prop · GT03165 · 2006-03-21 00:00:00 — Utredningen har därtill föreslagit att en ungdomsvård skall kunna undanröjas om den vård eller de åtgärder som angetts i en vårdplan inte kommer till stånd eller om vården eller åtgärderna i väsentlig utsträck- ning avviker från vårdplanen. Remissinstanserna: Flertalet av dem som yttrat sig är positiva till förslaget. har tillstyrkt förslaget om förändring av påföljden vid misskötsamhet av ungdomsvård. Hovrätten över och ifrågasätter vad som händer om ett ungdomskontrakt bryts och menar att utan en klar anvisning om detta i domen kan påföljden bli otydlig för den unge. Hovrätten anser att en alternativ, förutsebar påföljd skall kunna sättas in vid misskötsamhet av ungdomstjänst. Enligt hovrätten bör det då bli fråga om en viss upptrappning, i många fall ett frihetsberövande, för att den unge inte skall kunna straffa sig till en lindrigare påföljd. Det är enligt bra att det finns en reaktion vid misskötsamhet av ungdomstjänst. och kommuner före- språkar en större tydlighet vid misskötsamhet av ungdomstjänst. anser att, om det finns hinder som inte beror på den dömde att verkställa ungdomstjänstpåföljden, det bör kunna prövas av rätten om avvikelsen är betydande, t.ex. att inte kan anordna ungdomstjänst inom fristen eller att ungdomstjänsten inte får den omfattning som rätten föreskrivit. Vidare anser att avvikelser från arbetsplanen inte bör bli föremål för rättens prövning eftersom arbetsplanen utformas av efter att domen avkun- nats. ombudsmän () ifrågasätter om förslaget innehåller någon reglering av åklagarens möjlighet att väcka talan om undanröjande av ungdomstjänst när återfall i brott medför att förutsättningarna för att påföljden skall kunna verkställas kan anses föreligga och menar att det i vart fall finns ett behov av ett förtydligande i denna del. Skälen för regeringens förslag: Av 38 kap. 2 § följer att om den dömde i väsentlig grad bryter mot de föreskrifter som rätten meddelat kan rätten på talan av åklagare undanröja förordnandet om överlämnande till särskild vård och döma till annan påföljd för brottet. Motsvarande gäller om den planerade vården eller åtgärderna som social- tjänsten redovisat i sitt yttrande inte kommer till stånd av annat skäl än den dömdes brott mot föreskrifterna, om vården eller åtgärderna visar sig inte kunna anordnas eller om vården eller åtgärderna i väsentlig utsträck- ning avviker från den i yttrandet redovisade planen. Påföljdssystemet för unga lagöverträdare bygger som nämnts på prin- cipen att barn och ungdomar som har begått brott i första hand skall bli föremål för insatser inom . Ambitionen är att de åtgärder som vidtas skall syfta till att åstadkomma en positiv förändring och att främja en gynnsam utveckling, genom bl.a. vård och behandling. Be- hovsprincipen är en grundläggande utgångspunkt för arbete och innebär att det skall finnas ett behov av de åtgärder som sätts in och att insatserna skall pågå endast så länge de behövs. Den unges förhållanden och behov vid varje tid måste alltså beaktas. att detta kan medföra svårigheter för att upprätta vård- planer som är hållbara. Vid utvärderingen av reform framkom att ofta underlåter att underrätta åklagaren när vården har ersatts med andra insatser som anser mer lämpliga. Vidare framkom att det förekommit att domstol, i stället för att meddela en varning eller undan- röja påföljden, beslutat om ändrad vård, vilket det inte finns lagligt stöd för. Med beaktande av att det är behovsprincipen som till stor del styr arbete, framstår dagens system där innehållet i påföljden inte kan ändras som alltför oflexibelt. Det kan således förekomma situationer där en ungdomsvård bör bestå trots misskötsamhet eller ändrade förhållanden. Om finner att annan vård eller åtgärd bör och kan beredas den unge, anser regering- en att domstolen bör ges en möjlighet att ändra innehållet i en pågående ungdomsvård. Det saknas enligt regeringens mening anledning att skilja på insatser enligt ett ungdomskontrakt