prop · GT03158 · 2006-03-21 00:00:00 — Vidare förslår utredningen att överföringskapaciteten mellan de nordiska länderna förstärks samt att staten bör utnyttja sin roll som ägare av för att se över de samarbeten företaget deltar i. När det gäller marknadsövervakning har utredningen föreslagit att , och bör samarbeta inom ramen för en samrådsgrupp. Remissinstanserna: När det gäller bildandet av en nordisk samråds- grupp är alla remissinstanser som yttrat sig över förslaget positiva. i (LO) och Oberoende elhandlare önskar dock att samrådsgruppens uppgifter vidgas. När det gäller förslaget om en samrådsgrupp för marknadsövervakning är de remissinstanser som yttrat sig över förslaget i huvudsak positiva. Statskontoret och Konsu- mentverket vill dock att även skall ingå i samrådsgrup- pen. och har inget emot för- slaget men har anfört att det samarbete som finns fungerar väl. Skälen för regeringens bedömning är en gemensam handelsplats för el i , , Dan- mark och och en viktig del i den gemensamma nordiska elmark- naden. tillhandahåller en spotmarknad för fysisk handel med el, en derivatmarknad samt en clearingfunktion. erbjuder även möjlighet att handla med elcertifikat och utsläppsrätter. omsattes av all el som förbrukades i via elbörsen och resterande del såldes genom bilaterala avtal. Handeln på har fungerat kontinuerligt sedan elmarknaden omreglerades både vad gäller fysisk och finansiell handel. Utredningen anser att likviditeten på kan anses vara tillräcklig och att det är en rimlig slutsats att prisbildningen på i det stora hela är trovärdig både vad gäller fysisk handel och finansiell handel. För att motverka att olikheter i de nordiska ländernas regelverk minskar förtro- endet för anser dock utredningen att en nordisk samrådsgrupp bör bildas. Regeringen delar utredningens bedömning att fungerar väl, men ser även att det kan finnas förbättringar att göra. En del av de för- bättringar som finns att göra pekade på i en rapport om den finansiella elmarknaden (2005:6) som inspektionen presenterade . Syftet med inspektionens granskning var dels att analysera den finansiella marknaden och få utökad kunskap om dess delar, dels utröna om den uppfyller de krav , i egenskap av till- synsmyndighet, ställer på en väl fungerande finansiell marknad. Mot bakgrund av vad som framkom i rapporten om den finansiella elmark- naden gav regeringen i uppdrag att, i samråd med och , analysera den finansiella elmarknaden, både vad avser den svenska marknaden och den nordiska marknaden samt överväga behovet av och föreslå åtgärder för att för- bättra marknadens effektivitet. I rapporten Den finansiella elmarknaden som lämnades till regeringen (dnr M2006/988/E) konstaterar att den finansiella elmark- naden fungerar relativt väl men föreslår även, mot bakgrund av den ana- lys som gjorts, ett antal åtgärder för att förbättra den finansiella elmark- nadens effektivitet. El- och gasmarknadsutredningen har vidare pekat på andra frågeställ- ningar som kan utgöra potentiella hot mot marknadens fortsatta funktion och aktörernas förtroende för marknaden. En sådan frågeställning är den ökade grad av koncentration i produktionsledet som skett sedan omreg- leringen 1996. Även konstaterade i sitt slutbe- tänkande Konkurrensen på elmarknaden (SOU 2002:7) att prisbildningen och konkurrensen fungerar förhållandevis väl, men att utvecklingsten- denser där antalet aktörer minskar både i produktion och elhandel bör bevakas. Den svenska kraftproduktionen är koncentrerad. Tre aktörer har tillsammans av produktionen. har störst andel av produktionen, med en marknadsandel på . och Fortum har marknadsandelar på . Det finns flera sätt att minska koncentrationen på marknaden, som utredningen pekat på. Ett sätt är att underlätta för nya aktörer att komma in på marknaden, ett annat är att utöka det geografiska området inom vilket aktörerna verkar. Fortsatt utveckling och integration av den nordiska elmarknaden är därför