prop · GT03205 · 2006-05-30 00:00:00 — Arbetet mot hemlöshet handlar både om att se till att de som är hemlösa får ett värdigt boende och att förhindra att hemlöshet uppstår. senaste kartläggning av hemlösa visar att hemlöshet fortsätter att vara ett problem i . Kartläggningen för bekräftar på många sätt resultaten från tidigare kartläggningar och . Till skillnad från tidigare, då resultaten pekat på att hemlösheten låg på en nivå mellan kartläggningarna, så pekar den senaste kartläggningen på att hem- lösheten ökar. Totalt inrapporterades 17 800 personer som hemlösa under undersökningsveckan. Tre fjärdedelar av dessa är män och en fjärdedel är kvinnor. Andelen kvinnor och personer födda utanför fortsätter att öka, något som noterades . En stor andel har missbruks- problem, , och en ökande andel, , har psykiska problem. - Insatser som påverkar bestämningsfaktorn Staten har infört olika investeringsstöd för att öka bostadsbyggandet, bl.a. investeringsbidrag till framför allt hyresrätter, investeringsstimulans för byggande av mindre hyreslägenheter och studentbostäder samt kredit- garantier för långivare. Insatserna har givit resultat och produktionen av bostäder har ökat markant. Det räcker dock inte med att fler bostäder till- förs bostadsmarknaden. För att de skall fördelas rättvist krävs dessutom en fungerande förmedling av bostäder. På regeringens uppdrag inrättade ett Byggkostnads- forum med uppgift att genom information, upplysning och utveckling få ner byggkostnaderna och därmed boendekostnaderna. får Byggkostnadsforum använda för att stödja lämpliga pilotprojekt som på ett nytt sätt söker få ner boendekostnaderna vid nybyggnad av hyresbostäder som projekten främjar ekologisk hållbarhet. Pengarna kan också användas för att i efterhand utvärdera projekt som redan genomförts så att dessa kan fungera som goda exempel. Regeringen utsåg en nationell bostadssamordnare med uppgift att arbeta för att ta fram förslag på konkreta åtgärder för att underlätta ungdomars tillträde till bostadsmarknaden. Samordnaren skall också kartlägga hinder för ungdomar att skaffa sig ett eget boende samt kartlägga och sprida kunskap om framgångsrika initia- tiv, såväl privata som kommunala. Samordnaren skall redovisa en slut- rapport . En interdepartemental arbetsgrupp har i uppdrag att se över vilka åtgär- der som krävs för att göra lagen (2000:1383) om kommunernas bostads- försörjningsansvar tydlig för kommunerna när det gäller ansvarets inne- börd samt stärka kommunernas möjligheter för att effektivt och ändamåls- enligt fullgöra sitt ansvar för en fungerande bostadsförsörjning på jämlika och rättvisa villkor för alla invånare. En departementspromemoria baserad Skr. 2005/06:205 på gruppens arbete remissbehandlas . Kommunerna har genom socialtjänstlagen (2001:453) ett ansvar för att motverka hemlöshet och insatser mot hemlöshet vilar ytterst på den kom- munala . gäller bostadsförsörjningslagen som tydliggör kommunernas ansvar för bostadsförsörjningen. Enligt denna lag är varje kommun skyldig att planera för bostadsförsörjningen i kommunen i syfte att skapa förutsättningar för alla i kommunen att leva i goda bo- städer. I vårpropositionen för (prop. 2005/06:100) föreslår regeringen en rad åtgärder för att motverka hemlösheten. Åtgärderna syftar bl.a. till att förtydliga ansvar för att motverka vräkning och hem- löshet bland barnfamiljer. Regeringen föreslår vidare att får ökade resurser för att stödja lokala insatser mot hemlöshet. Enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) kan personer som har stora och varaktiga funktionshinder som orsakar omfattande betydande svårigheter i det dagliga livet och omfattas av lagens personkrets erhålla bl.a. bostad med särskild service om behov finns. Av 2 500 ej verkställda beslut om insatser enligt LSS avsåg 422 beslut om bostad med särskild service för vuxna, en ökning från 292 beslut . Detta är den enskilda insats som har flest icke verkställda domar. Möjligheten finna att döma ut