prop · GT03182 · 2006-03-21 00:00:00 — Punkterna bör därför utgå ur 29 kap. 8 §. Punkt 16 omfattas enligt regeringens förslag av straffbestämmelserna om otillåten miljöverksamhet i 29 kap. 4 §. Punkten bör därför utgå ur 8 §. Punkterna 1923 omfattas enligt regeringens förslag av straffbestäm- melserna om miljöfarlig eller olovlig kemikaliehantering i 29 kap. 3 och 3 a §. Punkterna bör därför utgå ur 8 §. Punkt 25 innebär straffansvar för den som bryter mot en skyldighet att göra anmälan eller lämna uppgifter enligt angivna EG-förordningar, dvs. och rådets förordning (EG) nr 304/2003 av om export och import av farliga kemikalier och rådets förordning (EEG) nr 793/93 av om bedömning och kontroll av risker med existerande ämnen. har föreslagit att bestämmelsen skall utgå. Till den del bestämmelsen avser skyldigheten att göra anmälan vid export av kemiska produkter har kom- mittén framhållit att en sådan överträdelse är straffbar enligt lagen (2000:1225) om straff för smuggling (smugglingslagen) och att någon straffbestämmelse därför inte bör finnas i . Här kan den tidi- gare redovisade tveksamheten om skillnaderna i möjligheten att döma till ansvar enligt smugglingslagen och också göra sig gällande. Enligt regeringens mening är det dock inte nödvändigt att med en straff- bestämmelse i säkerställa att även brott mot denna EG-för- ordnings anmälningsplikt kan sanktioneras med straff med stöd av miljö- balkens bestämmelser i de fall då ansvar inte kan utdömas enligt smugg- lingslagen. Beredningen har inte visat att det finns ett sådant behov. den del bestämmelsen avser uppgiftsskyldighet enligt EG-förordningen om export och import av farliga kemikalier omfattas den, såvitt avser märkning och säkerhetsdatablad, av den nu föreslagna bestämmelsen om otillräcklig miljöinformation i 29 kap. 6 § . Att lämna en oriktig uppgift till en myndighet omfattas av straffbestämmelserna om försvårande av miljökontroll i 29 kap. 5 § . Uppgiftsskyldig- het enligt EG-förordningen om bedömning och kontroll av risker med existerande ämnen bedöms inte längre behöva förenas med straffansvar eftersom tiden för redovisning till kommissionen gått ut och uppgifts- skyldigheten nu endast handlar om uppdateringar. Eventuellt kan miljö- sanktionsavgift övervägas. I övrigt bedömer regeringen att miljösank- tionsavgift är en lämplig sanktion för överträdelser av skyldigheter att lämna viss information enligt EG-förordningarna. Miljösanktionsavgift kan också övervägas för överträdelser av den nämnda anmälningsplikten. Regeringen kommer att ta hänsyn till detta i det fortsatta föreskriftsarbe- tet. Punkt 25 bör utgå ur 29 kap. 8 § . Punkt 26 avser vissa överträdelser av bestämmelser i tets och rådets förordning (EG) nr 2037/2000 av om ämnen som bryter ned ozonskiktet. Överträdelser av förbud enligt EG- förordningen omfattas av de nu föreslagna straffbestämmelserna om miljö- farlig kemikaliehantering i 29 kap. 3 § . Överträdelser av upp- giftsskyldigheten i EG-förordningens artikel 19 bör, som Miljöbalkskom- mittén har föreslagit, sanktioneras med miljösanktionsavgift. Punkt 26 bör utgå ur 29 kap. 8 § . Punkt 28 omfattas av de föreslagna straffbestämmelserna om artskydds- brott i 29 kap. 2 b § . Punkt 28 bör utgå ur 8 §. 7.10Straffkatalogen i 29 kap. 9 § Regeringens förslag: Fängelse tas bort ur straffskalan i 29 kap. 9 § . I paragrafen samlas straffbestämmelser för överträdelser som bör kunna sanktioneras med böter men som inte lämpligen place- ras i någon av de andra straffbestämmelserna. Ur paragrafen utgår straffbestämmelser som avser överträdelser som har ett så högt straff- värde att fängelse bör ingå i straffskalan eller som inte bör omfattas av straffansvar. För straffansvar krävs fortfarande att gärningsmannen handlat med uppsåt eller av oaktsamhet. Paragrafen skall innehålla 12 punkter. I paragrafen avgränsas punk- ten om viss uppgiftsskyldighet som rör artskydd (punkt 1), avgränsas punkten om föreskrifter till skydd för människors hälsa