prop · GT03150 · 2006-03-21 00:00:00 — Vi föreslår följaktligen att den kompletterande svenska bestämmelsen om vilka juridiska personer som kan delta i bildandet av ett europakooperativ med säte i när det gäller dessa sätt att bilda kooperativet omfattar alla juridiska personer som ryms inom bolagsbegreppet i artikel 48 i EG-fördraget. Den möjlighet som förordningen ger att låta även andra offentligrättsliga och privaträttsliga enheter omfattas torde sakna praktisk betydelse och bör därför inte utnyttjas. Som har nämnts kan en svensk ekonomisk förening flytta sitt huvudkontor till ett annat land och ändå anses som en svensk förening. Det krav som rörelsereglerna ställer på medlemsbanker och flera andra finansiella företag att ha säte och huvudkontor i innebär dock att om ett sådant företag flyttar sitt huvudkontor till en annan stat, så torde (eller i förekommande fall regeringen) ingripa med sanktioner. Den ovan föreslagna associationsrättsliga regeln som tillåter en juridisk person med huvudkontor i en stat utanför EES att delta i bildandet av ett europakooperativ i , kommer alltså inte att få någon effekt för dessa finansiella företag. Någon uttrycklig undantags- bestämmelse för att framhålla detta behövs dock inte. 5.4Bör ett europakooperativ som är registrerat i vara skyldigt att ha sitt huvudkontor och sitt säte på samma ort? Regeringens bedömning: Det bör inte krävas att ett europakooperativ som är registrerat i har sitt huvudkontor och sitt säte på samma ort. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens be- dömning (se promemorian s. 140). Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft några invänd- ningar mot promemorians bedömning. Skälen för regeringens bedömning: I artikel 6 i SCE-förordningen Prop. 2005/06:150 stadgas att ett europakooperativs säte skall vara beläget inom gemen- skapen i samma medlemsstat som huvudkontoret. Bestämmelsen utgör inte något hinder mot att europakooperativet har säte och huvudkontor på olika orter inom medlemsstaten. I andra meningen av samma artikel ges dock medlemsstaterna en möjlighet att uppställa ett krav på att europa- kooperativ som är registrerade inom dess territorium skall vara skyldiga att förlägga sitt huvudkontor och sitt säte till samma plats. Motsvarande bestämmelse återfinns i SE-förordningen. I förarbetena till lagen om europabolag konstaterades att möjligheten främst torde vara avsedd för de medlemsstater som tillämpar principen om det faktiska hemvistet (se prop. 2003/04:112 s. 54 samt avsnitt 5.3 ovan). För , som inte tillämpar denna princip, framstår emellertid ett sådant krav som främ- mande. Ett europakooperativ som är registrerat i bör ha samma möjligheter som en svensk ekonomisk förening att ha sitt säte och sitt huvudkontor på skilda orter inom landet. Vi anser därför inte att det bör uppställas något sådant krav som avses i artikel 6 andra meningen i svensk lagstiftning. Skyddet för europakooperativets borgenärer i samband med flyttning av föreningens säte Regeringens förslag: Ett europakooperativ som har beslutat att flytta sitt säte till en annan medlemsstat skall hos ansöka om tillstånd att verkställa beslutet. Om en sådan ansökan tas upp till pröv- ning, skall kalla europakooperativets borgenärer att anmäla om de motsätter sig flyttningen av säte. det inte in någon sådan anmälan och är övriga förutsättningar uppfyllda, skall verket bifalla ansökan. Om någon borgenär motsätter sig flyttningen, skall ärendet överlämnas till allmän domstol. domstolen skall bifalla europakooperativets ansökan skall det krävas att europakooperativet visar att den eller de borgenärer som har mot- satt sig ansökan har fått full betalning eller har betryggande säkerhet för sina fordringar. