prop · GT0399 · 2006-03-21 00:00:00 — För domstolsväsendet som hel- het lär överflyttningen och de ändringar som i övrigt föreslås när det gäller verkställigheten inte innebära några kostnadsökningar, även om vissa initiala kostnader för utbildning och arbetsfördelning kan uppkom- ma. torde förslagen komma att medföra besparingar. Sammantaget är det svårt att nu fullt ut bedöma de framtida effekterna, men det framstår som sannolikt att förslagen kommer att medföra kostnadsbesparingar för domstolsväsendets del. som uppkommer för domstolsväsendet skall finansieras inom befintliga Prop. 2005/06:99 anslagsramar. I propositionen föreslås att socialnämnden får rätt att väcka talan om umgänge mellan barnet och en förälder. Regeringen bedömer att detta endast marginellt kommer att påverka socialnämndens arbete. Sådana processer kommer sannolikt inte att förekomma ofta, och i de fall social- nämnden väljer att väcka talan torde det undantagslöst grunda sig på en redan genomförd utredning. I mål om vårdnad m.m. kan domstolen inhämta s.k. snabbupplysningar från socialnämnden. I propositionen föreslås att en bestämmelse införs i om att socialnämnden innan sådana upplysningar lämnas skall höra föräldrarna och barnet, om det är lämpligt. Rekommendationer av samma innebörd finns i allmänna råd (SOSFS 2003:14). De kostnader som kan hänföras till kommunerna uppgår sammanlagt till ett så litet belopp att någon ekonomisk reglering inte bedöms vara nödvändig. För del innebär förslagen vissa initialkostnader. Det gäller förutom informationsinsatser den metodutveckling av riskbedöm- ningar som tagits upp i avsnitt 6 och allmänna råd m.m. som kan behöva utarbetas i anledning av förslagen. Detta är dock insatser som skall finan- sieras inom befintliga anslagsramar. Lagändringarna i övrigt bedöms inte medföra några kostnader för det allmänna. 15.1Förslaget till lag om ändring i 6 kap. Om vårdnad, boende och umgänge 2 a § Barnets bästa skall vara avgörande för alla beslut om vårdnad, boende och umgänge. Vid bedömningen av vad som är bäst för barnet skall det fästas avseende särskilt vid risken för att barnet eller någon annan i familjen utsätts för övergrepp eller att barnet olovligen förs bort eller hålls kvar eller annars far illa, och barnets behov av en nära och god kontakt med båda föräldrarna. Hänsyn skall tas till barnets vilja med beaktande av barnets ålder och mognad. Paragrafen innehåller övergripande bestämmelser om hur frågor om vård- nad, boende och umgänge skall bedömas. Första och andra styckena har ändrats. Vidare har ett nytt tredje stycke införts. Paragrafen har också fått en annan redaktionell uppställning. Övervägandena finns i avsnitt 57. I första stycket har markerats att barnets bästa skall vara avgörande för alla beslut om vårdnad, boende och umgänge. Det innebär att det inte finns några andra intressen som kan gå före barnets bästa, t.ex. rättvisa mellan föräldrarna eller en förälders behov av kontakt med barnet. Även om andra hänsyn naturligtvis kan finnas med i övervägandena, är det barnets bästa som till slut skall vara bestämmande för beslutet. Det gäller såväl för domstolens avgöranden som för socialnämndens beslut att godkänna eller inte godkänna ett avtal som föräldrarna träffar. paragrafer finns preciseringar när det gäller bedömningen av barnets Prop. 2005/06:99 bästa (se t.ex. 5 § tredje stycket, 6 § andra stycket och 8 § första stycket). I andra stycket har risken för att barnet far illa lyfts fram som ett förhållande av särskilt viktigt slag. Domstolen och socialnämnden skall vid bedömningen av vad som är bäst för barnet fästa avseende särskilt vid risken för att barnet utsätts för övergrepp, olovligen förs bort eller hålls kvar eller annars far illa. Domstolen och socialnämnden skall alltså vara uppmärksamma på om det finns en sådan risk. Kan en risk förutses, skall den väga tungt i bedömningen av vad som är bäst för barnet. Ett tillägg har också gjorts om risken för att någon annan i familjen utsätts för övergrepp. Syftet är att markera att inte bara övergrepp direkt riktade mot barnet utan även övergrepp mot t.ex. den andra föräldern eller syskon i familjen kan leda till att barnet far illa. Det skall alltså även fästas särskilt avseende vid risken för detta. Enligt tredje stycket skall hänsyn tas till barnets vilja med beaktande av barnets ålder och mognad. Bestämmelsen har i sak oförändrad överförts från 2 b §, som upphör att gälla. 