prop · GT03188 · 2006-03-22 00:00:00 — Utbytet skall vidare bygga på ett ömsesidigt intresse hos producent och mottagare. finns insikten om att kulturutbyten som skall vara lång- siktigt hållbara bör ta sin utgångspunkt i att ömsesidiga intressen kan identifieras och tillmötesgås. Internationella erfarenheter visar att framgång i det internationella kulturutbytet kräver uthållighet och långsiktighet. Större satsningar bör t.ex. kunna följas upp med åtgärder för ett småskaligt utbyte mellan berörda länders kulturliv inom olika områden. Ett andra delmål bör vara att kulturlivet i stärker sin position internationellt och att svenska kulturinstitutioner och konstnärer är efter- frågade för professionell samverkan utomlands. En stark nationell kulturell infrastruktur är en förutsättning för att utveckla svenskt kulturliv till en nivå som kan hävda sig i den interna- konkurrensen och för att skall kunna bibehålla mång- falden i kulturlivet. I denna infrastruktur ingår livskraftiga institutioner, kvalificerad konstnärlig utbildning och en fungerande kulturarbetsmark- nad. Det svenska kulturlivet håller inom flera områden en i internationell jämförelse hög kvalitet. har en bred och kvalificerad krets av professionella kulturinstitutioner, grupper, bolag, artister, producenter, regissörer, skådespelare, dansare, sångare, musiker, bildkonstnärer, för- fattare, formgivare, designers m.fl. För att det svenska kulturlivets aktörer skall få internationellt erkännande krävs dock att svenskt kultur- liv kan presentera sig genom en ökad närvaro på internationella arenor och marknader. Det intresse för svenskt kulturliv som redan finns i utlandet bör identi- fieras och utvecklas. ligger väl framme i internationell jäm- förelse t.ex. inom musik, design och barnkultur. De vunna positionerna på nämnda områden skall bibehållas och om möjligt förstärkas. På andra kulturområden skall, i första hand på myndighetsnivå, åtgärdsprogram utformas med målet att successivt stärka internationella ställning. Detta kan inbegripa såväl internationellt inriktade åtgärder som ett utvecklingsarbete på nationell nivå. De kulturella näringarnas roll i detta sammanhang skall uppmärksammas. För svenskt kulturlivs internationella utvecklingsmöjligheter är det av stor betydelse att möjligheterna till internationell etablering stärks på områden som musik, film, litteratur samt design, t.ex. inom området Design för alla. Svenska framgångar har ofta inneburit att ett större intresse har upp- stått för andra, mindre kända aktörer på samma kulturområden. De framgångsrika och kända aktörerna kan därmed bidra till viktiga arbetsmöjligheter för sina kollegor. En sådan framgång har positiva effekter inte bara för kulturarbetarnas försörjning, utan också för det allmänna Sverigefrämjandet och för handelsutbytet. Internationella fram- gångar får således positiva effekter för hela kulturlivet och bör inspirera till nya satsningar. Ett tredje delmål bör vara att kulturlivet i i högre grad öppnas för influenser från andra länder och kulturer och att internationaliseringen kommer en bred publik tillgodo, oavsett bostadsort, kön, social eller etnisk bakgrund eller eventuellt funktionshinder. Mötet med kulturlivet i andra länder och möten mellan olika kulturer inom ett land är en central och pådrivande kraft för konstnärlig och kulturell utveckling. Intresset hos kulturarbetare från andra länder att arbeta och verka i , tillfälligt eller för längre perioder, är starkt men kan stärkas ytterligare. I stor utsträckning handlar detta om att utveckla och stödja högt kvalificerade konstnärliga och kulturella miljöer inom landet. Med sådana verksamheter som bas kan riktade insatser göras för att t.ex. attrahera internationellt verksamma konstnärer, produ- center, kuratorer, journalister och liknande till . Inom bildkonst- området har internationella avdelning för bild- och formkonstnärer resulterat i ett framgångsrikt utbyte mellan bild- och formkonstnärer i och i