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se promemorian s. 141). Remissinstanserna: TCO har avstyrkt förslaget i den del det inte med- ger att löneborgenärer kan motsätta sig att ett europakooperativ flyttar Övriga remissinstanser har tillstyrkt förslaget eller inte haft några invändningar mot det. Bakgrund: Ett europakooperativ skall enligt artikel 7 i SCE-förord- ningen kunna flytta sitt säte från en medlemsstat till en annan utan att behöva avveckla föreningen i det ursprungliga hemlandet och bilda en ny juridisk person i det nya landet. Förordningen ställer härvid krav på att vissa formaliteter iakttas. Sålunda krävs att ett förslag om flyttning upp- rättas och offentliggörs av lednings- eller förvaltningsorganet. skall lednings- eller förvaltningsorganet upprätta en redogörelse där flytt- ningens juridiska och ekonomiska aspekter förklaras och motiveras samt följderna för bl.a. medlemmarna och borgenärerna anges. skall ha rätt att kostnadsfritt få kopior på förslaget och redogörelsen senast en månad före den föreningsstämma vid vilken beslutet om flytt- ning skall fattas. Som ett sista led i detta förfarande skall en domstol, notarie eller annan behörig myndighet i den medlemsstat där europa- kooperativet har sitt säte utfärda ett intyg som slutgiltigt bekräftar att vad som krävs i fråga om handlingar och formaliteter före flyttningen har fullgjorts (artikel 7.8). Innan ett sådant intyg utfärdas, skall europakoope- rativet visa att borgenärer och andra rättighetsinnehavare är skyddade på ett betryggande sätt när det gäller sådana skulder som föreningen har ådragit sig före tidpunkten för offentliggörandet av förslaget om flyttning (artikel 7.7 första stycket). Medlemsstaterna skall fastställa vilka närmare krav som skall gälla i fråga om borgenärernas och andra rättighetsinne- havares skydd. En medlemsstat får utvidga skyddet till att avse även skulder som uppkommer, eller kan uppkomma, mellan tidpunkten för kungörelsen och flyttningen (artikel 7.7 andra stycket). Ett europakoope- rativ som är föremål för ett rättsligt förfarande rörande avveckling, likvi- dation, insolvens eller betalningsinställelse eller annat liknande förfa- rande får inte flytta sitt säte (artikel 7.15). Motsvarande bestämmelser om flyttning av ett europabolags säte återfinns i artikel 8 i SE-förord-ningen. Skälen för regeringens förslag: Det förhållandet att ett europakoope- rativ flyttar sitt säte från ett land till ett annat innebär inte att föreningens borgenärer förlorar sin rätt att göra fordringar gällande mot föreningen. Däremot kan en sådan förändring i praktiken påverka borgenärens ställ- ning väsentligt, t.ex. på grund av skillnader mellan ländernas insolvens- rättsliga lagstiftning. Att europakooperativet byter hemvist kan också leda till olika praktiska svårigheter för en borgenär som önskar bevaka sin rätt (jfr prop. 2003/04:112 s. 57). När kompletterande bestämmelser för europabolag infördes fann man, mot bakgrund av det anförda, att det var motiverat att införa särskilda skyddsregler för borgenärer i samband med flyttning av bolagets säte. Dessa skyddsregler utformades med den svenska aktiebolagslagens fu- sionsförfarande som förebild (se 915 §§ lagen om europabolag). Det är följdriktigt att frågan behandlas på samma sätt i nu aktuellt sammanhang. Av artikel 28.1 i SCE-förordningen följer att det, vid bildande av ett europakooperativ genom fusion, är den nationella lagstiftningen om fu- sion mellan publika aktiebolag som är tillämplig i fråga om skyddet av de fusionerande kooperativens borgenärer. Aktiebolagslagens bestäm- melser om fusionsförfarande bör därför lämpligen fungera som förebild även när skyddet för europakooperativets borgenärer i samband med flyttning av föreningens säte utformas (se 23 kap. 1924 §§ aktiebolags- lagen). Mot denna bakgrund föreslogs i lagrådsremissen följande. När lednings- eller förvaltningsorganet har upprättat ett förslag om flyttning av säte, skall detta anmälas för registrering. Uppgiften om registrering skall kungöras. Om förslaget sedermera antas av föreningsstämman, skall europakooperativet underrätta sina kända borgenärer om beslutet. Vidare skall europakooperativet ansöka om tillstånd att verkställa beslutet. Tas en sådan ansökan