55). Propositio- nen innehöll både myndighetsgemensamma och myndighets- specifika uppdrag för , Riksåklagaren och samtliga åklagarmyndigheter, och samtliga polismyndigheter, , Brottsoffermyn- digheten, , och länssty- relserna. har gått sedan dessa uppdrag gavs, och regeringen pekar nu i direktiven till vår utredning på behovet att staka ut nya riktlinjer för arbetet med mäns våld mot kvin- nor. Denna utrednings uppdrag är att ur ett könsmaktperspektiv utvärdera kvinnofridsuppdragen och identifiera eventuella hinder och motverkande strukturer för ett effektivt arbete med mäns våld mot kvinnor. Utifrån denna analys formulerar vi sedan ett antal förslag för det kommande arbetet med mäns våld mot kvinnor. Dessa förslag sträcker sig från nationell till lokal nivå, och gäller såväl förändringar inom etablerade or- ganisationer som inrättandet av nya verksamheter. Framväxten av ett könsmaktperspektiv På den internationella arenan har mäns våld mot kvinnor allt mer börjat uppmärksammas och analyseras som en fråga om kön och makt. En könsmaktsförståelse av mäns våld mot kvinnor finns inskriven i många dokument från FN, EU och . I exempelvis Deklarationen om elimine- rande av våld mot kvinnor som antogs av FN 1993 är ut- gångspunkten att våld mot kvinnor är en avgörande social mekanism, genom vilken kvinnor tvingas in i en underordnad ställning gentemot män. Även på den svenska politiska are- nan har denna förståelse successivt anammats i politiken kring mäns våld mot kvinnor. huvudbetänkande Kvinnofrid innebär ett förståelseskifte i svensk politik. Utgångspunkten för kommissionens arbete var kvinnors erfarenheter av våld - något man valde att kalla ett kvinnoperspektiv. Mäns våld mot kvinnor förstås i betänkandet i huvudsak som en fråga om brist på jämställdhet. Den proposition som följde på be- tänkandet utgår också från denna aspekt, men den använder andra motstridiga förståelser av mäns våld mot kvinnor. Dessa förståelsemodeller av mäns våld mot kvinnor betecknar vi som avvikelseförståelser, där den våldsutövande mannen förstås utifrån att han uttrycker vanmakt, har en psy- kisk sjukdom eller är socialt determinerad att använda våld, eller där våldet ses som ett fenomen som är vanligare utanför gränser. Gärningsmannen blir därmed på ett eller annat sätt avvikande och distanserad från gemene man och kopplingen mellan våld, kön och makt försvinner. Att kombi- nera könsmaktsförståelsen med olika avvikelseförståelser gör det svårt att angripa problemet med mäns våld mot kvinnor på ett konsekvent och effektivt sätt. En könsmaktsförståelse av samhällsproblemet mäns våld mot kvinnor är den grundsyn som präglar vår utredning. Här konkretiseras och preciseras kvinnofridsreformens våldsför- ståelse. Vi väljer att använda begreppet mäns våld mot kvin- nor för att betona vem som är våldsutövare och vem som är våldsutsatt. Mäns våld mot kvinnor måste tolkas i ett socialt och kulturellt sammanhang där män är överordnade kvinnor. Våldet är både ett uttryck för en könsmaktordning och ett sätt att upprätthålla densamma. Mäns våld mot kvinnor måste förstås sammanhållet - utifrån den diskriminering och de kränkningar som kvinnor utsätts för på alla områden i sam- hället. Olika våldsformer, våld utövat på skilda arenor och våld i olika relationer är således förbundna med varandra. I kvinnors liv är våld en del av vardagen, där den egna ut- sattheten eller andra kvinnors utsatthet för våld, och rädslan för att utsättas för våld, ständigt är närvarande. Mäns våld mot kvinnor inskränker därför kvinnors handlingsutrymme på flera plan, varför frågan ytterst handlar om demokrati. En könsmaktsförståelse som grund för en politisk praktik synlig- gör därmed en mängd problem som annars förblir dolda. Där- till innebär denna förståelse att man tar fasta på problemets kärna - mäns överordning och kvinnors underordning. På så sätt kan politiken bli mer effektiv och handlingskraftig. Re- surserna läggs på relevanta och permanenta åtgärder som synliggör våldet i stället för på marginella och tillfälliga insat- ser där fokus ligger någon annanstans. Vår utvärdering visar att myndigheterna utfört en del av upp- dragen, medan andra uppdrag inte utförts. Vissa uppdrag har genomförts på ett tillfredsställande sätt, medan andra uppdrag utförts - men inte på ett tillfredsställande sätt. En del av den kritik vi framför mot myndigheterna kan föras tillbaka på Kvinnofridspropositionens otydlighet i förståelsen av mäns våld mot kvinnor. Tydlighet i regeringens uppdrag är en för- utsättning för att också myndigheterna genomför sina uppdrag på ett konsekvent sätt. Myndigheterna har i vissa delar underlåtit att utföra re- geringens myndighetsgemensamma uppdrag. Exempelvis har inte en enda myndighet på central nivå tagit fram