prop · GT03110 · 2006-03-22 00:00:00 — Kunskapen om våld och sexuella övergrepp mot personer med funk- tionshinder är otillräckliga. Brott som riktas mot personer med funktionshinder syns ofta inte i svensk statistik. Regeringen avser därför att ge i uppdrag att, i samråd med och Myndigheten för handikappolitisk sam- ordning, kartlägga våld mot funktionshindrade. Syftet med uppdraget skall vara att ge ökad kunskap om problembilden avseende våld mot funktionshindrade. Uppdraget skall redovisas efter kön. Samlad bedömning och fortsatta insatser En rad insatser har gjorts för att underlätta för väljare med funktions- hinder att delta i allmänna val. Kraven på kommunerna, såsom ansvariga för röstmottagning i såväl vallokaler som röstningslokaler här i landet, kommer att skärpas ytterligare års val. Det är rege- ringens bedömning att de nya reglerna kommer att leda till att kvar- varande hinder för funktionshindrade väljares tillgång till röstmottag- ningsställena successivt kommer att undanröjas. Många människor som bor i upplever maktlöshet och ett utanförskap i förhållande till de demokratiska processerna. Det kan bero på förekomsten av diskriminering, institutionella förhållanden, attityder eller fysiska och praktiska hinder som t.ex. otillgängliga möteslokaler för personer som är rörelsehindrade. Utanförskapet är inte bara ett problem för den som står utanför det är också ett problem för det demokratiska samhället. Regeringen avser därför att arbeta än mer för att minska utanförskapet och för att skapa ett ökat och mer jämlikt deltagande. I detta arbete ingår att synliggöra och motverka hinder som påverkar olika individers deltagande och därmed makt och inflytande. års val avser regeringen att genomföra en demokratisatsning. Demokratisats- ningen som fått namnet Delaktiga är ett åtgärdsprogram som syftar till att bekämpa utanförskap och att öka människors delaktighet i det svenska samhället. Inom ramen för Delaktiga kommer olika aktiviteter att genomföras . arbete är en annan viktig insats som kommer att påverka den framtida utvecklingen. Framtida satsningar för att ytterligare stärka funktionshindrades möj- lighet till politisk delaktighet kommer att genomföras. Dessutom kommer den nya handlingsplanen för mänskliga rättigheter, som kommer att gälla 20062009, samt arbetet inom FN med att ta fram en ny konvention om funktionshindrades åtnjutande av de mänskliga rättigheterna, att ge ökad genomslagskraft åt det handikappolitiska arbetet. Åtgärder för att stärka möjligheterna till politiskt deltagande I propositionen Demokrati för det nya seklet (prop. 2001/02:80) ansåg regeringen det som angeläget att kommuner och landsting vidtar åtgärder för att förbättra tillgängligheten till kommunala lokaler för politisk verksamhet. Att kunna medverka i politiska samman- träden på lika villkor, utan att hindras av fysiska och praktiska hinder, utgör ytterst en fråga om demokrati och kan ses som en rättighet för varje individ. Vidare aviserade regeringen i skrivelsen Demokratipolitik (skr. 2003/04:110) att särskilda medel skulle avsättas för åtgärder som stärker funktionshindrades möjligheter till politiskt deltagande. I enlighet med ovan och med utgångspunkt från bl.a. universitets studie om diskriminering i politiken, avser regeringen att vidta åtgär- der för att stärka möjligheterna till politiskt deltagande för personer med funktionshinder i alla åldrar bl.a. genom att öka kunskapen om tillgäng- ligheten till den kommunala demokratins lokaler och om bemötande inom det politiska livet. Uppdrag till i enlighet med regleringsbrevet för skall i enlighet med regleringsbrevet för bl.a. redovisa insatser och erfarenheter, i samband med val, som relaterar till de skärpta kraven på tillgänglighet till vallokaler. Vidare skall myndigheten, i sin omvärldsbevakning avseende arbetet med att öka kunskapen om valförfarandet bland de röstberättigade samt om elektronisk röstning, särskilt lyfta fram konsekvenser för röstberätti- gade