prop · GT03105 · 2006-03-17 00:00:00 — Staten har bidragit till standardiseringsverksamheten och genom Standardiserings- råd (SSR) har den svenska standardiseringens huvudmän, staten och , ett inflytande i övergripande frågor. SSR har antagit en strategi för främjande av svenskt inflytande i internationell standardisering. Till SSR har knutits SSR Konsumentråd som har i uppgift att stärka konsumenternas deltagande i standardiserings- verksamheten och att höja medvetenheten om konsumentfrågornas betydelse i det tekniska standardiseringsarbetet. Statens finansiering av konsumentdeltagande i standardiseringen måste fortgå för att värna om ett balanserat styrkeförhållande mellan parterna i standardiseringen. I det startade avseende socialt ansvarstagande ställer ISO krav på ett balanserat deltagande av olika intressegrupper i processen. Detta är ett nytt tillvägagångssätt som bör följas och utvärderas för att ta ställning till om det kan användas i andra sammanhang för att värna om ett brett deltagande inom standardiseringen. deltar aktivt i standardiseringen. är ofta den enda medlemsstat som har en myndighet som deltar i de aktuella arbetsgrupperna inom (Comité Européen de Normalisation). Även andra svenska myndigheter har tillsynsansvar och deltar aktivt i standardiseringsarbetet inom sina respektive ansvarsområden. Regeringen instämmer med de remissynpunkter som framhåller organisationernas roll i standardiseringen. deltar i standardiseringsarbetet och får statligt stöd för detta. Det statliga bidraget till organisationen har höjts till . På EU-nivå finns olika vägar för att verka för konsumentintressena i standardiseringen. ANEC (Association de Normalisation Européenne pour les Consommateurs) är en organisation för samordning av konsumentinflytande i standardiseringen på EU-nivå. Organisationen har en aktiv pådrivande roll och ett gott anseende. Den finansieras till stora delar av Europeiska kommissionen då andra finansieringsvägar saknas. ska fortsatt verka för att ANEC får en stor andel EU-finansiering för sin verksamhet. Detta aktualiseras bl.a. i de pågående förhandlingarna om ett nytt konsumentprogram inom EU. Med ett statistiskt faktaunderlag rörande skadetrender och skadedata är det möjligt att göra nödvändiga prioriteringar och driva ett effektivt produktsäkerhetsarbete. I skadedatasystemet EHLASS (European Home and ) registreras detaljerade uppgifter om olycksfall som kommer in till akutmottagningar och jourcentraler. De sjukhus som deltar i dessa regioner för uppgifterna vidare till som ansvarar för databasen. Genom EHLASS får man uppgifter om bl.a. vilken aktivitet som har bedrivits vid olyckstillfället, typen av olycksfall, den produkt som har varit inblandad i händelsen och den skadades ålder, kön och typ av skada. Betydelsen av skadedata kopplat till en effektiv marknadskontroll är något som även har lyft fram i sitt betänkande Tillsyn för säkra varor och öppna marknader (SOU 2004:57). har inlett arbetet med att vidga upptagningsområdet för EHLASS och därmed göra statistiken mer representativ för samhällsstruktur samt för att täcka in vissa typer av olycksfall och åldersgrupper som kan vara underrepresenterade i statistiken . ingår även sjukhus i i EHLASS-samarbetet. av landets befolkning. andra sjukhus- Prop. områden pågår för att nå målet om att systemet ska omfatta av Mot bakgrund av regeringens tjänstesäkerhet finns det behov av att utveckla EHLASS för att förbättra skadeinformationen på tjänstesäkerhetsområdet. Regeringen ser också andra användningsområden för den här skadedatan, t.ex. om den kan ligga till grund för att undersöka om och hur socioekonomiska faktorer påverkar skadebilden, olycksfrekvensen och användningen av olika typer av farliga produkter. Ett gott statistiskt underlag är inte minst viktigt för arbetet med barns säkerhet. tar, i samarbete med och andra berörda myndigheter, fram publikationen Olyckor i siffror som ger information om skademönster