prop · GT03192 · 2006-03-22 00:00:00 — Dessutom skall programverksamheten inom radio och TV i allmänhetens tjänst som helhet präglas av folkbildningsambitioner. Därutöver finns föreningar och organisationer som i annan form än studiecirklar och folkhögskolekurser bidrar till den samlade bildnings- verksamheten. Folkhögskolor och studieförbund är det idémässiga navet i denna verksamhet. Regeringens överväganden och förslag i denna proposition avser folk- Prop. 2005/06:192 bildningen i den del som finansieras över statsbidraget till folkbild- Dagens samhälle präglas av snabb omställning. Den globala marknads- och kunskapsekonomin, den utökade informationshanteringen och allt fler och mer komplicerade forum för inflytande kräver mycket av varje enskild individ. Vissa upplever en maktlöshet som är svår att ta sig ur. var det landsbygdens folk som behövde ökade kun- skaper för att utvecklas. var folkbildningen och studiecirkeln ett verktyg för arbetarklassen för att värna sina intressen i samhällsutvecklingen. är folkbildningens utmaning liknande. Kulturellt, socialt och demokratiskt deltagande beror i allt högre grad på kunskapsnivå. Folk- bildningen kan bidra till att minska kunskaps- och klassklyftorna. 4.1.1Folkbildningen bidrar till att öka människors makt över sin egna liv Egenmakt är att ta makten över sitt eget liv, i bostadsområdet, på ar- betsplatsen och i vardagen. Med ökad egenmakt kan man påverka så att oönskade maktfaktorer i det omgivande samhället blir mindre betydelse- fulla i den egna vardagen. Ökad egenmakt bryter vanmakt. För sam- hällsmedborgare som upplever maktlöshet i sin egen vardag kan en folk- bildningsmässig verksamhet bidra till att medvetandegöra individen om sin sociala, kulturella och ekonomiska livssituation. Med nya kunskaper, ökat självförtroende och sociala nätverk stöds deltagaren att hitta möjlig- heter att bryta vanmakten och får mod att delta i och forma de samman- hang som påverkar hans eller hennes egen livssituation. God folkbildning har positiva effekter som är större än vad som anges som kursens eller studiecirkelns rubrik. Detta mervärde är direkt kopplat till den lärprocess som folkbildningen värnat. En folkbildnings- mässig verksamhet utgår från individens behov och tar hjälp av gruppens samlade resurser med den gemensamma insikten att alla kan bidra. Denna insikt skapar grogrund för en lärprocess som innebär att gruppen tillsammans formar såväl studiernas mål som dess former. Alla i gruppen väljer sin nivå och gruppen anpassar sig för att tillgodose varandras behov. Detta är i grunden ett demokratiskt förhållningssätt, som när det fungerar stärker den enskilda deltagarens förmåga att i en grupp intera- gera och fatta demokratiska beslut. Det är i en verksamhet med sådana förtecken som egenmakten stärks. Det gör att en folkbildningsmässig verksamhet oavsett kurs- eller studiecirkelrubrik bidrar till att stärka deltagarnas egenmakt. Studieförbunden och folkhögskolorna har alltid burits upp av människor och föreningar som vill stärka sin ställning i samhället från en i början utsatt position. Denna långa tradition återspeglar folkbildningens ambition; att se de grupper som är mest utsatta i samhället och arbeta för att lyfta dessa människor, socialt, ekonomiskt och kulturellt. Folkbildningen kan således bidra till att bryta utanförskap. Folkbildningen söker själva upp dem som har fått minst. Till viss del nya, till viss del återkommande grupper känner maktlöshet, upplever utanförskap och brist på inflytande. Folkbildningen har alltid varit en kraft för att motverka klassamhället. Skillnader i inkomster, utbildnings- nivå, hälsa och möjlighet till demokratiskt deltagande visar att klyftorna i samhället är allt för stora. står grupper utanför arbetsmarknaden och välfärden. Diskriminering och utanförskap baserat på kön, religiös eller etnisk bakgrund, funktionshinder eller sexuell lägg- ning komplicerar dessutom problematiken. Folkbildningen strävar efter att ge mest till dem som fått minst, att skapa bildning för och tillsammans med dem som är mest missgynnade. Folkbildningen har en kompensatorisk uppgift, att utjämna genom bildning. 