en särskild avgift en s.k. sanktionsavgift om kommuner inte verkställer de dom, som ger den enskilde rätt till stöd enligt LSS eller enligt Socialtjänstlagen (2001:453). - Sambandet mellan bestämningsfaktorn och hälsa En klassisk ofärdsindikator, som ofta förekommer i diskussioner kring bo- stadsutrymme, är trångboddhet. Trots att frågan har diskuterats så är kunskapen om hur trångboddhet i sig påverkar hälsan begränsad. Med trångbodda hushåll menas här hushåll med fler än en boende per rum, vardagsrum och ett föräldrarum samt kök oräknade, samt enpersons- hushåll i ett rum och kök eller mindre (SCB:s mått på trångboddhet enligt norm 3). Det finns utländska studier om trångboddhet och hälsa men de kan vara svåra att överföra till svenska förhållanden eftersom vår bostadsstandard generellt är mycket hög och den typ av trångboddhet som finns i många länder har begränsad omfattning i dagens . Sambanden mellan hälsa och trångboddhet är troligen tydligare då det gäller extrem trång- boddhet (mer än två personer per rum, köket oräknat). Problem som anges vid extrem trångboddhet är olika fysiska och psykiska besvär som sömn- brist, stress, ryggproblem och besvär med luftvägarna på grund av dålig inomhusmiljö. Barnen saknar plats för läxläsning och lek. Det blir dess- utom svårare att städa och brist på utrymme för sovplatser och förvaring. En studie från , som refereras i den folkhälsopolitiska rapporten, tyder på att de sociala konsekvenserna av trångboddhet kan bli allvarliga. Barn kan få svårigheter i skolan för att de inte får lugn och ro att läsa läxor hemma. Relationer inom familjen kan bli ansträngda det uppstår lättare slitningar mellan samboende/makar och mellan föräldrar Barn och ungdomar som har trångt hemma kan söka sig ut till Skr. 2005/06:205 offentliga platser, bilda gäng och i värsta fall hamna i riskzonen för t.ex. kriminalitet och droger. - Utvecklingen av bestämningsfaktorn För att följa utvecklingen av bestämningsfaktorn bostadsutrymme används indikatorerna andel trångbodda och andel skolbarn som har eget rum. Indikatorerna mäts med hjälp av statistik från SCB:s undersökning av levnadsförhållanden (). minskade trång- boddheten, framförallt i storstäderna, då en stor mängd nya bostäder bygg- des inom ramen för det s.k. miljonprogrammet. så ser man dock inga stora förändringar utan trångboddheten har varierat . De familjer som bor trångt är ofta ekonomiskt resurssvaga vilket inne- bär att de huvudsakligen är hänvisade till hyresrätter. fem rum och kök, vilket krävs för att en trebarnsfamilj inte skall räknas som trångbodd, utgör emellertid av beståndet av En grupp som särskilt bör uppmärksammas när det gäller trångboddhet är därför familjer med flera barn och låga inkomster. tredje person med en disponibel inkomst i den lägsta kvartilen var trång- bodda perioden 20002001, vilket kan jämföras med endast var 20:e i den ökat något bland hushållen med de lägsta inkomsterna. Bland de som är födda utrikes är många trångbodda. personer som är födda i av utrikesfödda föräldrar eller som har en utrikes och en inrikes född förälder är det påtagligt fler som är trångbodda. Enligt statistik hade av barnen i årskurs 36 eget rum och av dem i årskurs 79 hade eget rum. Bland de barn i åldern i urvalet vars föräldrar var födda i hade 94 procent eget rum medan motsvarande andel bland barnen med utländska Det här betyder alltså att en tredjedel av barnen med utländsk bakgrund saknar tillgång till eget rum. - Insatser som påverkar bestämningsfaktorn har i regleringsbrevet fått i uppdrag om att kartlägga skall redovisa hur trångboddheten har utvecklats över tiden och hur trångboddheten varierar mellan olika grup- I redovisningen av följderna av trångboddhet för olika grupper bör särskilt barn- och jämställdhetsperspektivet uppmärksammas. skall också analysera orsakerna bakom trångboddheten. redovisas till regeringen . - Sambandet mellan bestämningsfaktorn och hälsa Trygghet är ett av de mest grundläggande och starkaste