prop · GT0395 · 2006-03-14 00:00:00 — Klagandena kunde inte betala och eftersom de inte kunde ställa säkerhet för beloppen fick de inte anstånd med betalningen. blev att de försattes i konkurs, vilket skedde innan någon domstol hade prövat I fallet och Vulic blev också vissa banktillgodohavanden utmätta innan någon domstolsprövning ägt rum. fallen dröjde det innan skattemyndigheten tog ställning till klagandenas begäran om omprövning, i det ena fallet och i det andra ungefär ett och respektive och . Först därefter kom klagomålen I båda fallen pågick skatteprocesserna . fann att artikel 6 var tillämplig i målen, eftersom påförandet av skattetillägg kunde ses som en anklagelse för brott i mening. Enligt hade klagandena inte fått effektiv tillgång till domstolsprövning och de hade inte heller fått en rättegång inom skälig tid. dessa avseenden förelåg brott mot artikel 6. Däremot stred det i dessa fall inte mot den s.k. oskuldspresumtionen i artikel 6.2 att verkställighetsåtgärder vidtagits innan besluten om skattetillägg hade prövats av en domstol. Domarna mot (), mot () och mot () rör alla frågan om förvaltningsdomstolarnas underlåtenhet att hålla muntlig förhandling i mål om handikappersättning var i strid med artikel 6. Domstolen fann att det i de aktuella fallen inte förelåg sådana exceptionella omständigheter som hade kunnat berättiga domstolarna att avgöra tvisten utan muntlig förhandling. domstolen i alla tre fallen att artikel 6 hade kränkts. I ett annat fall, Döry mot (), som rörde frågan om förvaltningsdomstolarnas underlåtenhet att hålla muntlig förhandling i mål om sjukpenning stred mot artikel 6, fann dock domstolen att det inte förelåg någon kränkning. I fallet Tibbling mot () fann domstolen att en tvistemålsprocess inte hade avgjorts inom skälig tid och att det därför förelåg en kränkning av artikel 6. I anledning av domarna i målen Janosevic mot samt och Vulic mot bör nämnas att bestämmelserna om skattetillägg i taxeringslagen (1990:324) och skattebetalningslagen (1997:483) har ändrats års taxering. möjligheterna att göra nyanserade bedömningar av frågan om skattetillägg i varje enskilt fall har utökats och förbättrats. grunderna för befrielse från skattetillägg har förtydligats och kompletterats med nya grunder. Exempelvis kan befrielse från skattetillägg ske när det förflutit oskäligt till dess att skattetillägget skall bestämmas. Vidare har införts en rätt att få anstånd med betalning av skattetillägget till dess att länsrätten prövat den fråga som föranlett tillägget. Regeringen har lämnat en proposition med förslag om en moderniserad rättsprövning. Ändringarna föreslås träda i kraft den 1 I sammanhanget bör även nämnas att har haft regeringens uppdrag att undersöka vilka åtgärder som bör vidtas för att förbättra och påskynda skattemålshanteringen i länsrätterna och i Uppdraget redovisades i en rapport . rapporten behandlas både åtgärder som domstolarna själva kan vidta inom befintligt regelverk och förslag till författningsändringar. Rapporten, som har remissbehandlats, bereds inom . Vad gäller frågan om rätten till muntlig förhandling i förvaltnings- domstol bör, mot bakgrund av senare års omfattande rättspraxis på området, domstolarnas handläggning numera anses väl uppfylla de krav som ställer i detta avseende (se bland annat Regeringsrättens avgöranden RÅ 2002 ref 23, 2002 not 220, 2003 not 68, 2004 not 66, 68 och 93 samt 2005 not 76). Enligt artikel 13 i har den vars konventions- rättigheter kränkts rätt till ett effektivt rättsmedel inför inhemsk Enligt den s.k. subsidiaritetsprincipen skall kränkningar av konventionen i första hand korrigeras på den nationella nivån. har fällts för brott mot artikel 13 i ett fall. Fallet Försäkrings- och mot () gällde frågan om det var förenligt med att ett bolag som försatts i konkurs