mycket viktigt. Mot bakgrund av utvecklingen av elmarknaden sedan omregleringen 1996 gav regeringen vid () i uppdrag att, i samråd med Konkurrens- verket och efter samråd med och , analysera elmarknadens funktionssätt med tonvikt på konkurrensen och prisbildningen på el på elmarknaden. skulle även med utgångspunkt i analysen överväga behovet av eventuella åtgärder för att säkerställa en väl fungerande konkurrens och en effektiv prisbildning. I rapporten bildning och konkurrens på elmarknaden som lämnades till regeringen (dnr M2006/989/E) konstaterar att prisbildningen på elmarknaden tekniskt sett fungerar relativt väl. Inspektionen konstaterar även att konkurrensen på den svenska och nordiska elmarknaden i ett europeiskt perspektiv är förhållandevis god men att den bör förbättras och att detta kan ske genom fortsatt integration av den nordiska elmarknaden. Då El- och gasmarknadsutredningens frågeställningar och förslag är likartade de som framkommit i de rapporter som inkommit från Energi- myndigheten och avser regeringen att beakta vad som framkommit i utredningen under beredningen av dessa rapporter. Uppgiften att följa elmarknadens utveckling är fördelad på ett fler- tal myndigheter. Uppgiften att bevaka att elmarknaden fungerar som av- sett samt konkurrenssituationen på marknaden ligger främst på Energi- myndigheten och på . Andra myndigheter som har vik- tiga funktioner att fylla är , och Fi- nansinspektionen. finns inget formaliserat samarbete mellan dessa myndigheter. Det betyder dock inte att samarbete inte finns i frågor som berör flera myn- digheter. Både och anser att sam- arbetet fungerar väl och att detta samarbete kommer att fördjupas med anledning av de rapporter till Europeiska kommissionen som följer av elmarknadsdirektivet (2003/54/EG). Även de uppdrag som regeringen gav till och 2005 har krävt samarbete mellan flera myndigheter. 2005/06:158 även samråd mellan , och Konsu- menternas Elrådgivningsbyrå i syfte att förbättra konsumenternas ställ- ning och möjligheter att agera på elmarknaden. Även på nordisk nivå sker samarbete kring elmarknadsfrågor på olika nivåer och mellan olika myndigheter. De nordiska energimyndigheterna samarbetar inom NordReg där gemensamma frågeställ- ningar behandlas. Vid behov inrättas även gemensamma arbetsgrupper. De nordiska konkurrensmyndigheterna samarbetar också på regelbunden basis. Konkurrensmyndigheterna möts och vid behov tillsätts arbetsgrupper. De nordiska systemoperatörerna samarbetar inom ramen för Nordel där frågor som berör t.ex. systemdrift, driftsäkerhet, system- utveckling och nätdimensionering behandlas. Till Nordel är knutet tre kommittéer samt ett antal arbetsgrupper. anordnades även den första konferensen under benäm- ningen Nordic Energy vars syfte är att en gång samla de nordiska energimyndigheterna, konkurrensmyndigheterna och finansin- spektionerna för att diskutera gemensamma frågor kring elmarknaden. Även inom branschen har ett mer formellt samarbete vuxit fram genom Nordenergi i syfte att utveckla den nordiska elmark- naden i ett europeiskt perspektiv. Nordenergi består av branschföreningar från , , , och . Ett väl fungerande samarbete mellan myndigheter, både på nationell och nordisk basis, bidrar till att stärka övervakningen och utveckla den svenska och nordiska elmarknaden. Regeringen ser mycket positivt på den utveckling som skett och det samarbete som vuxit fram mellan myndigheter både i men även i . Det är mycket viktigt att detta samarbete fortsätter för att skapa förutsättningar för en fortsatt utveckling av den nationella elmarknaden, men framförallt en ökad integration av den nordiska elmarknaden. Regeringen bedömer att det samarbete som finns fungerar väl och kan utvecklas, men anser att detta bör göras av de berörda myndigheterna. Regeringens förslag: Felaktiga hänvisningar i ellagen och naturgas- lagen korrigeras. Skälen för regeringens förslag: Regeringen har uppmärksammat att ansvarsbestämmelsen i 13 kap. 1 § första stycket 3 ellagen innehåller en felaktig hänvisning. Enligt nämnda lagrum skall den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet bryter mot föreskrift som meddelats med stöd av 8 kap. 1 § tredje stycket i samma lag dömas till böter eller fängelse i högst . 