prop · GT0395 · 2006-03-14 00:00:00 — Frågan om att utöka skyddet mot diskriminering på grund av kön respektive funktionshinder till denna samhällssektor utreds av Diskrimineringskommittén.95 gav regeringen ett uppdrag till i avsikt att få en ökad kunskap och medvetenhet om könsrelaterade skillnader i tillgången till hälso- och sjukvården. Uppdraget slutredovisades genom rapporten vård? Könsperspektiv på hälso- och sjukvården. Rapporten visar att det fortfarande finns vissa brister avseende kunskap om jämställdhetsrelaterade problem och även behandlingspraxis när det gäller mäns och kvinnors olika behov. lyfter fram en rad jämställdhetsaspekter inom hälso- och sjukvården som närmare behöver belysas . Exempelvis pekas tillgången till vissa delar av den högspecialiserade vården ut som ett problem, där män i något större utsträckning än kvinnor får tillgång till dyra och avancerade behandlingar såsom bypass- operationer och operationer mot grå starr. Dessutom sprids nya dyra medicinska metoder och läkemedel ofta först till medelålders män. Kvinnor drabbas av biverkningar och läkemedelsrelaterad sjukdom än män. Bristande kunskap om könsspecifika effekter och sjukdomssymptom kan vara bidragande orsaker. Det är även ovanligt med könsanpassade doseringsanvisningar på läkemedel. De referensgrupper som lämnat synpunkter på kartläggningen har väckt flera frågor med anknytning till hälsa. () har framfört att kopplingen mellan de mänskliga rättigheterna och hälsa är outvecklad. FHI rekommenderar att hälsa som mänsklig rättighet tydliggörs och att metoder utarbetas för hur samhället kan arbeta med hälsa utifrån de mänskliga rättigheterna, såsom genom ämnesanpassad utbildning och fallexempel, där brott mot de mänskliga rättigheterna förekommer i olika yrkessituationer, med förslag till lösningar. FHI har också pekat på sambandet mellan diskriminering och försämrad hälsa, bland annat vid diskriminering på grund av sexuell läggning, vid hatbrott och vid diskriminering av nyanlända flyktingar. I det sammanhanget kan även nämnas att internationella studier pekar på tydliga samband mellan etnisk diskriminering och försämrad hälsa. Sverigeunionen av Soroptimistklubbar har framfört att den medicinska forskningen utgår från mannen som norm. åt hivpositiva och läkemedelsberoende (RFHL) har påtalat att aidssjuka hemlösa personer har svårt att få bromsmediciner. Även FHI har framfört att hemlösas rättigheter, bland annat till hälsa, bör behandlas i den kommande handlingsplanen. RFHL har vidare betonat behovet av insatser för att främja narkotikaberoendes rätt till hälsa. I det sammanhanget kan nämnas att regeringen överlämnade propositionen Nationell strategi mot hiv/aids och vissa andra smittsamma sjukdomar till (prop. 2005/06:60). I propositionen föreslås en lag som 95 Dir. 2002:11, 2003:69 och 2005:8. reglerar sprututbytesverksamhet för intravenösa narkotikamissbrukare. 2005/06:95 Syftet är att förebygga spridning av hivinfektion och andra blodburna infektioner bland personer med infektionsmissbruk. Verksamheten skall bedrivas på ett sådant sätt att personer med injektionsmissbruk kan motiveras till vård och behandling. Förslaget innebär att ett landsting, efter tillstånd från , får bedriva verksamhet som innebär att personer med injektionsmissbruk under vissa villkor får byta begagnade sprutor och kanyler mot rena sådana. Vidare har regeringen överlämnat propositionen Nationella alkohol- och narkotikahandlingsplaner (prop. 2005/06:30) till . I propositionen föreslås narkotiskapolitiska insatser som inriktas mot tillgången och efterfrågan på narkotika i syfte att minska nyrekryteringen till missbruk, förmå personer med missbruksproblem att upphöra med sitt missbruk samt att minska tillgången på narkotika. I propositionen föreslås också en ändring i lagen (1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. som syftar till att underlätta för häktade personer med missbruksproblem att få placering på en behandlings- avdelning inom kriminalvården eller