grundat på socialtjänstlagen (2001:453) eller insatser enligt en vårdplan grundad på lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. Det är alltså enligt re- geringens mening viktigt att det vid misskötsamhet finns möjligheter att döma till en ny påföljd som är lämplig i det enskilda fallet. Det ger en önskvärd flexibilitet vid avgörandet av reaktionen på misskötsamhet. Regeringen föreslår därför att domstolen vid misskötsamhet skall kunna undanröja en ungdomsvård och bestämma ny påföljd för brottet, t.ex. en ny ungdomsvård med föreskrift om att den unge skall genomgå en annor- lunda utformad vård eller annan åtgärd enligt ett nytt ungdomskontrakt. Självklart bör det, på samma sätt som enligt den nuvarande regleringen, vara möjligt att också bestämma annan påföljd för brottet, exempelvis skyddstillsyn. kan annan påföljd endast meddelas om den unge i väsentlig grad bryter mot en föreskrift inom ramen för påföljden överlämnande till vård inom . Det finns inte anledning till ett annat synsätt när det gäller vilken grad av misskötsamhet som bör kunna föranleda undan- röjande av påföljden och beslut om ny påföljd. En avgörande faktor för att ungdomstjänst skall kunna fungera som en trovärdig påföljd vid ungdomsbrott är att misskötsamhet av allvarligare slag leder till att talan förs om undanröjande. Som exempel på situationer då det, enligt regeringens mening, bör bli aktuellt att undanröja en ut- dömd ungdomstjänst och döma till ny påföljd är att den unge vid uppre- pade tillfällen uteblir från arbetspass eller att den unge utan godtagbara skäl vägrar att medverka i något av momenten under verkställigheten av ungdomstjänsten. Det bör emellertid understrykas att det alltid bör krävas att misskötsamheten är att allvarligt slag för att undanröjande av påfölj- den skall ske. Om ungdomstjänsten undanröjs måste en ny påföljd väljas. Enligt regeringens uppfattning bör det, liksom vid undanröjande av ungdoms- vård, finnas vida möjligheter att välja en ny påföljd som är adekvat. Det får då enligt allmänna principer avgöras vilken påföljd som är mest lämp- lig i det enskilda fallet. I linje med den restriktivitet som är påkallad när det gäller frihetsberövande av unga bör självfallet en frihetsberövande påföljd om möjligt undvikas. Som Hovrätten över och anfört bör misskötsamhet inte leda till en lindrigare påföljd. finns det, enligt regeringens mening, inte heller anledning att skärpa påföljdsreaktionen. Har ungdomstjänst dömts ut som ett alternativ till böter bör ett bötesstraff meddelas om ungdomstjänsten undanröjs. Det torde i vissa fall också finnas skäl att i stället bestämma påföljden till ungdomsvård. Enligt regeringens mening finns det mot bakgrund av det sagda anledning att ge reglerna om reaktioner vid misskötsamhet av ungdoms- vård och ungdomstjänst en enhetlig utformning. Reaktionerna vid misskötsamhet av ungdomstjänst bör också vara desamma oavsett om det är fråga om ungdomstjänst som dömts ut som fristående påföljd eller ungdomstjänst som dömts ut som en tilläggspåföljd till ungdomsvård. I det senare fallet har de båda delarna sådant samband att båda skall undanröjas vid misskötsamhet av den ena delen. Detta särskilt som det vid misskötsamhet av ungdomstjänst också kan finnas ett behov av för- ändrade vårdinsatser. Enligt regeringen mening skall därför både ung- domsvården och ungdomstjänsten undanröjas vid misskötsamhet. Även i dessa fall finns behovet av flexibilitet för att möta misskötsamhet med adekvata åtgärder. Om det är fråga om misskötsamhet av ungdomstjänst torde det dock endast i undantagsfall finnas anledning att på nytt förord- na om ungdomstjänst. Normalt torde det i stället vara lämpligare att be- stämma tilläggspåföljden till böter. kan böter som dömts ut som en tilläggspåföljd inte undanröjas. Det finns inte anledning till någon för- ändring i detta avseende. Om den unge missköter påföljden överlämnande till vård inom social- tjänsten eller därtill hörande föreskrift om ungdomstjänst