med funktionshinder. En nationell handlingsplan för de mänskliga rättigheterna 20062009 Regeringen belyser funktionshindrades åtnjutande av de mänskliga rättigheterna i skrivelsen En nationell handlingsplan för de mänskliga rättigheterna 20062009 (skr. 2005/06:95), som har överlämnats till riks- dagen . Regeringens långsiktiga mål är full respekt för de mänskliga rättigheterna i . Med detta avses att de mänskliga rättigheterna medborgerliga, politiska, ekonomiska, sociala och kultu- rella inte får kränkas. Detta gäller på alla nivåer i samhället. Handlingsplanen innehåller ett flertal åtgärder avsedda att stärka funk- tionshindrades rättigheter. Som ett led i genomförandet av handlings- planen inrättar regeringen också Delegationen för mänskliga rättigheter i (dir. 2006:27). Delegationens uppdrag omfattar bl.a. att stödja statliga myndigheter, kommuner och landsting i arbetet med att säkerställa full respekt för de mänskliga rättigheterna i verksamheten samt att utarbeta och genomföra strategier för ökad information och kun- skap om de mänskliga rättigheterna hos olika målgrupper i samhället. Delegationen skall särskilt beakta vikten av att information om de mänskliga rättigheterna finns på olika språk, däribland de nationella minoritetsspråken och det svenska teckenspråket samt är tillgänglig för människor med funktionshinder. Rätten till skydd mot diskriminering generellt lyfts särskilt fram i handlingsplanen. Det framgår av den kartläggning som ligger till grund för handlingsplanen att diskriminering utgör det allvarligaste hindret för förverkligandet av de mänskliga rättigheterna på nationell nivå. Arbetet mot diskriminering utgör därför en högt prioriterad fråga för regeringen. För att betona att diskriminering påverkar förverkligandet av en rad mänskliga rättigheter behandlas frågan dels i ett särskilt avsnitt av skri- velsen, dels i avsnitten om de ekonomiska och sociala rättigheterna till arbete, bostad, hälsa och utbildning. I samband med framtagandet av den andra nationella handlingsplanen för de mänskliga rättigheterna har en konsultationsprocess genomförts med bl.a. ombudsmännen mot diskriminering, myndigheter, kommuner, enskilda organisationer och arbetsmarknadens parter. Även organisa- tioner som företräder personer med funktionshinder har givits tillfälle att framföra sina synpunkter. Det svenska teckenspråkets ställning Det svenska teckenspråket är förutsättning för dövas kommunikation och är modersmål för cirka 10 000 personer i . Dessutom finns det ungefär lika många med hörselskada som är beroende av dövas tecken- språk och personer som är hörande men som inte kan tillgodogöra sig det talade eller skrivna språket och därför är beroende av dövas teckenspråk. För dessa är möjligheten att göra sig förstådd på teckenspråk en grund- läggande förutsättning för tillgänglighet och delaktighet. En utredare ser över teckenspråkets ställning (dir. 2003:169, dir. 2005:100). I uppdraget ingår att göra en översyn av rätten och möjligheterna att använda teckenspråket i olika situationer, som utbildning, arbetslivet, kultur och media och vid samhällsservice. Utreda- ren skall också följa upp hur ändringen i kommunallagen , som innebär att kommuner och landsting skall verka för att förtroende- valda med funktionshinder kan delta i handläggningen av ärenden på samma sätt som andra förtroendevalda, har tillämpats för dem som är beroende av det svenska teckenspråket för att göra sig förstådda. Upp- draget skall redovisas senast . Möjligheten att kommunicera är en av de grundläggande förutsätt- ningarna för delaktighet i samhället och betydelsefullt ur ett demokra- tiperspektiv. fick i tilläggs- direktiv (dir. 2005:100) i uppdrag att i sitt arbete även inkludera barn och vuxna som är hörande men som inte kan tillgodogöra sig det talade eller skrivna språket och därför är beroende av dövas teckenspråk för sin kommunikation. För personer med röst- tal- och språksvårigheter kan landstingens taltjänst vara ett sätt