mänskliga be- hoven och är centralt för människors välbefinnande. resultat som pekar mot att människor som lever i goda levnadsomstän- digheter känner mindre rädsla än människor som lever under mer osäkra Det finns även ett samband mellan känslan av trygghet i grann- skapet och självskattad fysisk och psykisk hälsa. Även om män i högre Skr. 2005/06:205 grad än kvinnor utsätts för våld i offentlig miljö, är kvinnor mer oroliga för att bli utsatta. Kvinnor beaktar risken för sexuellt våld och undviker därför i högre grad än män miljöer som upplevs som farliga. Bestämnings- faktorn trygghet i närmiljön är här avgränsad till känsla av trygghet i för- hållande till risken att utsättas för brott mot person utanför bostaden. - Utvecklingen av bestämningsfaktorn För att följa utvecklingen av bestämningsfaktorn trygghet i närmiljö används indikatorn trygg och säker omgivning. Indikatorn mäts med hjälp av statistik från SCB:s) undersökning av lev- nadsförhållanden (). Andelen personer som uppger att de avstått från att gå ut på grund av oro har varit relativt 2003. Kvinnor som är , är den grupp som oftast avstått från att gå ut. Både kvinnor och män som bor i städer är mer oroliga än de som bor på landet. Bland kvinnor håller dessa skillnader dock på att utjämnas och oron ökar även på landsbygden. Nästan hälften av kvinnor i åldrarna avstår från att gå ut av rädsla för att bli utsatta för våld. För män i motsvarande åldrar är andelen . För kvinnor i åldrarna är andelen medan den är för män. Orsakerna till den upplevda rädslan och till skillnaden mellan kvinnor och män är säkert flera, exem- pelvis otrygghet, nedsatt funktionsförmåga och att kvinnor i större ut- sträckning än män är ensamstående och därmed ofta saknar möjlighet att få sällskap eller hjälp. Enligt studier som presenteras i var utrikesfödda mer rädda för att gå ut än personer födda i . Exempelvis uppgav av kvinnorna födda i att de var rädda för att gå ut . För de Sverige- födda kvinnorna var siffran . Ombudsmannen mot diskrimi- nering på grund av sexuell läggning (HomO) tar i sitt remissvar upp att det är mycket vanligare bland homo- eller bisexuella personer () att avstå från att gå ut ensam av rädsla för att bli överfallen, rånad eller ofredad på annat sätt än bland heterosexuella personer (). - Insatser som påverkar bestämningsfaktorn Den fysiska planeringen spelar en viktig roll för att skapa trygga miljöer. Planeringen kan handla om hur byggnader lokaliseras till varandra och till omgivande vägar och gångstråk, om utformningen av torg, gång- och cykelvägar, parker och tunnlar och om var och hur olika funktioner som entréer, tvättstugor, lägenhetsförråd och parkering lokaliseras och ut- formas. Den fysiska planeringen är en angelägenhet och statens roll är att genom rådgivning och lagstiftning stödja och sätta ramarna för kommunerna i deras arbete. Det brottsförebyggande arbete som ligger inom ansvars- område är s.k. situationell brottsprevention, vilket innebär att begränsa till- fällena till brott, till skillnad från social brottsprevention, som avser att förändra människors värderingar och beteenden. ger planerings- råd till kommunerna när det gäller brott i bebyggelsen. skriver också byggregler och gör informationsinsatser om förvaltning och under- håll till byggherrar, förvaltare och fastighetsägare. När det gäller insatser Skr. 2005/06:205 lokalt har kommunerna möjlighet att i sin fysiska planering lyfta fram trygghetsskapande och brottsförebyggande aspekter. I den nya översynen av Får jag lov. Om planering och byggande (SOU 2005:77) framförs att det bör föras in en ny paragraf med bestämmelser som ger ett utryckligt stöd för att de olika dimensio- nerna inom begreppet hållbar utveckling skall beaktas inom lagens till- lämpningsområde. Kommittén menar att bestämmelserna bör uttrycka att planläggning och byggande skall ske så att en från social synpunkt god livsmiljö för alla människor främjas. Därigenom uttrycks målet att kom- munens beslut om