prop · GT03128 · 2006-03-20 00:00:00 — I de fall som en EG-förordning öppnar för möjligheten att meddela nationella föreskrifter eller förbud, exempelvis ger medlems- staten rätt att besluta om vissa undantag från förordningen, får sådana föreskrifter dock meddelas med stöd av lagens allmänna bemyndiganden. Till de bestämmelser i zoonoslagen som bör göras tillämpliga på EG- förordningarna hör bestämmelserna om ansvarig myndighet för den offentliga kontrollen, om denna myndighets rätt till tillträde och åtkomst till upplysningar och handlingar, den handräckningshjälp som kan behövas vid kontrollen, om rätt att meddela föreläggande och förbud samt bestämmelserna om vite. Dessa bestämmelser bör vidare, såsom föreslås i avsnitt 9, anpassas efter den terminologi och systematik som finns i och rådets förordning (EG) nr 882/2004 om offentlig kontroll. Vidare bör även zoonoslagens bestämmelser om överklagande och be- sluts omedelbara verkställighet göras tillämpliga på EG-förordningarna. Regeringen delar inte Länsrättens i farhågor att överkla- gandebestämmelserna kommer att leda till en vidsträckt och svåröver- skådlig överklaganderätt. Enligt regeringens bedömning är den mängd beslut som kontrollmyndigheterna har rätt att fatta med stöd av EG- förordningarna begränsade. Offentlig kontroll och andra åtgärder Regeringens förslag: Den närmare ansvarsfördelningen mellan kontrollmyndigheterna skall föreskrivas av regeringen. framgå av lagen att samordnar övriga kontrollmyn- digheters verksamhet och lämnar råd och hjälp i verksamheten. Den myndighet som utför offentlig kontroll skall genom rådgivning, information och på annat sätt underlätta för den enskilde att fullgöra sina skyldigheter enligt lagen, de föreskrifter och beslut som med- delats med stöd av lagen, de EG-bestämmelser som kompletteras av lagen och de beslut som har meddelats med stöd av EG-bestämmel- Den som är föremål för offentlig kontroll eller andra åtgärder skall vara skyldig att tillhandahålla den hjälp som behövs för att kontrollen eller åtgärderna skall kunna genomföras. Den som vidtar åtgärder enligt zoonoslagen eller de EG-bestäm- melser som kompletteras av lagen skall vidare ha rätt till tillträde till Även kontrollorgan som anlitas i den offentliga kontrollen skall ha rätt till tillträde och upplysningar som behövs i den Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regering- I promemorian föreslås dock inte att det särskilt skall föreskrivas om att kontrollmyndigheterna genom rådgivning, information och på annat sätt skall underlätta för den enskilde att fullgöra sina skyldigheter enligt Remissinstanserna: De fåtal remissinstanser som särskilt har yttrat sig i frågan tillstyrker eller har inte någon erinran mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt 8 § zoonoslagen utövar Jord- bruksverket den centrala tillsynen över efterlevnaden av lagen och före- skrifter eller av beslut som har meddelats med stöd av lagen. relsen utövar tillsynen inom länet. Tillsynen över efterlevnaden av vissa beslut i enskilda fall får också utövas av en veterinär som utses av Jord- Enligt den nuvarande ordningen bedriver länsstyrelserna uteslutande operativ tillsyn. gift är att samordna tillsynen över zoonoslagen och lämna råd och hjälp i utövar även viss operativ tillsyn ge- nom bl.a. distriktsveterinärorganisationen, karantänsveterinärer och and- ra veterinärer som utför officiella uppdrag. Beskrivningen av de olika kontrollmyndigheternas ansvarsområden som central tillsyn och tillsyn inom länet är inte helt tydlig. oklart vad som avses med de olika begreppen eller vilka uppgifter som ingår i de utpekade myndigheternas kontrollansvar. inte användas i fortsättningen, se även regeringens proposition 2004/05:72 Förbättrad djurskydds- och livsmedelstillsyn, s. 20 f, om motsvarande begrepp i livsmedelslagen (1971:511) och djurskyddslagen (1988:534). De myndigheter som har uppgifter inom den offentliga kontrollen bör, enligt regeringens bedömning, pekas ut i