4 § Står barnet under vårdnad av endast en av föräldrarna och vill föräldrarna gemensamt utöva vårdnaden, skall rätten på talan av dem båda besluta i enlighet med deras begäran, om det inte är uppenbart att gemensam vårdnad är oförenlig med barnets bästa. Om barnet är folkbokfört här i landet kan föräldrarna få gemensam vårdnad också genom registrering hos efter anmälan av dem båda 1.till socialnämnden i samband med att nämnden skall godkänna en fader- skapsbekräftelse eller en bekräftelse av föräldraskap enligt 1 kap. 9 §, eller 2.till under förutsättning att beslut om vårdnaden inte har med- delats tidigare och att föräldrarna och barnet är svenska medborgare. I paragrafen finns bestämmelser om domstolens prövning när en ändring av vårdnaden aktualiseras. Till följd av ändringen i 2 a § första stycket har första stycket i förevarande paragraf givits en något annorlunda språklig utformning. Några andra mindre redaktionella ändringar har också gjorts. Övervägandena finns i avsnitt 5. 5 § Står barnet under vårdnad av båda föräldrarna eller en av dem och vill någon av dem få ändring i vårdnaden, skall rätten besluta att vårdnaden skall vara gemen- sam eller anförtro vårdnaden åt en av föräldrarna. Vid bedömningen av om vårdnaden skall vara gemensam eller anförtros åt en av föräldrarna skall rätten fästa avseende särskilt vid föräldrarnas förmåga att sam- arbeta i frågor som rör barnet. Rätten får inte besluta om gemensam vårdnad, om båda föräldrarna motsätter sig det. Frågor om ändring i vårdnaden enligt första stycket prövas på talan av en av föräldrarna eller båda. I mål om äktenskapsskillnad får rätten utan yrkande anförtro vårdnaden om barnet åt en av föräldrarna, om det är uppenbart att gemensam vårdnad är oförenlig med barnets bästa. Paragrafen innehåller ytterligare bestämmelser om domstolens prövning när en ändring av vårdnaden aktualiseras. Ändringar har gjorts i samtliga stycken. Övervägandena finns i avsnitt 5 och 8. Till följd av ändringen i 2 a § första stycket har i första stycket en hänvisning till barnets bästa tagits bort. Detta innebär ingen ändring i sak. En redaktionell ändring har också gjorts. Vad som är barnets bästa skall i varje enskilt fall bestämmas utifrån en Prop. 2005/06:99 bedömning av de individuella förhållandena. I 2 a § anges vissa omstän- digheter som det skall fästas särskilt avseende vid, nämligen risken för att barnet far illa och barnets behov av en nära och god kontakt med båda föräldrarna. När domstolen tar ställning till om vårdnaden skall vara gemensam eller anförtros åt en förälder skall den enligt andra stycket dessutom fästa avseende särskilt vid föräldrarnas förmåga att samarbeta i frågor som rör barnet. Gemensam vårdnad förutsätter normalt att föräld- rarna har ett någorlunda konfliktfritt samarbete i frågor som rör barnet. Det innebär inte att föräldrarna alltid måste ha samma uppfattning, men de måste kunna hantera sina delade meningar på ett sätt som inte drabbar barnet. Möjligheten att döma till gemensam vårdnad mot en förälders vilja måste över huvud taget användas med stor försiktighet och lyhörd- het. Gemensam vårdnad kan vara oförenlig med barnets bästa även om en konflikt mellan föräldrarna inte kan sägas vara så svår och djup att det är omöjligt för dem att samarbeta, och någon presumtion för eller emot gemensam vårdnad gäller inte. Genom ändringen i detta stycke efter- strävas alltså en uppstramning av den rättspraxis som har kommit till uttryck i rättsfallen NJA 1999 s. 451 och NJA 2000 s. 345. Till följd av ändringen i 2 a § första stycket har tredje stycket i före- varande paragraf fått en något annorlunda språklig utformning. 