handlings- planer eller motsvarande övergripande policydokument för hur arbetet med mäns våld mot kvinnor ska bedrivas. Det brottsförebyggande arbetet har enligt vår bedömning generellt en undanskymd plats i myndigheternas verksamhet. De flesta myndigheter har inte heller vidtagit utåtriktade åtgärder i form av informationsspridning eller opinionsbildning. Den kom- petenshöjning som regeringen efterfrågande har till stora de- lar inte genomförts. Myndigheterna har i vissa delar utfört de myndighetsge- mensamma uppdragen på ett tillfredsställande sätt. En prio- ritering av utsatta kvinnor som brottsoffer kan skönjas hos flera myndigheter, inte minst hos och delvis även hos . Internationell samverkan har inletts och internationella kontakter tagits på de flesta myndigheter. Myndigheterna har i vissa delar utfört de myndighets- gemensamma uppdragen, men på ett sätt som inte är tillfreds- ställande. Uppdraget om myndighetssamverkan har delvis utförts. Samverkansorganet Nationell myndighetssamverkan för kvinnofrid har etablerats. Den mer bestående effekten av den nationella samverkan är emellertid oklar, eftersom inne- börden av denna samverkan med tiden reducerats till infor- mationsutbyte och hemsidan Kvinnofridsportalen. På regional och lokal nivå varierar samverkan kraftigt; många samverkansprojekt har startats, men många har också lagts ner. Samverkansarbetet har till stor del varit av projekt- karaktär, vilket är olyckligt med tanke på den ambition re- geringen hade med kvinnofridsuppdragen - att permanenta och ge kontinuitet i arbetet med mäns våld mot kvinnor. Riktlinjer, kontinuitet och samsyn saknas, och i många fall avsätts otillräckliga resurser. Uppdraget om fortbildning har till vissa delar utförts, men knappast på ett tillfredsställande sätt. Trots en förhållandevis stor satsning nåddes aldrig en majoritet av de yrkesverk- samma av fortbildningen. Ett problem är att utbildningarna sällan är obligatoriska. Ingen utvärdering av satsningen har heller gjorts. Det är därför tveksamt om satsningen medfört några bestående förändringar, vare sig i fråga om myndig- heternas arbetssätt eller förståelse av frågan. Utbildnings- materialet Kvinnofrid har tagits fram i samarbete mellan flera myndigheter, men såväl arbetsprocess som resultat tydliggör problemen med att olika aktörer och myndigheter har olika syn på och förståelse av problemet med mäns våld mot kvin- nor, vilket hindrar en effektiv samverkan. De myndighetsspecifika uppdragen har i större utsträckning genomförts av myndigheterna, men många uppdrag har ge- nomförts på ett sätt som inte är tillfredsställande. Riksåklagaren har genomfört sitt statistikuppdrag om be- söksförbud. Utvecklingen visar att allt fler åklagare använder besöksförbud, vilket är positivt. Ett flertal andra problem har dock visat sig. Bland annat överträds besöksförbudet i hög utsträckning och lagföringen av brott som gäller mäns våld mot kvinnor har inte ökat - något som är ett hot mot kvinnors rättstrygghet. Mäns våldsbrott mot kvinnor ses dessutom inte självklart som ett allmänt åtalsbrott inom åklagarmyndighe- ten. har i enlighet med sitt uppdrag invente- rat polismyndigheternas verksamhet. Polismyndigheterna har, till skillnad från de centrala myndigheterna, upprättat åtgärds- program. De problem som här framkommer gäller i stället brister i såväl rutiner som förståelse av våld. Även inom poli- sen finns attitydproblem när det gäller mäns våld mot kvin- nor. Vid ärenden om mäns våld mot kvinnor fäster polisen fortfarande stor vikt vid huruvida kvinnan står fast vid berät- telsen, och brottet behandlas inte nödvändigtvis som ett all- mänt åtalsbrott. Ytterligare ett problem är att polisen benäm- ner mäns våld mot kvinnor som könsneutralt familjevåld eller som våld i nära relationer där kopplingen mellan kön och makt osynliggörs och våldet flyttas till en speciell plats eller relation. har publicerat ett flertal rapporter och artiklar om våld med könsaspekter i enlighet med upp- draget att öka insatserna på området. Den forskning som be- drivs saknar emellertid en könsmaktsförståelse. Vålds- utövande män analyseras framför allt utifrån alkoholvanor, social marginalisering, psykisk störning och tidigare kriminell belastning. Kompetensutvecklingen när det gäller könsteore- tisk forskning har uteblivit. Myndigheten skulle också för- bättra den officiella rättstatistiken, men könsuppdelad statistik har inte fullt ut genomförts. tillfördes för att genomföra en brottsofferundersökning om våld mot kvin- nor, och 2001 utkom Slagen dam. Mäns våld mot kvinnor i jämställda - en omfångsundersökning. myndigheten är en av de få myndigheterna som har arbetat med frågor om mäns våld mot kvinnor med en konsekvent könsmaktsförståelse, även innan kvinnofridsuppdragen gavs.