att underlätta kommunikationen på samma sätt som tolktjänsten för dem som är beroende av teckenspråk för sin kommunikation. Taltjänsten utgörs av taltolkar som genom att träffa den talskadade lär sig hur hon eller han kommunicerar och sedan funge- rar som stöd i kommunikationen. Landstingen har i en överenskommelse mellan staten och 1990 om hjälpmedelsersättningen åtagit sig att bygga ut taltjänsten. När ny verksamhet startas är det viktigt med ytterligare information och att ge verksamheten tid att bli känd. Regeringen förutsätter att landstingen fortsätter utbyggnaden för att öka delaktigheten i samhällslivet för personer med röst- tal- och språksvårig- heter. Regeringen avser följa hur taltjänsten fungerar för att få en bättre uppfattning om såväl behovet av som tillgången till taltjänst, inklusive behovet av taltjänst på andra språk än svenska. har beslutat om nationella språkpolitiska mål (prop. 2005/06:2, bet. 2005/06:KrU4, rskr. 2005/06:89). Av dessa framgår att alla har rätt till språk, bl.a. att utveckla och bruka det egna modersmålet. Den nuvarande centrala statligt finansierade språkvården kommer därför fr.o.m. att förstärkas, samordnas och in- ordnas i myndigheten . Språk- och folk- minnesinstitutet har fått regeringens uppdrag att inordna språkvården i sin verksamhet och därmed inrätta en särskild funktion för vården av svenskt teckenspråk. Barnrättsforum och samråd med barn och unga för I arbetet med att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter är dialogen och samarbetet med frivilligorganisationerna av stor betydelse. En delegation har inrättats som forum för dialog och erfarenhetsutbyte med de organisationer som kan bidra till konventionens efterlevnad. Handikapprörelsen har inbjudits att delta i delegationen. förs även en dialog med barn och unga om barnrätts- frågor i socialministerns barnreferensgrupp. Regeringen avser att fort- sätta denna dialog . Regeringen har givit i uppdrag att leda arbetet med ett projekt som har till syfte att ta fram en svensk handbok om genomföran- det av . Ett syfte med denna handbok är att den skall vara till hjälp i uttolkningen av i första hand för dem som har ett ansvar att omsätta konventionen i praktiken, såväl politiker som andra beslutsfattare och tjänstemän på olika nivåer men även för övriga intresserade. Ytterligare ett syfte är att skapa en samstämmighet kring uttolkningen av konventionen och vad som krävs för att leva upp till de åtaganden som har gjort i och med ratificeringen. Hand- boken kommer att avse samtliga av artiklar, inklusive artiklarna 2 och 23 (icke-diskriminering och funktionshinder). I projektet kommer att ingå experter på frågor om mänskliga rättigheter, barnets rättigheter, personer med god kunskap om barns och ungas livsvillkor samt företrädare för kommuner och landsting, rättsväsendet och frivillig- Skr. 2005/06:110 organisationer. Sammanfattning och slutsats: överlämnade Folkhälsopolitisk rapport till regeringen. Rapporten är ett verktyg i arbetet för att nå det övergripande målet för den nationella folkhälsopolitiken att skapa samhälleliga förutsätt- ningar för en god hälsa på lika villkor för hela landets befolkning. Handikapperspektivet utgör en del i denna rapport. I rapporten redovi- sas utvecklingen av de viktigaste faktorerna som påverkar folkhälsan. Det konstateras exempelvis att personer med funktionshinder i många fall har sämre hälsa jämfört med befolkningen i sin helhet, men att graden av ohälsa skiljer sig åt beroende på funktionshinder. Den folkhälsopolitiska rapporten kommer att utgöra underlag till en skrivelse om utvecklingen inom folkhälsopolitikens målområden som regeringen avser att lämna till . En av de aspekter som kommer att behandlas i skrivelsen är utvecklingen av funktionshindrades hälsa. Regeringens bedömning är att folkhälso- politikens fokus på de förhållanden i samhället som skapar hälsa eller ohälsa ger förutsättningar för att på ett systematiskt sätt uppmärk- samma livsvillkoren