upp till prövning av den behöriga myndigheten, dvs. (jfr avsnitt 5.29), skall verket kalla europakooperativets borgenärer att anmäla om de motsätter sig flyttningen av säte. Om någon borgenär motsätter sig flyttningen, skall ärendet över- lämnas till rätten. För att rätten skall bifalla ansökan skall det krävas att europakooperativet visar att de borgenärer som har motsatt sig ansökan har fått full betalning eller har betryggande säkerhet för sina fordringar. Om någon anmälan om motsättande inte inkommer, skall verket bifalla ansökan och utfärda ett sådant intyg som anges i artikel 7.8 i SCE- förordningen. Innan intyg utfärdas, skall dock rätten först pröva om det föreligger sådana omständigheter som framgår av artikel 7.15 (likvi- dation m.m.). Om så är fallet skall rätten vägra att utfärda intyg. Lagrådet har i sak inte haft några invändningar mot det föreslagna förfarandet, som alltså innebär bl.a. att europakooperativet skall ansöka om tillstånd till flyttning av säte. Enligt Lagrådet bör det emellertid, mot bakgrund av den underliggande regleringen i SCE-förordningen, i lagen klargöras att det är fråga om en tillståndsprövning som endast tar sikte på att tillgodose de intressen som borgenärer och innehavare av andra rättigheter har gentemot . Vi delar uppfattningen att det är lämpligt att detta kommer till tydligare uttryck i lagtexten. Vi föreslår därför att bestämmelserna i detta avseende formuleras något annorlunda än i lagrådsremissen. I de svenska fusionsreglerna görs vissa undantag från skyldigheten att underrätta bolagets borgenärer (se 23 kap. 19 § andra stycket aktiebo- lagslagen). Sålunda krävs inte någon underrättelse till borgenärerna i det övertagande bolaget om revisorerna i ett yttrande över fusionsplanen har uttalat att de inte har funnit att fusionen medför någon fara för dessa borgenärer. Inte heller behöver underrättelse skickas till borgenärer, vilkas anspråk avser en fordran på lön, pension eller annan ersättning som omfattas av lönegaranti enligt lönegarantilagen (1992:497). Det förstnämnda undantaget har motiverats med att skyddsbehovet är mindre för det övertagande bolagets borgenärer, eftersom en fusion inte innebär något gäldenärsbyte för deras del (se prop. 1993/94:196 s. 100). Den distinktion mellan överlåtande respektive övertagande bolags borgenärer som härvid har gjorts är emellertid inte relevant vid flyttning av ett europakooperativs säte. Att låta revisorsyttrandet helt ersätta underrättelseförfarandet framstår inte heller som någon lämplig lösning. Vi anser därför inte att det bör införas något undantag av detta slag när det gäller flyttning av ett europakooperativs säte. Motsvarande bedöm- ning gjordes i lagstiftningsärendet om europabolag (se prop. Det undantag som enligt aktiebolagslagens fusionsbestämmelser gäller för borgenärer med fordringar som omfattas av lönegarantilagen har sin grund i att sådana borgenärer anses ha betryggande säkerhet för sina fordringar redan genom lönegarantibestämmelserna (se prop. 1993/94:196 s. 101). I förarbetena till lagen om europabolag diskuterades om det fanns anledning att bedöma saken annorlunda när det gäller den situationen att ett europabolag flyttar sitt säte från till ett annat land. Med hänsyn till de ändringar som beslutades om ändringar i lönegarantidirektivet (och rådets direktiv /74/EG av om ändring av rådets direktiv /987/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd för arbetstagarna vid arbetsgivarens insolvens) konstaterades att de risker för arbetstagare som kan anses råda i transnationella situationer var över- gående. I det nämnda direktivet stadgas att arbetstagare fr.o.m. den 7 skall ha rätt att kräva ut sin lönegaranti i det land där arbe- tet utförts. Så länge direktivet inte var genomfört i svensk lagstiftning ansågs visserligen tiden inte mogen för att i lagen om europabolag undanta löneborgenärer från rätten att motsätta sig en flyttning av säte (se prop. 2003/04:112 s. 59 f.). antog emellertid