fick stå för en del av konkurskostnaderna trots att konkursbeslutet upphävts av . fann att det var brott mot egendomsskyddet i artikel 1 i det första tilläggsprotokollet samt rätten till ett effektivt rättsmedel i artikel 13 i konventionen. I den senare frågan hade regeringen hänvisat till möjligheten att kräva staten på skadestånd, men domstolen fann att en skadeståndstalan i praktiken inte innebar någon möjlighet till kompensation, då det inte visats att domstolarna i fallet handlat försumligt på ett sådant sätt som kunnat berättiga till skadestånd. Såsom närmare beskrivs i avsnitt 3.7.3 har konkurslagen (1987:672) ändrats med anledning av domen. Flera företrädare för referensgrupperna har framfört under kartläggningsarbetet att de begränsade möjligheterna att vinna en skadeståndstalan i nationella domstolar när en kränkning av ägt rum i inte står i överensstämmelse med artikel 13 om rätten till ett effektivt rättsmedel. Vid kränkning av en konventionsrättighet är den enda möjliga vägen till kompensation en talan om skadestånd i enlighet med skadeståndslagens (1972:207) regler. Det innebär, såsom påvisat i den ovan beskrivna domen, att käranden måste visa att skadan uppkommit genom uppsåt eller oaktsamhet. Det kan finnas fall där t.ex. en myndighet brutit mot konventionen utan att någon oaktsamhet förekommit eller kan styrkas, och där en skadeståndstalan alltså inte blir framgångsrik trots att en rättighet kränkts. Vidare är de skadestånd som utdöms i regel låga. JK har framfört att frågan om kompensation vid kränkning av bör uppmärksammas i kartläggningen och handlingsplanen, liksom Svenska Avdelningen av . har prövat frågan om enskilds rätt till skadestånd av staten för att brottsmisstankar mot honom inte prövats i rättegång inom skälig tid (NJA 2005 s. 462). fann i målet visat att den enskildes rätt enligt artikel 6.1 i att få anklagelser prövade i en rättegång inom skälig tid hade kränkts. I domen slog fast att käranden, med stöd av 3 kap. 2 § skadeståndslagen, hade rätt till ersättning för ekonomisk skada. slog också fast att ideellt skadestånd kan dömas ut av svensk domstol vid kränkningar av rätten enligt artikel 6.1 i till prövning inom skälig tid. Ytterligare en fråga som ansluter till domstolsprövning är möjligheterna till rättshjälp. Advokater utan Gränser och Svenska avdelningen av har framfört att möjligheterna till rättshjälp är alltför begränsade för att enskilda med begränsade tillgångar skall ha någon verklig möjlighet att föra sin talan med hjälp av juridiskt ombud och att rättshjälpssystemet därför bör ses över. Andra företrädare för referensgrupperna, såsom Barnombuds- mannen (BO) och (), har påtalat att det bör uppmärksammas hur enskilda som själva har svårt att kräva sina rättigheter eller annars föra sin talan, såsom personer med psykiskt funktionshinder, skall kunna stärkas i detta avseende. 3.6.4Respekten för de mänskliga rättigheterna i arbetet mot terrorism och annan grov brottslighet När samhället utsätts för påfrestningar utsätts också systemet för skydd av de mänskliga rättigheterna för särskilt svåra prövningar. Många rättighetsstadganden medger att begränsningar av rättigheterna görs av säkerhetsskäl, men sådana begränsningar skall uppfylla vissa krav. Enligt får t.ex. mötesfriheten och föreningsfriheten inskränkas under förutsättning att inskränkningarna dels är föreskrivna i lag, dels är nödvändiga i ett demokratiskt samhälle med hänsyn till statens säkerhet eller den allmänna säkerheten, till förebyggande av oordning eller brott, till skydd för hälsa eller moral eller till skydd för andra personers fri- och rättigheter (artikel 11). Dessa förutsättningar omfattar också ett krav på proportionalitet mellan inskränkningarna och de ändamål som dessa är tänkta att tillgodose. Även enligt regeringsformen får