till att avse tomgångskörning och gatumusik (punkt 2), förtydligas punkten om skötsel av jordbruksmark (punkt 3), avgränsas punkten om särskilda föreskrifter för jordbruk till att avse gödselhantering (punkt 4), införs en ny punkt om försiktighetsmått vid tillåten odling av genetiskt modi- fierade organismer (punkt 5), införs tre nya punkter om märkning, spårbarhet och information m.m. avseende genetiskt modifierade orga- nismer (punkterna 68), införs en ny punkt om innehållsförteckning och märkning av kosmetiska och hygieniska produkter (punkt 9), införs en ny punkt om information om tvätt- och rengöringsmedel (punkt 10), samt förtydligas punkterna om att yrkesmässigt eller annars i stor omfattning samla in och forsla bort avfall och om att lämna hushållsavfall till någon som inte har tillstånd att transportera bort det (punkterna 11 och 12). Ur paragrafen utgår de nuvarande punkterna om föreskrifter om allmänhetens uppträdande (punkt 1), föreskrifter om förbud mot djurhållning (punkt 2), skyldighet att anmäla arbeten som kan skada fisket (punkt 4), villkor för vilthägn (punkt 9) och förbud mot fiske (punkt 10). Det skall inte dömas till ansvar enligt paragrafen om ansvar kan ut- dömas enligt bestämmelserna om miljöbrott i 29 kap. 1 §. förslag överensstämmer i huvudsak med reger- ingens. Kommitténs förslag omfattar inte punkterna om genetiskt modifi- erade organismer eller punkten om tvätt- och rengöringsmedel. Kommit- téns förslag innebär också att den nuvarande punkten 5 om föreskrifter rörande skötsel av jordbruksmark skall utgå. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna har tillstyrkt kommitténs förslag. har instämt i att den nuvarande punkten 2 bör utgå medan punkten 3 bör vara kvar då sådana förseelser kan medföra en påverkan på människors hälsa eller miljön som inte bör tolereras. har avseende den nuvarande punkten 3 anfört att inte har redovisat några övertygande skäl till varför överträdelser av tillstånds- eller anmälningsplikt enligt 9 kap. 12 § skulle vara mindre straffvärda än andra sådana överträdelser på område. Enligt verket bör det göras en närmare analys av straffvärdet för de olika typerna av överträdelser och vilka som skulle kunna omfattas av miljösanktionsavgift. När det gäller den nuvarande punkten 7 har verket påpekat att det är svårt att se varför det i detta fall godtas att kommunen kan påverka det straffbara området. Förslaget till reglering avseende gödselhantering (nuvarande punkten 6) bör, enligt , övervägas noga så att inte överträdelser med samma straffvärde, t.ex. om hantering och spridning av gödsel, sanktioneras på olika sätt. Riksåklagaren har anfört att förslaget om göd- selhantering kan få vissa oönskade konsekvenser eftersom klandervärd gödselhantering i rättstillämpningen sällan har ansetts utgöra miljöbrott eller vållande till miljöstörning. I stället har, enligt Riksåklagaren, brott enligt den nuvarande punkten 6 i 29 kap. 9 § bedömts strängt och förslaget om att enbart böter skall ingå i straffskalan kan därför ge signalen att lagstiftaren ser mindre allvarligt på sådana brott. Jordbruks- verket har anfört att föreskrifter om spridning av gödsel meddelade med stöd av 12 kap. 10 § inte bör vara straffsanktionerade, utan att miljösank- tionsavgift vore tillräckligt. Verket har däremot anfört att bestämmelsen om lagringskapacitet av stallgödsel i 6 § förordningen (1998:915) om miljöhänsyn i jordbruket inte bör sanktioneras med miljösanktionsavgift eftersom en bedömning av lagringsbehovet måste ske i varje enskilt fall. Den föreskriften bör, enligt verket, omfattas av straffbestämmelsen. Skälen för regeringens förslag innehåller 29 kap. 9 § en straffkatalog i elva punkter som i allt väsentligt är s.k. blankettstraffbud. De överträdelser som omfattas av paragrafen har ett lägre straffvärde än de överträdelser som anges i 29 kap. i övrigt. Straffskalan sträcker sig från böter till fäng- else . Det finns ett behov av en bestämmelse med enbart böter i straffskalan