prop · GT03101 · 2006-04-20 00:00:00 — För statliga myndigheter utgör även avgränsningen mot avgifter ett problem. Såväl beträffande sponsring som vid uttag av avgifter tillhandahåller myndigheten varor och/eller tjänster mot någon form av kompensation. Det är av dessa skäl inte lämpligt att i förordning använda begreppet sponsring. Regeringen avser däremot att , genom en ändring av kapitalförsörjningsförordningen (1996:1188), reglera myndigheternas möjligheter att finansiera sin verksamhet med andra icke statliga medel än donationer och bidrag enligt donationsförordningen (1998:140) och avgifter enligt avgiftsförordningen (1992:191). Genom kapitalförsörjningsförordningen och dess föreskrifter kommer det att framgå att endast om intäkten är tillfällig eller av mindre omfattning, inte rubbar förtroendet för myndighetens opartiskhet i myndighetsut- övningen eller annars skadar myndighetens anseende, och om myndigheten har beslutat riktlinjer för finansieringsformen får myndig- heterna ta emot denna typ av finansiering. särskilda skäl finns kan regeringen besluta om undantag från att intäkten endast får vara tillfällig eller av mindre omfattning, under förutsättning att myndighetens fasta kostnader inte ökar. Det har saknats heltäckande och tydliga riktlinjer och regler för hur sponsring och vissa andra medel skall hanteras och redovisas. Genom ovanstående hantering täcker regeringen in alla icke statliga medel som inte regleras på annat sätt såsom sponsring, ersättningar för rättegångskostnader, skade- stånd, övriga kostnadsersättningar m.m. kommer att ge ut föreskrifter och lämna annat stöd för att under- lätta tillämpningen av ändringen i kapital- försörjningsförordningen. Donationer och bidrag enligt donations- förordningen, exempelvis forskningsbidrag till universitet och högskolor, berörs inte av den tilltänkta regleringen. Inte heller omfattas avgifter enligt avgiftsförordningen. Mot bakgrund av tillkännagivande anför regeringen sammanfattningsvis följande. 1.Regeringen anser att avgörandet om huruvida en viss myndighet kan ta emot sponsring bör ligga på myndigheten själv. Det bör inte vara regeringens uppgift att i varje enskilt fall besluta att en viss myndighet eller verksamhet skall få ta emot denna typ av medel. 2.Regeringen har sett till att setts över genom regeringsuppdraget till NOU. isin rapport bl.a. bedömningen att den upphandlande enheten i varje enskilt fall måste bedöma vilken typ av avtal som faktiskt är för handen för att kunna avgöra om avtalet skall upphandlas enligt . 3.Regeringen anser inte att det är lämpligt att iförordning definiera begreppet sponsring. Regeringen avser däremot att , genom en ändring av kapitalförsörjningsförordningen, reglera myndigheternas möjligheter att finansiera sin verksamhet med andra icke statliga medel än donationer och bidrag enligt donations- förordningen och avgifter enligt avgiftsför- ordningen. Bilaga 1: Ordlista 2005/06:101 BILAGA 1 Bilaga 1: Ordlista Tillgång som är avsedd för stadigvarande bruk eller innehav. Det är avsikten med innehavet, och inte tillgångens natur, som är avgörande för om tillgången skall klassificeras som an- läggningstillgång eller omsättningstillgång. Med stadigvarande avses, vad gäller maskiner, inventarier m.m., att tillgångens ekonomiska livslängd uppgår till lägst . Anläggnings- tillgångar delas upp i immateriella, materiella och finansiella anläggningstillgångar. Utgiften för en tillgångs förvärv eller tillverk- ning. Anskaffningsvärdet skall inkludera samtliga kostnader för att få tillgången på plats och i skick för att utnyttjas i enlighet med syftet med anskaffningen. Utgiftspost på statsbudgeten som fattar beslut om. anslagsbeslut in- nebär att regeringen bemyndigas att och under vissa villkor använda anvisade medel till de av angivna ändamålen. Anslaget anvisas av till regeringen. Därefter tilldelar regeringen anslagsmedel till myndigheter. Anslag kan av regeringen un- derindelas i anslagsposter och delposter. Ej utnyttjade