prop · GT03102 · 2006-04-18 00:00:00 — var 7 200 fler anställda i skola och fritidshem än 2000/01. Personaltätheten har ökat från 9,3 till 10,2 heltids- anställda per 100 elever i kommunernas egna organisationer. har elevtalen sjunkit, vilket gör att ökningen i personaltäthet motsvarar 13 900 heltidstjänster. Statsbidraget har finansierat av kommunernas kostnader för personalförstärkningar i skola och fritidshem. Motsvarande andel av ökningen i heltidstjänster är ca 9 400 tjänster. Förutom ökad personaltäthet i kommunernas egna skolor har statsbidraget gått till personal i fristående skolor samt gymnasieförbund och gemensamma nämnder. Ökningen i personaltäthet består till av pedagogisk personal och den pedagogiska personaltätheten har ökat från 7,7 till 8,4 anställda per 100 elever. Kostnaden för uppgick till . Kostnaden per elev i var . Under större delen av minskade kostnaden per elev men har ökat och är nu högre än 1991. Det är främst kostnaden för undervisning som har ökat . Ökningen är och beror på såväl höjda lärarlöner som ökad lärartäthet. Variationen mellan kommuner i kostnad per elev är stor. I av kommunerna varierar kostnaden per elev . Diagram 6.3 Utveckling i 2004 Indexerad utveckling av antalet elever och lärare (i årsarbetskrafter) i hösten 1997-hösten 2004 samt kostnadsutveckling kalenderåren 1997-2004. Index, 1997=100. Källa: lägesbedömning 2005 (rapport 264) . En elev i fristående grundskola kostade i genomsnitt , dvs. i stort sett detsamma som i kommunala skolor (). I dessa kostnader ingår inte skolskjuts. Den genomsnittliga kommunala ersättningen till fristående grundskolor ökade . Gymnasieskolan är en del av det offentliga skolväsendet, avsedd att påbörjas av ungdomar efter avslutad grundskoleutbildning eller motsvarande fram t.o.m. det första kalenderhalvåret det år de fyller . Det är en frivillig skolform och omfattar 17 nationella program samt specialutformade och individuella program. Gymnasieskolan skall ge grundläggande kunskaper för yrkes- och samhällsliv samt för vidare studier. Den svenska gymnasieskolan håller i ett internationellt perspektiv hög kvalitet, medger en stor valfrihet för eleverna och erbjuder ett brett utbud av utbildningar och kurser. Reformen av gymnasieskolan som genom- fördes innebar en väsentlig ambitionshöjning, framförallt för elever på yrkesinriktade utbildningar Reformen var i stora stycken framgångsrik. går, med få undantag, alla elever i en årskull vidare från till gymnasiet. Jämfört med läget före reformen är det nu dubbelt så många som slutför en treårig gymnasieutbildning. Arbetslivet har välkomnat den kompetenshöjning hos eleverna som förlängningen av de tidigare tvååriga yrkesinriktade utbildningarna och de gemensamma kärnämneskurserna medfört. har var femte nybörjare i högskolan gått en yrkesinriktad gymnasieutbildning. I åldersgruppen har i gymnasieutbildning eller högre utbildning. Endast fem länder i hela har en högre andel i denna åldersgrupp.7 En särskilt stor andel av kvinnorna i har en utbildning på minst gymnasienivå. Totalt sett bland kvinnor i åldern hade och samma andelar som , . Endast och hade högre andelar. Beslut om förändringar i gymnasieskolan För att ytterligare utveckla gymnasieskolan och höja kvaliteten, så att fler elever når målen för utbildningen, överlämnade regeringen propositionen Kunskap och kvalitet elva steg för utvecklingen av gymnasieskolan (prop. 2003/04:140) till . beslutade i enlighet med regeringens förslag Beslutet följs nu av en rad kompletterade beslut av regeringen och skolmyndigheterna. Enligt skollagen (1985:1100) skall alla ungdomar ha lika tillgång till utbildning, som skall vara likvärdig varhelst den anordnas i landet. Gymnasieskolans övergripande mål är att ge eleverna kunskaper och färdigheter samt, i samarbete med hemmen, främja deras harmoniska utveckling till ansvarskännande människor och samhällsmedlemmar. I utbildningen skall hänsyn tas till elever i behov av särskilt stöd. Gymnasieskolan skall i