kan rätten , enligt 38 kap. 2 § andra stycket , meddela den unge en varning i stället för att undanröja påföljden. Den möjligheten bör finnas kvar. En motsvarande möjlighet bör enligt regeringen införas när ung- domstjänsten som fristående påföljd missköts av den unge. Lagrådet har funnit att den i lagrådsremissen föreslagna formuleringen av 32 kap. 4 § första stycket kan läsas så att åklagaren skall kunna vända sig till rätten enbart med en begäran att rätten skall utfärda en varning, trots att den rätta innebörden torde vara att åklagaren skall vända sig till rätten med en begäran att påföljden skall undanröjas och att ny påföljd skall bestäm- mas, varefter rätten, om det finner det tillräckligt, kan nöja sig med att meddela en varning. För att klargöra detta lämnar Lagrådet i sitt yttrande förslag på hur en sådan utformning skulle kunna se ut. Regeringen ansluter sig till Lagrådets uppfattning när det gäller utformningen av bestämmelsen. De skäl som kan finnas för att meddela den unge en var- ning utvecklas i författningskommentaren. Regeringen behandlar frågan om åklagare skall ges möjlighet att meddela varning i avsnitt 8.2. Ungdomstjänsten måste vara strukturerad och anpassad till den unges individuella förhållanden. Som regeringen framhållit i avsnitt 6.2.1 bör därför upprätta en arbetsplan för ungdomstjänstens ut- förande. Till skillnad mot ungdomskontrakt är tanken inte att arbetspla- nen skall fastställas av domstolen. Eftersom arbetsplanen normalt upp- rättas efter domstolens dom är det enligt regeringens uppfattning närmast självklart att låta vid behov göra mindre justeringar i arbetsplanen utan att frågan prövas av åklagare eller domstol. Det kan dock förekomma fall där förutsättningarna brister för att fullgöra en utdömd ungdomstjänst även om det inte är fråga om missköt- Så kan t.ex. vara fallet om den unge på grund av skada är helt eller till stor del förhindrad att inom rimlig tid uppfylla de åtaganden ungdomstjänsten innebär. Också när den unge dömts för annat brott till en längre frihetsberövande påföljd kan förutsättningarna brista för att den unge inom rimlig tid skall kunna verkställa påföljden. I dessa och lik- nande fall då domen på ungdomstjänst i väsentlig grad inte kan fullgöras inom skälig tid finns det skäl för att påföljden skall kunna undanröjas. Regeringen föreslår därför en sådan bestämmelse. I linje med vad anfört bör det endast vid mer betydelsefulla hinder för att verkställa ungdomstjänsten vara aktuellt med ett undanröjande av ungdomstjänsten. Ett undanröjande av ungdomstjänsten bör alltså inte ske när hindret för att verkställa påföljden är av mer tillfällig natur. För ett undanröjande bör det också krävas att ungdomstjänsten inte till väsentlig del kan fullgöras. Om ungdomstjänsten undanröjs bör ny på- följd väljas. Utredningen har knutit undanröjandemöjligheten till att betydande av- vikelser från arbetsplanen behöver göras. Mot bakgrund av bl.a. det som framhållit är detta inte en lämplig lösning. En annan lagteknisk konstruktion bör därför väljas. Regeringen föreslår att om en ungdomstjänst av annat skäl än misskötsamhet i väsentlig grad inte kan fullgöras inom skälig tid skall rätten, på talan av åklagare, få undanröja ungdomstjänsten och bestämma ny påföljd för brottet. Även en ungdomsvård bör kunna undanröjas vid liknande omständig- heter som när en ungdomstjänst bör kunna undanröjas utan att det är fråga om misskötsamhet. kan, enligt 38 kap. 2 § tredje stycket , påföljden överlämnande till vård inom undanröjas om den planerade vården eller åtgärderna som socialnämnden redovisat i ett yttrande enligt 11 § lagen (1964:167) med särskilda be- stämmelser om unga lagöverträdare inte kommer till stånd eller om vården i väsentlig utsträckning avviker från den i yttrandet redovisade planen. Det bör även fortsättningsvis vara möjligt att undanröja påföljden i sådana fall. Det finns inte något behov av att kunna meddela varning när en ung- domsvård eller en ungdomstjänst