anslagsmedel på reservations- och ramanslag vid budgetårets slut utgör utgående anslagsbehållning, sedan hänsyn tagits till eventuell begränsning i möjligheten att an- slagsspara. Totalt tilldelade medel beräknas som summan av anvisade medel enligt statsbudgeten för ett aktuellt budgetår och kvarstående medel , s.k. ingående an- slagsbehållningar. De tilldelade medlen kan förändras under budgetåret, dels genom på tilläggsbudget anvisade eller minskade medel, dels genom indragningar enligt regeringsbeslut. Den utgående anslagsbehållningen påverkas även av regeringsbeslut om medgivna överskridanden. I budgetpropositionen och vårpropositionen görs för en prognos över nettot av förbrukning av anslagssparande, utnyttjande av anslagskrediter samt anslagssparande. Detta redovisas under posten Minskning av anslagsbehållningar. Anslagskredit förekommer i samband med ramanslag. Se vidare ramanslag. Outnyttjade medel på ramanslag, som inom vissa gränser får överföras till kommande bud- getår. Se vidare ramanslag. Det kan förekomma tre typer av anslag i stats- budgeten. Se vidare anslag, ramanslag, reserva- tionsanslag respektive obetecknat anslag. statsbudget fanns ett 30-tal obetecknade anslag, men däremot inga reservationsanslag. Den stora majoriteten anslag är ramanslag. Förpliktelser som inte redovisas som skuld eller avsättning på grund av att det inte är troligt att de kommer att regleras, eller på grund av att de- ras storlek inte kan beräknas med tillräcklig till- förlitlighet. Det kan också vara möjliga förplik- telser, dvs. det är osäkert om det förekommer en förpliktelse eller ej. Ansvarsförbindelser redovisas inom linjen i (i anslutning till) balansräkningen, dvs. de tas inte med i balansräkningens beloppskolumner och räknas inte in i balanssumman. Garantiåtaganden utgör de största ansvarsförbindelserna i staten. 2005/06:101 BILAGA 1 Ersättning som betalas för en direkt motpre- station. En post i statliga myndigheters balansräkning som omfattar de ekonomiska relationer som myndigheterna har med statsverket. Posten utgör ett saldo mellan hur mycket myndighe- terna har redovisat mot anslag och inkomsttitlar respektive statsverkets checkräkning. Myndigheternas redovisning mot anslag och inkomsttitlar, dvs. de utgifter myndigheterna har redovisat mot anslag respektive de inkomster de har redovisat mot inkomsttitel. Avräkning mot statsverkets checkräkning Myndigheternas betalningar från/till statsverkets checkräkning, dvs. hur mycket medel myndig- heterna har tagit i anspråk respektive tillfört statsverkets checkräkning. Post på balansräkningens skuldsida för för- pliktelser som är osäkra till belopp och/eller tidpunkt då de skall infrias. Detta till skillnad från poster som redovisas som skulder, som i princip är säkra med avseende på såväl belopp som tidpunkt för infriande. Summan på vardera sidan av en balansräkning. Tillgångs- och skuldsidans summor är lika stora. Dokument i årsredovisningen som visar den redovisande enhetens ekonomiska ställning på bokslutsdagen, uttryckt i tillgångar, skulder och kapital. Tillgång som innehas för civilt eller militärt beredskapsändamål. Tillgångar för civilt bered- skapsändamål kan utgöras av t.ex. läkemedel och räddningsutrustning. Ersättning som lämnas eller mottas utan direkt motprestation. I statlig redovisning samman- faller begreppet vanligen med transfereringar. Princip som innebär att inkomster och utgifter hänförs (periodiseras) till den räkenskapsperiod dit de hör. Avgörande är när prestationen utförs eller när resursförbrukning sker, inte när den faktureras eller regleras likvidmässigt. Det värde som en tillgång eller skuld är upptagen till i balansräkningen. Det kan avvika från t.ex. marknadsvärdet eller anskaffningsvärdet. Bokfört värde benämns i vissa sammanhang som redovisat värde. Budgeteringsmetod som innebär att inkomster och utgifter budgeteras och redovisas var för sig på statsbudgetens inkomst- och utgiftssida även om samma ändamål avses. Motsatsen är