flera rättigheter begränsas under vissa angivna förutsättningar. Begränsningarna skall göras genom lag eller efter bemyndigande i lag. Vidare får begränsningar endast göras för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle. De måste vara proportionerliga och får inte utgöra ett hot mot den fria åsiktsbildningen eller göras enbart på grund av politisk, religiös, kulturell eller annan sådan åskådning (2 kap. 12 § regeringsformen). Det finns också rättigheter i såväl internationella konventioner om mänskliga rättigheter som i den svenska grundlagen som är absoluta, dvs. aldrig får inskränkas, t.ex. förbudet mot tortyr. Förbudet mot tortyr innefattar också ett förbud mot att skicka en person till ett land där han eller hon riskerar att utsättas för tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning, eller till ett land från vilket personen riskerar att skickas vidare till ett sådant land (principen om non- refoulement). Internationella organ har riktat kritik mot för åtgärder som vidtagits i syfte att skydda landet mot terrorism. I sin kommentar om 2002 uttryckte för mänskliga rättigheter oro över den inverkan som kampen mot terrorismen har på skyddet för mänskliga rättigheter i , särskilt för personer med utländsk bakgrund. Kommittén tog i sitt yttrande upp risken för att asylsökande som misstänkts för terrorism avvisas till sina ursprungsländer även i fall där situationen i landet kan innebära fara för personernas säkerhet och liv. Kommittén hänvisade i detta avseende till fallet med de två personer som avvisades till , och som fängslades där. Vidare betonade kommittén risken för kränkningar av rätten till yttrandefrihet och till privatliv för personer med utländsk bakgrund, särskilt genom en mer frekvent användning av telefonavlyssning. Kommittén rekommenderade att tillse att de åtgärder som vidtas som ett led i den internationella kampen mot terrorismen är fullt förenliga med FN:s konvention om medborgerliga och politiska rättigheter och att tillse att oron över terrorismen inte är en källa till Skr. 2005/06:95 missbruk. Den ombad att återkomma med upplysningar om genomförandet av denna rekommendation, särskilt vad gäller utvisningar.153 I den svenska tilläggsrapport som lämnades till följd av kommitténs uppmaning gavs bland annat information om relevant lagstiftning samt om fallet med de två avvisade egyptierna, de garantier som lämnats av inför avvisningen och på vilket sätt dessa garantier följts upp. Kommittén informerades också om de besök den svenska ambassaden gjort i fängelset. betonade att fallet var exceptionellt i så motto att det är det enda fall där personer avvisats från till ett annat land på basis av garantier från landet i fråga.154 uttalade mot tortyr att det förfarande som används i när utlänningar som misstänks för terrorism utvisas med stöd av lagen om särskild utlänningskontroll kan tänkas strida mot konventionen då det inte finns någon möjlighet att överklaga utvisningsbesluten.155 Kommittén rekommenderade att anpassa lagen till konventionen.156 Vidare har mot rasdiskriminering tagit upp lagen om särskild utlänningskontroll i sin kommentar om 2004.157 Fallet med en av de två egyptierna har också behandlats av mot tortyr till följd av ett enskilt klagomål om kränkning av mot tortyr.158 konstaterade kommittén att brutit mot konventionen på fyra punkter. För det första innebar verkställigheten en kränkning av förbudet enligt artikel 3 mot att återsända en person till ett land där det finns risk för att personen utsätts för tortyr. De diplomatiska garantierna som lämnats var inte tillräckliga för at skydda klaganden mot den uppenbara risken för tortyr. För det andra innebar frånvaron av varje möjlighet till rättslig eller oberoende administrativ omprövning av regeringens avvisningsbeslut en kränkning av kraven