dömas till kontraktsvård. har lyft fram en rad frågor om tandvårdskadades hälsa, däribland svårigheter att få diagnos och vård. Några enskilda organisationer har tagit upp frågan om sjukvård för personer som befinner sig i landet utan tillstånd. Denna fråga behandlas i avsnitt 3.8.6. Rätten till utbildning skyddas av flera centrala dokument om mänskliga rättigheter. Enligt FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna har envar rätt till undervisning, som skall vara kostnadsfri på de elementära och grundläggande stadierna. Rätten till utbildning garanteras också i FN:s konvention om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter, artikel 13, samt i första tilläggsprotokoll, artikel 2. Barnets rätt till utbildning lyfts särskilt fram i , artiklarna 28 och 29. I 1 kap. 2 § regeringsformen (RF) sägs att det särskilt skall åligga det allmänna att trygga rätten till bland annat utbildning. Rätten till utbildning kommer vidare till uttryck i 2 kap. 21 § RF. Liksom andra mänskliga rättigheter omfattas rätten till utbildning av förbud mot diskriminering. Detta framgår bland annat av (artikel 2), FN:s konvention för ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter (artikel 2) samt mot diskriminering i utbildning.96 Enligt för ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter utgör dock inte diskrimineringsförbudet i fråga om utbildning något hinder mot att positiva åtgärder vidtas för att stödja ett visst kön eller utsatta grupper, under förutsättning att 96 Convention against Discrimination in Education, . åtgärderna inte är mer långtgående eller långvariga än vad som är Skr. 2005/06:95 behövligt för att uppnå jämlikhet och jämställdhet.97 Frågor om diskriminering beskrivs mer ingående i avsnitt 3.1.1 Där behandlas bland annat lagstiftning mot diskriminering samt de pågående utredningarna med uppdrag som rör diskrimineringsfrågor. Det bör dock nämnas även här att ett betänkande om skolans ansvar för kränkningar av elever presenterades 2004.98 Regeringen överlämnade överlämnat propositionen Trygghet, respekt och ansvar om förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling av barn och elever 2005/06:38) till . har antagit propositionen och lagen (2006:67) om förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling av barn och elever träder i kraft . Lagen har till ändamål att främja barns och elevers lika rättigheter i de verksamheter som omfattas av skollagen samt motverka diskriminering på grund av kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning och funktionshinder. Därutöver avses lagen förhindra och förebygga annan kränkande behandling som inte direkt kan hänföras till dessa diskrimineringsgrunder. Den som ansvarar för skolverksamheten staten, en kommun, ett landsting eller en enskild skall bedriva ett målinriktat arbete för att främja lagens ändamål. Rätten till utbildning diskriminering på grund av etnisk tillhörighet I en rapport om sitt besök i har kommissionär för de mänskliga rättigheterna tagit upp behovet av att åtgärda problemen med att romska barn är borta mycket från skolan och att många inte fullföljer sin skolgång.99 kommission mot rasism och intolerans (ECRI) framförde också i sin rapport om 2002 att romer har en missgynnad ställning bland annat när det gäller utbildning, att endast någon procent genomgår eftergymnasial utbildning samt att många romska barn inte utnyttjar rätten till tvåspråkig undervisning på grund av att skolorna inte upplyser om möjligheten.100 I sin rapport tog ECRI på nytt upp problemet med romska barns utbildning, närmare bestämt att många romska barn har en låg närvaro i skolan samt att många inte fullföljer sin skolgång.101 Enligt en rapport från Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO) om diskriminering av romer har romernas svårigheter på utbildningsområdet länge betraktats främst som en fråga om barnens skolfrånvaro och ofta förklarats utifrån kulturella förhållanden inom de romska grupperna. DO framhåller dock att ett allt vanligare synsätt i stället utgår från den nya minoritetspolitikens möjligheter och fokuserar på rätten till utbildning på lika villkor genom att visa på hur olika former av diskriminering kan utgöra hinder för romer. DO tar emot alltför få anmälningar om diskriminering i skola och utbildning för att utifrån anmälningarna kunna belysa romers situation i studiemiljön. Enligt rapporten framhåller dock romska organisationer ofta behovet av att 97CESCR General nr 13. 