av annat skäl än misskötsamhet inte kan verkställas som planerat. Om rätten beslutar om undanröjande bör den vid påföljdens bestäm- mande ta skälig hänsyn till vad den dömde har undergått till följd av den undanröjda påföljden samt böter som dömts ut som tilläggspåföljd till ungdomsvård. Regeringen föreslår därför en sådan bestämmelse. Bestämmelserna om undanröjande i olika fall bör som tidigare berörts i möjligaste mån utformas på ett likartat sätt. Detta gör regleringen mer överskådlig. Regler om undanröjande m.m. vid misskötsamhet och regler om undanröjande på grund av andra hinder för verkställighet bör därför behandlas i en gemensam bestämmelse. Enligt gällande rätt kan en före- skrift om ungdomstjänst ändras med stöd av 31 kap. 1 § fjärde stycket när det finns skäl för det. För dessa fall gäller vissa särskilda rättegångsbestämmelser enligt 38 kap. . Även rättegångs- bestämmelserna bör emellertid vara enhetliga och utformas med de regler som gäller avgöranden om undanröjande vid misskötsamhet som förebild. Detta innebär att nämnda frågor bör tas upp av den rätt som först avgjorde det mål i vilket dömts till ungdomsvård eller ungdoms- tjänst, att nämndemän bör delta i tingsrättens avgörande, att den dömde Prop. 2005/06:165 bör ges tillfälle att yttra sig och att rättens beslut inte bör gälla omedel- Åklagaren ges möjlighet att meddela varning vid Regeringens förslag: Om den dömde i väsentlig grad underlåter att göra vad som åligger honom eller henne enligt en föreskrift vid ung- domsvård om att följa ett ungdomskontrakt eller enligt en dom på ungdomstjänst, skall åklagaren i stället för att väcka talan om undan- röjande få besluta att varning skall meddelas den unge, om detta bedöms vara en tillräcklig åtgärd. Varning skall så snart det kan ske meddelas den unge vid ett personligt sammanträffande. skall åklagaren särskilt förklara innebörden av beslutet och klargöra vad följderna kan bli vid fortsatt misskötsamhet. havare eller annan som svarar för den unges vård och fostran samt annan som har en fostrande roll i förhållande till den unge skall kallas till sammanträffandet, om det inte möter hinder eller finns särskilda skäl mot det. Även företrädare för bör ges tillfälle att Kan ett personligt sammanträffande inte komma till stånd skall den unge underrättas skriftligen om beslutet. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Enligt utredningens förslag skall varning kunna meddelas även om det inte är fråga om mer allvarlig misskötsamhet. föreslagit en delvis annan lagteknisk lösning. Remissinstanserna: Endast ett fåtal remissinstanser har yttrat sig särskilt i frågan. anser att förslaget är mindre lämp- ligt och menar att endast domstol bör kunna meddela varning. Barnen anser att den unge skall ha rätt till ett juridiskt ombud när varning utfärdas eller talan förs i domstol om undanröjande av ungdomstjänsten. Skälen för regeringens förslag: Som nämnts i föregående avsnitt 8.1 kan domstolen vid misskötsamhet, i stället för att undanröja påföljden överlämnande till vård inom , meddela den unge en varning (38 kap. 2 § andra stycket ). För att domstolen skall kunna utfärda varning krävs dels att påföljden fortfarande bedöms vara lämplig, dels att varning är en tillräcklig åtgärd. Åklagaren kan inte ansöka hos domstol om att varning skall meddelas utan är hänvisad till att ansöka om att påföljden skall undanröjas. Varning infördes vid reform för att ge domstolen en möjlighet att inte behöva besluta om undanröjande vid fall av misskötsamhet från den unges sida. Det är av väsentlig betydelse såväl för den unge själv som för syste- mets trovärdighet att den unge medverkar vid genomförandet av de vårdåtgärder som planerats av . Det är därför av avgörande betydelse att uppföljningen av vad som sker med den unge efter över- lämnandet fungerar tillfredsställande. Detta gäller också vid ungdoms- tjänst, eftersom även den påföljden förutsätter den unges medverkan. Regeringen anser att det, främst av pedagogiska