6 § Står barnet under vårdnad av båda föräldrarna eller en av dem, får de avtala att vårdnaden skall vara gemensam eller att en av dem skall ha vårdnaden om barnet. Avtalet skall gälla, om det är skriftligt och socialnämnden godkänner det. Har föräldrarna avtalat om gemensam vårdnad, skall socialnämnden godkänna avtalet, om det inte är uppenbart att avtalet är oförenligt med barnets bästa. Paragrafen innehåller bestämmelser om föräldrars avtal om vårdnad. I första stycket har en redaktionell ändring gjorts. Till följd av ändringen i 2 a § första stycket har i andra stycket en hänvisning till barnets bästa tagits bort. Detta innebär ingen ändring i sak. skall alltså godkänna avtalet om det som har överenskommits är till barnets bästa. Bestämmelsen har också givits en något annorlunda språklig utformning. Övervägandena finns i avsnitt 5. 8 § Har ett barn stadigvarande vårdats och fostrats i ett annat enskilt hem än föräldrahemmet och är det uppenbart att det är bäst för barnet att det rådande förhållandet får bestå och att vårdnaden flyttas över till den eller dem som har tagit emot barnet eller någon av dem, skall rätten utse denne eller dessa att såsom särskilt förordnade vårdnadshavare utöva vårdnaden om barnet. Frågor om överflyttning av vårdnaden enligt första stycket prövas på talan av socialnämnden. Paragrafen handlar om överflyttning av vårdnaden till en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare. Till följd av ändringarna i 2 a § första stycket har första stycket fått en något annorlunda språklig utformning. Övervägandena finns i avsnitt 5. 10 § Står barnet under vårdnad av en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare och vill någon av barnets föräldrar eller båda få vårdnaden överflyttad till sig, får rätten besluta om detta. Rätten får inte flytta över vårdnaden till föräldrarna gemensamt, om båda föräldrarna motsätter sig det. Frågor om överflyttning av vårdnaden enligt första stycket prövas på talan av Prop. 2005/06:99 båda föräldrarna eller en av dem eller på talan av socialnämnden. Paragrafen handlar om överflyttning av vårdnaden från en eller två sär- skilt förordnade vårdnadshavare till barnets föräldrar. Till följd av ändringen i 2 a § första stycket har i första stycket en hänvisning till barnets bästa tagits bort. Detta innebär ingen ändring i sak. Övervägan- dena finns i avsnitt 5. 10 b § En särskilt förordnad vårdnadshavare har rätt att på begäran bli entledigad från uppdraget. Om barnet har två särskilt förordnade vårdnadshavare och någon av dem vill att vårdnaden inte längre skall vara gemensam, skall rätten på talan av en av dem eller båda anförtro vårdnaden åt en av dem. Rätten kan också i mål om äktenskaps- skillnad mellan vårdnadshavarna utan yrkande besluta om vårdnaden enligt vad som har sagts, om det är uppenbart att gemensam vårdnad är oförenlig med barnets bästa. I paragrafen finns ytterligare bestämmelser om särskilt förordnade vård- nadshavare. Till följd av ändringen i 2 a § första stycket har i andra stycket en hänvisning till barnets bästa tagits bort. Detta innebär ingen ändring i sak. Bestämmelsen har också fått en något annorlunda språklig utformning. Övervägandena finns i avsnitt 5. 14 a § Står barnet under vårdnad av båda föräldrarna, får rätten på talan av en av dem eller båda besluta vem av föräldrarna barnet skall bo tillsammans med. Föräldrarna får avtala om barnets boende. Avtalet skall gälla, om det är skriftligt och socialnämnden godkänner det. Paragrafen innehåller bestämmelser om barnets boende. Till följd av ändringen i 2 a § första stycket har hänvisningar till barnets bästa tagits bort. Detta innebär ingen ändring i sak. Dessutom har paragrafen delats upp i två stycken. Övervägandena finns i avsnitt 5. 