8 kap. 1 § innehåller emellertid numera, , endast två stycken och det stycke som förut var stycke tre är nu- mera stycke två. Regeringen föreslår att hänvisningen korrigeras. Ett liknande förhållande har upptäckts i 6 kap 1 § första stycket natur- gaslagen. Där stadgas att avgifter och övriga villkor för sådan anslutning som avses i 3 kap. 4 § skall vara skäliga, objektiva och icke-diskri- Det lagrum som hänvisas till handlar emellertid om revision. Korrekt hänvisning är till 3 kap. 5 § naturgaslagen som handlar om an- Prop. 2005/06:158 slutning av naturgasledning m.m.. Regeringen föreslår att hänvisningen 14.1Förslaget till ändring i ellagen Ändringen innebär att skyldigheten för den systemansvarige myndig- heten att anvisa en balansansvarig tas bort. Paragrafen är ny och lagfäster en regel som funnits i de allmänna avtalsvillkoren för försäljning av el till konsument som tagits fram av efter överenskommelse med . För att elleverantören skall kunna sluta avtal om leverans av el i en viss uttags- punkt krävs att elanvändaren har ett giltigt avtal med en innehavare av nätkoncession om rätt att ta ut el för förbrukning i punkten. När ett avtal om elleverans slutits skall elleverantören underrätta inne- havaren av nätkoncessionen om det. Vad underrättelsen skall innehålla framgår av 8 kap. 6 § ellagen samt av föreskrifter. Enligt dessa bestämmelser skall underrättelsen innehålla uppgifter om el- leverantören, elanvändaren, uttagspunkten och nätområdet. Är anmälan korrekt skickar nätkoncessionshavaren en bekräftelse till avsändaren om att bytet kan genomföras på avsedd dag. Ett av problemen vid leveran- törsbyten är att en kund tecknar ett avtal om elleverans med en elleve- rantör utan att kunden har ett avtal med en nätägare. Detta medför att det blir svårt att identifiera vilken elanvändare som är knuten till den aktuella uttagspunkten, något som i sin tur kan medföra att ett leverantörsbyte inte kan genomföras . Denna bestämmelse avser att avhjälpa detta. Är anmälan felaktig eller inkorrekt kommer leverantörs- bytet inte att registreras hos nätkoncessionshavaren. Förhållandet mellan elleverantören och elanvändaren regleras enligt gällande civilrättsliga regler och eventuella tvister får avgöras av allmän domstol. I tredje stycket har intagits en bestämmelse om att de elleverantörer som ingått tidsbestämda elleveransavtal är skyldiga att påminna elan- vändaren om när avtalet upphör. Informationen kan lämnas i t.ex. faktu- ran. Dessutom skall elleverantören informera elanvändaren om vad som gäller om denne inte träffar ett nytt elavtal som tar vid när det gamla upphör. I korthet innebär detta att elleverantören skall informera kunden om att denne även fortsättningsvis, såvida han inte aktivt träffar ett nytt elleveransavtal, kommer att vara kund hos elleverantören och få sina elleveranser av denne samt på vilka villkor detta kommer att ske. Av 12 kap. 1 § följer att informationsskyldigheten i tredje stycket omfattas av nätmyndighetens tillsyn. Sista stycket innehåller en upplysning om att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer utfärdar närmare föreskrifter om informationsskyldigheten. Paragrafen är i övrigt oföränd- rad. I andra stycket har tiden för elleverantörens anmälan till nätkoncessions- havaren förkortats. En sådan anmälan skall nu göras senast den femtonde dagen i kalendermånaden innan övertagandet skall ske. I första stycket har tydliggjorts att en elanvändare som har en elleveran- tör som saknar balansansvarig skall anvisas en ny elleverantör. Bestäm- melsen sammanhänger med förbudet för elleverantörer att leverera el utan någon balansansvarig i 8 kap. 4 §. Av bestämmelsen i 8 kap. 5 § andra stycket framgår att leveransskyldigheten upphör när någon annan elleverantör börjar leverera el till elanvändaren i uttagspunkten. I andra stycket stadgas en skyldighet för nätkoncessionshavaren att underrätta en elanvändare som anvisats en elleverantör om anvisningen och om de bestämmelser som finns i ellagen om byte av el- leverantör, dvs. att leverantörsbyte endast kan ske vid månadsskifte och att elleverantören senast den femtonde dagen i kalendermånaden innan övertagandet skall ske måste anmäla bytet till innehavaren av nätkon- cessionen. Tredje stycket innehåller en upplysning om att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer utfärdar närmare föreskrifter om infor- mationsskyldigheten. I fjärde stycket återfinns bestämmelser om den anvisade elleverantö- rens underrättelseskyldighet. Stycket, som har genomgått vissa redaktio- nella förändringar, är i sak oförändrat. Paragrafen är ny och innebär att en elleverantör träder in i den ställning som en balansansvarig skulle ha haft gentemot den systemansvariga myndigheten om sådan hade funnits. Elleverantören blir, på samma vill- kor som en balansansvarig skulle ha varit, skyldig att ekonomiskt ersätta myndigheten för bl.a. inköp av all typ av balanskraft. Paragrafen är ny. En elleverantör skall lämna information till nätmyndig- heten om de priser och leveransvillkor som elleverantören tillämpar mot elanvändare. utvidgas tillsynsparagrafen i 12 kap. 1 § till att avse även denna paragraf. Om en elleverantör underlåter att lämna pris- uppgifter kan tillsynsmyndigheten förelägga elleverantören vid vite att lämna uppgifterna. Andra stycket innehåller en uppgift om att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer utfärdar närmare föreskrifter om hur uppgiftsskyldigheten skall fullgöras. Exempel på sådana före- skrifter är när och hur ofta uppgifter skall lämnas, vilka uppgifter det är fråga om samt på vilket sätt de skall lämnas. Av tredje stycket framgår att tillsynsmyndigheten, utöver vad som tidi- gare har gällt, även skall utöva tillsyn över elleverantörernas nya skyldig- heter att dels enligt 8 kap. 5 § tredje stycket lämna information till elan- vändare med tidsbestämda elleveransavtal, dels enligt 8 kap. 11 b § lämna uppgift om de priser och övriga villkor för elleverans som de tillämpar mot elanvändare. Paragrafen är i övrigt oförändrad. I andra stycket har införts en bestämmelse om att tillsynsmyndighetens begäran att få de handlingar och ta del av de uppgifter som behövs för tillsynen skall gälla . Ett sådant beslut kan enligt 13 kap. 5 § överklagas hos allmän förvaltningsdomstol men skall gälla utan hinder av att det överklagas. Av 28 § förvaltningsprocesslagen följer att domsto- len har möjlighet att inhibera verkställigheten av beslutet. Det tredje stycket är oförändrat. Paragrafen reglerar inom vilka tidsfrister nätmyndigheten måste under- rätta nätkoncessionshavaren om att myndigheten avser att utöva tillsyn över nättariffen för ett visst räkenskapsår. Huvudregeln är alltjämt att nätmyndigheten skall underrätta nätkon- cessionshavaren om att myndigheten avser att utöva tillsyn över dennes nättariffer efter utgången av det räkenskapsår som nättariffen avser. Som nyhet införs i första stycket andra punkten en förlängd frist för att utöva tillsyn. Denna frist gäller endast om nätkoncessionshavaren lämnat felaktiga eller vilseledande uppgifter vilka varit av avgörande betydelse för nätmyndighetens beslut om att inte utöva tillsyn. I dessa fall är tidsfristen efter utgången av det räkenskapsår nättariffen avser. beslut om tillsyn grundar sig i hög utsträckning på uppgifter som innehavare av nätkoncession själva lämnat till myndig- heten. Vilka dessa uppgifter är framgår av förordningen (1995:1145) om redovisning av nätverksamhet samt närmare före- skrifter (STEMFS 2003:3). I paragrafens andra stycke kvarstår bestämmelsen om att nätmyndig- heten inte får meddela ett föreläggande om nätkoncessionshavarens nät- tariff om inte myndigheten har underrättat densamme enligt första stycket. Ändringen av hänvisningen till andra stycket i 8 kap. 1 § är en korrigering. 