utlandet. Artistlanseringar, festivaler, internationella symposier, filmveckor och liknande som bidrar till kultur- utbytet, bör stödjas och utvecklas. De regionala kulturinstitutionerna är i varierande grad engagerade i det internationella kultursamarbetet och är deras interna- kultursamarbete en förutsättning för konstnärernas möjligheter att exponeras för influenser utifrån och för deras möjligheter att möta en ny publik, liksom för att medborgarna skall kunna få del av ett interna- tionellt utbud. I det internationella kultursamarbetet är det därför viktigt att beakta de regionala insatserna. Den mångkulturella utvecklingen i öppnar för fler internationella och interkulturella kulturmöten både i och i andra länder. Den ger nya möjligheter till kulturell utveckling i , bl.a. genom att de olika kulturer som finns i och deras samband med andra länder, uppmärksammas. Mot denna bakgrund har regeringen utlyst till ett Mångkulturår. En nationell samordnare för Mång- har tillsatts (Kommittén för , dir. 2004:169). Syftet med Mångkulturåret är att landets kulturverksamheter även långsiktigt bättre skall spegla och införliva den etniska och kultu- rella mångfald som finns i dagens . Den internationalisering och interkulturella utveckling som på detta sätt sker inom skall bättre utnyttjas för att främja det interna- kulturutbytet över gränserna. Fördjupad samverkan mellan olika politikområden Ett fjärde delmål bör vara att den kulturella dimensionen i utlandskontakter stärks och att möjligheter till samverkan mellan kultur- respektive utrikespolitiska mål utnyttjas bättre. Kultursatsningar för uppfyllande av mål på politikområden är redan omfattande. Kulturen är en del i ett aktivt och utvecklat Sverigefrämjande och i arbete för fred, demokrati och bekämpning av fattigdom. Enligt regeringens bedömning finns det en potential för att ytterligare stärka den kulturella dimensionen i kontakter med utlandet, såväl inom Sverigefrämjandet som inom utvecklingssamarbetet. Som nämnts tidigare, är Sverigefrämjande, som inkluderar handels- och investeringsfrämjande och allmän Sverigeprofilering till stöd för främ- jandet, en av utrikesförvaltningens huvuduppgifter. Målet för Sverige- profileringen och de gemensamma främjandeinsatser som i utlandet (NSU) genomför är att medverka till bilden av som en pålitlig handels- och samarbetspartner, en attraktiv marknad för utländska investeringar, ett attraktivt resmål med berikande upplevelser, en ledande nation inom högteknologi, forskning och utveckling, ett öppet och uppskattat land att arbeta, studera och forska i, en framstående aktör inom arkitektur, formgivning och design samt en kreativ kulturnation med ett brett och folkligt kulturliv. En positiv bild av i utlandet ökar förtroendet för landet som samarbetspartner och bidrar därmed till ökad tillväxt och sysselsättning. Internationellt utbyte inom kultur, forskning och utbildning är viktiga medel i detta sammanhang. Erfarenheter visar att insatser för kultur av hög kvalitet och med hög konstnärlig integritet stärker bilden av . En politik för utveckling av s.k. kulturella näringar Creative indu- stries har bedrivits i bl.a. inom ramen för kultur- och näringspolitiken. Enligt vissa brittiska bedömare kommer de kulturella näringarna att få en lika stor betydelse som den Skr. 2005/06:188 traditionella industrin har haft i . kulturella näringarna vara den näst största sektorn i , efter finans- sektorn. Även om det ännu inte går att dra säkra slutsatser om de kultu- rella näringarnas betydelse för svensk del, finns det mycket som talar för att tendensen i stort skulle vara likartad i . Det görs ibland en uppdelning mellan kulturpolitiskt grundade insatser och insatser för utveckling inom den kommersiella kultursektorn. Det finns anledning att betona vikten av ett fruktbart samspel mellan den samhällsfinansierade och den kommersiella sektorn för en effektiv inter- nationell kultursatsning. En målsättning bör därför vara att detta samspel främjas