nettobudgetering vilket innebär att endast skillnaden mellan inkomster och utgifter tas upp på inkomst- eller utgiftssidan. Motivet till att inkomster och utgifter budgeteras och redovisas brutto, är att det skall ge ökad transparens, dvs. en tydligare bild av statens ekonomi och underlätta förståelsen av statsbudgeten. Bruttonationalinkomst (BNI) Bruttonationalprodukten justerad för faktor- inkomster, t.ex. löner till och från utlandet. Bruttonationalprodukten (BNP) Värdet av alla varor och tjänster som produceras i ett land . Redovisningsmetod som innebär att inkomster och utgifter, intäkter och kostnader eller till- gångar och skulder redovisas var för sig, dvs. ej kvittas mot varandra. Motsatsen är nettoredo- visning vilket innebär att endast skillnaden mellan respektive begreppspar redovisas, dvs. de kvittas mot varandra. När det gäller principerna för statsbudgeten i detta avseende används begreppet bruttobudgetering. Skillnaden mellan statens utgiftstak och de takbegränsade utgifterna i statsbudgeten och ålderspensionsssystemet. Denna marginal utgör en buffert för högre utgifter än beräknat. som utgiftstaket omfattar, kan såväl den samhällsekonomiska utvecklingen som konsekvenserna av redan fattade beslut bli annorlunda än vad som förväntats. Det kan t.ex. bero på högre arbetslöshet, lägre BNP-tillväxt eller högre utgifter till följd av beteendeförändringar. Utgiftstaket är nominellt och skall inte ändras till följd av förändrade tillväxtförutsättningar. Budgetsaldot är lika med statsbudgetens in- komster minus statsbudgetens utgifter inklusive nettoutlåning och en kassamässig korrigeringspost. Budgetsaldot är, , per definition lika med statens lå- nebehov med omvänt tecken. Se även statens lånebehov. 2005/06:101 BILAGA 1 Ett negativt saldo i statsbudgeten, dvs. utgifterna är större än inkomsterna. Ett budgetunderskott är per definition lika med statens lånebehov. Det värde som aktier och andra värdepapper värderas till på t.ex. Stockholmsbörsen. En metod för att reducera kreditrisker (). innebär att mot- parterna överför säkerheter i form av kontanter eller värdepapper när marknadsvärdet på en swap (se vidare skuldbytesavtal) ändras. När valutaupplåning skapas via swappar uppstår kreditrisker, då den fasta räntan som Riks- gäldskontoret (RGK) mottar i ränteswappen betalas av ett privat företag. Om räntorna faller stiger marknadsvärdet på swappen, vilket leder till en fordran på motparten. För att reducera kreditrisker använder RGK . Lån som tas på dagslånemarknaden, från den ena dagen till den andra, för att täcka en tillfällig brist på pengar, dvs. Ett samlingsnamn för ett flertal olika finansiella instrument som bl.a. används av Riks- gäldskontoret för att hantera kurs- och ränte- risker avseende statsskulden. Vanliga derivat- instrument är optioner, terminer och skuld- bytesavtal (eng. swaps). Den del av revision som in- nefattar granskning av statliga åtaganden, myndigheter och verksamheter från effektivi- tetssynpunkt. Granskningen skall främja ett 2005/06:101 BILAGA 1 effektivt verkställande av politiska beslut och effektivt användande av skattemedel. Skillnaden mellan det bokförda värdet av till- gångarna och skulderna i en balansräkning, dvs. nettoförmögenheten eller kapitalbehållningen. Det egna kapitalet i ett företag består av det kapital som ägarna satsat med tillägg för vinster och avdrag för förluster som stannat i företaget. Alla förändringar i storleken och sammansätt- ningen av statens/myndighetens tillgångar, skulder eller kapital. Dessa förändringar beror på statens/myndighetens ekonomiska relationer med omvärlden, såsom in- och utbetalningar samt uppkomna fordringar och skulder. Ekonomisk händelse kan jämföras med be- greppet affärshändelse som används i närings- livet. Ett moment i upprättandet av en konsoliderad redovisning/koncernredovisning. I statens års- redovisning innebär eliminering att fordringar och skulder samt transaktioner mellan myn- digheter och affärsverk liksom därmed