i olika åldersgrupper. På uppdrag av regeringen tog Barndelegationen fram Barnskadeatlasen med information om skadefrekvenser och trender på nationell samt läns- och kommunnivå. har i uppdrag att uppdatera Barnskadeatlasen. har med hjälp av EHLASS-data tagit fram serien Korta skadedata som ger konsumenterna information om bl.a. olyckor på lekplatser och skolgårdar. Några medlemsstater har avbrutit tidigare registreringsverksamhet sedan EU-medfinansieringen upphörde. Regeringen är av den uppfattningen att det finns ett behov av ett brett statistiksamarbete inom unionen som möjliggör att skademönster kan avläsas och eventuella olikheter mellan länder upptäckas. kommer därför att vara pådrivande för att skaderegistreringen återupptas på bred front inom gemenskapen och att Europeiska kommissionen analyserar och sammanställer den data som finns att tillgå. Kommissionen har inlett ett arbete med att undersöka vilka informationskällor som finns inom unionen om skador och hur kunskapen om tjänstesäkerhet har förbättrats. Ett meddelande från kommissionen kommer att presenteras . Det finns en växande efterfrågan bland konsumenter, inte minst bland barn och unga, av upplevelserelaterade aktiviteter som är avsedda att vara utmanande eller omtumlande och som därmed ofta innebär större risker. Tjänstedelen av olika aktiviteter innebär vanligtvis att näringsidkaren tillhandahåller fast utrustning, hyr ut lös utrustning eller guidar eller utbildar konsumenten. har på regeringens uppdrag redovisat två rapporter om tjänstesäkerhet. I den rapport som presenterades (PM 2003:12) konstaterade verket att det finns skillnader när det gäller de krav som stat och kommun ställer på de företag som tillhandahåller olika typer av konsumenttjänster. Många organisationer bedriver ett medvetet och målinriktat arbete, men det finns behov av att fler aktörer samverkar i utvecklingen av säkerhetsarbetet. Turism, fritid och sport är centrala områden där säkerhetsnivån är mycket ojämn och som därför bör prioriteras i arbetet med tjänstesäkerhet. I rapporten (PM 2004:14) har presenterat ett förslag till utveckling av en strategi för tjänstesäkerhet. Utgångspunkten är ett lokalt förebyggande arbete med centralt stöd. Genom att utnyttja de centrala myndigheterna för centrala kontakter och kommunerna för de lokala kontakterna ges enligt förslaget ett optimalt utnyttjande av resurserna. Arbetet förutsätter samverkan mellan statliga myndigheter, kommuner, branschorganisationer och standardiserings- organ och bör inledas i kommuner som har visat särskilt engagemang i förebyggande säkerhetsarbete. En nationell strategi för tjänstesäkerhet måste ta hänsyn till att också utländska aktörer kan erbjuda konsumenttjänster i , varför strategin måste överensstämma med EG-rättsliga krav på bl.a. icke-diskriminering. Branschorganisationerna bör stimuleras till att utöka sin centrala medverkan i det skadeförebyggande arbetet och sitt stöd till den lokala näringsidkaren. bör följa och påverka standardiserings- arbetet inom området. Tjänsteområdet befinner sig i en stark utveckling där allt fler upplevelseaktiviteter, ofta förknippade med visst risktagande, erbjuds konsumenterna. Det krävs att en balansering sker genom ett utvecklat säkerhetstänkande med tydligt ansvarstagande hos arrangören för att inte allvarliga olyckor ska inträffa. Genom att i dialog med olika berörda aktörer ge råd och vägledning för hur ett förebyggande säkerhetsarbete kan genomföras ska fortsätta att utveckla strategin för konsumenttjänsters säkerhet. Inom ramen för regeringens satsning på hästsektorn har fått för att främja säkerhetsfrågor inom hästhållandet med speciell inriktning på barn och ungdomar. Ridning är tillsammans med fotboll största ungdomsidrott. Totalt rider en halv miljon svenskar för motion och tävling och av medlemmar är flickor/kvinnor och under . En uppskattning har gjorts att det totala antalet skador vid ridsport, eller där en häst varit