lagen men den närmare ansvarsfördelningen mellan myndigheterna bör föreskrivas av Avsikten är dock inte att detta skall leda till någon förändring i myndigheternas nuvarande ansvar för den offentliga Motsvarande förslag som det redogörs för i detta avsnitt finns även i avsnitt 17.2 Ändringar i epizootilagen. Som har konstaterats i avsnitt 9.4 bör det i lagen särskilt regleras att den myndighet som utför offentlig kontroll skall genom rådgivning, information och på annat sätt underlätta för den enskilde att fullgöra sina skyldigheter enligt lagen, enligt de föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av lagen, enligt de bestämmelser i som kompletteras av lagen och enligt de beslut som har meddelats med stöd av EG-bestämmelserna. Regeringen föreslår därför att en bestämmelse med detta innehåll tas in i den nya lagen. Som har konstaterats i avsnitt 9.4 är begreppet offentlig kontroll snäva- re än begreppet tillsyn i det att det till skillnad från tillsynsbegreppet endast innefattar rent operativa tillsynsuppgifter. De samordnande och stödjande uppgifter som till stor del utför faller så- lunda utanför kontrollbegreppet. Det bör därför enligt regeringens me- ning särskilt föreskrivas i lagen att har till uppgift att samordna övriga kontrollmyndigheters verksamhet och lämna råd och hjälp i denna verksamhet. Enligt artikel i och rådets förordning (EG) nr 882/2004 skall den behöriga myndighet som medlemsstaten utser se till att foder- och livsmedelsföretagarna är skyldiga att undergå de inspek- tioner som genomförs i enlighet med förordningen och att bistå myndig- hetens personal när den genomför sina uppgifter. För att den behöriga myndigheten skall kunna verkställa denna bestämmelse bör det i zoonos- lagen införas en skyldighet för den som är föremål för offentlig kontroll att tillhandahålla den hjälp som behövs för att kontrollen skall kunna genomföras. Zoonoslagen innehåller en lång rad tvångsåtgärder. För att förebygga eller bekämpa zoonoser får det föreskrivas eller i det enskilda fallet be- slutas om slakt av djur, smittrening, skyddsympning, undersökning av djur m.m. Vissa av dessa åtgärder kan behöva utföras av annan än djurägaren. För dessa fall framgår det emellertid inte uttryckligen av lagen att den som skall utföra åtgärden har rätt att få tillträde till områden m.m. och rätt att få den hjälp som behövs för åtgärden. Enligt lagen (1992:1683) om provtagning på djur, m.m., som gäller för andra smittsamma djursjukdomar än sådana som omfattas av zoonos- lagen och epizootilagen (1999:657), får en veterinär utan samtycke av djurägaren eller annan rättsinnehavare utföra provtagningar och under- sökningar på djur. Enligt samma lag är djurägaren skyldig att tillhanda- hålla den hjälp som behövs för att åtgärder enligt lagen skall kunna vidtas. En sådan skyldighet bedömdes vara nödvändig för att möjliggöra bekämpningsåtgärder enligt lagen såsom exempelvis avlivning av djur eller isolering av djur m.m. Denna skyldighet föreslås överföras till den nya provtagningslagen (se avsnitt 13.5). Det är värdefullt att säkerställa att det finns en rätt till tillträde till lokaler m.m. och att djurägaren hjälper till vid verkställigheten av be- slutade bekämpningsåtgärder även enligt zoonoslagen. På så sätt kan en billigare och snabbare bekämpning komma till stånd. En skyldighet att hjälpa den som utför bekämpningsåtgärder enligt lagen bör därför införas liksom en rätt för den som utför åtgärden att få tillträde till lokaler m.m. Motsvarande föreslås gälla även enligt epizootilagen (se avsnitt 17.2). Därmed gäller samma skyldigheter för djurägaren att bistå med hjälp Prop. 2005/06:128 oaktat med stöd av vilken lag som bekämpningsåtgärderna vidtas. kontrollorgan som anlitas i den offentliga kontrollen bör ha rätt till tillträde och upplysningar som behövs i den offentliga kontrollen. 