prop · GT0395 · 2006-03-14 00:00:00 — Det är bland annat oklart i vilken mån positiv särbehandling är tillåten. Vidare är det oklart vilket ansvar staten har för diskriminering som privata aktörer gör sig skyldiga till, utöver skyldigheten att lagstifta mot diskriminering. Det är regeringens uppfattning att skall ansluta sig till konventioner och andra internationella instrument först när det är klarlagt att de nya åtagandena kan följas. Det står klart att det kommer att dröja innan har avgjort så många klagomål att rättspraxis ger en tydlig bild av protokollets omfång och innebörd. När tillräckligt med rättspraxis finns kommer en systematisk genomgång av protokollets konsekvenser för svensk del att behöva göras. I det sammanhanget bör även beaktas att diskrimineringsskyddet i svensk lagstiftning successivt kommit att täcka allt fler områden. Detta reformarbete pågår . Bland annat har lagt fram sitt betänkande (se vidare avsnitt 4.1.2). Vidare kan rättsutvecklingen inom EU komma att ha betydelse för diskrimineringsskyddet i medlemsstaterna. Regeringen avser att åter se över sitt ställningstagande till protokoll 12 Skr. 2005/06:95 och på nytt redovisa sin inställning senast i nästa nationella handlingsplan för de mänskliga rättigheterna. om migrerande arbetares rättigheter Åtgärd 5: Regeringen avser inte att ratificera om migrerande arbetares rättigheter. Som nämns i kartläggningen av situationen för de mänskliga rättigheterna i (del II, avsnitt 2.2) trädde om migrerande arbetares rättigheter i kraft . Det skydd som stadgas i konventionen följer i huvudsak redan av de sex andra centrala om mänskliga rättigheter och av ILO- konventionerna. Detta har också framhållits i den rapport som den globala kommissionen om internationell migration (GCIM) lade fram (Migration in an interconnected world: New directions for action). I rapporten konstateras det också att endast 30 stater har ratificerat konventionen och att flera stater förklarat att de inte avser att göra detta. Mot den bakgrunden anser GCIM att det behövs andra metoder för att skydda de migrerande arbetarnas rättigheter. Staterna måste fullt ut respektera de konventioner de redan är bundna av och tillförsäkra att de migrerande arbetarna åtnjuter sina mänskliga rättigheter enligt dessa konventioner utan diskriminering. Bland annat av dessa skäl bedömer regeringen att arbetet med att skydda de migrerande arbetarnas rättigheter i bör koncentreras till att säkerställa efterlevnaden av de sex andra centrala FN- konventionerna. Frågan om en ratificering av konventionen är därför inte aktuell , men kommer att vid behov övervägas på nytt i samband med utarbetandet av nästa nationella handlingsplan för de mänskliga rättigheterna. Det fakultativa protokollet till angående försäljning av barn, barnprostitution och barnpornografi Åtgärd 6: Regeringen har lagt fram en proposition inför om ratificering av det fakultativa protokollet till angående försäljning av barn, barnprostitution och barnpornografi. I kartläggningen av situationen för de mänskliga rättigheterna i (del II, avsnitt 2.2) nämns att två fakultativa protokoll till FN- konventionen om barnets rättigheter har trätt i kraft sedan den första nationella handlingsplanen för de mänskliga rättigheterna lades fram . Det ena protokollet behandlar rättigheter för barn som är inblandade i väpnade konflikter. Protokollet trädde i kraft och ratificerades av . Det andra protokollet avser att motverka handel med barn, barnprostitution och barnpornografi och ställer krav på att sådana handlingar kriminaliseras och bestraffas av de fördragsslutande staterna. Detta protokoll trädde i kraft . I en till Skr. 2005/06:95 avlämnad proposition (prop. 2005/06:68) föreslår regeringen att skall godkänna protokollet. konvention (nr 169) om ursprungsfolk Såsom närmare beskrivs i avsnitt 4.3.2 är regeringens ambition att skall ratificera konvention (nr 169 så snart det låter sig göras. Åtgärd 7: Regeringen avser att åter