99Europarådet, dokument CommDH(2004)13. 100Europarådet, dokument CRI (2003)7. 101 , dokument CRI (2005)26. undanröja hinder som missgynnar romer samt vikten av att göra den Skr. 2005/06:95 romska kulturen mer synlig i skolan och lyfta fram romska förebilder. Situationen präglas av att romska föräldrar ofta saknar skoltradition och av äldre romers oro för att förlora barnen till majoritetskulturen. Barnen uppges också bära på en känsla av otrygghet i skolan.102 Andra rapporter bekräftar dessa förklaringar. har i rapporten och den svenska skolan konstaterat att skolan ofta upplevs som hotfull och ett led i en slags assimileringsstrategi. Enligt en intervjuundersökning som genomförts av och som beskrivs i rapporten bedömde lärare inför avslutningsår att endast av pojkarna och av flickorna hade goda förutsättningar för att fullfölja utbildningen. Frågan om likvärdig utbildning i skolan har också uppmärksammats för elever med utländsk bakgrund. DO har vid ett flertal tillfällen, liksom under arbetet med denna kartläggning, pekat på brister beträffande skyddet mot diskriminering i skolan. Myndigheten för skolutveckling konstaterade i två rapporter som överlämnades till regeringen att elever med utländsk bakgrund ofta inte får den likvärdiga utbildning som den svenska skolan skall erbjuda eleverna. Myndigheten pekade särskilt på problem beträffande utbildningen för elever som har kommit till av sin skoltid, bland annat på brister i organisationen och undervisningen och på hur dessa problem påverkar elevernas resultat negativt.103 Könssegregering inom utbildningsväsendet är ett annat problem som fått kritik för. mot diskriminering av kvinnor uttryckte oro över den könsbaserade segregationen på alla nivåer av utbildningssystemet, som bland annat tar sig uttryck i flickors och pojkars val av traditionella ämnen samt i lärarnas attityder, vilka enligt kommittén vidmakthåller och förstärker stereotypa könsroller. Kommittén rekommenderade regeringen att öka sina ansträngningar att undanröja könsstereotyper i läroplaner och konsekvent integrera medvetenhet om och förståelse av jämställdhetsfrågor i lärarutbild- ningen. Med tanke på det tydliga sambandet mellan valet av studieområde och placering på arbetsmarknaden rekommenderade kommittén regeringen också att öka sina ansträngningar att förhindra könssegregeringen i de studerandes val av utbildningsområde och att uppmuntra både kvinnor och män att välja otraditionella utbildnings- områden.104 Statistik som tagit fram visar att flickorna har betydligt högre meritvärde än pojkarna i . Skillnaden mellan könen är 102Diskriminering av romer i från DO:s projekt om åtgärder för att förebygga och motverka etnisk diskriminering av romer. 103Myndigheten för skolutveckling, Vid sidan av eller mitt i? om undervisningen för sent anlända elever i grund- och gymnasieskolan, dnr 2004:282, respektive Mångfald och likvärdighet. Uppdrag att stödja kommunernas arbete med att förbättra utbildningsvillkoren i områden präglade av mångfald och social utsatthet, Delrapport 2, dnr 2003:629. 