för personer med funktionshinder inom olika samhällssektorer och därmed åtgärda de förhållanden som skapar ojämlikhet i hälsa. Att ha ett funktionshinder är inte liktydigt med att ha en försämrad hälsa, men () studie Funktionshindrade 1988-1999 visade att personer med rörelsehinder hade en sämre självskattad hälsa än personer utan rörelsehinder. När det gäller det psykiska välbefinnandet så uppgav en högre andel av de rörelsehindrade att de känner trötthet, ängslan, oro eller ångest jämfört med övriga befolkningen. Folkhälsopolitiken fokuserar dock inte på olika hälsotillstånd, utan på de förhållanden i samhället som skapar hälsa eller ohälsa s.k. bestäm- ningsfaktorer för hälsa. Hur funktionshindrades hälsa utvecklas i förhål- lande till övriga befolkningens, beror på hur olika bestämningsfaktorer för hälsa påverkar livsbetingelserna för denna grupp. Det handlar exem- pelvis om tillgång till arbete, utbildningsnivå och fysisk tillgänglighet liksom möjlighet till fysisk aktivitet och exponering för luftföroreningar och buller. Utifrån tillgänglig statistik vet vi att personer med funktionshinder har en sämre anknytning till arbetsmarknaden och lägre utbildningsnivå jäm- fört med övriga befolkningen. En otillgänglig fysisk miljö försvårar möj- ligheten att få och bibehålla ett socialt nätverk, försvårar möjligheten till fysisk aktivitet liksom utgör en stressfaktor i vardagen faktorer som har betydelse för en god hälsa. Luftkvalitet och ljudmiljö är andra bestäm- ningsfaktorer av stor vikt för personer med luftvägssjukdomar och hör- selnedsättning. Höga halter av luftföroreningar och allt bullrigare miljöer kan vara särskilt negativt för dessa grupper. Studier visar vidare att unga förtidspensionärer och sjukbidragstagare har betydligt sämre levnadsförhållanden än deras jämnåriga i befolk- ningen. Särskilt påfallande är levnadsförhållandena för dem som har psykiska funktionshinder. Det är särskilt viktigt att uppmärksamma barn och ungdomar i utsatta grupper (Statens folkhälsoinstituts Folkhälso- politisk rapport , S2005/7557/FH). Även diskriminering kan ha betydelse för människors hälsa. Det visar resultaten av en forskningsgenomgång som presenteras i rapporten behandlad och kränkt en rapport om sambanden mellan diskriminering och hälsa (R 2005:49), som har genomfört till- sammans med ombudsmännen (utom ). Studier har påvisat ett samband mellan bemötande, diskriminering och hälsa i form av självkänsla. Folkhälsopolitikens mål och målområden antog regeringens proposition Mål för folkhälsan (prop. 2002/03:35). Regeringens övergripande mål för den svenska folk- hälsopolitiken är att skapa samhälleliga förutsättningar för en god hälsa på lika villkor för hela landets befolkning. Regeringens folkhälsopolitik förtydligar samhällets ansvar för människors hälsa genom att lyfta fram sambandet mellan samhälleliga förutsättningar som kan påverkas genom politiska beslut och den sammantagna hälsoutvecklingen i befolkningen. Det handlar bl.a. om att skapa gynnsamma, samhälleliga förutsättningar för personer med funktionshinder att uppnå en god hälsa. Regeringen har formulerat elva målområden för de nationella an- strängningarna. För att ambitionerna med folkhälsopolitiken skall uppnås krävs betydande insatser som syftar till att förbättra villkoren för funktionshindrade, och flera av målområdena har därför en nära koppling till regeringens handikappolitik. Inom folkhälsopolitikens första mål- område, Delaktighet och inflytande i samhället, stadgas att regeringen skall lägga särskild vikt vid bl.a. ekonomiskt och socialt utsatta personers möjligheter till inflytande och delaktighet i samhället. Detta målområde ligger i linje med handikappolitikens mål. Även andra områden som behandlas i denna skrivelse utgör viktiga bestämningsfaktorer för hälsa och det finns således även en folkhälsodimension i dessa. Fysisk aktivitet och rekreation Många personer med funktionshinder är utestängda från olika former av fysisk aktivitet, vilket