15 § Barnet skall ha rätt till umgänge med en förälder som det inte bor tillsammans med. Umgänget kan ske genom att barnet och föräldern träffar varandra eller genom att de har annan kontakt. Barnets föräldrar har ett gemensamt ansvar för att barnets behov av umgänge med en förälder som barnet inte bor tillsammans med så långt möjligt tillgodoses. Särskilt förordnade vårdnadshavare har ett motsvarande ansvar. Barnets vårdnadshavare har ett ansvar för att barnets behov av umgänge med någon annan som står det särskilt nära så långt möjligt tillgodoses. Om barnet står under vårdnad av båda föräldrarna och skall umgås med en förälder som det inte bor tillsammans med, skall den andra föräldern lämna sådana upplysningar om barnet som kan främja umgänget, om inte särskilda skäl talar mot det. Om barnet skall umgås med en förälder som inte är vårdnadshavare eller med någon annan som står barnet särskilt nära, skall upplysningar enligt första meningen lämnas av vårdnadshavaren. Paragrafen innehåller allmänna bestämmelser om umgänge. Första stycket har ändrats genom att en ny mening har lagts till. Övervägandena finns i avsnitt 9. Av första stycket framgår att ett umgänge mellan barnet och en för- älder kan ske inte bara genom att barnet och föräldern träffar varandra utan också genom annan kontakt mellan dem, t.ex. genom brev eller Prop. 2005/06:99 telefon. Det som sägs i lagen om umgänge gäller även för en sådan annan Domstolen får alltså besluta om sådant umgänge, och social- nämnden får godkänna ett avtal mellan föräldrarna om detta. En sådan möjlighet finns däremot inte när det gäller barnets umgänge med andra närstående. Att umgänge kan ske genom annan kontakt är inte avsett att begränsa barnets rätt att träffa den andra föräldern. Möjligheten bör användas bara i undantagsfall som ett sätt att åstadkomma kontakt i situationer där ett vanligt umgänge inte kan komma till stånd i någon egentlig utsträckning. Så kan ibland vara fallet om föräldrarna bor långt ifrån varandra eller om en förälders rörelsefrihet är inskränkt, t.ex. på grund av långvarig sjuk- husvistelse. Ett annat exempel är om barnet och föräldern inte har någon kontakt alls eller endast en ringa kontakt. kan då ett umgänge t.ex. genom telefon framstå som bäst för barnet. Det kan ibland vara lämpligt att ett umgänge genom att barnet och föräldern träffar varandra kombineras med annan kontakt. 15 a § På talan av en förälder som vill umgås med sitt barn får rätten besluta om umgänge mellan barnet och den föräldern. En sådan talan får också föras av socialnämnden. På talan av socialnämnden får rätten besluta om umgänge mellan barnet och någon annan än en förälder. Vid bedömningen av om en sådan talan skall föras skall socialnämnden särskilt beakta barnets behov av umgänge med sina mor- föräldrar och farföräldrar och andra som står barnet särskilt nära. Står barnet under vårdnad av båda föräldrarna eller en av dem, får de avtala om barnets umgänge med en förälder som barnet inte bor tillsammans med. Avtalet skall gälla, om det är skriftligt och socialnämnden godkänner det. Paragrafen innehåller bestämmelser om domstolens och socialnämndens beslut om umgänge. Första och andra styckena har ändrats. Ett nytt tredje stycke har införts. Övervägandena finns i avsnitt 9. Enligt första stycket får domstolen på talan av en förälder som vill umgås med sitt barn besluta om umgänge mellan barnet och den för- äldern. En nyhet är att talan också får föras av socialnämnden. Anledning för socialnämnden att väcka talan kan finnas framför allt om nämndens utredningar visar att barnet mår dåligt eller riskerar att fara illa om um- gänget fortsätter i den ordning och omfattning som har bestämts tidigare, t.ex. för att umgängesföräldern gör sig skyldig till övergrepp mot barnet eller någon annan i familjen eller har allvarliga missbruksproblem. Nämnden kan då komma fram till att umgänget bör begränsas eller upp- höra. Även om talerätten huvudsakligen är motiverad av att social- nämnden bör kunna väcka talan om ett minskat umgänge, är den inte begränsad till detta utan gäller generellt. I detta avseende skiljer sig socialnämndens rätt att väcka