där sådana överträdelser kan placeras som har ett lägre straffvärde men där miljösanktionsavgift inte bedöms som en tillräcklig eller lämplig sanktion och där överträdelserna inte kan kopplas till någon av de sär- skilda straffbestämmelserna i 29 kap. . En ren bötesparagraf behövs också med hänsyn till att myndighetsföreskrifter och kommunala föreskrifter inte bör förenas med fängelsestraff. Allvarligare fall av brottslighet som regleras i 9 § bör därmed flyttas till någon av de andra paragraferna. Straffbestämmelserna i 9 § behöver också ges en tyd- ligare avgränsning. Överträdelser av föreskrifter till skydd mot olägenheter för människors hälsa gäller straffansvar för den som bryter mot föreskrifter till skydd mot olägenheter för människors hälsa meddelade med stöd av 9 kap. 12 § (straffbestämmelsen finns i nuvarande 29 kap. 9 § 3). Enligt är behovet av straffsanktioner för sådana överträ- delser mycket begränsat. Kommittén har exempelvis pekat på bestäm- melsen i 35 § förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd om att det skall finnas tillräckligt med toaletter i byggnader där människor vistas . Handlingsregler av denna typ följs, enligt kommittén, bäst upp genom tillsyn eller genom att förena dem med föreskrifter om miljösanktionsavgift och någon straffbestämmelse be- Kommittén har dock ansett att det i två särskilt angivna fall finns ett behov av att förena överträdelser med straffansvar. Detta gäller föreskrifter om tomgångskörning och föreskrifter och beslut om begräns- ningar eller villkor för gatumusik. Regeringen delar kommitténs bedömning att det finns regler på detta område där behovet av straff kan ifrågasättas och där andra medel är bättre lämpade. Tomgångskörning och gatumusik är företeelser som kan ha en så negativ omgivningspåverkan att straffvärdet för otillåtna sådana gärningar inte är försumbart. Det rör sig också om sådana överträdelser som är svåra att komma till rätta med genom andra former av ingripan- den. Böter är en lämplig påföljd för sådana överträdelser. I övrigt bör, såvitt nu kan bedömas, överträdelser av bestämmelser meddelade med stöd av 9 kap. 12 § inte vara förenade med straffansvar. Tillsynsåtgärder liksom möjligheterna att föreskriva miljösanktionsavgift bör ofta vara tillräckliga reaktioner från samhällets sida. Straffbestäm- melsen bör avgränsas i enlighet med det nu sagda (punkt 2 i den föreslagna nya lydelsen av 29 kap. 9 §). Överträdelser av föreskrifter om skötsel av jordbruksmark gäller straffansvar för den som bryter mot föreskrifter om skötsel av jordbruksmark meddelade med stöd av 12 kap. 8 § (straff- bestämmelsen finns i nuvarande 29 kap. 9 § 5). Sådana föreskrifter har utfärdats av och syftar till att förhindra att natur- och kulturvärden i jordbruket förstörs. har funnit att i det fortsatta föreskriftsarbetet bör de nu ifrågavarande föreskrifterna om skötsel av jordbruksmark ses över och i möjligaste mån ersättas med föreskrifter om anmälningsplikt med stöd av 12 kap. 6 § . Med hänvisning till att överträdelser av sådana anmälningsplikter kan straffsanktioneras med stöd av 29 kap. 4 § och med hänvisning till att straff i övrigt inte är motiverat, har kommittén föreslagit att nuvarande punkt 5 skall utgå ur 29 kap. 9 §. Som har påpekat, har det ännu inte meddelats några sådana föreskrifter om anmälningsplikt. I alla delar är det kanske inte heller möjligt eller lämpligt att ersätta de nuvarande föreskrifterna med föreskrifter om anmälningsplikt. Därför bör straffbestämmelsen kvarstå. De föreskrifter som har med- delats med stöd av bemyndigandet i 12 kap. 8 § är dock inte sådana att det är nödvändigt att föreskriva annat än bötesstraff. Straff- bestämmelsen kan därför finnas kvar i 29 kap. 9 § i dess nya utformning som en ren bötesparagraf (punkt 3 i den föreslagna nya lydelsen). I den mån en åtgärd kan komma att väsentligt ändra naturmiljön, och därmed har ett högre straffvärde, är den anmälningspliktig enligt 12 kap. 6 § första stycket och