18.3Åtgärder vid bristande efterlevnad, m.m. Regeringens förslag: Det tydliggörs att bestämmelserna om föreläg- ganden och förbud gäller utöver vad som följer av de EG-bestäm- melser som kompletteras av lagen. Promemorians förslag: Överensstämmer i sak med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig särskilt över Skälen för regeringens förslag: En grundläggande förutsättning för att kontrollmyndigheterna skall kunna säkerställa efterlevnaden av lag- stiftningen är att de har tillräckliga möjligheter att vidta åtgärder vid bristande efterlevnad av regelverket. I zoonoslagen finns bestämmelser om att myndigheterna får meddela förelägganden och förbud i de fall där det behövs för att lagen och före- skrifter eller beslut meddelade med stöd av lagen skall efterlevas. Sådana förelägganden och förbud får förenas med vite. Tillsynsmyndigheterna får även besluta om rättelse på bekostnad av den som inte fullgör sina skyldigheter enligt lagstiftningen. I artikel 54 i och rådets förordning (EG) nr 882/2004 föreskrivs särskilda åtgärder som skall vidtas vid bristande efterlevnad av foder- och livsmedelslagstiftningen och bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd. Av förordningen följer också att andra åtgärder vid bristande efterlevnad av regelverket än de uppräknade får vidtas av den behöriga myndigheten om de anses vara motiverade. Som det har redogjorts för i avsnitt 18.1 föreslås att bestämmelserna om förelägganden, förbud och rättelse görs tillämpliga även på de EG- förordningar som kompletteras av lagen. För att undvika en dubbelregle- ring med och rådets förordning (EG) nr 882/2004 bör emellertid bestämmelserna i zoonoslagen anpassas efter det förhål- lande att de kompletterar EG-förordningarnas bestämmelser om åtgärder som skall vidtas vid bristande efterlevnad av lagstiftningen. Det bör där- för förtydligas att åtgärderna får vidtas utöver vad som följer av de EG- förordningar som kompletteras av lagen. Regeringens förslag: Biträde av polismyndigheten får begäras endast när det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att inspektionen inte kommer att kunna utföras utan att polisens särskilda befogenheter enligt 10 § polislagen (1984:387) behöver tillgripas eller det annars finns synnerliga skäl för begäran. Promemorians förslag: Överensstämmer i princip med regeringens. Remissinstanserna: ombudsmän () framför att för- slaget ligger i linje med de synpunkter som JO i tidigare remissyttrande har framfört beträffande SOU 2002:70 Polisverksamhet i förändring. är positiv till förslaget och framhåller att den nya formuleringen torde undanröja risken för ett slentrianmässigt utnyttjande av polisens resurser. i län anser att förslaget innebär en försämring i förhållande till nu gällande bestämmelser och att myndigheterna har ett starkt behov av polishjälp vid offentlig kontroll. har påpekat att det ur arbetsgivarperspektiv är viktigt att bestämmelsen medger att polishandräckning får ske om en inspektör av någon anledning känner ett uttalat eller outtalat hot från verksamhets- utövaren mot sin säkerhet. påpekar att förslaget om att synnerliga skäl krävs för polishjälp kommer att försvåra eller förhindra den offentliga kontrollen eftersom det finns en stark hotbild mot kontrollmyndighetens personal. Kommunen anser att den nuvarande lydelsen av bestämmelsen skall gälla även fortsättningsvis. kommun avstyrker förslaget eftersom det bör finnas möjligheter för kontrollmyndigheterna att begära polishjälp när det bedöms vara nödvändigt med hänsyn till personsäkerhet för inspektörerna. påpekar att förslaget torde innebära en arbetsmiljöfråga eftersom den nya formuleringen ger utrymme för tolkningar som kan innebära att inspektörerna inte kommer att kunna påräkna polishjälp när det så bedöms vara nödvändigt. Skälen för regeringens förslag: Polisen har enligt ett stort antal för- fattningar, däribland 11 § zoonoslagen, skyldighet att i olika samman- hang bistå myndigheter med handräckning. Bakgrunden till polisens skyldighet att på begäran av annan myndighet bistå med handräckning är polisens befogenhet att använda våld i vissa