inblandad, uppgick till 13 000 stycken i hela landet (PM 2003:12). har även startat ett projekt om säkerhetsregler för konsumenttjänster vid vistelse på glaciär eller i högfjällsterräng med fallrisk. Arbetet sker i samråd med olika myndigheter och organisationer och målet är att komma till rätta med den olycksrisk som finns i denna typ av miljöer, exempelvis i samband med kurser i glaciärteknik. Vidare har kontakter tagits med för ett utbyte på skidsäkerhetsområdet. har kommit långt när det gäller exempelvis användning av hjälm och i bedriver man ett aktivt arbete för att på andra sätt förebygga skidolyckor. Inom EU finns inga generella regler om tjänsters säkerhet. presenterade kommissionen en rapport om tjänsters säkerhet (2003/C299/01). I rådets resolution av om konsumenttjänsters säkerhet (EUT C299, 10.12.2003, s. 1, Celex 32003G1210) uppmanade EU:s medlemsstater kommissionen att inleda arbetet med att öka kunskapen och informationsutbytet på området för att därefter undersöka behovet av konkreta gemenskapsinitiativ och åtgärder. På EU-nivå bör vara pådrivande för ett utvecklat samarbete på tjänstesäkerhetsområdet för att öka konsumenternas förtroende för tjänster i andra länder och bidra till ett erfarenhets- och statistikutbyte Prop. 2005/06:105 mellan länderna. 9.3Hållbara konsumtions- och produktionsmönster Regeringens bedömning: Regeringen presenterar en handlingsplan för hållbar konsumtion för hushållen, med inriktning på att äta, bo och resa hållbart. kommer att stå värd för det tredje internationella expertmötet om hållbar konsumtion och produktion inom ramen för uppföljningen av världstoppmötet i . Bedömning i promemorian Den framtida konsumentpolitiken: Överensstämmer i stort med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Flera instanser stöder bedömningen om att områdena boende, transporter och livsmedel ska vara prioriterade i arbetet för en hållbar konsumtion. , vid , KRAV och LRF instämmer i att produktutbudet är viktigt för att konsumenter ska ha möjlighet att agera hållbart. går längre och anser att även konsumentpolitiken bör ha ett ansvar och inflytande över t.ex. produktutformning och att området snarare bör vara hållbar produktion och konsumtion. Skälen för regeringens bedömning Att konsumera innebär att göra val. Utbudet av varor och tjänster ökar, vilket innebär att konsumenterna ställs inför allt flera och svåra val. Välinformerade svenska konsumenter kan bidra till såväl utvecklingen av bättre och mer socialt och miljömässigt hållbara produkter och tjänster som till ekonomisk tillväxt och fler arbetstillfällen nationellt och globalt. Konsumenter kan påverka hur en produkt produceras genom att ställa informerade krav och göra medvetna val. Konsumenter kan också genom aktiva val bidra till att stärka efterlevnaden av mänskliga rättigheter och grundläggande arbetsvillkor i globala produktions- och leverantörs- kedjor. Sambandet mellan tillväxt och miljöbelastning måste brytas och framväxten av nya, hållbara produktions- och konsumtionsmönster måste gynnas. I denna omställning är konsumenten en central aktör. För att öka konsumenternas möjligheter att handla mer medvetet är t.ex. olika typer av märkning ett fungerande styrmedel. Konsumentpolitikens ansvar för hållbar utveckling handlar främst om konsumenternas beteende och konsumtionsmönster. Konsumenten styrs av sina egna förutsättningar, sin kunskap, sin privatekonomi, sina attityder och behov. Alla politiska beslut ska utformas så att de tar hänsyn till ekonomiska, sociala och miljömässiga konsekvenser på lång sikt. I den vidare- utvecklade nationella strategin för hållbar utveckling, som regeringen överlämnade till Strategiska utmaningar - En vidareutveckling av svensk strategi för hållbar utveckling (skr. 2005/06:126), betonas vikten av hållbar tillväxt, ett hållbart samhällsbyggande och god hälsa på lika villkor samt integrering av hållbarhetens tre dimensioner. För att nå förändrade konsumtions- och