104 FN-dokument A/56/38, paragraf 319-360. störst i ett antal glesbygdskommuner. Även för högre utbildning finns det Skr. 2005/06:95 stora skillnader mellan könen. eftergymnasial utbildning, vilket kan jämföras av männen.105 Bland nybörjarna vid universitet och högskolor /04 var kvinnor och män. Det är en fördelning som är tämligen stabil år från år.106 Könsfördelningen inom högskolan är också ojämn på många utbildningar. Särskilt tydligt är detta inom lärar- och vårdutbildningar samt tekniska utbildningar. Könsfördelningen avspeglar sig på arbetsmarknaden där kvinnodominerade yrken ofta är lågavlönade. Elevernas rättsskydd framhålls som en viktig fråga i utvärderingen av den första handlingsplanen. Det framförs att elevens rättigheter inklusive de rättigheter en ny skollag och ny diskrimineringslagstiftning kan komma att medföra bör tydliggöras i läroplanerna för att rättighetsskyddet skall kunna stärkas. Vidare sägs att läroplanerna bör skrivas på ett sätt som eleverna förstår och att läroplanerna bör användas i arbetet med eleverna. Frågor om elevernas rättigheter och skydd mot diskriminering, mobbning, kränkningar och trakasserier i skolan har under kartläggningsarbetet betonats av bland andra Jämställdhets- ombudsmannen (JämO), Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO), (), () och Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO). HomO har under kartläggningsarbetet betonat att skolan är ett centralt område när det gäller arbetet med de mänskliga rättigheterna och att barn, ungdomar och unga vuxna är särskilt utsatta för kränkningar. HomO har också hänvisat till utvärderingar som visat att kränkningar på grund av sexuell läggning och kön är de i särklass vanligaste kränkningarna i svenska skolor. Enligt HomO behandlar få skolor rätten till likabehandling oavsett sexuell läggning inom ramen för frågor om mänskliga rättigheter och värdegrundsfrågor. Myndigheten efterfrågar en tydligare styrning av kommunerna på detta område genom lagstiftning och statliga tillsynsmyndigheter. Vidare har HomO anfört att det finns stora brister i universitetens och högskolornas förebyggande arbete enligt lagen (2001:1286) om likabehandling av studenter i högskolan, särskilt när det gäller funktionshinder och sexuell läggning. För att följa utvecklingen med lärosätenas arbete att främja studenters likabehandling ställer regeringen krav i regleringsbrev till universitet och högskolor på återrapportering bland annat beträffande handlingsplaner. Även JämO har under kartläggningsarbetet lyft fram problemet med trakasserier i skol- och studiemiljön. Enligt JämO bör kunskap om hur man arbetar med ett könsperspektiv och mot sexuella trakasserier vara ett obligatoriskt inslag i lärarutbildningen. , 2004, s. 40. , s. 24. Rätten till utbildning diskriminering på grund av funktionshinder och för ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter har särskilt lyft fram funktionshindrade barns rätt till utbildning, och betonat att denna bäst förverkligas inom ramen för de allmänna skolorna och högskolorna.107 Det framgår också av om delaktighet och jämlikhet för personer med funktionshinder (regel 6) att staterna bör erkänna principen om lika möjligheter till utbildning på grundskole-, gymnasie- och högskolenivå för barn, ungdomar och vuxna med funktionsnedsättning, samt att de bör se till att sådan utbildning är en integrerad del av den ordinarie utbildningen.108 HO har under kartläggningsarbetet pekat på den bristande tillgängligheten i skolan som Den bristande tillgängligheten utgör hinder inte bara för elever utan också för föräldrar med funktionshinder, som ibland får svårt att delta i t.ex. föräldramöten och olika skoluppvisningar. Genom tilläggsdirektiv har haft uppdraget att i sina överväganden beakta förslagen i betänkandet Skolans ansvar för kränkningar av elever (2004:50) i de delar som rör diskriminering av personer med funktionshinder på grund av bristande tillgänglighet och användbarhet av lokaler i skolan.109 har slutredovisat sitt uppdrag. Universitet och högskolor har haft i uppdrag att upprätta en handlingsplan för hur lokalerna, verksamheterna och informationen skall bli tillgänglig för personer med funktionshinder enligt förordningen (2001:526) om de statliga myndigheternas genomförande av Dessa handlingsplaner redovisas till regeringen Rätten till utbildning modersmålsundervisning och övriga frågor för ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter har uppmanat att tillse