enlighet med målen i läroplanen för de frivilliga skolformerna (Lpf 94) fördjupa och utveckla elevernas kunskaper som förberedelse för yrkesverksamhet och för studier vid universitet och högskolor m.m. samt som förberedelse för vuxenlivet. Kommunen är enligt skollagen skyldig att erbjuda alla elever som är bosatta i kommunen och som avslutat den obligatoriska skolan eller motsvarande utbildning en gymnasieutbildning. Erbjudandet skall avse utbildning som anordnas inom kommunen eller i en annan kommun eller i ett landsting i enlighet med samverkansavtal. Erbjudandet skall omfatta ett allsidigt urval av nationella program samt specialutformade och individuella program. Antalet platser på de olika nationella programmen och deras inriktningar skall så långt som möjligt anpassas med hänsyn till elevernas önskemål. Samtliga nationella program har fastställda programmål. För varje ämne i gymnasieskolan finns en kursplan, vilken kompletterar läroplanen samt anger målen för undervisningen i varje enskilt ämne och kurs. Den genomsnittliga betygspoängen /05 var 14,1 poäng, vilket är oförändrat jämfört med föregående år. Kvinnorna fick /05 14,7 poäng och männen fick 13,4 poäng. För elever med utländsk bakgrund var motsvarande siffror 13,7 poäng för kvinnor och 12,6 för män. Den genomsnittliga betygspoängen, dvs. det genom- snittliga värdet av alla betyg som redovisas i elevernas slutbetyg, gör det möjligt att jämföra elevernas betygsresultat och kan ses som ett av flera mått på måluppfyllelse. Kommunerna är skyldiga att erbjuda utbildning på individuella program Skr. 2005/06:102 för de elever som inte antagits på ett nationellt eller ett specialutformat program eller som avbrutit en påbörjad utbildning. Ett mål för det individuella programmet är att förbereda för vidare studier på ett nationellt program. Andelen elever som i enlighet med intentionerna för programmet övergått till ett nationellt eller specialutformat program 1 på individuella program är . Slutbetyg utfärdas då eleven fått betyg i alla kurser som ingår i dennes studieväg. /05 gick 101 297 elever i årskurs tre i gymnasie- skolan. Av dessa lämnade gymnasieskolan med slutbetyg eller motsvarande. Det är en minskning med knappt en procentenhet sedan föregående läsår. Grundläggande behörighet till universitets- och högskolestudier har den som fått slutbetyg från ett nationellt eller specialutformat program och har lägst betyget Godkänd på av de gymnasiepoäng som krävs för ett fullständigt program, dvs. 2 250 gymnasiepoäng. /05 uppnådde av de elever som fick slutbetyg grundläggande behörighet till universitets- och högskolestudier, vilket är en minskning jämfört med föregående år. Diagram 6.4 Gymnasieskolan, genomsnittlig betygspoäng har i uppdrag att genomföra utbildningsinspektioner i varje kommun och alla skolor (kommunala och fristående) . En första inspektion genomfördes . I en andra omgång 2004, vilken baseras på ett betydligt större och mer variationsrikt material, t.ex. inkluderas fler medelstora och stora kommuner, har verksamheten i 34 kommuner med sammanlagt 846 skolor inspekterats. Helhetsintrycket är att mycket fungerar bra. Förutsättningarna för att nå de nationella målen anses goda. Däremot visar resultaten att vid närmare var tredje gymnasieskola känner eleverna inte på ett tillfredsställande sätt till målen för verksamheten. I gymnasieskolan har elevantalet ökat med /06 jämfört med året innan. 359 415 elever går i gymnasieskolan. Det finns totalt 795 gymnasieskolor i landets kommuner. 