produktionsmönster krävs genomgripande åtgärder. Det handlar om att miljöanpassa produkter och tjänster samt att ändra beteenden och vanor. Konsumtionen och produktionen i medför miljöbelastande, socialt och ekonomiskt ohållbara konsekvenser för oss, för vårt samhälle och vår miljö men även för människor och samhällen i andra delar av världen. Konsumtions- och produktionsmönstren påverkar varandra och för att uppnå hållbar konsumtion krävs samverkande insatser mellan olika sektorer, alla samhällets aktörer och näringsliv. Konsumenterna behöver förutsättningar i form av information och kunskap för att kunna agera hållbart men även ett hållbart produktutbud. Dessutom behövs ett hållbart samhällsbyggande, t.ex. i form av infrastruktur och en samhällsplanering som gynnar och underlättar ett hållbart beteende, för att skapa möjligheter för hållbar konsumtion. Det förutsätter en samordnad samhällsplanering på central, regional och lokal nivå. Samverkan mellan offentlig sektor och servicegivare är viktigt inte minst i serviceglesa områden. Regeringen avser att ta fram ett program för hållbar konsumtion och produktion. En första del i detta arbete är Tänk om! En handlingsplan för hållbar konsumtion för hushållen (skr. 2005/06:107) som regeringen överlämnar till . Nästa del utgörs av en handlingsplan för hållbar konsumtion och produktion för näringsliv och offentlig sektor som planeras att överlämnas till . Konsumtion för en hållbar utveckling handlar också om etiska frågor och globala samband, s.k. socialt hållbar konsumtion. Det handlar om rättvisa, t.ex. när det gäller arbetarnas arbetsvillkor, rättvisa löner, bra arbetsmiljö och rätten att organisera sig. En viktig del i den sociala dimensionen av ett hållbart är hela befolkningens hälsa, såväl kvinnors, mäns, flickors och pojkars hälsa. I den vidareutvecklade svenska strategin för hållbar utveckling (skr. 2005/06:126) utpekas en god hälsa på lika villkor som en av fyra strategiska utmaningar. Konsumtionsmönster har ofta en direkt positiv eller negativ påverkan på människors hälsa, men kan också ge negativa effekter på miljön, vilket i sin tur kan påverka människors hälsa och samhällsekonomin. antog en ny folkhälsopolitik med ett nytt övergripande mål att skapa samhälleliga förutsättningar för en god hälsa på lika villkor för hela befolkningen (prop. 2002/03:35, bet. 2002/03:SoU7, rskr. 2002/03:145). Målet innebär att insatser måste vidtas inom de samhällsområden som påverkar folkhälsan och tar sikte på att påverka hälsans bestämningsfaktorer, såsom delaktighet, kosthållning och fysisk aktivitet, snarare än på individuella sjukdomar. En uppföljning av de folkhälsopolitiska målen presenteras i form av en skrivelse till . Det internationella arbetet för hållbar utveckling I det globala arbetet för hållbar utveckling tar svenska insatser sin utgångspunkt i världstoppmötet i som slog fast att förändrade konsumtions- och produktionsmönster tillsammans med fattigdomsbekämpande åtgärder är de mest angelägna uppgifterna. Slutsatserna från Johannesburgsmötet gällande hållbar konsumtion och produktion följs upp inom ramen för den s.k. Marrakech-processen. har tagit på sig en ledande roll när det gäller att följa upp Johannesburgsslutsatserna gällande hållbar konsumtion och produktion och kommer bl.a. att leda en internationell arbetsgrupp för hållbara livsstilar tillsammans med bl.a. , , och men där även och ett antal frivilligorganisationer samt forskningsinstitut ingår. Gruppens arbete ska syfta till att driva på åtagandena gällande hållbar konsumtion. kommer även 2007 att stå värd för det tredje internationella expertmötet om hållbar konsumtion och produktion inom ramen för uppföljningen av världstoppmötet i . Målet för politiken för global utveckling är att bidra till en rättvis och hållbar global utveckling. Politiken är inriktad på fattiga människor i utvecklings- och transitionsländer och omfattar alla politiska beslut som direkt eller