att ytterligare och effektiva åtgärder vidtas för att främja modersmålsundervisning.110 Frågan om modersmålsunder- visning, bland annat att denna undervisning bör erbjudas på fler språk än , har också tagits upp av flera företrädare för referensgrupperna under kartläggningsarbetet, bland andra , Vidare har vikten av modersmålsundervisning på de nationella minoritetsspråken påtalats av ett flertal organisationer, såsom beskrivits i avsnitt 3.3.1 om nationella minoriteter. () har pekat på sambandet mellan lärande och hälsa och har, mot bakgrund av kunskaper om hur trygga och goda uppväxtvillkor påverkar människors hälsa, rekommenderat att handlingsplanen skall belysa vikten av tillgång på professionell personal inom förskola och skola, liksom betydelsen av personaltätheten i sig. 107CESCR General nr 5. 108Standard Rules on the Equalization of Opportunities for Persons with Disabilities, antagna av genom resolution 48/96, 1993. 110 FN-dokument E/C.12/1/Add. Enligt FHI bör stödet till skolornas utvecklingsarbete när det gäller Skr. 2005/06:95 elevernas hälsa få en mer framskjuten roll i styrningen av skolan, varvid mänskliga rättigheter och framför allt bör kunna fungera som verktyg. för ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter har också uppmanat att tillse att friskolor följer konventionens artikel 13, som bland annat handlar om att utbildning skall stärka respekten för de mänskliga rättigheterna och främja tolerans mellan nationer och etniska och religiösa grupper. Frågor om asylsökande barns och gömda barns rätt till utbildning behandlas i avsnitt 3.8 om asyl- och migrationsfrågor. 3.5Mäns våld mot kvinnor, m.m. 3.5.1Internationella dokument om våld mot kvinnor samt synpunkter om arbete med frågorna Våld mot kvinnor behandlas inte uttryckligen i FN:s konvention för avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor. mot diskriminering av kvinnor har dock förklarat att det allmänna förbudet mot könsdiskriminering även skall anses omfatta könsbaserat våld, vilket av kommittén definierats som våld riktat mot en kvinna därför att hon är kvinna eller som får oproportionerliga konsekvenser just för att hon är kvinna. Handlingar som tillfogar fysiskt, psykiskt eller sexuellt lidande eller skada, men också hot och frihetsberövanden, anses således utgöra könsdiskriminering om det riktas mot en kvinna på de nämnda grunderna. Förbudet omfattar våldshandlingar av både privatpersoner och personer i offentlig tjänst.111 antog en särskild deklaration om avskaffande av våld mot kvinnor.112 Deklarationen förklarar att våld mot kvinnor är ett hinder för jämställdhet, utveckling och fred, och att det utgör en kränkning av kvinnors mänskliga rättigheter. Staterna måste enligt deklarationen vidta alla lämpliga åtgärder för att motverka våld mot kvinnor. De skall bland annat utarbeta civilrättsliga, straffrättsliga och administrativa sanktioner för våld mot kvinnor samt motverka, utreda och beivra sådana brott. Därtill skall staterna överväga utarbetandet av nationella handlingsplaner mot våld mot kvinnor, stödja offren för sådant våld, vidta åtgärder för att tjänstemän vid myndigheter inom rättsväsendet och andra myndigheter utbildas i dessa frågor samt avsätta tillräckliga resurser för arbetet mot våld mot kvinnor. Sammanfattningsvis utgör inte varje fall där en privatperson utsätter en kvinna för våld en kränkning från statens sida av de mänskliga rättigheterna. Däremot har staten ett långtgående ansvar för att förhindra, motverka och beivra sådant våld samt för att stödja och skydda offren. Frågan om statens ansvar för mäns våld mot kvinnor har nämnts i kommentarer om från internationella organ. I sin kommentar 2001 över fjärde och femte periodiska rapport uttalade mot diskriminering av kvinnor att utbredningen CEDAW, General nr 19. A/RES/48/104, Declaration on the Elimination of Violence against Women. av våldet mot kvinnor tyder på en bestående obalans i maktförhållandena Skr. 2005/06:95 mellan kvinnor och män, trots de