499 skolor har huvudman. Andelen elever som går i en gymnasieskola belägen i en annan kommun än hemkommunen är . Utbudet av nationella program varierar mellan kommunerna. /06 gick av alla elever på något av de nationella programmen. av eleverna går på specialutformade program vilket är en ökad andel sedan föregående läsår. Eleverna på individuella program (IV) utgjorde av det totala antalet elever i gymnasieskolan. På de fristående gymnasieskolorna går av alla elever i gymnasieskolan. IV förekommer inte på de fristående gymnasieskolorna. Den totala kostnaden för gymnasieskolan var 2004. Jämfört med föregående år har kostnaden för gymnasieskolan ökat i fasta priser. Av den totala kostnaden för gymnasieskolan stod den kommunala gymnasieskolan för medan landstingens gymnasieutbildningar uppgick till . Fristående gymnasieskolor, riksinternatskolor och internationella skolor utgör av den totala kostnaden. Den genomsnittliga kostnaden per elev för samtliga huvudmän var 2004, vilket innebär att kostnaden ökat jämfört med föregående år. Skillnaden i kostnad per elev mellan olika huvudmän är påtaglig, vilket till stor del beror på att huvudmännen anordnar olika gymnasieprogram vars kostnader skiljer sig väsentligt åt. En elev i gymnasieskola kostade (inkl. skolskjuts) ca , vilket är en ökning med en procent jämfört med året innan. De fristående gymnasieskolorna har också ökat sin genomsnittskostnad med drygt en procent jämfört med föregående år till per elev (exkl. nystartade och nedlagda fristående skolor). Landstingen erbjuder huvudsakligen naturbruksutbildningar, vilka är kostsamma att anordna. Kostnaden per elev blir därför högre än för andra huvudmän som anordnar mindre kostnadskrävande utbildningar. Diagram 6.5 Utveckling i gymnasieskolan Anm. Personalutveckling avser årsarbetare. Källa: lägesbedömning 2005 (rapport 264). Kostnaden för undervisning är den största kostnadsposten och utgör av den totala. Undervisningskostnaden utgörs främst av lärarlöner men även kostnaden för kompetensutveckling ingår. Lokalkostnaden står för av gymnasieskolans totala kostnader. Jämfört med föregående år ökade den i den kommunala gymnasieskolan med knappt en procent. Kostnaden för läromedel utgör av den totala kostnaden. var den genomsnittliga läromedelskostnaden i den kommunala gymnasieskolan per elev, vilket är en ökning med knappt en procent jämfört med . I den fristående gymnasie- skolan ökade kostnaden för läromedel med och uppgick till per elev 2004. I den kommunala gymnasieskolan uppgick kostnaden för elevvård till per elev 2004. I den fristående gymnasieskolan ökade den genomsnittliga kostnaden för elevvård något och uppgick till per elev. Kostnaden för skolmåltider per elev var i den kommunala skolan 2004. Fristående skolor hade en genomsnittlig kostnad för skol- måltider på per elev Antalet tjänstgörande lärare omräknat till heltidstjänster uppgick /06 till 29 141, vilket är en ökning sedan föregående läsår. Antalet lärare per 100 elever, dvs. lärartätheten, är 8,1, vilket är en liten minskning sedan föregående läsår. Andel lärare med pedagogisk utbildningsbakgrund var . utbildningsinspektion visar att lärartätheten är god i gymnasieskolan. Resultaten pekar också på att tillgången på lärare med pedagogisk högskoleutbildning i de inspekterade kommunerna ligger i Skr. 2005/06:102 nivå med riket i sin helhet. Satsningen på personalförstärkningar i skolan fortgår. Den pedagogiska personalen har ökat i gymnasieskolan. En särskild satsning på lärarutbildning främst inriktad mot yrkeslärare, den s.k. SÄL- utbildningen, startade . Utbildningen omfattar 500 lärare och genomförs som deltidsstudier. 6.4Obligatorisk särskola och gymnasiesärskola Särskolan består av den obligatoriska särskolan (grundsärskola och träningsskola) och gymnasiesärskola med nationella, specialutformade och individuella program. Särskoleutbildningen syftar till att ge barn och ungdomar med utvecklingsstörning en till varje elevs förutsättningar anpassad utbildning som så långt det är möjligt motsvarar den som ges i och gymnasieskolan. För den obligatoriska särskolan och gymnasiesärskolan gäller samma läroplaner som för respektive gymnasie- skolan. Därtill har den obligatoriska särskolan och gymnasiesärskolan kursplaner som är anpassade till respektive skolform samt till de olika behov som skolan skall kunna tillgodose för var och en av särskolans elever. I särskolan var det totala antalet inskrivna elever under /06 22 182, vilket