och att de kulturella näringarnas utveckling stimuleras i enlighet med de kulturpolitiska målen. Målet för internationellt utvecklingssamarbete är att skapa förutsätt- ningar för fattiga människor att förändra sina levnadsvillkor. har ett ansvar för att bidra till en rättvis och hållbar global utveckling. I United Nations Development Program (UNDP:s) Human Develop- ment Report 2004 återfinns bl.a. en beskrivning av hur kulturell mång- fald är en förutsättning för utveckling. I en miljö präglad av kulturell mångfald ges alla en möjlighet till förändring. Att debattera och uttrycka visioner är viktigt för att en förändring över huvud taget ska komma till stånd och basen för att människor skall kunna påverka sin utveckling. , liksom andra bilaterala givare, definierar fattigdom ur ett mångdimensionellt perspektiv. Detta betyder att fattigdom inte bara är avsaknad av pengar utan även brist på valmöjligheter, säkerhet, infly- tande m.m. Kulturaktiviteter ger människor styrka genom att bl.a. stärka deras identitet och trygghet. Inte minst kan kultursamarbete ge nya utblickar, skapa mångfald och leda till ökad tolerans. Det internationella utvecklingssamarbetet har utvecklats alltmer från enkelriktad stödgivning till ömsesidigt utbyte och samarbete. Behovet av att utveckla förståelse och engagemang för grundläggande värderingar om människors lika värde, mänskliga rättigheter och demokrati kräver ett långsiktigt och uthålligt engagemang. I denna process kan kulturen spela en viktig roll och detta bör beaktas vid planering av samhällets insatser på detta område. Ett flertal nya demokratier i vårt närområde har efter ingått i ländergruppen för bistånd. Detta har bl.a. inne- burit jämförelsevis mycket goda ekonomiska förutsättningar för ett kulturutbyte. För dessa och för andra länder som efter hand lämnar denna grupp är det viktigt att den investering som upparbetats i goda kontakt- ytor utnyttjas, så att inte detta utbyte avbryts när biståndsfinansieringen upphör. Bland annat kan ett fortsatt kulturutbyte fylla en viktig demokratifrämjande funktion. Det är då viktigt att den goodwill som har byggt upp kan tillvaratas i ett allmänt Sverigefrämjande. Utvecklingen mot en ökad ömsesidighet i utvecklingssamarbetet betyder för kulturens del krav på ett mer långsiktigt och bättre förankrat samarbete mellan kulturarbetare i och i mottagarlandet. Genomförande av statens insatser för Regeringens bedömning: De statliga insatserna för internationell kulturverksamhet bör ha följande inriktning. -Statliga och statsunderstödda myndigheter och organisationer på kulturområdet utvecklar ett internationellt perspektiv i verksam- heten. -En kunskaps- och kompetensutveckling främjas. -En tydligare ansvarsfördelning och djupare samverkan etableras mellan berörda aktörer. -Internationella åtgärder grundas på genomarbetade analyser. -Hinder för en internationalisering av kulturlivet i det statliga regel- verket identifieras. -Resurserna för internationellt kulturutbyte stärks. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Synpunkterna sammanfaller i stort med utred- Skälen för regeringens bedömning: Inriktningen på nuvarande insat- ser för internationell kulturverksamhet har i stort varit oförändrad och har alltså utformats under helt andra samhälls- förhållanden än de som gäller . De föreslagna målsättningarna för internationell kulturverksamhet kräver att dessa insatser revideras. I enlighet med målet att integrera en internationell dimension i all kulturverksamhet, bör alla som arbetar inom den offentliga kultursektorn utveckla ett internationellt förhållningssätt i sitt arbete. Varje myndighet och institution inom kulturområdet skall med utgångspunkt i sitt kultur- politiska uppdrag utforma ett internationellt och interkulturellt perspektiv på sin verksamhet och integrera den internationella verksamheten med den nationella. I regleringsbreven har samtliga myndigheter inom kulturområdet fått ett nytt internationellt mål: Ett