indirekt påverkar fattiga människor i dessa länder. Detta betyder att åtgärder måste utformas så att de är ekonomiskt, socialt och miljömässigt hållbara som fattiga människors perspektiv på utveckling och rättighetsperspektivet ska beaktas. Konsumentpolitiken bidrar till politiken för global utveckling framför allt genom arbetet med hållbara konsumtionsmönster. Målet för miljöpolitiken är att till nästa generation lämna över ett samhälle där de stora miljöproblemen i är lösta. De 15 svenska miljökvalitetsmålen, som har utvärderats i propositionen Svenska miljömål ett gemensamt uppdrag (prop. 2004/05:150, bet. 2005/06:MJU3, rskr. 2005/06:48), preciserar den miljömässiga dimensionen av hållbar utveckling och förtydligar hur det övergripande målet ska nås. I propositionen föreslås även ytterligare ett miljökvalitetsmål för ett rikt växt- och djurliv. Konsumentpolitikens arbete med hållbar konsumtion bidrar särskilt till miljökvalitetsmålen luft, Giftfri miljö och God bebyggd miljö. Tre utmaningar utpekas som särskilt viktiga i arbetet med att nå miljökvalitetsmålen: omställningen av energi- och transportsystemen, skapandet av en giftfri miljö och effektiva kretslopp och en hushållning med naturens resurser. Arbetet med att uppnå miljökvalitetsmålen inom konsumentpolitiken sker inom ramen för de konsumentpolitiska målen. Den offentliga upphandlingen i , dvs. inköp som görs av stat, landsting och kommuner, omfattar ca . Genom sina stora volymer kan offentlig upphandling vara ett kraftfullt verktyg i omställningen mot ett hållbart samhälle. Den offentliga sektorns upphandling och krav på producenter kan driva på utvecklingen av hållbara produkter och tjänster och därmed öka utbudet på marknaden av dessa produkter. En ökad efterfrågan från det offentliga ger ökade produktionsvolymer av produkterna och därmed lägre priser. Denna effekt skulle även komma de privata hushållen till del genom ett utökat utbud av hållbara produkter och lägre priser. Den offentliga sektorn har härigenom en viktig roll när det gäller att föregå med gott exempel. I regeringens skrivelse Strategiska utmaningar - En vidareutveckling av svensk strategi för hållbar utveckling (skr. 2005/06:126) gör regeringen bedömningen att offentlig sektor ska vara ett föredöme i att främja social och miljömässig hänsyn och så långt det är möjligt ställa krav på miljöhänsyn och sociala hänsyn vid offentlig upphandling. Regeringen anser att offentlig sektor i ökad omfattning bör ställa miljö- och socialmässiga krav i sin upphandling. För att underlätta för offentlig sektor har regeringen förstärkt resurserna till med . kommer regeringen även att ta fram en handlingsplan för miljökrav vid offentlig upphandling. Möjligheterna för offentlig sektor att ta större miljö- och social hänsyn utreds . Utredningen har lämnat delbetänkandet Nya regler för upphandling (SOU 2005:22) och slutbetänkandet lämnas . För att stimulera en positiv utveckling av marknaden för ekologiskt märkta livsmedel och främja en hållbar utveckling gör regeringen i skrivelsen Ekologisk produktion och konsumtion Mål och inriktning (skr. 2005/06:88) bedömningen att konsumtionen av certifierade ekologiska livsmedel i offentlig sektor bör öka. Inriktningen bör vara att av den offentliga konsumtionen av livsmedel är ekologiska. En ökad konsumtion av ekologiska livsmedel i offentlig sektor sänder signaler till aktörer på marknaden om en fortsatt positiv utveckling för dessa produkter och ökar trovärdigheten för statens arbete med hållbara produktions- och konsumtionsmönster. 