utifrån ett folkhälsoperspektiv innebär en bety- dande förlust av livskvalitet. Därför har regeringen framhållit personer med funktionshinder som en särskilt viktig målgrupp inom målområdet Ökad fysisk aktivitet. I propositionen Svenska miljömål ett gemen- samt uppdrag (prop. 2004/05:150) lyfter regeringen bl.a. fram att möjlig- heten att vistas i natur- och kulturmiljö är en viktig del i arbetet för att främja en god folkhälsa. Flickor och pojkar samt kvinnor och män med funktionshinder är dock ofta på samma sätt som när det gäller fysisk aktivitet utestängda från denna möjlighet att öka livskvaliteten. Även om tillgängligheten till naturområden har ökat , genom till exempel anläggning av anpassade stigar i vissa naturområden, är den fortfarande låg. trädde lagändringen om rökfria serveringsmiljöer i kraft. Regeringens utgångspunkter för lagändringen var arbetstagarens hälsa, ökad tillgänglighet för exempelvis allergiker, astmatiker eller personer med känsliga luftrör och slutligen skyddet av ungdomar. Regeringen konstaterade att lagändringen därför stämmer väl överens med för att tillförsäkra människor med funktionsnedsättning delaktighet och jämlikhet, liksom de nationella målen för handikappoli- tiken, där ett av delmålen är att skapa ett tillgängligt samhälle. Lagändringen om rökfria serveringsmiljöer gäller alla restauranger och serveringsställen som i näringsverksamhet serverar mat eller dryck, och där möjlighet ges till förtäring på stället. Även de ställen som bedriver blandad verksamhet, som till exempel dansrestauranger, faller under bestämmelsen. Nationell handlingsplan mot allergi Arbetet med en nationell handlingsplan mot allergi har pågått inom i samverkan med representanter för , , och lands- tinget i län. En första avrapportering av handlingsplanen gjordes . Beslut fattades att överföra till för fortsatt genomförande av den nationella handlingsplanen . Allergianpassad kommun är ett projekt som särskilt inriktas på att bidra till långsiktighet och metodutveckling. publicerade en manual för egenutvärdering av det allergiförebyggande arbetet i kommunen. Den skall fungera som en inspirationskälla i diskussionen om det framtida allergiförebyggande arbetet. Hälsokonsekvensbedömning kan bidra till att uppmärksamma personer med funktionshinder Ett flertal myndigheter har i sina regleringsbrev fått i uppdrag att ut- veckla metoder för bedömningar av hälsokonsekvenser av insatser inom det egna verksamhetsområdet. Arbetet har skett i samråd med . Syftet med hälsokonsekvensbedömning är att inför ett beslut, projekt eller program göra en bedömning av hur människors möj- lighet till en god hälsa kan komma att påverkas. I den metodik som utarbetar är jämlikhets- och jämställdhetsper- spektivet en av grundbultarna. Personer med funktionshinder utgör därmed en prioriterad grupp som alltid skall beaktas. Således utgör Skr. 2005/06:110 Hälsokonsekvensbedömning en metod som lyfter fram situationen för personer med funktionshinder i samband med beslutsfattande på olika nivåer i samhället. Myndigheterna skall avrapportera uppdragen respektive . Samlad bedömning och fortsatta insatser överlämnade Folkhälsopolitisk rapport (S2005/7557/FH) till regeringen. Rapporten är den första återkommande redovisningen av hur arbetet med att nå målen inom folk- hälsopolitiken kan utvecklas och den är ett viktigt verktyg i arbetet för att nå det övergripande målet för den nationella folkhälsopolitiken att skapa samhälleliga förutsättningar för en god hälsa på lika villkor för hela landets befolkning. Handikapperspektivet utgör en viktig del i denna rapport. I rapporten redovisas utvecklingen av olika indikatorer som mäter utvecklingen av de viktigaste faktorerna som påverkar folkhälsan. Det konstateras exempelvis att personer med funktionshinder i många fall har sämre hälsa jämfört med befolkningen i sin helhet, men att graden av ohälsa skiljer sig åt beroende på funktionshinder. Folkhälsopolitisk rapport kommer att bli det viktigaste underlaget till den skrivelse om utvecklingen inom folkhälsopolitikens målområden som regeringen avser att lämna till . I skrivel- sen kommer regeringen att lämna sin bedömning av hur arbetet med att nå målen inom målområdena har utvecklats. En av de aspekter som kommer att behandlas i skrivelsen är utvecklingen av funktionshind- rades hälsa. 