starkt, utvecklat och varierat internationellt utbyte och samarbete skall främjas, bl.a. genom utveckling av ett internationellt perspektiv i verksamheten. Ofta styrs de internationella kulturinsatserna av flera mål , såväl konstnärliga som kommersiella eller utrikespolitiska. Presenta- tioner av kulturutövare i ömsesidigt förankrade kultursamarbeten och av deras verk, t.ex. böcker, filmer eller fonogram, liksom ett fritt utbyte av konstnärliga impulser, t.ex. genom IASPIS verksamhet, är viktiga för kulturlivets utveckling. Dessa utbyten ger betydande Sverige- främjande effekter samt främjar även tillväxt och sysselsättning. I stor utsträckning gäller detta även internationella kulturfestivaler arrangerade i eller svenskt deltagande i konstnärligt angelägna festivaler utomlands. Om man skall nå den bästa samlade effekten av interna- kulturinsatser och utnyttja insatta resurser på bästa sätt krävs en fördjupad samverkan för planering, genomförande och uppföljning mellan aktörer från de utrikespolitiska, biståndspolitiska respektive kulturpolitiska områdena. Ett exempel på behov av sådan samverkan gäller insatser för etablering av svensk kultur utomlands. De statliga insatserna för internationell kulturverksamhet genomförs i olika former. Särskilda medel fördelas av myndigheter efter ansökan och vissa myndigheter arbetar internationellt inom ramen för sin ordinarie verksamhet, vilket kan gälla både egna produktioner och information. Aktörerna är många och i flera fall förekommer oklarhet om vem som har huvudansvar för respektive område. Hos enskilda kulturarbetare och organisationer kan det uppstå tveksamhet om vilken ansvarsfördelning som gäller, vart de ska vända sig med frågor om bidrag och vilka förutsättningar som gäller för bidragsgivning från de olika organen. Vidare har en bristfällig analys av de politiska mål som gäller för internationell kulturverksamhet ibland inneburit att medverkande och mottagare varit oklara över syftet med verksamheten. För att de samlade resurserna skall utnyttjas effektivt och för att möjliggöra ett rationellt samarbete mellan olika aktörer krävs en tydlig ansvarsfördelning mellan berörda statliga myndigheter. Det är angeläget att kulturlivet får god information om vad som gäller i dessa avseenden. Om det internationella kulturutbytet skall förstärkas och utvecklas krävs enligt regeringens uppfattning att åtgärder för kunskaps- och kompetensutveckling vidtas inom myndigheter som berörs av internationell kulturverksamhet. De svenska utlandsmyndigheternas roll som förmedlare av kulturevenemang och som kontaktpunkt är viktig, även om de internationella kulturkontakterna i ökad utsträckning sker inom kulturlivets egna nätverk. På samtliga ca 100 utlandsmyndigheter finns kontaktpersoner, utsända från eller lokalanställda, med ett ansvar för främjande och kultursamarbete. Som tidigare nämnts är kulturverksamhet en allt viktigare del inom det integrerade främjandet och det internationella utvecklingssamarbetet. De insatser för utbildning av ambassadpersonal inom Sverigefrämjandet som inletts bör intensifieras. Vidare bör personalrörligheten mellan myndigheter och institutioner stimuleras genom möjligheter till utbytestjänstgöring. I syfte att ytterligare höja kompetensen hos utlandsmyndigheterna, bör kulturområdets institutioner spela en aktiv roll för att bistå med stöd, råd, planering och kunskaper till utlandsmyndigheterna i deras kulturverksamhet. har en central roll i detta sammanhang. Omvänt skall kunskaper och erfaren- heter som byggs upp inom utlandsmyndigheterna återföras till kultur- livets myndigheter, organisationer m.fl. För att på bygga upp det internationella kulturutbytet behöver regeringen och berörda myndigheter ett genomarbetat besluts- underlag. Ett viktigt instrument i detta hänseende är s.k. SWOT-analyser, där respektive kulturområdes styrkor och svagheter i ett internationellt perspektiv lyfts fram och där möjligheter till en positiv utveckling analy- seras, liksom