talan om umgänge alltså från vad som gäller nämndens talerätt om vårdnad (jfr 7 §). Det säger sig självt att socialnämnden bör vara särskilt försiktig att väcka talan om ett utökat umgänge i de fall där föräldrarna inte vill agera. väcker talan bör nämnden verka för att föräld- rarna kommer överens om en förändring av umgänget eller att någon av föräldrarna väcker talan i domstol. Först om ingen av föräldrarna agerar, bör nämnden överväga att väcka talan i umgängesfrågan. Avgörande är Prop. 2005/06:99 alltid vad som är barnets bästa. Till följd av ändringen i 2 a § första stycket har en hänvisning till barnets bästa också tagits bort i första stycket i förevarande paragraf. Detta innebär dock ingen ändring i sak. Enligt andra stycket får domstolen på talan av socialnämnden besluta om umgänge mellan barnet och någon annan än en förälder. Vid bedöm- ningen av om en sådan talan skall föras skall socialnämnden särskilt beakta barnets behov av umgänge med sina mor- och farföräldrar och andra som står barnet särskilt nära. Exempelvis kan det finnas anledning för nämnden att väcka talan om en förälder motsätter sig att barnet träffar den andra förälderns föräldrar och barnet har haft en nära och god kontakt med dem och det skulle gå ut över barnet om kontakten bröts. Liksom för talan om umgänge med en förälder bör socialnämnden i första hand verka för en överenskommelse med barnets vårdnadshavare. I tredje stycket regleras avtal om umgänge. Till följd av ändringen i 2 a § första stycket har en hänvisning till barnets bästa tagits bort. Detta innebär ingen ändring i sak. skall alltså godkänna avtalet om det som har överenskommits är till barnets bästa. 17 a § Föräldrar kan enligt 5 kap. 3 § socialtjänstlagen (2001:453) få hjälp att träffa avtal om vårdnad, boende och umgänge. i den kommun där barnet är folkbokfört prövar om ett avtal mellan föräldrarna enligt 6 §, 14 a § andra stycket eller 15 a § tredje stycket skall godkännas. Vid sin prövning av föräldrarnas avtal skall socialnämnden se till att frågor om vårdnad, boende och umgänge blir tillbörligt utredda. Utan hinder av sekretess enligt 7 kap. 4 § första stycket sekretesslagen (1980:100) är en annan socialnämnd som har tillgång till upplysningar som kan vara av betydelse för frågans bedömning skyldig att lämna sådana upplysningar på begäran av den socialnämnd som skall pröva avtalet. I paragrafen finns bestämmelser om socialnämndens medverkan vid avtal om vårdnad, boende och umgänge. Andra stycket har ändrats till följd av ändringarna i 15 a §. 18 a § Rätten får uppdra åt en medlare att försöka få föräldrarna att nå en sam- förståndslösning som är förenlig med barnets bästa. Rätten kan lämna medlaren närmare anvisningar om vad han eller hon skall iaktta när uppdraget fullgörs. Medlaren skall inom den tid som rätten bestämmer lämna en redogörelse för de åtgärder som har vidtagits. Tiden får inte sättas längre än . Rätten får dock förlänga tiden, om det finns förutsättningar att nå en samförståndslösning. Medlaren har rätt till skälig ersättning för arbete, tidsspillan och utlägg som uppdraget krävt. Rätten beslutar om ersättningen. Ersättningen betalas av all- männa medel. Paragrafen ger domstolen möjlighet att utse en medlare för att nå en sam- förståndslösning till barnets bästa. Övervägandena finns i avsnitt 11.1. Domstolen skall i första hand själv försöka få föräldrarna att nå en samförståndslösning när detta är lämpligt med hänsyn till målets beskaf- fenhet och övriga omständigheter (se 42 kap. 17 § ). Om det inte lyckas och bedömningen görs att det ändå finns ett utrymme för en lösning, kan domstolen enligt första stycket besluta om medling. medlare kan gå längre i sina försök att nå en samförstånds- lösning än vad domstolen kan. Ett beslut om medling förutsätter i och för sig inte samtycke från föräldrarnas sida, men det kan vara svårt för en medlare att utföra sitt uppdrag om en förälder direkt motsätter sig att en medlare utses. Enligt 18 § kan föräldrar få hjälp