4.1.2Folkbildningen bidrar till samhällsutvecklingen Folkbildningen kan erbjuda mötesplatser för människor och fungera som en arena för diskussioner kring samhällets stora framtidsfrågor och ut- maningar. Folkbildningen har alltid varit en aktiv samhällsaktör. Folk- högskolornas och studieförbundens verksamhet ger deltagarna beredskap för att kunna delta i samhällsutvecklingen. Folkbildningen är mån om att skapa lärsituationer som stimulerar till handling och deltagande såväl inom som utom verksamhetens väggar. Inte minst ger folkbildningen kortutbildade och andra eftersatta grupper möjligheter att utvecklas. Nya rörelser hittar också sin plats inom folkbildningen, kvinno-, miljö- och den nya globaliseringsrörelsen är bara några exempel. Folkbildningen är alltså viktig inte bara för det demokratiska samtalet utan också för den demokratiska handlingen. Många kurser och studie- cirklar är mycket praktiskt inriktade. Deltagare på kurser om den globala utvecklingen ges inte sällan möjlighet att besöka fattigare länder och om- råden för att därigenom bättre kunna förstå fattiga människors perspektiv på sin egen utveckling och fattigdomens många dimensioner. Många studieförbund har projekt och till och med kontor i andra länder för att kunna bidra till en internationell utveckling. Många miljöcirklar in- begriper praktiska moment som direkt stärker den hållbara utvecklingen. Folkbildningen är en viktig faktor för att skapa en attraktivare livsmiljö och bidrar därigenom till en hållbar utveckling på många platser i landet. Folkbildningens räckvidd är världsomfattande. spelar folk- bildningen ofta en viktig roll för det lokala samhället. Deltagarna i folk- bildningen uppmuntras till att delta i det offentliga samtalet. På folk- högskolor ordnas lokala seminarier och debatter. Studieförbundens seminarieverksamhet har växt explosionsartat . Folk- bildningen deltar ofta i en vital demokratisk debatt, i större städer och särskilt på mindre orter. På så sätt finns folkbildningen i människors medvetande och som lärmiljö. Ett levande och omfattande kulturliv är avgörande för vår sam- hällsutveckling. Kultur får inte enbart vara för de bemedlade, eller för dem som bor i storstäder. Kulturlivet måste vara tillgängligt för alla. 2005/06:192 Folkbildningen bidrar till att bredda kulturintresset i samhället och till att vidga deltagandet i kulturlivet. Folkhögskolor och studieförbund skall agera som lokala och regionala arenor där deltagare inte bara konsumerar kultur utan också skapar kultur. Folkbildningen är också en central part i arbetet med lokal utveckling i hela landet. Genom folkbildning stärks individerna i partnerskapet mellan ideell, offentlig och privat sektor. Detta partnerskap är viktigt för en hållbar regional och lokal utveckling. 4.1.3Folkrörelsen är en i den svenska folkbildnings- traditionen Det svenska föreningslivet engagerar flera miljoner människor i alla åldrar. Föreningar, folkrörelser och liknande sammanslutningar av med- borgare är viktiga företrädare för olika grupper och intressen i samhället. Ett starkt föreningsliv som ger människor möjligheter till inflytande och delaktighet utgör en viktig förutsättning i ett demokratiskt samhälle. Det bildningsarbete som folkbildningen svarar för inom ramen för folkrörelseengagemanget är unikt. Den utbildningsverksamhet som finns inom det offentliga utbildningsväsendet tar sin utgångspunkt i att eleven eller den studerande är en samhällsmedborgare som har vissa rättigheter för att få delta och vissa skyldigheter under utbildningen. Den folk- bildningsmässiga verksamhet som initieras av föreningar tar sin ut- gångspunkt i den specifika folkrörelsens syften och förutsättningar. På så sätt kopplas deltagarens vilja och ansvar till den specifika föreningens mål och verksamhet. Detta gör att det finns skillnader inom den