sam- manhängande orealiserade vinster tas bort, för att ge en rättvisande bild av statens resultat och ekonomiska ställning. Grupp av anläggningstillgångar som utgörs av t.ex. aktier, andra andelar och obligationer där syftet med innehavet är varaktigt. Skillnaden mellan reala inkomster och reala utgifter för respektive sektor i nationalräken- skapssystemet. Den offentliga sektorns finan- siella sparande, dvs. sparandet för staten, kommunerna och ålderspensionssystemet, är ett viktigt mått i den ekonomiska politiken. Dokument i årsredovisningen som visar tillförda och använda medel i verksamheten. I statens årsredovisning visas hur statens likvida ställning på total nivå, dvs. den s.k. netto- upplåningen, har förändrats , fördelat på avsnitten statens verksamhet, investeringar, utlåning och finansiella aktiviteter. Post på balansräkningens tillgångssida. Ford- ringar delas upp på kortfristiga och långfristiga. Kortfristiga fordringar är fordringar som förfaller . Långfristiga fordringar utgörs av fordringar som förfaller . Terminskontrakt med daglig resultatavräkning av vinster och förluster. Termin är ett finansiellt instrument baserat på avtal mellan två parter om köp och försäljning av en tillgång. Se vidare derivatinstrument. Fakturering eller inbetalning, som bokförts , men som avser varor eller tjänster som ännu inte levererats till kunden. Beloppet bokförs som skuld i bokslutet för att intäkts- bokföras kommande år när prestation utförs. Utgifter som blivit fakturerade och bokförts men som avser kommande år. Ex- empel är hyror som ofta betalas kvartalsvis i förväg. Sådana utgifter tas upp som fordrings- poster i bokslutet för att kostnadsbokföras först när prestation utförs. Begrepp som inom staten kan beskrivas på följande sätt: Lagar, förordningar, övriga re- geringsbeslut samt av ESV utfärdade föreskrifter och allmänna råd ger uttryck för god redovisningssed i staten. En förutsättning för att ovanstående beslut och regler kan anses uttrycka god redovisningssed är att dessa är generella och långsiktiga för myndigheterna. Redovis- ningsreglerna är på vissa punkter allmänt hållna och myndigheterna måste göra en utfyllande tolkning. En sådan utfyllande tolkning bör lämpligen ha en förankring i faktisk förekommande redovisning och alltså ge uttryck för en redovisningssed hos myndigheterna. Denna redovisningssed bör vara förenlig med syftet med redovisningsreglerna och grundläggande redovisningsprinciper. Bokfö- ringsskyldigheten inom staten skall fullgöras på ett sätt som överensstämmer med god re- dovisningssed. Anläggningstillgång som saknar fysisk substans. Det är huvudsakligen utgifter för utveckling samt licenser för dataprogram och liknande rättigheter som tas upp (aktiveras) som immateriella anläggningstillgångar i ba- lansräkningen. En förutsättning för att aktivera dessa utgifter är att de beräknas bli av väsentligt värde för verksamheten . Ekonomisk händelse som avser själva betal- ningstransaktionen, dvs. när ersättning erhålls. Den kan avvika från tidpunkten för intäkt eller inkomst. Åtgärd enligt 8 § lagen (1996:1059) om stats- budgeten, enligt vilken regeringen får besluta att medel på ett anvisat anslag inte skall användas, om detta är motiverat av särskilda omständighe- ter i en verksamhet eller av statsfinansiella eller andra skäl. I lagen och i anslagsförordningen 2005/06:101 BILAGA 1 (1996:1189) finns ytterligare regler om indragningar. En ekonomisk händelse genom vilken ett värde av finansiell natur tillförs myndigheten. Till skillnad från intäkt kan inkomst avse flera redovisningsperioder och behöver inte öka myndighetens/statens nettoförmögenhet. Be- greppet har betydelse främst i samband med redovisning på statsbudgeten. Post på statsbudgetens inkomstsida där myn- digheten redovisar inkomster som den inte själv får disponera. Normalt rör det sig om sådana statsinkomster som inte är specialdestinerade för en viss verksamhet utan kan finansiera vilka utgifter som helst. (I statlig