regeringens proposition 2004/05:128 Lönegaranti vid gränsöverskridande situationer (bet. 2004/05:LU24; rskr. 2004/05:270). Därigenom infördes bestämmelser som ger en arbetstagare rätt att kräva ut sin lönegaranti i det land där arbetet utförts. Vidare gjordes ändringar i lagen om europa- bolag så att sådana borgenärer vilkas anspråk avser en fordran som om- fattas av lönegaranti enligt lönegarantilagen undantas från rätten att mot- sätta sig en flyttning av ett europabolags säte till en annan stat. Bestäm- melserna trädde i kraft . I det nämnda lagstiftningsärendet om lönegaranti vid gränsöver- skridande situationer avstyrkte TCO förslaget om att undanta löneborge- närer vilkas fordringar omfattas av lönegaranti enligt lönegarantilagen från rätten att motsätta sig att ett europabolag flyttar sitt säte. TCO pe- kade bl.a. på att löneborgenärerna inom vissa tidsfrister måste bevaka att ett insolvensförfarande har inletts mot europabolaget i en annan med- lemsstat för att kunna göra anspråk på ersättning enligt lönegarantin. Som regeringen då konstaterade skulle emellertid löneborgenärernas rätt att motsätta sig en flyttning kunna få stora praktiska och ekonomiska konsekvenser. Ett sådant skydd skulle i praktiken kunna innebära att flyttningar omöjliggörs trots det skydd som lönegarantin erbjuder. Rege- ringen fann att det mot den bakgrunden kunde ifrågasättas om det var förenligt med SE-förordningen att låta löneborgenärerna omfattas av borgenärsskyddet. Vidare underströks från regeringens sida att kravet på att ett insolvensförfarande skall ha inletts för att rätt till ersättning ur lönegarantin skall utgå gäller också i de situationer då arbetsgivaren är ett bolag med säte i . De praktiska olägenheter som TCO tog upp ansågs därför uteslutande hänförliga till den omständigheten att en löntagare kan behöva skaffa sig information om, och delta i, ett förfa- rande som pågår i ett annat land än . Regeringen poängterade att de svenska tillsynsmyndigheterna skall vara löneborgenärerna behjälp- liga med inhämtande av relevant information m.m. och fann att TCO:s synpunkter inte kunde anses ha sådan tyngd att löneborgenärer borde ha rätt att motsätta sig en flytt (se prop. 2004/05:128 s. 23 f.). TCO har i nu aktuellt lagstiftningsärende upprepat sina synpunkter. Vi gör emellertid samma bedömning som i ärendet om lönegaranti vid gränsöverskridande situationer. Vi föreslår alltså att borgenärer, vilkas anspråk avser en fordran som omfattas av lönegaranti enligt lönegaranti- lagen, skall undantas från rätten att motsätta sig en flyttning av ett europakooperativs säte till en annan stat. Som redan har nämnts får medlemsstaterna utvidga tillämpningen av borgenärsskyddsförfarandet till att avse även fordringar som uppkommer efter tidpunkten för kungörelsen fram till flyttningen. De ovan föreslagna borgenärsskyddsreglerna innebär att denna möjlighet i viss mån utnyttjas. Fordringar som har uppkommit efter tidpunkten för kungörelsen men innan anmälningstiden har löpt ut kommer nämligen att omfattas av för- farandet. Någon ytterligare utvidgning av tillämpningsområdet framstår enligt vår mening inte som motiverad (jfr prop. 2003/04:112 s. 60). Det bör noteras att SCE-förordningen liksom SE-förordningen Prop. 2005/06:150 föreskriver att de regler och förfaranden som tillämpas vid flyttning av ett europakooperativs säte inte skall påverka tillämpningen av medlems- staternas nationella lagstiftning om erläggande eller säkring av betalning- ar till offentliga organ. Det kommer alltså att vara möjligt för medlems- staten att från europakooperativet kräva in skatter och andra avgifter som har uppkommit först än vad som har angetts i det föregående. I den delen krävs det inte några ytterligare regler. Skyddet för borgenärerna i finansiella europakooperativ behandlas i avsnitt 5.6. 