verk- samhet som den samlade folkbildningen bedriver som också måste anses vara unik. Folkbildningen är således så nära knuten till folkrörelserna att den själv får karaktär av folkrörelse. De människor som bär upp folk- rörelserna bär också upp folkbildningen Dess existensberättigande bygger på förmågan att samla människor kring syften som varken ryms inom den offentliga eller privata sektorn och som hämtar sin kraft ur deltagarnas egna erfarenheter. Det är när folkbildningen tappar sin för- måga att engagera på ideell basis som den riskerar att bli en utbildnings- producent som vilken annan aktör som helst. Det är genom Föreningss- verige som folkbildningen hämtar sin näring. Folkbildningen arbetar aktivt för att bryta utanförskapet bland personer med utländsk bakgrund. Dock är representationen av personer med ut- omnordisk härkomst i ledande skikt inte tillräcklig. Verksamhet som be- drivs av folkbildningen för att stärka egenmakten hos personer med ut- ländsk bakgrund kan komma att ses som åtgärder som görs för dem om inte deras representation på beslutande nivåer blir bättre. 4.2Livslångt lärande för alla Folkbildningen hämtar styrka i sin mångfald. Eftersom lärandet i folk- bildningen utgår från gruppens samlade ambitioner och resurser är det viktigt att folkbildningen försöker göra det möjligt för alla att vara med. För att klara detta måste folkbildningen vara öppen mot alla delar av samhället, verka för att nå grupper och individer som inte känner till folkbildningen och undvika att skapa strukturer eller en samlad verk- samhet som utesluter någon. Frivilligheten möjliggör att människor med olika bakgrund, olika intressen och olika ambitioner kommer ihop för att lära gemensamt. Vissa grupper har ett större behov av olika flexibla utbildningsformer än andra. I vårt utvecklade kunskapssamhälle där alla ungdomar upp- manas påbörja gymnasiala studier och där nästan hälften av en årskull går vidare till högskolan finns risk för ökade kunskapsklyftor. Folk- bildningen är en utväg för dem som inte klarat av eller velat delta i det reguljära utbildningsväsendet. Särskilt märks detta i folkhögskolornas verksamhet. Folkhögskolornas vilja att se hela individen, att sätta in verksamheten i ett socialt sammanhang, att arbeta med att stärka den enskilda individens självkänsla och inte enbart kun- skapsuppbyggnaden gör att de är särskilt skickade att erbjuda lärande för dem som har dåliga erfarenheter av det reguljära utbildningsväsendet. En grupp av deltagare som har växt i andel är ung- domar som inte påbörjat eller som inte fullföljt studierna i gymnasie- skolan. I folkhögskolan finner många av dessa ungdomar en väg tillbaka till lärandet. Folkbildningen måste klara av att skapa ett lärande för dem som har allra störst behov utan att likrikta gruppens sammansättning. Utbildningsnivåerna varierar över landet och är generellt sett lägre i gles- och landsbygder än i tätorterna, särskilt bland de yngre. Det finns alltså risk att utbildningsklyftorna ökar. Detta är bekymmersamt i då utbildning och kompetens betonas som viktiga för hållbar ut- veckling och tillväxt. Många människor påbörjar också studier senare i livet och då kan det krävas alternativa vägar för kunskapsinhämtning. Folkbildningen bidrar till att utjämna utbildningsklyftorna på många sätt. Genom t.ex. den allmänna kursen på folkhögskolan, ABF-skolan eller studiecirklar i svenska, engelska och matematik erbjuder folkbild- ningen utbildning som mycket tydligt kompenserar för tidigare kort ut- bildning. Men folkbildningen erbjuder också yrkesutbildning som i vissa fall inte återfinns i andra delar av utbildningsväsendet, och rekryterar därmed nya grupper till lärandet. Utbildning och kunskap är i hög grad samvarierande med deltagande på arbetsmarknaden. Utan relevanta och nya kunskaper är det svårt att hävda sig som arbetssökande, oavsett bransch och nivå. För folkbild- ningen är det angeläget att rekrytera och stimulera dem som står allra längst från utbildning