att nå enighet genom samarbets- samtal med stöd av socialtjänstlagen (2001:453). Möjligheten att utse en medlare är tänkt att komma till användning framför allt i vissa fall där samarbetssamtal redan har förekommit men föräldrarna inte har lyckats nå en överenskommelse och det trots det bedöms finnas möjligheter att nå en samförståndslösning. Domstolen bestämmer vem som skall utses till medlare. Medlaren måste ha förmåga att sätta barnets bästa i främsta rummet. Han eller hon bör kunna hantera en känslig situation och också kunna vinna förtroende hos föräldrarna och barnet. krävs det att personen har mera ingående kunskap om den familjerättsliga lagstiftningen. I vissa mål kan det vara lämpligt att utse t.ex. en erfaren domare eller advokat. I andra mål kan det vara bättre med t.ex. en familjerättssekreterare eller social- konsulent. Det finns inget som hindrar att domstolen, om det är lämpligt, anlitar den som har haft ett uppdrag som medlare i saken eller i en anknytande fråga om verkställighet. Uppdraget bör också kunna följas av ett medlaruppdrag när det gäller verkställigheten, om det finns ett behov av det och det är lämpligt att samma person är medlare även i den delen (jfr 21 kap. 2 §). Hur medlarens arbete skall bedrivas får medlaren, i samråd med domstolen, bedöma från fall till fall. Domstolen kan lämna medlaren när- mare anvisningar om hur uppdraget skall fullgöras. Medlaren skall aktivt verka för att samförstånd nås som barnets bästa alltid skall stå i fokus vid medlingen. Ett led i att finna en samförståndslösning mellan föräldrarna kan vara att föräldrar och barn under en närmare bestämd period får pröva på ett boende eller ett på visst sätt utformat umgänge. I andra stycket anges att medlarens uppdrag som regel skall vara avslu- tat . Domstolen får besluta om förlängning av tiden. Tiden kan förlängas om det bedöms att det finns goda förutsättningar för föräldrarna att inom nå en samförståndslösning. I samband med att medlarens uppdrag avslutas skall han eller hon återkoppla till domstolen genom att lämna en redogörelse för de åtgärder som har vid- tagits. Redogörelsen kan normalt begränsas till korta uppgifter om vilka möten som har förekommit och vilka andra kontakter som eventuellt har tagits. Redogörelsen skall inte innehålla några uppgifter om parternas eventuella förslag till lösningar eller i övrigt om vilka ståndpunkter de kan ha intagit under medlingsförsöken. Det är väsentligt att parterna öppet och med förtroende kan redovisa sina åsikter för medlaren, utan rädsla för att dessa sedan avslöjas utåt. Enligt tredje stycket har medlaren rätt till skälig ersättning för arbete, tidsspillan och utlägg. Vad som är skälig ersättning måste bedömas med utgångspunkt i faktorer som uppdragets art och omfattning, tidsåtgången för uppdragets utförande och uppdragets svårighetsgrad. Ersättningen till medlaren betalas av allmänna medel och utan någon återbetalningsskyl- dighet för föräldrarna. Domstolen prövar ersättningsfrågan. beslut om ersättning till medlaren kan överklagas särskilt (se 20 kap. Prop. 2005/06:99 11 §). Ersättning kan i och för sig utgå också till en medlare som är anställd inom (jfr däremot 21 kap. 13 § andra stycket), men anställ- ningsvillkoren kan naturligtvis här som annars innebära begränsningar i möjligheten att begära ersättning för uppdraget. 19 § Rätten skall se till att frågor om vårdnad, boende och umgänge blir tillbörligt utredda. Innan rätten avgör ett mål eller ärende om vårdnad, boende eller umgänge skall socialnämnden ges tillfälle att lämna upplysningar. tillgång till upp- lysningar som kan vara av betydelse för frågans bedömning är nämnden skyldig att lämna rätten sådana upplysningar. Om det behövs utredning utöver vad som sägs i andra stycket, får rätten uppdra åt socialnämnden eller något annat organ att utse någon att verkställa den. Rätten får fastställa riktlinjer för utredningen och bestämma inom vilken utred- ningen skall vara slutförd. Om det behövs, får rätten förlänga .