är en ökning med drygt en procent sedan föregående läsår. Av de 14 397 eleverna i den obligatoriska särskolan är integrerade i och går i träningsskolan. Övriga elever går i grundsärskolan. I gymnasiesärskolan finns av de 7 785 eleverna på ett program med yrkesinriktning, i yrke- sträning och i verksamhetsträning. I den obligatoriska särskolan är flickor medan motsvarande siffra i gymnasie- särskolan är . var kommunernas kostnader för särskola . Kommunernas ersättningar till fristående särskolor uppgick till . Kostnaden per elev är något högre i obligatoriska särskolan än i gymnasiesärskolan, jämfört med , inklusive kostnaden för skolskjuts. Kostnaden per elev varierar stort mellan kommuner. lämnade sitt slutbetänkande (SOU 2004:98) med förslag till hur utbildningen för barn, ungdomar och vuxna med utvecklingsstörning kan förbättras. I betänkandet föreslår kommittén bl.a. olika insatser för att stärka dels kvaliteten i utbildningen, dels elevers rättigheter. Vuxenutbildningen ska ge alla vuxna möjlighet att utvidga sina kunskaper och utveckla sin kompetens i syfte att främja personlig utveckling, demokrati, jämställdhet ekonomisk tillväxt och sysselsättning samt en rättvis fördelning. Det offentliga måste klara av att erbjuda ett livslångt, kontinuerligt lärande om vi som nation ska klara av att konkurrera i den globaliserade kunskapsekonomin. är vuxenutbildningen viktig för den enskilda individen. Vuxenutbildningen har fått en tydligare fokusering på att tillhandahålla utbildning för de med tidigare kort utbildning. Detta syns tydligt i den samlade politiken för vuxnas lärande. Den förordning som styr de statligt finansierade platserna i den kommunala vuxen- utbildningen anger att de med kortast utbildnings ska komma först. Det finns särskilda studiestöd, t.ex. rekryteringsbidraget, som tydligt riktar in sig på att rekrytera de med kort tidigare utbildning. Den kommunala vuxenutbildningen består av grundläggande och gymnasial vuxenutbildning samt påbyggnadsutbildning. Med de studerandes tidigare utbildning och livserfarenhet som utgångspunkt skall utbildningen fördjupa och utveckla de studerandes kunskaper som grund för yrkesverksamhet, fortsatta studier och för deltagande i samhällslivet. Grundläggande vuxenutbildning syftar till att ge vuxna kunskaper och färdigheter, motsvarande grundskolenivå. Enligt skollagen är grund- läggande vuxenutbildning en rättighet för vuxna som saknar sådana färdigheter som normalt uppnås i . Gymnasial vuxenutbildning syftar till att erbjuda vuxna personer kunskaper och färdigheter motsvarande gymnasial nivå. En person är behörig att delta i utbildningen det år man fyller , eller efter avslutad gymnasieskola. Påbyggnadsutbildningar syftar till att ge vuxna personer utbildning som avser att leda till fortbildning inom det nuvarande yrket eller till ett nytt yrke. Vuxenutbildning för utvecklingsstörda (särvux) syftar till att erbjuda vuxna med utvecklingsstörning kunskaper och färdigheter motsvarande de som ungdomar kan få i den obligatoriska särskolan och på de nationella eller specialutformade programmen i gymnasiesärskolan. Svenska för invandrare (sfi) skall enligt skollagen ge vuxna invandrare grundläggande kunskaper i svenska språket och om det svenska samhället. En omfattande förnyelse av den kommunala vuxenutbildningen ägde rum då den särskilda satsningen, det s.k. pågick. För att befästa denna förnyelse och för att upprätthålla tillgången till vuxnas lärande beslutade att ett riktat statsbidrag till kommunerna för vuxenutbildning skulle utgå . I budgeten beslutades det om en förlängning av det riktade statsbidraget till 2008 för att säkerställa en likvärdig tillgång till vuxenutbildning i alla kommuner. Det riktade statsbidraget fördelas till kommunerna utifrån andelen ej Skr. 2005/06:102 förvärvsarbetande i åldern 2564. drivande eftersom villkoren för att erhålla bidraget är att kommunen fortsätter arbetet med att utveckla vuxenutbildningen utifrån riksdags- beslutet om