5.6Skyddet för borgenärer i samband med flyttning av ett finansiellt europakooperativs säte Regeringens förslag: Europakooperativ som har tillstånd att driva bank-, finansierings- eller försäkringsrörelse skall ansöka om tillstånd att verkställa beslutet om flyttning av sätet. Ansökan skall prövas av . Någon kallelse på europakooperativets borgenä- rer skall inte ske. I stället skall pröva dels om europakooperativets borgenärer tillförsäkras en betryggande säkerhet, om ett sådant skydd behövs med hänsyn till europakooperativets eko- nomiska förhållanden, dels om europakooperativets ekonomiska för- hållanden i övrigt är sådana att flyttningen kan anses förenlig med in- sättares/försäkringstagares och andra fordringsägares intressen. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se promemorian s. 146). Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft några invänd- ningar mot promemorians förslag. Skälen för regeringens förslag: I avsnitt 5.5 har vi behandlat vilka regler som bör uppställas till skydd för borgenärerna i samband med att ett vanligt europakooperativ flyttar sitt säte. I det följande behandlas frågan om borgenärsskyddet med avseende på europakooperativ som be- driver viss finansiell verksamhet. De finansiella företagens verksamhet skiljer sig i flera avseenden från andra företags. Vissa av de finansiella verksamheterna präglas av att företagen har ett stort antal borgenärer och andra rättighetsinnehavare och att verksamheten kringgärdas av regler som avser att skydda dessa. Som exempel kan nämnas bankerna, vars tillgångar till stor del består av krediter och liknande och vars förpliktelser till stor del består av insätt- ningar och utfärdade obligationslån. En banks tillgångar och skulder är som regel inte helt löptidsmatchade. Om insättare och övriga borgenärer väljer att avsluta sina förbindelser med banken , kan banken därför få likviditetsproblem. Insättare i en medlemsbank kan som regel ta ut sina pengar med kort varsel. I villkoren för svenska företags obligations- lån ingår normalt en möjlighet till förtidsinlösen av lånet vid fusion. Det kan inte uteslutas att det på motsvarande sätt kommer att finnas möjlighet att säga upp sådana lån till förtidsinlösen i samband med flyttning av ett europakooperativs säte. Det finns emellertid också borgenärer som har avtal med längre löptider med banken, avtal som kommer att fortsätta att löpa efter det att kooperativet har flyttat sitt säte. För försäkringstagare innebär försäkringsavtalet att försäkringstagaren betalar i förskott för att försäkringsgivaren skall överta en risk . är det fråga om komplicerade paketförsäkringar. En ersättning från försäkringen aktualiseras först vid ett försäkringsfall efter det att avtalet ingåtts. När det gäller livförsäkringar, t.ex. tjänstepensions- försäkring som understödsföreningar får meddela, är det ofta fråga om avtal över med ett stort moment av sparande och ersättningar som skall falla ut först . För livförsäkringar är det normalt svårt för försäkringstagaren att byta försäkringsgivare . Försäkringstagaren kan alltså vara beroen- de av försäkringsföretagets förmåga att förvalta sparandet och betala ut försäkringsbeloppen. De skyddsregler som föreslås i föregående avsnitt för flyttning av ett europakooperativs säte har fusionsbestämmelserna i aktiebolagslagen som förebild. För vissa finansiella kooperativ, t.ex. börser, auktoriserade marknadsplatser och clearingorganisationer som driver verksamheten i ekonomisk förening, gäller de associationsrättsliga bestämmelserna om fusion i lagen om ekonomiska föreningar, dvs. utan någon särregle- ring på grund av att verksamheten är finansiell. För sådana kooperativ bör de borgenärsskyddsbestämmelser för europakooperativ som vi har föreslagit i det föregående, och som har sin grund i aktiebolagslagen, tillämpas också när kooperativet flyttar sitt säte till ett annat land (se avsnitt 5.5). Såsom konstaterades i lagstiftningsärendet om europabolag gäller emellertid särskilda bestämmelser om fusion för bankaktiebolag och för- säkringsaktiebolag. Dessa bestämmelser skiljer sig från motsvarande be- stämmelser i aktiebolagslagen genom