redovisning) att mot inkomsttitel och/eller till statens checkräkning redovisa re- spektive betala medel som inte får behållas av myndigheten. Vanligen innebär det inbetalning av skatter, överskott från verksamheten, of- fentligrättsliga avgifter eller andra medel. Transaktioner och andra poster (fordringar, skulder m.m.) inom t.ex. en koncern. I årsredo- visningen för staten avses transaktioner och andra poster mellan de myndigheter m.fl. som ingår i den beslutade avgränsningen av staten. Det bruttoinflöde av ekonomiska fördelar eller servicepotential som uppstår i den ordinarie verksamheten och som ökar myndighetens/statens nettoförmögenhet. I relation till begreppet inkomst kan intäkt ses som inkomsten hänförd till den tidsperiod under 2005/06:101 BILAGA 1 vilken den har upparbetats eller blivit intjänad, dvs. Att i balansräkningen värdera och redovisa till- gångar och skulder som inte tagits upp. Termen används även i bemärkelsen att invär- dera äldre garantier i den nya garantimodellen. En av flera metoder för att konsolidera dotter- och intresseföretag. Inom staten konsolideras såväl dotter- som intresseföretag enligt kapital- andelsmetoden. Metoden innebär att andelarnas redovisade värde ökas respektive minskas i samma grad som det egna kapitalet i dotter- re- spektive intresseföretaget ändras. Ök- ningen/minskningen redovisas som en in- täkt/kostnad i resultaträkningen under raden resultat från andelar i dotter- och intresseföretag hos innehavaren av andelarna. Avräkningsprincip som innebär att redovis- ning/avräkning mot statsbudgetens anslag och inkomsttitlar görs vid betalningstillfället. Skillnaden mellan å ena sidan saldot mellan an- slag och inkomsttitlar på statsbudgeten och å andra sidan saldot mellan ut- och inbetalningar på statsverkets checkräkning. Anslag avräknas utgiftsmässigt, utom vad gäller transfereringsanslag. Detta kan leda till kassamässiga korrigeringar mellan månader och år, om tidpunkten för avräkning av anslag inte sammanfaller med betalningstidpunkten. För an- slag kopplade till ett räntekonto, vilket gäller de flesta förvaltningsanslag, uppstår korrigeringen som skillnaden mellan anslagsbelastningen och utbetalning av medel från SCR till myndigheter- nas räntekonton, som ligger under Riksgälds- kontorets checkräkning (RCR). Utbetalningar för verksamheten görs sedan från räntekontot, vilket redovisas helt kassamässigt mot statsbud- geten (nettoutlåning) och inte ger upphov till någon kassamässig korriger- ing. Vidare förekommer transaktioner över stats- verkets checkräkning som inte har sin motsva- righet på anslag eller inkomsttitlar och vice versa, vilket leder till kassamässiga korrigeringsposter. Utfallet av den kassamässiga korrigeringen räk- nas fram residualt (som en restpost), men vissa delposter kan urskiljas och även prognostiseras. De samlade skulderna i staten, landstingen, kom- munerna samt AP-fonderna, minskade med de fordringar de olika delarna i den offentliga sek- torn har på varandra. Att upprätta en koncernredovisning. Koncern- balansräkning, koncernresultaträkning och noter skall upprättas som en helhet och ge en rättvisande bild av ställningen och resultatet hos de företag (i årsredovisningen för staten: myndigheter) som omfattas av koncernredovis- ningen, betraktade som en enhet. Konsolide- ringen innebär att lägga samman de ingående enheterna och eliminera mellanhavanden mellan enheterna. De krav som en medlemsstat i EU måste uppfylla för att bli medlem i tredje etappen av den ekono- miska och monetära union (EMU), dvs. EU:s valutaunion, som startade 1/1 1999. Minskning av ekonomiska fördelar eller service- potential i form av förbrukning av tillgångar eller skuldsättning som påverkar myndighetens/statens nettoförmögenhet. I rela- tion till begreppet utgift är kostnaden värdet av de resurser som förbrukas, eller utgiften hänförd till , dvs. Den period under vilken en skuldförbindelse gäller. Rättighet att överskrida ett tilldelat anslag. Med- givet överskridande