situationer. En grund- läggande princip är att handräckningsbegäran skall ske först sedan den begärande myndigheten har konstaterat att uppgiften inte kan lösas utan biträde av polisen. Av samma skäl som har framförts beträffande den nya livsmedels- lagstiftningen (avsnitt 11.14) menar regeringen att det även i zoonos- lagen tydligt bör framgå vilka förutsättningar som gäller för polisens biträde. Avsikten är enbart att klargöra att polisens resurser enbart skall användas om det finns särskild anledning att anta att polisens särskilda kompetens och befogenhet att bruka våld kan behövas. Avsikten är inte, som några av remissinstanserna felaktigt har antagit, att möjligheten att begära biträde av polisen beskärs så att det får negativa konsekvenser för myndigheternas möjlighet att utöva kontroll eller att verkställa beslut. Det är även i fortsättningen enbart den begärande myndigheten som har att pröva om förutsättningar föreligger att begära biträde av polismyndig- heten. Polisen kommer således inte heller i fortsättningen att göra någon materiell prövning av begäran. De farhågor som har framförts av bl.a. , kommun och , får därmed anses vara ogrundade. Regeringen finner dock att det tydligt bör framgå av lagtexten att polisen är skyldig att bistå såväl vid offentlig kontroll som vid verkställande av beslut i övrigt. Regeringen föreslår därför att bestämmelsen om biträde av polis- myndigheten ändras så att det framgår att biträde av polismyndigheten endast skall kunna ske när det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att åtgärden inte kommer att kunna utföras utan att polisens Prop. 2005/06:128 särskilda befogenhet att använda våld behöver tillgripas eller det annars finns synnerliga skäl för begäran. Regeringens förslag: Den som med uppsåt eller av oaktsamhet åsido- sätter skyldigheter, villkor eller förbud som finns i de EG-bestäm- melser som kompletteras av lagen döms till böter eller fängelse i högst Detta gäller dock inte om överträdelsen avser bestämmelser om Om gärningen är att anse som ringa skall inte dömas till ansvar. ett vitesföreläggande eller vitesförbud har överträtts döms inte heller till ansvar enligt lagen för en gärning som omfattas av föreläggandet Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regering- I promemorian görs dock inte någon inskränkning för bestämmelser Remissinstanserna: De fåtal remissinstanser som har yttrat sig särskilt över promemorians förslag ställer sig positiva till det eller har inte något Några remissinstanser, däribland ombudsmän (), har dock uppmärksammat frågan om utformningen av straffbestäm- melserna med anledning av Högsta domstolens dom i rättsfallet NJA 2005 s. 33. Skälen för regeringens förslag: I de EG-förordningar som komplet- teras av lagen finns flera bestämmelser om skyldigheter, villkor eller för- bud som rör sådana frågor som faller inom tillämpningsområdet för Exempel på detta finns i och rådets förordning (EG) nr 2160/2003. I artikel 9 i förordningen anges att ur- sprungsflockar av vissa arter skall testas innan några levande djur eller kläckägg får sändas iväg från det ursprungliga livsmedelsföretaget. geringen bedömer att uppsåtliga och oaktsamma överträdelser av enskild mot skyldigheter, villkor eller förbud som finns i de EG-förordningar som kompletteras av lagen skall straffsanktioneras. Straffskalan bör, i likhet med andra brott mot zoonoslagen, bestämmas till böter eller I vissa EG-förordningar finns det bestämmelser som riktar sig till ut- Som exempel kan nämnas bestämmelserna i bilaga 1 i och rådets förordning (EG) nr 854/2004. Bestämmelserna handlar om åligganden för officiella veterinärer, vilka utförs i deras myndighetsutövning. Den som bryter mot dessa bestäm- melser kan straffbeläggas enligt 20 kap. . sådana bestämmelser bör därför inte sanktioneras enligt zoonoslagen, varför regeringen föreslår att överträdelser av bestämmelser om myndig- hetsutövning undantas från det straffsanktionerade området i zoonos- För ringa brott bör