vuxnas lärande. För att få ta del av bidraget lämnar kommunen in en årlig ansökan till Myndigheten för skolutveckling (MSU) där bl.a. utvecklingsperspektivet tas upp. I anslutning till kommunernas ansökningar har MSU fört en utvecklingsdialog med många kommuner. Efter varje halvår gör MSU en omfördelning mellan kommunerna. Efter beslut av regeringen får en viss andel fördelas till kommuner som berörs av strukturella förändringar på arbetsmarknaden eller till kommuner där antalet kommuninnevånare som saknar treårig gymnasiekompetens utgör en hög andel av arbetskraften. fördelades medel för 5 000 årsstudieplatser på detta sätt efter beslut av regeringen. nyttjades av anslaget för det riktade bidraget enligt uppföljningar, vilket motsvarade 45 962 årsstudie- platser. Samtliga kommuner tog del av bidraget som beräknas ha finansierat 39 241 platser i gymnasial vuxenutbildning vilket innebär att verksamhet motsvarande totalt 82 854 årsstudieplatser har genomförts i gymnasial vuxenutbildning. 92 kommuner beräknas ha genomfört mindre verksamhet än planerat och 146 beräknas ha genomfört mer. Högst av ramen av det totala stödet får användas för stöd till grundläggande vuxenutbildning. 122 kommuner har efter ansökan tilldelats medel för grundläggande vuxen- utbildning. 29 kommuner utnyttjar inte det statsbidrag de tilldelats. De återstående 93 kommunerna beräknas genomföra 2 349 årsstudieplatser med det riktade bidraget . Kommunerna är enligt skollagen skyldiga att bedriva uppsökande verksamhet gentemot personer som saknar kunskaper och färdigheter som normalt uppnås i Dessa personer har rätt till grund- läggande vuxenutbildning. Kommunerna skall också erbjuda och informera om möjligheterna till gymnasial vuxenutbildning samt verka för att vuxna deltar i sådan utbildning. infördes ett rekryteringsbidrag till vuxenstuderande. Detta bidrag kompletterar studiemedelssystemet och riktar sig till speciella grupper i samhället. Bidraget harmonierar i stora delar med bestämmelserna för studiemedel men administreras av kommunerna. Bidraget är avsett att användas som ett verktyg i kommunernas uppsökande verksamhet för att stimulera till studier på grundläggande och gymnasial nivå. Målgruppen är personer som är och som är eller riskerar att bli arbetslösa eller som på grund av funktionshinder behöver extra tid för att uppnå studiemålen. Bidraget som är skattefritt och pensionsgrundande får lämnas . utbetalades till 26 000 personer i rekryteringsbidrag. Antalet kommuner som själva anordnar vuxenutbildning har legat på en jämn nivå och var för /05 276 stycken. Den totala kostnaden för den kommunala vuxenutbildningen uppgick till ca . motsvarade de statliga bidragen av de totala kostnaderna för vuxenutbildning. /05 studerade av befolkningen i åldrarna 20 i vuxenutbildning, vilket innebär en minskning med jämfört med /01. Antalet studerande inom vuxenutbildning har minskat med från 287 584 till 229 299. Antalet heltidsstuderande har sjunkit och för /05 var antalet 143 595, vilket är en minskning jämfört med föregående år (146 327). Antalet studerande födda utomlands har ökat och deras andel av de studerande var under /05 att jämföra med föregående år då motsvarande siffra var . Tabell 6.5 Antal studerande i den kommunala vuxenutbildningen Inom den kommunala vuxenutbildningen var kvinnor och män, ett förhållande som varit relativt . En anledning till denna ojämna könsfördelning kan enligt Skol- verket vara att man behåller ett kursutbud som till stor del består av ett innehåll som appellerar till kvinnor och att kursutbudet inte baseras på behovsanalyser hos gruppen korttidsutbildade män. Av de studerande inom den kommunala vuxenutbildningen var i åldrarna . Detta innebär en föryngring jämfört med föregående år. Drygt 606 329 kursdeltagare, inom den gymnasiala vuxenutbildningen, dvs. slutförde sina kurser /05, vilket är i likhet med föregående läsår. En person räknas som flera kursdeltagare om han eller hon deltar i mer än en kurs under