se över de reservationer som finns antecknade till olika konventioner och tilläggsprotokoll om mänskliga rättigheter i avsikt att överväga om de kan dras tillbaka samt redovisa resultatet av denna översyn senast i nästa nationella handlingsplan för de mänskliga rättigheterna. I regeringens första nationella handlingsplan för de mänskliga rättigheterna förklarade regeringen sin avsikt att se över de reservationer som finns antecknade till olika konventioner och tilläggsprotokoll om mänskliga rättigheter i avsikt att överväga om de kan dras tillbaka. Handlingsplanen innehöll en förteckning över reservationerna men ingen redovisning av skälen till de reservationer som gjorts. I utvärderingen av handlingsplanen framfördes synpunkten att en genomgång av de svenska reservationerna bör genomföras regelbundet och redovisas för . Den interdepartementala arbetsgruppen för mänskliga rättigheter har samordnat en översyn av de svenska reservationerna till viktigare konventioner om mänskliga rättigheter. Resultatet av denna översyn är att samtliga reservationer tills vidare bör behållas. Reservationerna och skälen för att de gjorts redovisas i bilaga 4 till denna handlingsplan. Regeringen avser att under 20062009 åter se över de reservationer som finns antecknade till olika konventioner och tilläggsprotokoll om mänskliga rättigheter i avsikt att överväga om de kan dras tillbaka samt redovisa resultatet av denna översyn senast i nästa nationella handlingsplan för de mänskliga rättigheterna. 3.4Uppföljning av synpunkter från internationella organ Möten i samband med att rapporterar till internationella organ om konventioner om mänskliga rättigheter Åtgärd 8: Regeringen avser att bjuda in till möten i samband med att skall lämna rapporter enligt om mänskliga rättigheter, liksom när FN:s kommentarer om dessa rapporter lämnas. När så bedöms lämpligt kommer möten även att anordnas på motsvarande sätt i samband med rapportering enligt konventioner om mänskliga rättigheter. rapporterar i likhet med övriga konventionsstater till ett flertal Skr. 2005/06:95 internationella organ om hur konventioner om mänskliga rättigheter efterlevs på nationell nivå. I den första nationella handlingsplanen för de mänskliga rättigheterna uttalade regeringen sin avsikt att noggrant följa upp kritik mot avseende internationella åtaganden om mänskliga rättigheter. Flera av de internationella organ som granskar staternas efterlevnad av konventioner om mänskliga rättigheter rekommenderar staterna att involvera olika aktörer i samhället i rapporteringsarbetet. Även i utvärderingen av den första handlingsplanen har framförts att det är väsentligt att synpunkter samlas in från olika aktörer i samband med att rapporterar till internationella organ angående konventioner om mänskliga rättigheter. Vidare har såväl utvärderaren som ett flertal referensgrupper framfört att de synpunkter som tar emot bör spridas bättre, bland annat till myndigheter, kommuner och landsting. Regeringen delar bedömningen att det är angeläget att företrädare för olika delar av samhället deltar i insamlandet av material till rapporter till internationella organisationer och i arbetet med att följa upp de synpunkter som tar emot. Regeringen avser därför att bjuda in representanter för aktörer från olika delar av samhället till möten i samband med att rapporterar till FN om efterlevnaden av konventioner om mänskliga rättigheter och tar emot synpunkter från övervakningskommittéerna. När regeringen bedömer detta lämpligt kommer möten även att anordnas vid rapportering till (se även avsnitt 4.3.1, åtgärd 38). I samband med rapporteringen rörande den europeiska sociala stadgan finns ett fast etablerat samrådsförfarande med arbetsmarknadens parter. I sammanhanget bör påpekas att det finns ett etablerat samrådsförfarande inom ramen för rapportering till Internationella arbetsorganisationen (). I regel uppdrar Närings- departementet åt att utarbeta rapporter om tillämpningen i