skäl, skulle vara en fördel om även åklagaren i vissa situationer har möjlighet att meddela den unge en varning. Genom att utvidga åklagarens möjliga åtgärder vid Prop. 2005/06:165 misskötsamhet av påföljden torde också kunna känna stöd i sitt arbete med den unge. Kontakterna mellan och åkla- garen bör kunna utvecklas och rutiner skapas för samverkan mellan myndigheterna. Ett personligt sammanträffande med åklagaren och en eventuell varning kan enligt regeringens mening fylla en pedagogisk funktion och innebära ett tydliggörande av konsekvenserna vid missköt- samhet av påföljden. Det skulle föra för långt att åklagaren skulle meddela varning vid alla former av misskötsamhet. Endast i allvarligare fall bör den möjligheten finnas. Det är viktigt att åklagaren har en möjlighet att väcka talan om undanröjande av påföljden om det vid sammanträffandet med den unge framkommer att han eller hon inte kan förväntas fullgöra skyldigheterna enligt domen. Förutsättningarna för att meddela varning bör därför korrespondera med förutsättningarna för att undanröja ungdomsvård eller ungdomstjänsten. Regeringen föreslår således att det införs en möjlighet för åklagaren att besluta om varning om den dömde i väsentlig grad underlåter att göra vad som åligger honom eller henne enligt en föreskrift vid ungdomsvård om att följa ett ungdomskontrakt eller en dom på ungdomstjänst, om varning bedöms vara en tillräcklig åtgärd. Varningens pedagogiska funktion främjas bäst av att sammanträffandet sker utan tidsutdräkt. Åklagarens personliga sammanträffande med den unge bör därför äga rum så snart det kan ske. Endast om ett personligt sammanträffande inte kan genomföras bör den unge underrättas skrift- ligen om ett beslut om varning. Vid sammanträffandet är det ofta önsk- värt att den unges vårdnadshavare eller annan som svarar för den unges vård och fostran samt annan som har en fostrande roll i förhållande till den unge deltar. Dessa bör därför kallas till sammanträffandet. Det kan även vara värdefullt att företrädare för deltar. De bör därför ges tillfälle att närvara. har väckt frågan om den unge bör ha rätt till ett juridiskt ombud när varning utfärdas eller talan förs i domstol om undanröjande av ungdomstjänsten. Enligt regeringens mening förefaller det inte finnas något behov av en offentlig försvarare när åklagare meddelar varning. Vid domstols prövning av frågan om undanröjande av ungdomstjänst skall en offentlig försvarare förordnas för den unge enligt 24 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare om det inte är uppenbart att han eller hon saknar behov av försvarare. Det behov den unge har av juridiskt biträde i samband med domstolens prövning av frågan om undanröjande alternativt varning är därmed tillgodosett redan enligt dagens reglering. 8.3Socialnämndens underrättelseskyldighet till åklagarmyndigheten Regeringens förslag: skall underrätta åklagarmyndig- heten om det kan antas att det finns förutsättningar för åklagare att meddela varning eller domstol att meddela varning eller undanröja ungdomsvård eller ungdomstjänst. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Utred- ningen har föreslagit att socialnämnden skall underrätta åklagarmyndig- heten, om vården eller de andra åtgärder som redovisats i ungdoms- kontraktet eller vårdplanen inte kommer till stånd eller om den som ådömts ungdomstjänst inte iakttar vad som åligger honom eller henne enligt domen på ungdomstjänst eller om den dömde bryter mot villkoren i den av socialnämnden upprättade arbetsplanen eller ungdomstjänsten av annat skäl inte kommer till stånd eller om den i väsentlig utsträckning avviker från arbetsplanen. Remissinstanserna: Endast ett fåtal remissinstanser har yttrat sig särskilt i frågan. Det är enligt bra att det finns en reaktion vid misskötsamhet av ungdomstjänst men myndigheten anser att, såsom vid vård inom , endast väsentliga avvikelser bör rapporteras vidare. Skälen för regeringens förslag: När någon har överlämnats till vård