att en ansökan om tillstånd att verkställa en fusionsplan inte prövas av eller av domstol. Sådana ansökningar prövas i stället av eller, i fråga om ärenden som är av principiell betydelse eller av särskild vikt, av regeringen. Någon kallelse på bolagets borgenärer sker inte heller. I stället prövar eller, i förekommande fall, regeringen dels huruvida bolagens borgenärer tillförsäkras en betryggande säkerhet, om ett sådant skydd behövs med hänsyn till de fusionerande bolagens ekonomiska förhållanden och de inte redan har en sådan säkerhet, dels huruvida de fusionerade bolagens ekonomiska förhållanden i övrigt är sådana att fusionen kan anses förenlig med insättares/försäkringstagares och andra fordringsägares intressen. Vid tillståndsprövningen skall be- hörig myndighet alltså beakta följdverkningarna av fusionen för borge- närerna, främst insättarna i ett bankaktiebolag och försäkringstagarna i ett försäkringsaktiebolag. Tillstånd att verkställa fusionsplanen kan ges utan att varje enskild insättare eller annan borgenär har lämnat sitt med- givande till fusionen. (eller regeringen) fungerar sålunda som något av ställföreträdare för insättarna och övriga borge- närer och bevakar att deras intressen inte äventyras genom fusionen (se prop. 1994/95:70 s. 133 f. och 1997/98:166 s. 160). Regeringen gjorde i lagstiftningsärendet rörande europabolag bedöm- ningen (prop. 2003/04:112 s. 63 f.) att dessa särskilda bestämmelser borde tas som förebild för de regler som skall gälla när ett europabolag som driver bankrörelse eller försäkringsrörelse flyttar sitt säte från Prop. 2005/06:150 . Regeringen konstaterade visserligen att det till skillnad från vad som gäller vid nationella fusioner inte uppkommer några frågor om beviljande av tillstånd eller ändring av bolagsordningen, när ett europa- bolag avser att flytta sitt säte från . Dessutom kommer europa- bolaget inte att fortsätta att driva sin verksamhet med stöd av svenska regler. För banker och försäkringsbolag, med deras stora antal insättare respektive försäkringstagare, ansåg regeringen emellertid att ett liknande förfarande, som det som föreslogs för europabolag i allmänhet, inte är praktiskt genomförbart. Regeringen konstaterade också att SE-förord- ningen i fråga om bildande av europabolag genom fusion förutsätter att prövningen av ett enskilt bolags deltagande i fusionen sker enligt mot- svarande nationella regler som en liknande inhemsk fusion mellan publi- ka aktiebolag. Regeringen ansåg att det har ett egenvärde att samma prövning görs vid bildande av ett europabolag genom fusion som när ett befintligt europabolag byter säte. För medlemsbanker och kreditmarknadsföreningar gäller också fusionsbestämmelser som skiljer sig från motsvarande bestämmelser i både aktiebolagslagen och föreningslagen. Därtill skiljer sig bestämmel- serna i vissa avseenden även från de särbestämmelser som gäller för bl.a. bankaktiebolag (se 10 kap. 37 §§ lagen om medlemsbanker och 12 kap. 1416 §§ lagen om bank- och finansieringsrörelse). Även dessa särskilda bestämmelser bygger dock på tanken att tjänar som ställföreträdare för borgenärerna. Man kan emellertid ställa sig frågan vilka av dessa särbestämmelser som bör utgöra förebild för skyddet av borgenärer när ett europakooperativ som driver bank- eller finansierings- rörelse flyttar sitt säte från . SCE-förordningen, liksom SE- förordningen, föreskriver för det fallet att ett europakooperativ bildas genom fusion att den nationella lagstiftningen om fusion mellan publika aktiebolag skall tillämpas i fråga om skyddet av de fusionerande koope- rativens borgenärer. Mot bakgrund härav är det naturliga valet att de för publika bankaktiebolag tillämpliga fusionsbestämmelserna, vilka i huvudsak också gäller för kreditmarknadsbolag, bör utgöra förebild för de regler som skall gälla när ett europakooperativ som driver bank- eller finansieringsrörelse flyttar sitt säte från . När det gäller understödsföreningar saknas det bestämmelser om fusion.