av ratificerade . De förslag till rapporter som utarbetas av underställs alltid arbetsmarknadens parter, dvs. de organisationer som är företrädda i . När så är relevant inhämtar dessa i sin tur synpunkter från berörda förbund. Arbetsmarknadsorganisationernas synpunkter vidarebefordras till , antingen inarbetade i själva rapporten eller som bilaga till rapporten. När rapporteringen är avslutad delges arbetsmarknadsorganisationerna kopia av samtliga rapporter i slutlig form. Rapporterna granskas av oberoende jurister i som utarbetar en rapport till Internationella arbetskonferensen. riktar även skriftliga observationer och s.k. direct requests till regeringarna vilka skall besvaras vid nästa rapporteringstillfälle för respektive konvention. När expertkommitténs kommentarer inkommit till vidarebefordras de till de berörda myndigheterna samt arbetsmarknadens parter så att de kan beaktas inför nästa rapporteringstillfälle för respektive konvention. 4.1Diskriminering, rasism och homofobi Diskrimineringsförbudet är en central beståndsdel i de internationella konventionerna om mänskliga rättigheter. Kampen för att förebygga och motverka diskriminering och intolerans, såsom rasism och homofobi, har till syfte att värna principen om alla människors lika värde och allas rätt att bli behandlade som individer på lika villkor. Arbetet för att stärka skyddet mot diskriminering och intolerans har skett och sker genom en rad olika insatser och inom olika delar av samhället. Trots det drabbas fortfarande personer av sådana kränkningar i det svenska samhället . Detta är givetvis oacceptabelt och arbetet mot dessa företeelser är därför en mycket högt prioriterad fråga för regeringen. Enligt regeringens mening skall skyddet mot diskriminering i princip vara lika för de olika diskrimineringsgrunderna kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionshinder och sexuell läggning. Dessa frågor behandlas därför samlat i så stor uträckning som möjligt i denna handlingsplan för de mänskliga rättigheterna. Det är viktigt att i allt arbete mot diskriminering beakta att samma person kan diskrimineras på flera grunder. Olika förutsättningar och livsvillkor för kvinnor och män bör beaktas i arbetet med diskrimineringsgrunderna etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning och funktionshinder. Förbud mot diskriminering på grund av ålder och könsidentitet kommer att behandlas i samband med beredningen av förslag och berörs därför endast i korthet. Diskriminering är en företeelse som visar sig inom en rad samhällsområden. För att betona att diskriminering står i strid med förverkligandet av en rad mänskliga rättigheter behandlas de åtgärder som avser att motverka diskriminering vid åtnjutandet av de ekonomiska och sociala rättigheterna till arbete, bostad, hälsa och utbildning i de avsnitt som behandlar dessa rättigheter. Denna disposition är också avsedd att understryka att regeringen anser att dessa rättigheter är av fundamental betydelse. För tydlighetens skull omnämns dock åtgärderna kortfattat även i detta avsnitt om diskriminering. De synpunkter om diskriminering som framförts av internationella organ, utvärderaren av den första handlingsplanen och referensgrupperna beskrivs närmare i kartläggningen av situationen för de mänskliga rättigheterna i (del II, avsnitt 3.1). Diskriminering på grund av kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning eller Åtgärd 9: har i uppdrag att göra en samlad översyn av regeringsformen. I uppdraget ingår att pröva frågorna om lagprövning och om det finns behov av en författningsdomstol. fall utredningen finner skäl att föreslå ändringar i dessa avseenden är utredningen oförhindrad att också pröva om det finns behov av att i övrigt föreslå förändringar av skyddet för grundläggande fri- och Utredningen skall redovisa sitt uppdrag senast den 31 Regeringsformens första kapitel innehåller regler om statsskickets Enligt 1 kap. 2 § fjärde stycket regeringsformen (RF) skall det allmänna motverka diskriminering av människor på grund av kön, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, språklig eller religiös tillhörighet, funktionshinder, sexuell läggning, ålder eller annan omständighet som gäller den enskilde som person. ger till skillnad från reglerna i 2 kap. RF inte upphov till några rättigheter för den enskilde. Det har uppmärksammats i olika sammanhang att skyddet mot diskriminering i 2 kap. RF, som behandlar grundläggande rättigheter och friheter, varierar beroende på diskrimineringsgrund. Enligt 2 kap. 15 § RF får lag eller annan föreskrift inte innebära att någon medborgare missgynnas därför att han med hänsyn till ras, hudfärg eller etniskt ursprung tillhör minoritet. Det finns emellertid ingen bestämmelse i grundlagen som specifikt skyddar alla personer mot diskriminering på grund av ras, hudfärg, religion, nationellt eller etniskt ursprung om de inte tillhör en minoritet. Detta har bland annat uppmärksammats av kommission mot rasism och intolerans (ECRI). ECRI understryker att en bestämmelse med mer precisa garantier och med mer precist skydd mot diskriminering på dessa grunder bör införas. Enligt 2 kap. 16 § RF får lag eller annan föreskrift inte innebära att någon medborgare missgynnas på grund av sitt kön, om inte föreskriften utgör ett led i strävanden att åstadkomma jämställdhet mellan män och kvinnor eller avser värnplikt eller motsvarande tjänsteplikt. bestämmelse omfattar således alla personer. avseende diskrimineringsgrunderna funktionshinder och sexuell läggning i 2 kap. RF. Regeringen anser att skyddet mot diskriminering i princip skall vara lika för de olika diskrimineringsgrunderna kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning och har därför bland annat haft i uppdrag att överväga en gemensam lagstiftning mot diskriminering som omfattar alla eller flertalet diskrimineringsgrunder. har i uppdrag att göra en samlad översyn av regeringsformen (dir. 2004:96). I uppdraget ingår att pröva frågorna om lagprövning och om det finns behov av en författningsdomstol. fall utredningen finner skäl att föreslå ändringar i dessa avseenden är utredningen oförhindrad att också pröva om det finns behov av att i övrigt föreslå förändringar vad gäller skyddet för grundläggande fri- och rättigheter. Utredningen skall redovisa sitt uppdrag . Åtgärd 10: , som har haft i uppdrag att överväga en sammanhållen diskrimineringslagstiftning, slutredovisade sitt uppdrag. Regeringen avser att bereda förslagen med inriktningen på att en ny lagstiftning skall kunna träda i kraft . Regeringen beslutade om direktiv till en parlamentarisk kommitté (dir. 2002:11), , med uppdrag att bland annat överväga en gemensam lagstiftning mot diskriminering som omfattar alla eller flertalet diskrimineringsgrunder och samhällsområden. Med utgångspunkt i kommitténs ställningstaganden i fråga om utformningen av en framtida diskrimineringslagstiftning har kommittén även sett över uppgifter och ansvarsområden för Jämställdhets- ombudsmannen (JämO), Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO), () och Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO). Kommittén har vidare övervägt möjligheterna att slå samman några eller samtliga av ombudsmännen mot diskriminering till en institution eller att samordna dem på något annat sätt. Kommittén har i sina överväganden rörande ombudsmännen i lämpliga delar även inkluderat (). slutredovisade sitt uppdrag. Regeringen avser att bereda förslagen med inriktningen på att en ny lagstiftning skall kunna träda i kraft . Insatser mot diskriminering i statliga myndigheter och statligt ägda bolag Åtgärd 11: Regeringen avser att 2006 ge i uppdrag till vissa statliga myndigheter att upprätta antidiskrimineringsstrategier. Dessa myndigheter skall inbjuda Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO), Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO) och Myndigheten för handikappolitisk samordning (Handisam) till