läsåret. Inom gymnasial vuxenutbildning inrapporterades betyg enligt det mål- relaterade betygssystemet för drygt 501 212 kursdeltagare. Den genom- snittliga betygsfördelningen var Icke godkänd, Godkänd, Väl godkänd och Mycket väl godkänd. /01 har andelen kursdeltagare i gymnasial vuxen- utbildning som fått betyget Godkänd varit relativt . har minskat med och Mycket väl godkänd har ökat med någon procentenhet. Andelen kursdeltagare som fått betyget Icke godkänd har ökat från . Liksom i och gymnasieskolan har kvinnor inom vuxenutbildning i genomsnitt högre betyg än män. Svenskfödda män och kvinnor har högre betyg än utlandsfödda. Den totala andelen kursavbrott uppgick till . av männen avbröt och av kvinnorna. Utlandsfödda avbryter i något högre grad (23,varav 45 264 är kvinnor och 28 913 är män) än svenskfödda (19,varav 77 126 är kvinnor och 49 030 är män). Kursavbrotten inom den kommunala vuxenutbildningen har legat på i stort sett samma nivå den senaste femårsperioden. Kursavbrott behöver emellertid inte innebära studieavbrott utan kan utgöra ett mått på flexibilitet i verksamheten. Till kursavbrott räknas även när en kurs- deltagare byter till en annan kurs på grund av att han eller hon påbörjat en kurs på för låg eller för hög nivå eller av annan anledning reviderar sin studieplanering. Ett avbrott kan också bero på att den studerande fått erbjudande om arbete eller studier i annan skolform, till exempel högskolan. Det är viktigt att den kommunala vuxenutbildningen också i fortsätt- ningen har en hög ambitionsnivå. Likvärdighet när det gäller tillgång och kvalitet för stöd till vuxnas lärande oberoende av hemkommun är grund- läggande om de av uppställda målen skall kunna nås. Inriktningen för det riktade statsbidraget som anger att de med kortast utbildning ska prioriteras måste fortsatt styra verksamheten. Samhällets förändring och individens behov av att lära om och lära nytt ställer krav på att det offentliga skolväsendet för vuxna genom bl.a. ökad flexibilitet inom vuxenutbildningen i riktning mot en ökad och förbättrad samverkan mellan kommuner, andra utbildningsanordnare och näringslivet. Ett snabbt och föränderligt samhälle ställer krav på ett flexibelt utbildningssystem som kan stödja den enskildes lärande utifrån behov och förutsättningar. Navet i detta är en väl utvecklad infrastruktur för vuxnas lärande och inte minst en väl fungerande studie- och yrkes- vägledning, som utgår från individens behov, förutsättningar och reella kunskaper. Regeringens bedömning är bl.a. att kommunerna och andra berörda aktörer fortsätter att utveckla infrastrukturen för vuxnas lärande. och Myndigheten för skolutveckling har i en rad rapporter konstaterat att området vuxnas lärande står inför en rad utmaningar. Dessa handlar om att bidra till att tillgodose ett ständigt behov av kompetensförnyelse i arbetsliv och samhällsliv och att i det samman- hanget möta individens behov. Utvecklingen på arbetsmarknaden kräver högre kompetens. Bland annat lyftes bristerna i den geografiska likvärdigheten fram då det gäller tillgång till vuxenutbildning och olikheterna i hur kommunerna tolkar gällande regelverk. Man pekar också på att förnyelsen har kommit olika långt i kommunerna. Stora behov av validering och vägledning betonas av myndigheterna. Att ta till vara bl.a. invandrares kompetens är viktigt både för snabb integrering i samhälls- och arbetsliv och för att bidra till kompetensförsörjning. Valen blir för den enskilde allt flera och viktigare. Andra frågor och utvecklingsområden som Myndigheten för skol- utveckling och beskriver är rekrytering av prioriterade målgrupper samt en fortsatt utveckling av infrastrukturen. Det sista inte minst för att stärka samarbetet mellan kommunernas utbildningsverk- samhet och det lokala arbetslivet. Regeringen rekommenderas även att bevaka den fortsatta utvecklingen av och tillgången till vuxenutbildning för att inte den omfattande satsningen på utvecklingen av infrastrukturen skall gå förlorad.