därmed förenad med straffansvar enligt 29 kap. 4 §. Överträdelser av särskilda föreskrifter om jordbruk meddelade med stöd av 12 kap. 10 § gäller straffansvar för den som bryter mot föreskrifter om begräns- ning av djurantalet i ett jordbruk m.m. meddelade med stöd av 12 kap. 10 § (straffbestämmelsen finns i nuvarande 29 kap. 9 § 6). Utöver föreskrifter om djurantal kan det röra sig om försiktighetsmått för gödselhantering och om växtodling. Bestämmelser meddelade med stöd av bemyndigandet i 12 kap. 10 § finns i 6, 7 och 11 §§ för- ordningen (1998:915) om miljöhänsyn i jordbruket. De handlar om ut- rymme för lagring av stallgödsel (6 §) och om lagringen som sådan (7 §) samt om att skall vara höst- eller vinterbevuxen (11 §). har föreslagit att bestämmelsen skall begränsas till att avse enbart föreskrifter om spridning av gödsel och att brott mot sådana föreskrifter i fortsättningen endast skall kunna bestraffas med böter. Flera remissinstanser har haft synpunkter på detta. Handlingsregeln i 11 § förordningen om miljöhänsyn i jordbruket om- fattas av föreskrifter om miljösanktionsavgift. Den sanktionsformen är lämplig och överträdelser behöver därför, enligt regeringens mening, inte omfattas av straffansvar. När det gäller gödselhantering omfattas 6 och 7 §§ förordningen om miljöhänsyn i jordbruket av föreskrifter om miljösanktionsavgift trots att de också omfattas av straffbestämmelsen i 29 kap. 9 § . Re- geringen delar bedömning att överträdelser mot 6 § förordningen om miljöhänsyn i jordbruket är av en sådan karaktär att de passar mindre bra för miljösanktionsavgift eftersom det inte är lätt att utan att göra en rad bedömningar enkelt slå fast att en överträdelse har skett. När det gäller 7 § förordningen om miljöhänsyn i jordbruket anser regeringen, liksom , att även överträdelser mot den handlingsregeln bör vara förenade med straffansvar eftersom även här blir det fråga om bedömningar som inte är lämpliga inom ramen för sys- temet med miljösanktionsavgifter. Det är viktigt att se allvarligt på gödselhantering som riskerar att leda till skador i miljön. Bestämmelserna om gödselhantering är till för att skydda mot exempelvis övergödning av vattendrag. Om gödselhantering innebär utsläpp som genom förorening kan medföra skador omfattas de av straffbestämmelsen om miljöbrott i 29 kap. 1 § . Eftersom den bestämmelsen effektiviseras med förslagen i detta lagstiftningsärende kan det inte anses bli en försvagning för miljöskyddet att göra punkt 6 i 29 kap. 9 § till en ren bötesbestämmelse (punkt 4 i den föreslagna nya lydelsen). Även de föreskrifter som meddelar med stöd av reger- ingens bemyndigande enligt 12 kap. 10 § bör ofta vara före- nade med någon form av sanktion. I vissa fall är miljösanktionsavgift till- räckligt. har ansett att de föreskrifter som bör vara förenade med straff bör meddelas av regeringen. Regeringen kommer att ta hänsyn till detta i det fortsatta föreskriftsarbetet. Överträdelser av förbud eller föreskrifter om transport av avfall enligt 15 kap. 21 § gäller straffansvar för den som bryter mot förbud eller föreskrifter om transport enligt 15 kap. 21 § genom att yrkesmässigt eller annars i större omfattning samla in och forsla bort avfall (straffbestämmelsen finns i nuvarande 29 kap. 9 § 7). Regeringen instämmer i bedömning att straff bör behållas för den som i strid med det kommunala transportmonopolet transporterar avfall men att det är tillräckligt med ett bötesstraff. Bemyn- digandet i 15 kap. 21 § andra stycket ger regeringen möjlig- het att i samband med föreskrifter om producentansvar meddela före- skrifter om att inte någon annan än producenten eller den producenten anlitar får ta befattning med transporten. Sådana föreskrifter finns i fråga om producentansvar för förpackningar och returpapper. Föreskrifter som har meddelats med stöd av bemyndigandet bör även i fortsättningen vara förenade med straffansvar och det är tillräckligt med böter i straffskalan. Straffbestämmelsen bör finnas