inte heller dömas till ansvar. principer bör det inte vara möjligt att ingripa med straff och vitespåföljd mot samma förseelse. Regeringen föreslår därför att det i lagen införs en bestämmelse om att den som har överträtt ett vitesföreläggande eller Prop. 2005/06:128 vitesförbud inte skall dömas till ansvar enligt zoonoslagen för gärning som omfattas av föreläggandet eller förbudet. Såsom vissa remissinstanser har påpekat påverkas även zoonoslagens straffbestämmelser av frågan om blankettstraffbudens överensstämmelse med regeringsformen. Detta lagstiftningsärende föranleder dock inte några ändringar av straffbestämmelsen i 12 §. Frågan om följderna av Högsta domstolens dom angående blankettstraffbuden bereds för när- varande inom . Regeringen har därför för avsikt att så snart beredningen har avslutats återkomma i frågan. rätt att delegera beslut Regeringens förslag: Det regleras i lagen att fattar beslut enligt lagen och att får överlämna till länssty- relsen eller annan myndighet att fatta beslut enligt lagen. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De fåtal remissinstanser som särskilt har yttrat sig i frågan tillstyrker eller har inte någon erinran mot förslaget. relsen i län påpekar dock att förslaget kan medföra problem för myndigheten vid planering av personalbehov och tilldelning av anslag. Konsekvensen kan bli att inte har någon beredskap för kontrolluppgifterna när dessa överlåts till länsstyrelserna. frågan måste klarläggas om arbetsuppgifter mer än tillfälligt flyttas över Skälen för regeringens förslag: I zoonoslagen finns en rad bemyn- diganden för regeringen och den myndighet som regeringen bestämmer att fatta beslut i enskilda fall. Det kan röra sig om beslut om provtagning och undersökning av djur, slakt eller avlivning av djur, smittrening m.m. I lagen finns även en möjlighet för den myndighet som regeringen bestämmer att överlåta till en veterinär att besluta i enskilda ärenden. Regeringen har i zoonosförordningen föreskrivit att det är Jordbruks- verket som fattar sådana beslut samt att verket i enskilda fall kan överlåta åt att fatta beslut. eller, i den utsträckning som verket bestämmer, får i enskilda fall överlåta till en veterinär att fatta beslut. är den myndighet som har det centrala myndighets- ansvaret för bekämpningen av zoonoser. Det är viktigt att verket har möj- lighet att kunna leda arbetet med att bekämpa och förebygga zoonoser på ett effektivt sätt. I vissa fall kan det dock vara lämpligt att en annan myndighet än fattar beslut i enskilda fall. Det rör framför allt läns- styrelserna, vilka har kunskap om regionala förhållanden som i vissa fall gör dem mest lämpade att fatta beslut. Även andra myndigheter, som , skulle eventuellt kunna komma i fråga för sådana Det är därför angeläget att har rätt att överlåta åt andra myndigheter att fatta beslut i enskilda fall. lagstiftningen och klargöra att har rätt att delegera rätten att fatta beslut bör detta framgå av zoonoslagen. Detta får även till konsekvens att bör pekas ut som den myndighet som Prop. 2005/06:128 fattar beslut enligt lagen. 19 Följdändringar i andra lagar Regeringens förslag: Med anledning av de nya lagarna om livsmedel och om provtagning på djur, m.m. skall gällande laghänvisningar ändras i ett antal författningar. Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. Remissinstanserna: Inga remissinstanser har yttrat sig särskilt över Skälen för regeringens förslag: Förslagen i propositionen medför att följdändringar behöver göras i andra författningar. Utöver de följdänd- ringar som berörs i det följande under särskilda rubriker behövs ändringar av laghänvisningar i ett antal lagar. De lagar som därvid berörs är lagen (1989:225) om ersättning till smittbärare, (1994:1709) om EG:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken, lagen (1994:1710) om EG:s förordningar om jordbruksprodukter, lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring, (1998:808) och smittskyddslagen (2004:168). 