samråd vid upprättande av strategierna. Regeringen avser att ge Statskontoret i uppdrag att utvärdera de insatser som har genomförts med anledning av de antidiskrimineringsstrategier som har upprättats inom statliga myndigheter. Regeringen avser även att 2006 förtydliga behovet av arbete mot diskriminering i de statligt ägda bolagen. Staten bör vara en förebild för likabehandling i samhället och det är av yttersta vikt att säkerställa att diskriminering inte förekommer inom de statliga myndigheterna eller de statligt ägda bolagen. kunskap om diskriminering inom den statliga verksamheten har även Skr. 2005/06:95 framförts vid ett flertal tillfällen. Antidiskrimineringsstrategier bör därför upprättas inom vissa statliga myndigheter i syfte att genom kompetensutveckling, öka personalens kunskap om dessa frågor. Strategierna bör avse diskriminerings- grunderna etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning samt funktionshinder. DO och HomO samt Handisam, som samordnar genomförandet av regeringens handikappolitik, har expertkunskaper i dessa diskrimineringsfrågor och myndigheterna skall därför bjuda in dem till samråd vid upprättandet av samtliga strategier. Strategierna bör vara verksamhetsanpassade och syfta till ett långsiktigt, kontinuerligt och heltäckande arbete med diskriminerings- frågor. De bör ta sin utgångspunkt i den diskriminering som kan förekomma inom respektive myndighets egen verksamhet. De bör bland annat ta upp bemötande och behandling av dem som kommer i kontakt med myndigheternas verksamhet. Olika förutsättningar och livsvillkor för kvinnor och män bör beaktas i arbetet med strategierna. Frågor om mekanismer bakom diskriminering samt om olika former av diskriminering, t.ex. strukturell diskriminering, bör omfattas. upprättade 2002, enligt ett uppdrag från regeringen, en handlingsplan mot diskriminering, som omfattar samtliga diskrimineringsgrunder. upprättade , , och (dåvarande Riksåklagaren) kompetensstrategier i diskrimineringsfrågor enligt uppdrag från regeringen. Dessa strategier omfattar i första hand diskrimineringsgrunderna etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning och sexuell läggning. I den mån insatserna enligt de redan upprättade strategierna inte omfattat funktionshinder skall strategierna kompletteras med den diskrimineringsgrunden. Försvarsmakten, och Försvarshögskolan fick i uppdrag att upprätta strategier för att motverka diskriminerande attityder inom det militära försvaret och det arbetet pågår alltjämt. Uppdraget omfattar samtliga diskrimineringsgrunder. Det är särskilt myndigheter vars verksamhet direkt eller indirekt innefattar kontakter med enskilda individer som bör få i uppdrag att upprätta antidiskrimineringsstrategier. Vissa myndigheter som inte handlägger individärenden, men som har en central konsultativ roll, bör också omfattas. Bland annat följande myndigheter kommer att få sådana uppdrag: , , , , , , , , , , , samt länsstyrelserna. Regeringen avser att ge i uppdrag till Statskontoret att genomföra utvärderingar av insatser som genomförts med anledning av antidiskrimineringsstrategierna när strategierna har varit i kraft inom respektive myndighet. Den s.k. ägarpolicyn för statligt ägda bolag beskriver bland annat regeringens syn på behovet av mångfald, målet med mångfaldsarbetet samt verktyg för det. Regeringen avser att 2006 komplettera ägarpolicyn för att förtydliga behovet av arbete mot diskriminering. mål för detta arbete är att diskriminering som har samband med kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning Skr. 2005/06:95 eller funktionshinder inte skall förekomma i förhållande till vare sig anställda, kunder, leverantörer eller andra som bolagen kommer i kontakt med. I detta syfte bör bland annat handlingsplaner upprättas av de statligt ägda bolagen. Antidiskrimineringsvillkor i offentlig upphandling Åtgärd 12: Regeringen avser att besluta en förordning som innebär att vissa större statliga myndigheter