faktorer som utgör hot mot denna utveckling. Hur det svenska kulturlivet uppfattas utomlands är en viktig del av analysen. I detta sammanhang bör nyckeltal tas fram som speglar t.ex. den svenska närvaron vid viktiga mässor och festivaler inom musik och film, hur svensk samtidskonst uppmärksammas samt närvaron av betydande kultur från utlandet i . Vidare bör klargöras vilka faktorer som varit avgörande för svenska framgångar inom olika kulturområden. Mång- faldsperspektivet skall beaktas i dessa sammanhang. Det internationella kulturutbytet kan påverkas av internationella och Skr. 2005/06:188 nationella författningar, direktiv, bidragsbestämmelser etc. angeläget att identifiera inslag i nationella och internationella regelverk som kan utgöra hinder för eller försvåra internationellt kulturutbyte. Berörda myndigheter bör medverka i detta arbete. Det är regeringens bedömning att resurserna till internationella kultur- satsningar är otillräckliga i förhållande till kulturlivets efterfrågan och med hänsyn till omvärldsutvecklingen. Det är viktigt att det finns resur- ser för internationell verksamhet som utgår från kulturlivets egna förut- sättningar och behov. Det är vidare viktigt att aktörerna söker samverkan med olika intressenter, statliga eller andra, för att skapa en större resurs- bas. De särskilda resurser för internationella kultursatsningar som ryms inom kulturpolitiken är små och avser i stor utsträckning traditionella ändamål där medel fördelas efter ansökningar. För att ge utrymme för nya aktörer i utbytet och möjliggöra större utbytesprojekt och ett mer långsiktigt arbete krävs nya medel. har beslutat om vissa förstärkningar (prop. 2005/06:1, utg.omr. 17, bet. 2005/06:KrU:1, rskr. 2005/06:85). Det är vidare angeläget att internationella ändamål i högre utsträckning integreras och prioriteras vid fördelning av stöd inom ramen för befintliga anslag. Kulturmyndigheternas arbete för att främja internationalisering kan till stor del genomföras på myndigheternas eget initiativ. Härutöver kan det bli aktuellt att förtydliga och förstärka det internationella ansvaret genom särskilda uppdrag i myndigheternas instruktioner eller andra förord- ningar, regleringsbrev eller i enskilda regeringsbeslut. Under avsnitten 6.16.8 görs en fördjupad analys av vissa kultur- områden samt myndigheter och organisationer med övergripande roll för det internationella kulturutbytet. 6.1Utökat ansvar till för att utveckla den internationella kulturverksamheten Regeringens bedömning: Genom ett särskilt uppdrag bör få ökat ansvar för att utveckla den internationella kultur- verksamheten. Uppdraget skall genomföras stegvis med hänsyn till tillgängliga resurser. I uppdraget bör ingå att myndigheten skall -arbeta strategiskt för en internationalisering inom hela kultur- sektorn, -bedriva en kvalificerad internationell omvärldsbevakning och ett analysarbete av kulturlivet i i internationellt perspektiv, -överblicka och vid behov samordna samlade insatser för internationellt kulturutbyte, -stödja, stimulera och underlätta internationellt kulturutbyte och kultursamarbete, -bidra till ett samordnat och starkt svensk agerande i internationella organisationer samt -verka för en fortsatt internationalisering av de verksamheter som rådet lämnar bidrag till. Utredningens förslag om en särskild internationell kulturfond bör inte genomföras. Utredningens förslag: Sammanfaller i stort med regeringens bedöm- ning. Dock föreslås att en fristående anslagsfond för internationellt kultursamarbete inrättas. Remissinstanserna: De remissinstanser som yttrat sig över förslagen är i huvudsak positiva. Dock redovisar ett antal centrala instanser, bl.a. och , en negativ inställning till inrättandet av en kulturfond. är kritiskt till utredning- ens förslag att skall ta över institutets uppdrag för Sida. Skälen för regeringens bedömning: Mot bakgrund av det breda och grundläggande ansvar som har för att genomföra den nationella kulturpolitiken är det enligt