förändringar i den fysiska miljön bl.a. skall bidra till goda livsvillkor för alla. I sitt remissvar till den folkhälsopolitiska rapporten lyfter Rikspolis- styrelsen fram Bo Tryggt 05, råd och förslag för en tryggare och säkrare boendemiljö, som genomförts av i i samverkan med bl.a. bostadsföretag, i och KTH i . Genom att utforma och förvalta boende- och närmiljön på ett genomtänkt sätt kan brottsligheten i bostadsområden och därmed trygg- heten påverkas. Målsättningen är att materialet skall spridas och användas i hela landet. Tillgång till transporter för personer med funktionshinder - Sambandet mellan bestämningsfaktorn och hälsa För att minska ojämlikheten i hälsa för kvinnor och män med funktions- hinder i förhållande till befolkningen i stort krävs mer jämlika livsvillkor, vilket inkluderar tillgång till olika former av transporter. Möjligheten att nyttja transportsystemet har betydelse för tillgängligheten när det t.ex. gäller arbete, bostad, kultur och sociala aktiviteter, förhållanden som till- sammans skapar en grund för ekonomisk och social trygghet och därmed är viktiga bestämningsfaktorer för hälsa. Kvinnor använder sig av kollek- tiva transportmedel och promenerar i större utsträckning än män för att ta sig till jobbet. Väl fungerande kollektiva transportmedel är därför viktiga för en jämställd utveckling av transportsystemet. - Utvecklingen av bestämningsfaktorn För att följa utvecklingen av bestämningsfaktorn tillgång till transporter för funktionshindrade används indikatorn funktionshindrade personers möjlighet att utnyttja transportsystemet. Rikstrafiken, trafikverken och genomför årliga mätningar av funktionshindrades möjlighet att utnyttja transportsystemet. Undersökningarna bygger på självskattningar i vilken mån man kan resa med eller utan besvär. De visar således enbart hur personer med funktionshinder upplever tillgängligheten till transportsystemet. De består av ett selektivt urval och har pågått alltför för att tillåta några statistiskt säkra slutsatser om utvecklingen. Den bild som likväl framträder ger vissa indikationer på hur personer med funktionshinder upplever tillgängligheten till transportsystemet. Den senaste undersökningen visar att reseförhållandena i allmänhet har för- bättrats. - Insatser som påverkar bestämningsfaktorn Med anledning av beslut om den nationella handlingsplanen för handikappolitiken (prop. 1999/2000:79, bet. 1999/2000:SoU14, rskr. 1999/2000:240) har trafikmyndigheterna och Rikstrafiken fått en rad olika uppdrag. Rikstrafiken fick bl.a. i uppdrag att utreda förutsättningarna för ett nationellt nät av tillgänglig kollektivtrafik samt utarbeta en plan för hur och när förändringarna måste genomföras fram . Uppdraget konkretiserades i projektet som var ett samverkansprojekt mellan Rikstrafiken, trafikverken m.fl. Utifrån de erfarenheter och kun- skaper som inhämtats från projektet har trafikverken och Rikstrafiken utformat en gemensam strategi för hur målet för skall kunna uppnås. Rikstrafiken har i samverkan med de fyra trafikverken och utarbetat råd och riktlinjer för transportslagsövergripande gemensamma funktioner på stationer och terminaler. Målet om att kollektivtrafiken bör vara tillgänglig för personer med funktionshinder är införlivat som ett av transport- politikens etappmål. Trafikmyndigheternas sektorsansvar är fastlagt i respektive myndigheters instruktion. I det ligger att hänsyn skall tas till funktionshindrades behov. Trafikmyndigheterna arbetar således kontinuer- ligt med frågan. Rikstrafiken har fått ansvar för att anpassningen av kollektiva färdmedel samordnas mellan samtliga trafikslag. Regeringens bedömning är att viktiga förbättringar har skett i syfte att anpassa kollek- tivtrafiken till de funktionshindrades behov. Möjligheterna att nå de handikappolitiska målen är goda men anpassningen av kollektivtrafiken går för långsamt i förhållande till det uppsatta målet. Åtgärdsbehoven är stora och består främst i brister avseende