förekommer i samband med ramanslag. Se vidare ramanslag. Skillnaden mellan statens tillgångar och skulder. Om statens skulder är större än tillgångarna in- nebär det att nettoförmögenheten är negativ. I näringslivet motsvaras nettoförmögenheten av eget kapital. Kostnad för förvaltning av statsskulden, enligt definition. I nettokostnad för statskulden ingår finansiella kostnader och intäkter i in- och utlånings- verksamhet. Nettot av räntebärande avsättningar och skulder minus finansiella (räntebärande) tillgångar inklu- sive likvida medel. Anslagstyp som innebär att beloppet inte får överskridas och att outnyttjade medel inte får användas under kommande budgetår. Anslags- typen används främst då det redan när anslaget beviljas står klart hur stort belopp som kommer att betalas ut, t.ex. för specificerade bidrag. Ett företags totala försäljning under en viss pe- riod (exklusive moms). I staten avses vanligen de totala intäkterna från skatter (på myndighetsni- 2005/06:101 BILAGA 1 vån anslag), försäljning, bidrag och andra intäk- ter. Tillgång (i balansräkningen) som inte är anlägg- ningstillgång, dvs. som inte är avsedd för stadig- varande bruk eller innehav. Infrastruktur för tele- och datakommunikation. Skuld- eller fordringspost som är nödvändig för att åstadkomma en riktig periodisering av ut- gifter eller inkomster vid avslutningen av en re- dovisningsperiod. I årsredovisningen för staten består periodavgränsningsposterna av upplupna och förutbetalda kostnader respektive intäkter samt oförbrukade bidrag. Dessa poster gör det möjligt att bestämma räkenskapsårets intäkter och kostnader. Fördelning av utgifter och inkomster till den pe- riod då resursen förbrukats (kostnad) eller då prestationen utförts (intäkt). En indelningsgrund för statens verksamhet i den statliga budgetprocessen. Statens verksamhet delas f.n. in i 48 politikområden. Indelningen i politikområden är verksamhetsorienterad. Till skillnad från utgiftsområdesindelningen ingår även icke anslagsfinansierad verksamhet i poli- tikområdena. Typ av obligation utgiven av staten (Riksgälds- kontoret). Den utgör en kombination av en ob- ligation och en lottsedel och ränta betalas ut i form av vinster. 2005/06:101 BILAGA 1 Statsbudgetens saldo exklusive statsskuldräntor. Anslagstyp som innebär att kvarvarande medel får överföras till påföljande år som anslagsspa- rande och att anslaget får överskridas, genom ut- nyttjande av anslagskredit. Storleken på tillåtet anslagssparande och anslagskredit är begränsad genom generella regler och särskilda beslut. Begreppsapparat för att beskriva och analysera exempelvis den statliga resursförbrukningen. Redovisning i realekonomiska termer innebär att resursförbrukningen delas in i t.ex. transfere- ringar, investeringar och konsumtion. Den real- ekonomiska informationen är en del av informa- tionen i de statliga inrapporteringskoderna (S- koderna) och ligger till grund för t.ex. upprät- tandet av nationalräkenskaperna. En inflationsskyddad obligation som ges ut av staten (). Värdeutvecklingen är knuten till konsumentprisindex. Avser risken för högre upplåningskostnader när lån förfaller och skall förnyas vid ett ofördelak- tigt ränteläge. Rätt för den som erlagt ett belopp att kräva detta av annan, som ytterst skall stå för betalningen. Exempel: borgensmans rätt att av huvudgäldenä- ren utfå vad han betalat. Anslagstyp som innebär att beloppet inte får överskridas, men där outnyttjade medel, utgå- ende reservation, får föras över till nästa bud- getår, s.k. ingående reservation. Reservationen får användas av myndigheten högst efter det att anslaget senast var uppfört på statsbud- geten. Regeringen har dispositionsrätt . Om myndigheten behöver använda reser- vationen under ett tredje år måste regeringens medgivande inhämtas. F.n. finns inga reserva- tionsanslag på statsbudgeten. Resultat före och efter skatt Ett företags resultat innan avdrag gjorts för skatt respektive efter det att skatt på eventuell vinst dragits av.