9.3.1En handlingsplan för hållbar konsumtion för hushållen Den hållbara konsumentpolitiken inriktas särskilt på att äta, bo och resa hållbart. Dessa områden har enligt regeringens direktiv uppmärksammats av den utredare som tillkallades med uppdrag att ta fram ett förslag till en handlingsplan för hållbar konsumtion för hushållen i slutbetänkandet Biffen, bilen och bostaden, Hållbara laster smartare konsumtion (SOU 2005:51). Drygt hälften av hushållens konsumtion sker inom dessa tre områden. Inom områdena kommer också välfärdens materiella och sociala kvaliteter till uttryck. svarar dessa sektorer för uppskattningsvis hälften av all negativ belastning på miljö, hälsa och därmed också på privat- och samhällsekonomi. Regeringen överlämnar skrivelsen Tänk om! En handlingsplan för hållbar konsumtion för hushållen (skr. 2005/06:107) till . Handlingsplanen kommer att ta sin utgångspunkt i slutbetänkandet och syftar till att definiera begreppet hållbar konsumtion för hushållen samt visa på hur regeringen avser att verka för att en mer hållbar konsumtion för hushållen. Nedan redovisas i korthet hållbart boende, hållbara transporter och hållbar livsmedelskonsumtion upp. Dessa delar utvecklas i regeringens skrivelse Tänk om! En handlingsplan för hållbar konsumtion för hushållen (skr. 2005/06:107). Vårt boende påverkar miljön, vår hälsa, vår säkerhet och våra möjligheter att delta i kulturella och sociala sammanhang. Vid en jämförelse av det totala bostadsbeståndet är nyproduktionen av bostäder liten, vilket innebär att det kommer att ta flera decennier innan nyproduktionen skapat ett hållbart boende. Däremot har förvaltningen av redan befintliga bostäder en stor betydelse för möjligheterna till en hållbar boendekonsumtion. Särskilt när det gäller boendets energianvändning kan hållbarhetsvinster göras. Bostäder och lokaler står för av den totala energianvändningen i . av denna energianvändning avser uppvärmning och varmvatten. Resten utgörs av hushållsel och driftsel. Flera åtgärder är under arbete när det gäller energieffektivisering i boendet. Dessa samlas i det nationella programmet för energi och energismart byggande som föreslås i en proposition Nationellt program för energieffektivisering och energismart byggande (prop. 2005/06:145) som överlämnas till riskdagen . Hushållsavfall är en annan viktig fråga med koppling till hållbart boende. uppgick hushållsavfallen till ca per person i , trots att det innebär en knapp minskning med föregående år är det ännu för tidigt att tala om ett trendbrott när det gäller avfallsmängden från hushåll. Ett hållbart boende innebär att avfallshanteringen är enkel för konsumenterna, effektiv för samhället samt att avfallet utnyttjas som en effektiv resurs. Persontransporterna i har ökat med och beräknas öka . Dessutom har den svenska genomsnittsbilen den högsta bränsleförbrukningen i EU. De ökade transporterna påverkar den miljömässiga hållbarheten i hög grad bl.a. genom försurning, övergödning och klimatpåverkan. För att uppnå mer hållbara transporter måste konsumenterna göras medvetna om vilken belastning för samhället och miljön transporter bidrar till samt hur resandet kan bli mer hållbart. Bland annat har i samarbete med genomfört flera initiativ för att öka konsumenternas kunskaper inom detta område. I propositionen Svenska miljömål ett gemensamt uppdrag (prop. 2004/05:150, bet. 2005/06:MJU3, rskr. 2005/06:48) ges frågan om transporter ett stort utrymme. Där aviserar regeringen flera åtgärder som gynnar omställningen till hållbara transporter, bl.a. främjande av förnybara fordonsbränslen och införande av ekonomiska incitament för att få bilköpare att välja bränslesnålare bilar genom koldioxidbaserad fordonsskatt för lätta fordon. En ökad andel kollektivt resande är viktigt ur ett hållbarhetsperspektiv, där detta är möjligt. Särskilt i trafiksvaga områden är det viktigt att verka för samordning samt alternativa lösningar inom kollektivtrafiken för att säkerställa tillgänglighet och miljövänliga alternativ. För att den koldioxidrelaterade fordonsskatten ska få avsedd effekt krävs kompletterande åtgärder för att göra bilköparen mer uppmärksam på fordonets koldioxidutsläpp och relationen mellan koldioxidutsläpp och fordonsskatt. Genom att uppmärksamma konsumenter på detta samband kan den enskilde individen motiveras att fatta mer miljöanpassade beslut.