14.2Förslaget om ändring i naturgaslagen Paragrafen anger lagens tillämpningsområde. Ändringen föranleds av att rådets direktiv /67/EG om åtgärder för att säkerställa en tryggad naturgasförsörjning (gasförsörjningsdirektivet) genomförs i svensk rätt genom nya bestämmelser om försörjningstrygghet i naturgaslagen. Paragrafen är ny och innebär att definitionen av termen konsument flyttas från 8 kap. till 1 kap. var definitionen placerad i 8 kap. 1 § för att tydliggöra att kapitlets tillämpningsområde avser överföring av naturgas till konsumenter. Termen förekom då inte heller i något annat kapitel i lagen. Med införandet av de nya bestämmelserna om försörj- ningstrygghet i nya 8 a kap. förekommer termen konsument i två kapitel i lagen och har samma innebörd i båda kapitlen. Därför flyttas definitionen till 1 kap. I första stycket har en korrigering gjorts av hänvisningen till 3 kap 5 §. Andra och tredje styckena är oförändrade. Innehållet i första stycket är oförändrat. Som framgår av första stycket kan det i vissa fall visa sig omöjligt att klara balanshållningen i natur- gassystemet genom åtgärder enligt första stycket. Den möjlighet som då återstår är att minska förbrukningen, dvs. att begränsa eller helt avbryta överföringen av naturgas inom vissa områden. Enligt gällande bestämmelser i andra stycket skall vissa kriterier iakttas vid en minskning av förbrukningen. Det första kriteriet är att en minskning bara får genomföras i syfte att upprätthålla balansen inom systemet. Övriga kriterier får beaktas endast då dessa inte hotar det över- gripande målet, vilket är att upprätthålla balansen. I den utsträckning det är möjligt skall minskningen av förbrukningen genomföras så rättvist som möjligt. Under samma förutsättningar skall även ledningsinnehava- rens åtaganden beträffande leveranssäkerhet beaktas. I artikel 4.1 i gasförsörjningsdirektivet ställs krav på uppfyllande av särskilda normer för försörjningstrygghet för hushållskonsumenter. För att detta krav skall kunna beaktas vid tillämpning av denna paragraf in- förs i andra stycket ett krav på att, vid begränsning och avbrytande av överföring av naturgas till kunder, i första hand trygga försörjningen av naturgas för konsumenter. föreskrivna kriterier vid beslut om begränsning och avbrytande av naturgas i andra stycket gäller fortfarande men skall tillämpas först sedan försörjningen av naturgas för konsu- menter har säkerställts. gäller dock som ett första kriterium att en minskning endast får genomföras i syfte att upprätthålla balansen inom systemet. I samband med ändringen i andra stycket har även vissa redaktionella ändringar gjorts i stycket. Tredje stycket är oförändrat. Ändringen i paragrafen är en följdändring av att definitionen av konsu- ment flyttas till 1 kap. 8 §. Detta kapitel är nytt. I kapitlet införs åtta nya paragrafer om försörjnings- trygghet på naturgasområdet. Bestämmelserna om försörjningstrygghet föranleds av genomförandet av gasförsörjningsdirektivet i svensk rätt. Det nya kapitlet ges . I paragrafen regleras en skyldighet för innehavare av naturgasledningar och innehavare av lagrings- eller förgasningsanläggningar att vidta de planeringsåtgärder och de åtgärder i övrigt som behövs för att säkerställa naturgasförsörjningen. Skyldigheten följer av nya krav på planläggning för att säkerställa en trygg naturgasförsörjning i artikel 3 i gasförsörj- ningsdirektivet. Skyldigheten att vidta åtgärder enligt denna bestämmelse åvilar innehavarna i den utsträckning det är möjligt för dem och bör begränsas till driften och säkerheten av den egna anläggningen. Vid planering och vidtagande av åtgärder skall innehavare av naturgas- ledningar och innehavare av lagrings- eller förgasningsanläggningar beakta