betydande ansträngningar som görs för att bekämpa våld mot kvinnor. Kommittén uppmanade regeringen att fortsätta att samla in uppgifter om arten och omfattningen av våldet mot kvinnor, i synnerhet inom familjen, och att fortsätta att förstärka sin politik för att bekämpa våld. Den rekommenderade att särskild uppmärksamhet därvid bör ägnas åt kvinnor med funktionshinder samt kvinnor från invandrar- respektive minoritetsgrupper.113 för mänskliga rättigheter uttryckte också oro över problemet med våld i hemmet i sin senaste kommentar om Sverige.114 Vidare underströk FN:s särskilda rapportör om våld mot kvinnor i sin rapport att den bör fortsätta sitt arbete med att genomföra och stärka den nuvarande politiken för att bekämpa våld, samt att därvid rikta särskild uppmärksamhet mot kvinnor med funktionshinder och invandrade kvinnor.115 I samband med kartläggningsarbetet har flera företrädare för referensgrupperna framfört synpunkter om vikten av att arbeta mot våld mot kvinnor. har t.ex. framfört att det bör utredas hur hälso- och sjukvården mer aktivt skulle kunna uppmärksamma och stödja kvinnor som utsätts för våld i nära relationer. kommun har betonat vikten av att kommuner samarbetar för att underlätta för kvinnor som behöver flytta från en kommun till en annan på grund av våld och hot så att kvinnorna och deras barn får stöd och hjälp. Svenska sektionen av har också betonat kommunernas och landstingens roll och framfört kritik mot att så få kommuner har en kommunövergripande handlingsplan för hur mäns våld mot kvinnor skall bekämpas. Enligt Amnesty bedriver endast fyra kommuner kriscentra i egen regi, få socialtjänster erbjuder skyddat boende och många kommuner förlitar sig i praktiken på ideella kvinnojourer när det gäller kvinnors behov av stöd och skyddat boende. Det kan påpekas i sammanhanget att i samband med redovisningen av ett regeringsuppdrag har redogjort för att av landets kommuner har handlingsplaner för arbetet med våldsutsatta kvinnor. har framfört att den kommande handlingsplanen bör tydliggöra statens ansvar för kvinnors rätt till liv, hälsa, trygghet och frihet från våld eller hot mot våld. Institutet anser att det behöver utvecklas alternativ för hur kommunerna skall erbjuda stöd och hjälp till kvinnor och barn som utsätts för våld eller riskerar att utsättas för våld, liksom att det behövs mer forskning om mäns våld mot kvinnor. Föreningen rättigheter har påtalat att de tidsbegränsade uppehållstillstånd som ges till en utländsk person som är gift eller samboende med en svensk medborgare försätter en del 113FN-dokument CEDAW/C/SR.510 och 511. 114FN-dokument CCPR/CO/74/SWE. 115 FN-dokument E/CN.4/2003/75/Add.1. invandrade kvinnor i en svår situation om de utsätts för våld av sin Skr. 2005/06:95 partner eftersom de inte vågar vända sig till myndigheterna på grund av risken att deras uppehållstillstånd inte skall bli förlängt. Advokater utan Gränser har väckt frågan om den nya sexualbrottslagstiftningens överensstämmelse med . Advokater utan Gränser pekar på att i sin praxis uttalat att konventionsstaterna är skyldiga att effektivt straffbelägga och åtala varje sexuell handling som inte bygger på samtycke, också i frånvaro av fysiskt motstånd från offrets sida. Organisationen anser att det bör vara en prioriterad fråga i handlingsplanen att bringa den svenska lagstiftningen i överensstämmelse med denna praxis. () har framfört att det är angeläget att uppmärksamma frågor om våld mot kvinnor med funktionshinder. I detta sammanhang har HO hänvisat till en studie som beskriver hur kvinnor med funktionshinder utsätts för brott i sin vardag.116 Studien beskriver trakasserier och fysiskt, psykiskt och sexuellt våld. Enligt studien begås ofta övergreppen i hemmet av kvinnans make eller sambo eller av någon annan person som står henne nära eller som hon är beroende av, t.ex. en personlig assistent eller vårdgivare. HO pekar på att kvinnor med funktionshinder ofta befinner sig i särskilt utsatta situationer då de utsätts för brott.