skall införa antidiskrimineringsvillkor i sina upphandlingar. Regeringen anser att offentliga medel inte skall gå till verksamheter där de mänskliga rättigheterna kränks. För att motverka att detta sker bör antidiskrimineringsklausuler användas vid offentlig upphandling och ett antal åtgärder har också vidtagits i detta syfte. () har på uppdrag av regeringen bland annat tagit fram exempel på antidiskrimineringsklausuler. Därefter har regeringen givit NOU i uppdrag att genomföra en informationskampanj i syfte att stödja de upphandlande enheterna i det fortsatta arbetet. Med anledning av detta har NOU tagit fram en informationsbroschyr beträffande användningen av antidiskrimineringsklausuler samt genomfört en konferens där frågorna behandlats. Regeringen avser nu att i en förordning ställa krav på att vissa av de större statliga myndigheterna skall införa antidiskrimineringsvillkor i Anvisningar kommer att tas fram rörande tillämpning och uppföljning av förordningen. Åtgärd 13: Regeringen kommer att överväga förslagen från utredningen om en stärkt och tydligare tillsyn inom , som skall lämna en slutredovisning till regeringen , samt att vidta lämpliga åtgärder mot bakgrund av utredningens förslag om indragning Regeringen beslutade om tilläggsdirektiv till utredningen om en stärkt och tydligare tillsyn inom (dir. I syfte att uppnå en mer ansvarsfull alkoholservering skall utredaren undersöka möjligheterna av, och vid behov föreslå, att som villkor för serveringstillstånd eller på annat sätt uppställa krav på utbildning av tillståndshavare, serveringsansvarig personal eller andra som arbetar på serveringsställe. Utredaren bör i detta sammanhang även uppmärksamma möjligheterna att genom utbildningsinsatser motverka Utredaren skall också lämna förslag till hur diskriminering på serveringsställen skall förhindras eller försvåras genom ändringar i alkohollagen (1994:1738). Utredaren bör därvid särskilt se över de möjligheter som alkohollagens bestämmelser om villkor för att erhålla och behålla serveringstillstånd ger. Regeringen avser att därefter vidta lämpliga åtgärder mot bakgrund av utredningens förslag om indragning av Skr. 2005/06:95 serveringstillstånd. Samarbete mellan antidiskrimineringsbyråerna, JämO, DO, HO och HomO Åtgärd 14: Samarbetet mellan antidiskrimineringsbyråerna, (JämO), Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO), () och Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO) kommer att utvecklas . I enlighet med förordningen (2002:989) om statligt stöd för verksamhet som förebygger och motverkar diskriminering får stöd lämnas till organisationer och stiftelser för verksamhet som syftar till att förebygga och motverka diskriminering på grund av kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionshinder och sexuell läggning. fattar beslut om stöd enligt förordningen. har i uppdrag att lämna en utvärdering av hur de lokala verksamheterna mot diskriminering bedrivits och vilka resultat som uppnåtts till regeringen . Det är viktigt att säkerställa att kvaliteten är god i den rådgivning de så kallade antidiskrimineringsbyråerna ger till enskilda personer. Det har i olika sammanhang framförts att det finns behov av ytterligare kompetens inom byråerna om samtliga diskrimineringsgrunder. Ett samarbete pågår mellan antidiskrimineringsbyråerna och JämO, DO, HO och HomO. Mot bakgrund av bland annat behovet av stärkt kompetens kommer samarbetet att utvecklas i fråga om råd, stöd och utbildning från ombudsmännen till antidiskrimineringsbyråerna. I det arbetet kommer även slutsatserna från kommande utvärdering att beaktas. Åtgärd 15: Regeringen avser att tillsätta en utredning om användning av så kallade diskrimineringstester som bevismedel i ärenden hos (JämO), Ombudsmannen mot etnisk (DO), Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO). DO har haft i uppdrag att utreda om det finns rättsliga eller andra hinder samt att belysa för- och nackdelar med att använda s.k.