inom skall socialnämnden, enligt 12 kap. 8 § social- tjänstlagen (2001:453), underrätta åklagarmyndigheten om vården eller de andra åtgärder som redovisats i vårdplanen inte kommer till stånd eller om den unge bryter mot en föreskrift om ungdomstjänst. Vid misskötsamhet måste reagera snabbt. För att und- vika misslyckanden är det viktigt att den unge är helt införstådd med vikten av att följa de krav som följer av domen på ungdomsvård eller ungdomstjänst. har anfört att endast väsentliga avvikelser bör rapporteras vidare till åklagare. Det är enligt regeringen närmast en självklarhet att åklagare endast bör underrättas om misskötsamhet när det kan antas att det föreligger förutsättningar för åklagaren att vidta någon åtgärd, t.ex. meddela varning eller väcka talan om undanröjande av ung- domstjänsten. Det är därför naturligt att socialnämndens underrättelse- skyldighet harmonierar med regleringen rörande reaktioner vid missköt- samhet och andra fall när det finns hinder för verkställighet av påföljden. Regeringen föreslår därför att socialnämndens skyldighet att underrätta åklagare utformas i enlighet med detta. Ungdomsvård och ungdomstjänst kan misskötas på många olika sätt. Det finns risk för att sätt att hantera misskötsamhet kommer att variera i alltför stor utsträckning om det inte utarbetas tydliga rutiner härom. Som berörts av och kommuner bör det vara tydligt för myndigheterna hur misskötsamhet av ungdomstjänst skall hanteras. Som tidigare berörts bör underrättelse till åklagare inte ske om det inte finns skäl för det. För att påföljden skall bli trovärdig och användas på ett rättvist sätt krävs också en enhetlig tillämpning av dessa frågor. Mot bakgrund av detta framstår det som angeläget att någon form av stöd ges till beträffande hur man skall agera i olika situationer när den unge missköter påföljden eller det annars finns anledning till förändring av påföljden. Bestämmelsen i 8 kap. 5 § social- tjänstförordningen (2001:937) ger rätt att utfärda före- skrifter på detta område. Vid behov kan genom allmänna råd ge kommunerna vägledning om hur de bör förfara när det gäller underrättelser till åklagarmyndigheten. Enligt regeringens uppfattning kan behov av vägledning på det aktuella området till- godoses på detta sätt. En samlad reglering av påföljder för unga Regeringens förslag: Ett nytt kapitel om överlämnande till särskild vård för unga införs i . En hänvisning till 32 kap. införs i 30 kap. 1 § andra stycket. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Endast ett mindre antal remissinstanser har yttrat sig i frågan. Hovrätten över och och tillstyrker förslaget. framför kritik mot att det föreslagna 32 kap. inte innehåller någon uttömmande reglering av de påföljdsalternativ som står till buds vad gäller unga lagöverträdare. Skälen för regeringens förslag: Påföljdsbestämningen i brottmål re- gleras huvudsakligen genom 29 kap. om straffmätning och påföljdseftergift samt 30 kap. om val av påföljd. Vidare finns bestämmel- ser om brottspåföljder i 1 kap. . Enligt 1 kap. 3 § förstås med påföljd i straffen böter och fängelse samt villkorlig dom, skyddstillsyn och överlämnande till särskild vård. Härutöver finns sär- skilda bestämmelser om respektive påföljd i 2528 kap. samt 31 kap. Böter regleras i 25 kap., fängelse i 26 kap., villkorlig dom i 27 kap. och skyddstillsyn i 28 kap. I 31 kap. finns bestämmelser om överlämnande till särskild vård. Av sistnämnda kapitel framgår att under begreppet överlämnande till särskild vård ryms tre särskilda brottspåföljder, näm- ligen överlämnande till vård inom (1 §), överlämnande till vård enligt lagen om missbrukare i vissa fall (2 §) och överlämnande till rättspsykiatrisk vård (3 §). I kapitlet har genom bestämmelsen i 1 a § också införts en särskild frihetsberövande påföljd för unga, sluten ungdomsvård. Påföljden har i systematiskt hänseende ansetts så nära för- knippad med påföljden överlämnande till vård inom att den ansetts bäst höra hemma i detta kapitel.