19.2 Lagen (1990:1183) om tillfällig försäljning Regeringens förslag: Med anledning av att den nuvarande livs- medelslagen upphör att gälla skall följdändringar göras i lagen (1990:1183) om tillfällig försäljning. Hänvisningen till tulltaxelagen (1987:1068) skall ersättas av en hän- visning till bilaga 1 i rådets förordning (EEG) nr 2658/87 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan. Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. I promemorian föreslås inte någon ändring i 3 § eller någon ändring av hänvisningen till tulltaxelagen (1987:1068). Remissinstanserna: Hovrätten för ifrågasätter ur lag- tekniskt hänseende den föreslagna hänvisningen till den nya lagen om livsmedel samt påpekar att för det fall snus och tuggtobak skall omfattas av lagens bestämmelser bör detta lämpligen anges direkt i lagens 3 §. har påpekat att tulltaxelagen har upphört att gälla och att en korrigering av lagtexten bör göras enligt detta förhållande. Skälen för regeringens förslag: Lagen om tillfällig försäljning gäller bl.a. livsmedel. I lagens 4 § definieras livsmedel som varor som avses i 1 § 1 livsmedelslagen (1971:511). Det nya EG-rättsliga livsmedels- begreppet inbegriper, till skillnad från den nuvarande nationella defini- tionen, inte snus eller tuggtobak. Däremot föreslås den nya livsmedels- lagen uttryckligen omfatta både livsmedel och snus samt tuggtobak. anledning härav bör i 3 § uttryckligen anges att lagen gäller livsmedel Prop. 2005/06:128 och snus samt tuggtobak. Därutöver bör, i likhet med vad Hovrätten för har föreslagit, en hänvisning göras i 4 § till definitionen av begreppet livsmedel i artikel 2 i och rådets för- ordning (EG) nr 178/2002 av om allmänna principer och krav för livsmedelslagstiftning, om inrättande av Europeiska myn- digheten för livsmedelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet. Som har påpekat upphävdes tulltaxelagen (1987:1068) när anslöt sig till Europeiska unionen. Genom rådets förordning (EEG) nr 2658/87 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan har inrättats en varunomenklatur som är avsedd att tillgodose behoven både när det gäller Gemensamma tulltaxan och EU:s handel med länderna utanför unionen. I bilaga 1 till förordningen förtecknas bl.a. de konventionella tullsatserna och även de autonoma tullsatserna. Kapitelindelningen är dock fortfarande densamma som då tulltaxelagen var i kraft. Vi föreslår med anledning av detta att hänvisningarna i 4 § lagen om tillfällig försäljning till tulltaxelagen skall ersättas av en hänvisning till bilaga 1 i rådets förordning (EEG) nr 2658/87 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan. Mervärdesskattelagen (1994:200) Regeringens förslag: Med anledning av att den nuvarande livsmedels- lagen upphör att gälla skall vissa följdändringar göras i mervärdesskatte- lagen (1994:200). Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. promemorian föreslås dock att de nuvarande hänvisningarna till livsme- delsdefinitionen i livsmedelslagen (1971:511) skall bytas ut mot hän- visning till den nya lagen om livsmedel. Remissinstanserna: Hovrätten för ifrågasätter behovet av den föreslagna hänvisningen i 7 kap. 1 § 5 mervärdesskattelagen till 1 § i den nya lagen om livsmedel eftersom livsmedel numera definieras i och rådets förordning (EG) nr 178/2002. Skälen för regeringens förslag: I 5 kap. 9 § mervärdesskattelagen (1994:200, ML) föreskrivs under vilka former som omsättning inom landet skall betraktas som en omsättning utomlands. första stycket 4 a varor som har levererats till ett fartyg eller luftfartyg i passagerartrafik mellan för försäljning ombord och avser sådana livsmedel eller livsmedelstillsatser som anges i livsmedelslagen (1971:511). Enligt 7 kap. 1 § andra stycket 5 ML skall skatt tas ut av beskattningsunderlaget för omsättning, gemenskapsinternt förvärv och import av sådana livsmedel och livsmedeltillsatser som avses i 1 § livs- medelslagen med undantag för vatten från vattenverk, spritdrycker, vin,