regeringens uppfattning naturligt att rådet får ett ökat och tydligt ansvar också när det gäller internationella kulturfrågor. Utgångspunkten är att gränsdragningar mellan nationella och internationella kulturfrågor är möjliga eller önskvärda att göra. skall arbeta strategiskt för internationalisering inom hela kultursektorn och med beaktande av en samhällsutveckling med ökad kulturell mångfald. Inom områden där internationaliseringen har varit framgångsrik skall stödja utvecklingen vidare över kritiska trösklar. Inom sektorer som lyckats sämre skall rådet driva på internationaliseringen. Nya länder av intresse för förstärkta kulturkon- takter bör lyftas fram. skall även strategiskt arbeta för att stärka impulserna till svenskt kulturliv utifrån. För att skall kunna fullgöra dessa uppgifter krävs att rådet bedriver en kvalificerad internationell omvärldsbevakning. Det för- utsätter även att rådet analyserar det svenska kulturlivets styrkor och svagheter i ett internationellt perspektiv. skall ha överblick över de totala insatserna för inter- nationellt kulturutbyte inom olika politikområden med syfte att dessa resurser sammantaget skall utnyttjas så väl som möjligt för kulturlivet. Detta kräver nära och fortlöpande kontakter med berörda myndigheter såsom Sida, , och Riksantikvarie- ämbetet. Myndigheterna skall samverka i projekt som har kulturpolitiska dimensioner. I detta arbete skall ha en samordnande roll. skall ha till uppgift att stödja, stimulera och under- lätta internationellt kulturutbyte och kultursamarbete både i förhållande till kulturlivet, andra myndigheter och till regioner och kommuner i . Som ett led i detta arbete bör kunna ge en samlad information om bidragsmöjligheter för internationell kulturverksamhet och förmedla erfarenheter från internationella utbytesprojekt. skall vidare ha en rådgivande funktion och utgöra en kunskapsbas för berörda myndigheter och andra kulturinstitutioner samt regioner och kommuner i frågor som gäller det svenska kulturlivet och dess möjligheter att agera på internationella arenor. Rådet skall även ge underlag till regeringen för bedömning av vilka långsiktiga insatser som bör göras för det internationella kultursamarbetet. skall bidra till ett samordnat och starkt svenskt age- rande i internationella organisationer i syfte att bl.a. påverka såväl svenska kulturarbetares möjlighet att nå ut internationellt som att främja internationell kulturell mångfald. Internationella kulturutredningen föreslår att en internationell kultur- fond bildas för stöd till större kulturprojekt och för att få med nya aktörer i det internationella kultursamarbetet. Regeringen instämmer i utredning- ens uppfattning att behoven av fria resurser för förnyelse av internationella kulturkontakter är stora. Det kan gälla bl.a. evenemang och satsningar med inriktning på långsiktig uppbyggnad av kulturkon- takter med specifika länder. Det kan också gälla satsningar inom sär- skilda och nyare konstformer, i synnerhet av icke-etablerat slag. Att som utredningen föreslår inrätta en särskild kulturfond innebär emellertid att organisationen för internationellt kultursamarbete blir onödigt komplice- rad. Enligt regeringens uppfattning bör i stället inom ramen för nuvarande organisation fördela medel för internationell kultur- verksamhet. Vid fördelning av medel för internationell kulturverksamhet skall ställa höga krav på kvalitet, konstnärligt mervärde och tillgänglighet liksom på förankring i mottagarlandet. Stöd kan även avse projekt i , såsom festivaler av långsiktig internationell betydelse. Största möjliga flexibilitet bör eftersträvas. Medel skall också kunna avse projekt initierade av eller i samarbete med de utsända kulturråden. I sär- skilda fall bör även de utlandsmyndigheter som inte har kulturråd under Utbildnings- och kunna komma i fråga för bidrag. skall vidare kunna fördela årliga bidrag till kulturorganisationer. En kritisk omprövning av stöd till återkom- mande verksamheter skall ske.