och bildning. Det är oftast också samma personer som står allra längst från arbete. Folkbildningen när den lyckas med sin uppgift stärker arbetslösas förmåga att etablera sig på arbetsmarknaden. Folkbildningen har alltid verkat parallellt med rådande utbildnings- system. var folkhögskolorna och studiecirklarna den enda vägen till kunskap för stora grupper. ser det annorlunda ut. För att skapa tydlighet för dem som söker möjligheter till lärande i vuxen ålder krävs större samverkan mellan alla olika delar av vuxnas lärande, som högskola, kommunernas vuxenutbildning och folkbildning. Inom vuxenutbildning arbetar många kommuner och regioner med att skapa en infrastruktur för vuxnas lärande, där lärcentrum ofta är metoden för att samla alla relevanta resurser. Det finns anledning för såväl folk- Prop. 2005/06:192 högskolor och studieförbund att delta mer i skapandet av denna kommu- Alla aktörer, och framförallt alla medborgare som tar del av dessa aktörers tjänster, har att vinna på samverkan. 4.3Folkbildningen stärker enskilda individers personliga utveckling Folkbildningen möjliggör för människor att utveckla sig. Folkhögskolans kurser och studieförbundens studiecirklar är arenor för människor att komma samman utanför familj och arbete. Att träffa människor, att få nya kunskaper, att röra sig i nya miljöer bidrar till den enskilda del- tagarens utveckling. I vår tillväxtorienterade kunskapsekonomi är det viktigt att alla in- divider kan få de kunskaper de behöver för att klara såväl arbetsliv som samhällsliv. Det är det offentliga utbildningsväsendets huvuduppgift. Ser man folkbildningens verksamhet ur detta perspektiv kan vissa kurser och studiecirklar förefalla onödiga. Men folkbildningen har inte samma huvuduppgift. Folkbildningen skall stärka demokratin och bidra till ett livslångt lärande, men också ge alla deltagare möjlighet till personlig utveckling. Folkbildningens omfattande verksamhet visar att det finns en stor uppslutning kring folkbildningen. I ett samhällsekonomiskt perspektiv finns kritik mot folkbildningen för att den inte bidrar till den tillväxt- orienterade kunskapsekonomin, och att stödet till folkbildningen därför bör minskas. I realiteten bidrar folkbildningen till varje enskild del- tagares utveckling. Kurser och studiecirklar inom folkbildningen ger ett mervärde som i princip inga andra aktörer i samhället kan ge. Utan offentlig finansiering kommer kostnaden för den enskilda deltagaren att stiga väsentligt. Stora grupper kommer inte att kunna delta. Därmed undantas de möjlighet att delta i ett lärande som kan bidra till att stärka deras kunskaper och per- sonliga utveckling. Folkbildningen måste vara så pass omfattande, på ett sådant kostnadsläge och med sådan inriktning att alla människor har reell möjlighet att delta. Regeringens bedömning: Statens syften med statsbidraget till folk- bildningen har i väsentlig mån uppnåtts. Utredningarna: SUFO 2:s sammanfattande bedömning är att den verksamhet som studieförbund och folkhögskolor bedriver med statsbidrag uppfyller de intentioner staten har med bidraget till Utvärderingen visar att statsbidragen har stor betydelse för att verksamheten kommer till stånd. Det finns starka skäl för ett fortsatt statligt stöd till folkbildningen. Utvärderingen föranledde inte utredningen att i övrigt lägga några Remissinstanserna: Utredningens slutsatser angående jämställdhet, Prop. 2005/06:192 arbetet med funktionshindrade, funktion och roller, folkbildningens betydelse för det lokala kulturlivet och arbetet med att stärka och utveckla demokratin får stöd av ett flertal remissinstanser. Ett stort antal remissinstanser stöder slutsatsen att folkbildningen uppfyllt syftet med statsbidraget. Skälen för regeringens bedömning: Den senaste statliga ut- värderingen av folkbildningen, SUFO 2, kommer till slutsatsen att studie- förbund och folkhögskolor genom sin verksamhet uppfyller statens syften och intentioner med statsbidraget. Utredaren pekar dock på vissa områden där