trafiksamordning, information, bokning, biljetthantering, personlig service och bemötande samt fysisk miljö vid terminaler och stationer. I propositionen Moderna transporter (prop. 2005/06:160) anför rege- ringen att och gemensamt bör leda arbetet med att ta fram ett nationellt handlingsprogram för kollektivtrafikens långsiktiga utveckling. Som en del i det arbetet bedömer regeringen att det behövs en nationell kraftsamling och prioritering av de samlade insatserna för att nå målet om en tillgänglig kollektivtrafik . Detta arbete bör ske i samverkan med bl.a. övriga berörda myndigheter. Målområde 3: Trygga och goda uppväxtvillkor Regeringens bedömning: Barns relationer till föräldrarna är av mycket stor vikt för deras hälsa. Det är viktigt att föräldrar och barn får stöd från samhället i utsatta situationer. har på regeringens uppdrag sammanställt metodkunskap om föräldrastöd och ansvarar för att kunskapen sprids till i första hand kommuner och landsting. Flera insatser har genomförts i syfte att förstärka samhällets stöd till barn i utsatta situationer. En förskola av god kvalitet har stor betydelse för att främja en god hälsa hos barn. För att stärka förskolans kvalitet satsas åren 20052007 statliga medel för att kommunerna skall kunna anställa 6 000 fler för- skollärare, barnskötare och annan personal i landets förskolor. Myndig- heten för skolutveckling har redovisat ett uppdrag att initiera informa- tions- och utvecklingsinsatser om förskolan som arbetsplats. Barns och ungdomars hälsa påverkas av upplevelsen av samman- hang, delaktighet och inflytande i skolan. Det är viktigt att stärka elevernas inflytande i skolan. Ett flertal beslutade åtgärder bidrar till att stärka elevernas inflytande i skolan. Lagen om förbud mot diskrimine- ring och annan kränkande behandling av barn och elever har antagits av och trädde i kraft . Utbildning är av stor betydelse för en god hälsoutveckling. Andelen elever som har betyget Godkänd i alla ämnen var i grund- skolan under /04. Av de elever som når målen är fler flickor än pojkar, fler från socioekonomiskt starka grupper än från utsatta samt fler med svensk bakgrund än med utländsk. Regeringen anser att det är av stor vikt att alla barn och ungdomar skall ha lik- värdiga möjligheter i skolan. För att ge alla barn och ungdomar lik- värdiga möjligheter har en omfattande nationell satsning på personal- förstärkning av lärare och andra specialister i skolan genomförts. Vidare aviserades i budgetpropositionen för utvecklingsinsatser i matematik och läsinlärning. Satsningar görs även på elever i kommu- ner med stor andel elever med utländsk bakgrund och låg mål- uppfyllelse. Statens folkhälsoinstituts förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning beträffande sambandet mellan bestämningsfaktorerna och hälsa samt utvecklingen av bestämningsfaktorerna. Inom målområdet Trygga och goda uppväxtvillkor har Statens folkhälso- institut (FHI) i Folkhälsopolitisk rapport (dnr S2005/7557/FH) defi- nierat fyra bestämningsfaktorer. FHI redogör för utvecklingen av dessa med sammanlagt fem indikatorer. Bestämningsfaktorerna och indika- torerna har enligt FHI koppling till två olika politikområden. Därutöver anser regeringen att samtliga bestämningsfaktorer har koppling till Relationen mellan barn och föräldrar (h) Anställdas utbildning (h) Barns och ungas inflytande (h) Hur elever bemöts av lärare, andra vuxna och andra elever (h) Fullständiga betyg i (h) (h) = huvudindikator. Remissinstanserna: Flera remissinstanser påpekar vikten av en stärkt föräldrautbildning. Exempelvis menar för skolsköterskor att föräldraverksamhet borde vara självklar från födseln tills man avslutar . anser att det är viktigt vid nya former av föräldrautbildning att inte ensidigt inriktas på samspel och samspelsträning eftersom det då i stort sett exkluderar den stora varia- tion av för föräldrarna angelägna ämnesområden som de själva aktua- liserar i de öppna grupperna. framhåller förslagen om utökad forsknings- respektive