kvar (punkt 11 i den föreslagna nya lydel- sen av 29 kap. 9 §). Överträdelser av föreskrifter om borttransport av avfall meddelade med stöd av 15 kap. 25 § första stycket 2 gäller straffansvar för den som bryter mot förbud eller föreskrifter om transport enligt 15 kap. 25 § första stycket 2 (straffbe- stämmelsen finns i nuvarande 29 kap. 9 § 8). Bemyndigandet i 15 kap. 25 § första stycket 2 ger möjlig- het att meddela föreskrifter om att den som i yrkesmässig verksamhet ger upphov till annat avfall än hushållsavfall skall lämna det för borttransport till den som har tillstånd till sådan transportverksamhet eller är anmäld hos föreskriven myndighet. Regeln syftar till att förhindra att skadligt av- fall tas om hand på ett felaktigt sätt och straffvärdet är sådant att straff bör följa på överträdelser av föreskrifter på detta område. Straffbestäm- melsen bör finnas kvar men förtydligas till att avse situationer där avfall lämnas till någon som inte har erforderligt tillstånd för sådan transport- verksamhet. Dessa är de fall som har störst betydelse för miljön (punkt 12 i den föreslagna nya lydelsen av 29 kap. 9 §). Regeringen avser att i det fortsatta föreskriftsarbetet ta hänsyn till det som Miljöbalkskommit- tén har anfört om tillstånds- och anmälningsplikt för transport av avfall. Överträdelser av vissa bestämmelser i den s.k. CITES-förordningen gäller straffansvar för den som bryter mot en skyldighet enligt den s.k. CITES-förordningen (rådets förordning [EG] nr 338/97 av den 9 de- cember 1996 om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem) att i ansökan eller annan handling lämna uppgifter om förhållanden av betydelse för tillstånd eller tillsyn (straffbestämmel- sen finns i nuvarande 29 kap. 9 § 11 ). Straffbestämmelsen är otydligt avgränsad och bör förtydligas. Detta sker lämpligen genom att den artikel i som är aktuell anges uttryckligen i lagtexten och att det där anges vilka krav som avses. Enligt CITES-förordningens artikel 6.3 gäller en uppgiftsskyldighet som innebär att vid ansökningar om tillstånd eller intyg till införsel, export eller återexport informera om tidigare avslag i en medlemsstat. Straff bör finnas kvar för denna typ av överträdelse. Straffbestämmelsen bör place- ras i 29 kap. 9 § (punkt 1 i den föreslagna nya lydelsen) och inte i be- stämmelsen om försvårande av miljökontroll. Detta eftersom böter är en tillräcklig påföljd. Överträdelser av föreskrifter om försiktighetsmått vid tillåten odling av genetiskt modifierade organismer gäller straffansvar för den som bryter mot särskilda föreskrifter om försiktighetsmått vid genteknisk verksamhet meddelade med stöd av 13 kap. 11 § (straffbestämmelsen finns i nuvarande 29 kap. 8 § första stycket 18). Enligt regeringens förslag till en ny utformning av 29 kap. 8 § miljö- balken kvarstår straffbestämmelsen där men är mer avgränsad och dess- utom uppdelad i två punkter (punkterna 8 och 9). Eftersom fängelse ingår i den straffskalan har bestämmelsen avgränsats till att omfatta föreskrifter som regeringen har meddelat med stöd av 13 kap. 11 §. När det gäller försiktighetsmått vid sådan odling av genetiskt modifierade organismer som omfattas av tillstånd enligt 13 kap. 12 § är dock straffvärdet inte sådant att fängelse behöver ingå straffskalan. En särskild straffbestäm- melse för sådana överträdelser bör därför tas in i 29 kap. 9 § (punkt 5 i den föreslagna nya lydelsen). Förslaget till 29 kap. 8 § första stycket 9 har utformats i konsekvens med detta. Överträdelser av föreskrifter om märkning av genetiskt modifierade organismer I enlighet med vad som har redovisats i avsnitt 7.9 bör föreskrifter om märkning av genetiskt modifierade organismer som har meddelats med stöd av 13 kap. 18 § vara förenade med straffansvar på bötesnivå. En sådan straffbestämmelse bör tas in i 29 kap. 9 § (punkt 6 i den föreslagna nya lydelsen). Tre nya punkter om överträdelser av vissa bestämmelser i Utöver det som har redovisats är det nödvändigt att införa