föreskrivna minimikrav för en trygg naturgasförsörjning för kon- sumenter samt övriga föreskrivna krav för planläggningen enligt 4 §. Skyldigheten i paragrafen följer av nya krav på planläggning för att säkerställa en trygg naturgasförsörjning i artikel 3 i gasförsörjningsdirek- tivet. Den systemansvariga myndighetens planering och vidtagande av åt- gärder enligt denna bestämmelse avser inte den direkta driften av hela naturgassystemet. Av förarbetena till naturgaslagen framgår att driftan- svaret för ledningarna och anläggningarna ligger på var och en som be- driver verksamhet i dessa (prop. 2004/05:62 s. 140). Den systemansva- riga myndigheten har dock det övergripande ansvaret, vilket innebär en övervakande och samordnande roll. Den systemansvariga myndigheten ansvarar vidare för att en kortsiktig balans upprätthålls i naturgassyste- met och skall verka för att systemet återförs i normal drift vid onormala förhållanden. I första stycket regleras tillsynsmyndighetens uppgifter för att trygga naturgasförsörjningen. Enligt första punkten skall tillsynsmyndigheten ta fram och upprätt- hålla en allmän nationell strategi för att säkerställa lämpliga nivåer för en trygg naturgasförsörjning. Skyldigheten följer av nya krav på planlägg- ning för att säkerställa en trygg naturgasförsörjning i artikel 3 i gasför- sörjningsdirektivet. Vid planeringen skall tillsynsmyndigheten beakta föreskrivna minimikrav för en trygg naturgasförsörjning för konsumenter samt övriga föreskrivna krav för planläggningen enligt 4 §. Enligt andra punkten skall tillsynsmyndigheten, i sin roll som tillsyns- myndighet för beredskap och försörjningstrygghet på energiområdet, ta fram och upprätthålla en nationell plan med åtgärder för att trygga natur- gasförsörjningen vid krissituationer. Kravet på en nationell plan med nationella åtgärder för krissituationer följer av artikel 8 i gasförsörjnings- direktivet. Vid framtagandet och upprätthållandet av planen skall tillsynsmyndig- heten beakta föreskrivna krav för planläggning enligt 4 §. Begreppet krissituation följer av artikel 8 i gasförsörjningsdirektivet, men är inte definierat i direktivet. Tolkningen av vilka situationer som skall vara att betrakta som krissituationer på naturgasområdet får istället avgöras från fall till fall utifrån nationella förutsättningar. Ur svenskt perspektiv kan en krissituation på naturgasområdet enligt artikel 8 i gas- försörjningsdirektivet uppstå exempelvis om Öresundsledningen have- rerar, om ett partiellt avbrott uppkommer på Öresundsledningen, om stör- ningar uppkommer i naturgasproduktionen i den danska delen av Nord- sjön eller om leveranser av naturgas till Europeiska gemenskapen från tredje land upphör eller reduceras. Enligt tredje punkten skall tillsynsmyndigheten vidta de åtgärder i övrigt som inom ramen för tillsynsansvaret behövs för att säkerställa naturgasförsörjningen. Även vid vidtagande av dessa åtgärder skall till- synsmyndigheten beakta föreskrivna minimikrav för en trygg naturgas- försörjning för konsumenter enligt 4 §. Enligt andra stycket skall tillsynsmyndigheten samråda med den system- ansvariga myndigheten innan den nationella planen beslutas eller en ändring görs i densamma. I första stycket bemyndigas regeringen att meddela föreskrifter om sär- skilda minimikrav för en trygg naturgasförsörjning för konsumenter. Kravet följer av artikel 4 i gasförsörjningsdirektivet och innebär att kon- sumenters försörjning av naturgas skall säkerställas på nationell nivå före andra kunders i lämplig utsträckning och åtminstone i vissa angivna situationer. Enligt direktivet avses följande situationer: vid ett partiellt avbrott i den nationella gasförsörjningen som skall fastställas av medlemsstaterna med beaktande av natio- nella förhållanden, vid extrem kyla under en nationellt fastställd period med hög förbrukning, med exceptionellt hög efterfrågan på naturgas under de kallaste perioderna som statistiskt inträffar .