metodutveckling om föräldrastöd som positiva. Mödra- och delar inte de påståenden som görs i Folkhälsopolitisk rapport gällande föräldrastödsgruppers effektivi- tet men är positiva till stöd för utvärderingar och forskning. Flera remissinstanser instämmer i att det krävs insatser för att förbättra miljön i förskoleverksamhet, skola och skolbarnsomsorg men att detalj- nivån på förslagen inte får vara för hög. Exempelvis betonar att rådande ansvarsfördelning inom skolväsendet måste beaktas vid utforman- det av insatser och att förslag med hög regleringsgrad är olämpliga inom det nuvarande målstyrda systemet. betonar betydelsen av stärkt elevinflytande och fram- håller vikten av information och det praktiska genomförandet. Ombuds- mannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning anser mot bak- grund av kommande lagstiftning mot diskriminering och annan kränkande behandling i skolan att nya frågor bör utvecklas inom målområdet för att kunna bedöma miljön i skolan. Frågorna bör konstrueras så att det är möjligt att urskilja olika former av trakasserier på grund av t.ex. kön, etnisk tillhörighet, religion och annan trossuppfattning, sexuell läggning och funktionshinder etc. menar att indikatorn Fullständiga betyg i grund- skolan behöver utvärderas och att och bör studera sambandet mellan ungas hälsa och de olika kompetensvariabler som finns tillgängliga, för att basera ställningstagandet om val av indikator på data från den svenska . Skälen för regeringens bedömning Trygga och goda uppväxtvillkor är en av de mest grundläggande förut- sättningarna för folkhälsan och skall därmed utgöra ett särskilt målområde 2002/03:35, bet. 2002/03:SoU 7, rskr 2002/03:145). Barndomen är en dynamisk tid i livet som kännetecknas av snabba för- Skr. 2005/06:205 ändringar i både kropp och beteende. De levnadsmönster och vanor som grundläggs i tidig ålder följer ofta med och påverkar resten av livet, sam- tidigt som barn och ungdomar inte alltid kan välja den miljö de lever i och är extra känsliga för yttre påverkan. De långsiktiga effekterna av före- byggande insatser för att skapa goda levnadsvillkor kan av denna anled- ning vara särskilt stora om de sätts in tidigt i livet. Barn och ungdomar i har vanligen en mycket god hälsa. Vid en sammanvägd bedömning av folkhälsan hos barn i åldrarna rankade bland de allra främsta län- derna i . har hälsoutvecklingen varit gynnsam. Utvecklingen i åldrarna har dock varit övervägande negativ. har konsumtionen av alkohol och illegala droger i åldrarna fördubblats. Det samma gäller förekomsten av övervikt och fetma i åldrarna . Barn som bor i ekonomiskt utsatta hushåll löper i jämförelse med andra barn en större risk för sjuklighet och död samt för en försämrad hälsoutveckling senare i livet. Nästan hälften av ohälsan hos barn och ungdomar kan enligt undersökningar härledas till familjeomstän- digheter och föräldrarnas sociala tillhörighet. En könsskillnad som har uppmärksammats är att flickor i högre utsträckning än pojkar drabbas av nedstämdhet, sömnbesvär och värk. Flickor upplever sig oftare vara utsatta i relationen till vuxna i skolan och i relationen till andra elever. Pojkar visar i högre grad ett utagerande beteende, och går oftare ut skolan med ofullständiga betyg. De folkhälsopolitiska insatserna för att förbättra barns uppväxtvillkor handlar om att ge den unga generationen möjlighet att på jämställda och jämlika villkor få inflytande över och vara delaktiga i samhället. Det handlar också om att öka förutsättningarna för goda relationer mellan barn och deras föräldrar samt med andra barn och vuxna. Det är vidare viktigt att förbättra förutsättningarna för utveckling av barns och ungas kompe- tenser inom olika områden. Centrala faktorer för barns och ungdomars hälsa är miljön i hemmet, bostadsområdet, förskoleverksamheten, skol- barnsomsorgen, skolan och , samt förhållanden som berör deras levnadsvanor och utvecklingsmöjligheter, inte minst utformningen av lokala kulturverksamheter.