5.6Folkrörelser, fritid och turism Sammanfattning och slutsats: Regeringen har i enlighet med hand- lingsplanen, förändrat systemet för statsbidragen till handikapporgani- sationerna och höjt dessa. Regeringen konstaterar att en övervägande del av handikapporganisationerna anser att det nya systemet är bättre och mer rättvist än det gamla. Regeringens stöd till handikappidrotten förmedlas via och avser såväl bredd- som elit- idrott. Regeringen har initierat en översyn av bidragsgivning och annan finansiering av folkrörelsernas och det övriga föreningslivets verksamhet, som också kommer att omfatta organisationsstödet till handikapprörelsen. Mål och åtgärder enligt handlingsplanen (prop. 1999/2000:79): Förändra systemet för statsbidraget till handikapporganisationerna och höja anslaget. har handikapprörelsen genomgått stora föränd- ringar. I en omvärld som bl.a. har präglats av övergången till ett infor- mationssamhälle, omstöpningen av den offentliga sektorn och EU- medlemskapet, har handikapporganisationerna spelat en viktig roll för att spegla de särskilda förutsättningar som gäller för att flickor och pojkar, kvinnor och män med funktionshinder skall ges möjlighet till delaktighet och inte stängas ute. Den svenska handikapprörelsen har funnits och det statliga stödet till handikapporganisationernas allmänna verksamhet har funnits . Det nuvarande allmänna organisationsstödet kom till . Som organisationsstöd är det ett av de största, till- sammans med stöd till ungdomsorganisationerna. tillkom flera nya handikapporganisationer, men det dåvarande statsbidragssyste- met var utformat så att det var svårt för nya organisationer att få stats- bidrag. tillkallades en särskild utredare för att föreslå en reformering av statsbidragssystemet, främst med syfte att möjliggöra för fler organi- sationer att få stöd. Hon redovisade uppdraget i betänkandet Statsbidrag till handikapporganisationer (SOU 1999:89). Förslaget resulterade i en ny förordning (2000:7) om statsbidrag till handikapporganisationer, som trädde i kraft . I förordningen fastställs bl.a. att statsbi- draget skall stödja handikapporganisationerna i deras arbete för full del- aktighet och jämlikhet i samhället för personer med funktionshinder. fick ansvaret för administration och fördelning av bidra- get. Sedan förordningen trädde i kraft har antalet bidragsberättigade handikapporganisationer ökat från 43 stycken till 55 stycken . har anslaget ökat . har tillkännagivit till regeringen (bet. 1999/2000:SoU14, rskr. 1999/2000:240) att effekterna av det nya systemet för statsbidraget till handikapporganisationer måste följas upp och utvärderas. Social- styrelsen har haft detta uppdrag, som redovisades i en rapport (S2005/1753/ST). Tyngdpunkten i redovisningen av resultaten ligger på handikapporganisationernas åsikter om systemet. Intervjuer och enkäter visar att en övervägande del av handikapporganisationerna anser att det nya systemet är bättre och mer rättvist än det gamla. Kritik fram- förs i första hand mot den del av statsbidraget som skall gå till merkost- nader och mot att en särskild del av bidraget avsätts för vissa organisa- tioner som fått kraftigt minskade bidrag i det nya systemet. Statsbidrag lämnas till ungdomsorganisationer för att främja barns och ungdomars demokratiska fostran, främja jämställdhet mellan könen och jämlikhet mellan olika ungdomsgrupper, ge barn och ungdomar en meningsfull fritid samt för att engagera fler ungdomar i föreningslivet. I statsbidragssystemet kan ett strukturbidrag ges till en ungdomsorga- nisation för funktionshindrade som har minst 400 medlemmar i minst fyra län.