man bedömer att folkbildningen behöver vidta åtgärder för att komma till rätta med olika brister och tillkortakommanden. och folkhögskolor bedriver en mycket varierad studie- bildnings- och kulturverksamhet. Folkbildningen spelar en betydelsefull roll i många människors liv. Den bidrar till att stärka människors självkänsla och samhällsengagemang. Studie- och bildnings- verksamheten svarar för en viktig del av det livslånga lärandet. Verksamheter riktade mot de särskilt prioriterade målgrupperna har en betydande omfattning. Personer med funktionshinder, arbetslösa, invandrare och personer med kort utbildning har i hög grad engagerats. Samarbetet med det lokala kulturlivet är väl utvecklat. Verksamheterna har i stor utsträckning kännetecknats av en fördelningspolitisk profil; att utjämna skillnaderna mellan grupper och personer som lever under olika villkor och med olika förutsättningar. Med utgångspunkt i det breda underlaget för denna proposition gör regeringen bedömningen att det inom ramen för den ordning som ska- pades finns utrymme för en del förändringar och förbättringar. Av det följande framgår motiven för och innebörden av de justeringar som regeringen anser vara angelägna. Sammanfattningsvis är det regeringens bedömning att syftena med statens bidrag till folkbildningen i väsentlig mån har uppfyllts. Ett fortsatt statligt stöd är motiverat. 5Demokrati, lärande och personlig utveckling Regeringens förslag: Principen att folkbildningens anordnare själva lägger fast målen för verksamheten skall gälla även i fortsättningen. skall endast ange syftena med statens bidragsgivning. De syften som lades fast genom riksdagsbeslut skall med ny inbördes ordning och något justerade formuleringar fortfarande gälla, nämligen att folkbildningen skall stödja verksamhet som bidrar till att stärka och utveckla demo- kratin, bidra till att göra det möjligt för människor att påverka sin livs- situation och skapa engagemang att delta i samhällsutvecklingen (genom t.ex. politiskt, fackligt, kulturellt eller annat ideellt arbete), bidra till att utjämna utbildningsklyftor och höja bildnings- och utbildningsnivån i samhället, bidra till att bredda intresset för och delaktigheten i kulturlivet. I stället för de prioriterade målgrupper som angavs beslut skall nu sju verksamhetsområden fastställas för folkbildningen, vilka i särskilt hög grad utgör motiv för statens stöd (avsnitt 5.1-5.7). Folk- bildningen själv skall identifiera målgrupper som är relevanta. Utredningarna: Ingen av utredningarna föreslår några förändringar av statens syften med sin bidragsgivning till folkbildningens organisationer. SUFO 2 ifrågasätter att särskilda målgruppsbidrag till studiecirklar leder till att studieförbunden rekryterar fler ur dessa grupper och huruvida bi- dragsmodellen leder till integration eller segregation. Remissinstanserna: Få remissinstanser har lämnat synpunkter på statens syften med statsbidraget till folkbildningen. Bildningsverksamhet (NBV) anser att staten bara bör ange övergripande motiv för statsbidraget. Något fler har yttrat sig över målgrupper och målgruppsbidrag. kommun samt och folk- högskolor är positiva till målgruppsbidragen. och menar att det nuvarande målgruppsbidraget motverkar integrationssträvanden och att det inte heller främjar kvalitetsaspekter. En principiellt intressant fråga är om alla grupper skall vara med lika mycket. Att vissa grupper inte vänder sig till studieförbunden behöver inte innebära, att det är fel vare sig på grupperna eller på studie- förbunden. menar att den uppgift som folkbildningen har handlar om hela befolkning oavsett etnisk eller kulturell bakgrund och får inte begränsas till cirklar eller kurser som anordnas för vissa målgrupper och som finansieras av staten med särskilda extra medel. Ale kommun anser att studieförbund och folkhögskolor bör bli tydligare i sitt budskap om målgruppsinriktning och särskilt målet att möta nya grupper. utbildningsstöd (SISUS) (numera för särskilt utbildningsstöd), och