straffbe- stämmelser om överträdelser av vissa handlingsregler i tre EG-förord- ningar. Det rör sig om dels och rådets förordning (EG) nr 1830/2003 av om spårbarhet och märk- ning av genetiskt modifierade organismer och spårbarhet av livsmedel och foderprodukter som är framställda av genetiskt modifierade orga- nismer och om ändring av direktiv /18/EG, dels och rådets förordning (EG) nr 1946/2003 av om gräns- överskridande förflyttning av genetiskt modifierade organismer samt dels och rådets förordning (EG) nr 648/2004 av om tvätt- och rengöringsmedel. I EG-förordningen om spårbarhet och märkning av genetiskt modifie- rade organismer finns bestämmelser om spårbarhet och märkning som skall vara förenade med sanktioner. Enligt regeringens bedömning är bötesstraff en tillräcklig sanktion och en sådan bestämmelse bör tas in i 29 kap. 9 § (punkt 7 i den föreslagna nya lydelsen). Detsam- ma gäller överträdelser av vissa bestämmelser om information, identi- fiering och dokumentation i EG-förordningen om gränsöverskridande för- flyttning av genetiskt modifierade organismer (punkt 8 i den föreslagna nya lydelsen av 29 kap. 9 § ). Till den del dessa förordningar innehåller förbud och villkor för export omfattas de av straffansvar enligt enligt lagen (2000:1225) om straff för smuggling (smugglingslagen). Vid oaktsamhetsbrott krävs det, som konstaterats ovan, för ansvar enligt smugglinglagen grov oaktsamhet medan det enligt straffbe- stämmelser om överträdelser i samband med in- och utförsel är tillräck- ligt med oaktsamhet av normalgraden. I den praktiska tillämpningen tycks det, som också har framgått ovan, råda osäkerhet om tillämpning i förhållande till smugglingslagen. Den frågan bör ses över särskilt och det kan därefter finnas anledning att återkomma med ytter- ligare straffbestämmelser i 29 kap. om brott mot bestäm- melser i EG-förordningen. Överträdelser av vissa bestämmelser i om tvätt- och rengöringsmedel omfattas av de nu föreslagna straffbestämmelserna i 29 kap. 3 och 6 §§ . Den förordningen innehåller även en in- formationsskyldighet som bör vara sanktionerad med böter. En sådan straffbestämmelse bör ingå i 29 kap. 9 § (punkt 10 i den föreslagna nya lydelsen). Kosmetiska och hygieniska produkter har föreslagit en ny punkt som medför straffrätts- ligt ansvar för den som bryter mot föreskrifter om innehållsförteckning och märkning av kosmetiska och hygieniska produkter meddelade av regeringen med stöd av 14 kap. 8 § . Kommittén har också föreslagit att det i 29 kap. 9 § införs en straffbestämmelse för den som bryter mot föreskrifter meddelade av regeringen med stöd av 14 kap. 7 § genom att låta bli att göra en bedömning av kosmetiska och hygieniska produkters säkerhet för människors hälsa. Enligt kommitténs förslag är det tillräckligt att kunna sanktionera sådana överträdelser med böter. Underlåtenhet att märka kosmetiska och hygieniska produkter eller att förse dem med innehållsförteckning, liksom att göra en bedömning av dessa produkters säkerhet för människors hälsa har ett sådant straffvärde att straff bör följa på en sådan överträdelse. Dessa typer av överträdelser skulle i och för sig kunna omfattas av straffbestämmelserna om miljö- farlig kemikaliehantering i 29 kap. 3 § och bristfällig miljöinformation i 29 kap. 6 §. I frågan om bedömning av kosmetiska och hygieniska produkters sä- kerhet för människors hälsa har motiverat sitt för- slag med att sådana produkter är avsedda att användas på kroppen och bör därför typiskt sett inte medföra samma risker som de kemiska pro- dukter som regleras i straffbestämmelserna om bristfällig miljöinforma- tion i 29 kap. 6 §. Vidare har kommittén anfört att skyldigheter att göra en bedömning av kosmetiska och hygieniska produkters risker kan vara undantagna från straffbestämmelserna om miljöfarlig kemikaliehantering i 29 kap. 3 §, medan andra typer av överträdelser som rör kosmetiska och hygieniska produkter däremot kan omfattas av straffansvar enligt 29 kap. 3 §.