föreslår att målgrupps- bidragen till studieförbunden vänds till att bli ett bidrag som kostnads- redovisas för insatser till deltagare med funktionshinder. I detta in- stämmer , Handikappförbunden, Före- ningen för Utvecklingsstörda Barn, Ungdomar och Vuxna (FUB) och . Skälen för regeringens förslag: Genom beslut angavs att statens syften för statsbidraget till folkbildningen är dels att stärka människors möjligheter att påverka sin livssituation och skapa enga- gemang att delta i samhällsutvecklingen, dels att utjämna utbildnings- klyftor. Därtill angavs tre prioriterade målgrupper; utbildningsmässigt, socialt eller kulturellt missgynnade personer, invandrare samt personer med funktionshinder. Genom riksdagsbeslut tillfördes två syften; att stärka och utveckla demokratin samt att bredda kulturintresset och ökad delaktighet i kulturlivet. Dessutom tillkom arbetslösa som en prioriterad målgrupp. Att fastställa särskilda målgrupper har ansetts vara viktigt för att ut- satta grupper skall garanteras stöd och uppmärksamhet inom folk- bildningen. innebär detta en risk för att det skapas en verk- samhetskultur, där dessa grupper ständigt pekas ut som svaga. 2005/06:192 utvecklas samhället fort och behov ändras. högskolor har olika huvudmän och olika verksamhetsutveckling och har därför också olika förutsättningar att nå grupper. Alla varken kan eller bör bedriva en verksamhet som passar alla. Huvudmännens ideologiska profil skall kunna återspeglas i verksamheten. Behoven skiljer sig dess- utom mellan regioner och grupper och . Att peka ut vissa målgrupper har varit ett viktigt verktyg för att bryta deras utanförskap. Men det har också begränsat folkbildningens poten- tial. I stället bör folkbildningen själv ha i uppgift att identifiera de mål- grupper som är relevanta för respektive organisation och skola för att kunna bidra till att syftena nås. Folkbildningen skall även i fortsätt- ningen sträva efter att nå dem med kort och ofullständig utbildning eller som på andra sätt är utsatta. De enskilda studieförbunden och folk- högskolorna kan genom att anlägga ett underifrånperspektiv själva ta ansvar för att identifiera och rekrytera sina deltagare. Genom uppsökande verksamhet och genom valet av var en aktivitet genomförs kan den eller de prioriterade målgrupperna nås. Regeringen föreslår att staten i stället för att ange målgrupper be- skriver verksamhetsområden, som i särskilt hög grad utgör motiv för statens stöd till folkbildningen. I följande avsnitt (5.25.8) redovisas sju sådana områden. Sedan tagit ställning till förslaget avser re- geringen att ändra förordningen (1991:977) om statsbidrag till folk- bildningen i enlighet härmed. Regeringens förslag: Statens stöd till folkbildningen skall bidra till att grundläggande demokratiska värden som alla människors lika värde och jämställdhet mellan könen genomsyrar verksamhetens innehåll, former Utredningarna: SUFO 2 konstaterar att folkbildningens organisa- tioner inte skiljer sig från samhället i övrigt vad gäller könsfördelningen på ledande poster såväl i styrelser som på ledande tjänster. menade också att det är angeläget att man inom folkbildningen medvetet arbetar för en jämnare könsfördelning i ledande positioner. behövs som berör genusperspektiv på folkbildningen. kan bidra till fortsatt utveckling och förändring av rådande styrande Folkbildningen bör också utveckla strategier för att förändra det manligt hierarkiska mönster som råder. Det är rimligt att folk- högskolor och studieförbund bidrar till ökad jämställdhet i samhället, både genom en intern diskussion och genom kurs-, cirkel- och kultur- Remissinstanserna: (), Folkbildnings-för- bundet (FBF), Rörelsefolkhögskolornas intresseorganisation (), (), Studiefrämjandet, Vuxenskolan, Förbundet unga, , folk- högskola och () instämmer i analysen och de åtgärder som föreslås i SUFO 2. FBR ser det som angeläget att folkbildningen medvetet arbetar för en jämnare könsfördelning i ledande positioner inom folkbildningen.