i artikel 3 på en effektiv, oberoende och opartisk omprövning. För det tredje fann kommittén att kränkt rätten till en effektiv klagomöjlighet enligt artikel 22 genom att verkställa avvisningen som regeringen fattat avvisningsbeslutet. För det fjärde konstaterade kommittén att hade brutit mot artikel 22 genom att varken lämna alla relevanta uppgifter till kommittén eller framföra sin oro över händelseutvecklingen så att kommittén kunde fatta lämpliga processuella beslut. Även kommissionär för de mänskliga rättigheterna tog upp fallet med de två egyptierna i sin rapport om 2004 samt flera aspekter av utvisningar och avvisningar som görs på grund av misstanke om terrorism. Kommissionären betonade den särskilda vikten av rättssäkerhetsgarantier i fall där det finns risk för att en person utsätts för tortyr eller andra övergrepp samt att ett minimum i sådana fall är att muntlig förhandling hålls inför ett domstolsliknande organ och att det finns en möjlighet att överklaga. Kommissionären framförde också att 153FN-dokument CCPR/CO/74/SWE. 155Lag (1991:572) om särskild utlänningskontroll. 156FN-dokument CAT/C/CR/28/6. 157FN-dokument CERD/C/64/CO/8. 158 FN-dokument CAT/C/34/D/233/2003. beslut om utvisning som fattas med stöd av lagen om särskild Skr. 2005/06:95 utlänningskontroll i praktiken är svåra att klandra då handlingar och annat material som ligger till grund för beslutet får hemlighållas för den person beslutet avser. Han framförde vidare att formella garantier från en stat att inte utsätta en person för övergrepp inte är tillräckligt för att tillgodose de krav som det internationella förbudet mot tortyr innebär.159 Också i utvärderingen av den första handlingsplanen betonas vikten av att kampen mot terrorismen sker inom ramen för reglerna om de mänskliga rättigheterna. I samband med uppdraget skrev utvärderaren även ett brev till statsrådet i vilket frågan om avvisningen av de två egyptierna behandlas mer ingående. I sitt svar angav statsrådet bland annat att ärendet granskas av JO, liksom av mot tortyr. Vidare nämndes i svaret att erfarenheterna från fallet bör kunna leda till slutsatser som kan föras in i nästa nationella handlingsplan för de Det kan tilläggas att det efter avvisningen vid skilda tillfällen har kommit fram uppgifter om att de avvisade männen skulle ha utsatts för tortyr eller annan omänsklig behandling i . har bestritt detta, varför begärt en oberoende internationell granskning av behandlingen av de två männen i . I samband med kartläggningsarbetet har en rad representanter för referensgrupperna framfört att frågor om respekten för de mänskliga rättigheterna i arbetet mot terrorismen bör ingå i kartläggningen av skyddet för mänskliga rättigheter i . Denna synpunkt har bland annat framförts av flera enskilda organisationer, såsom svenska sektionen av , Svenska Avdelningen av och för mänskliga rättigheter. Flera enskilda organisationer har också uttryckt sitt stöd för vad anfört i sitt brev. Frågor som tagits upp av flera organisationer är att utvisningsbeslut enligt lagen om särskild utlänningskontroll inte kan överklagas, vilken tilltro som kan fästas vid information från utländska säkerhetstjänster samt att en utvisning inte får verkställas så snabbt efter beslutet att det i praktiken blir omöjligt för de berörda eller deras ombud att klaga till internationella organ, såsom mot tortyr. Det har också anförts, bland annat av Advokater utan Gränser, att lämnat vilseledande information till de två FN-kommittéer som tog upp frågan om de två egyptierna. Vidare har Svenska Avdelningen av i samband med utvärderingen inkommit med ett yttrande om en rad frågor om förenligheten mellan de mänskliga rättigheterna och kampen mot terrorism och brottslighet.161 Organisationen har också föreslagit under arbetet med handlingsplanen att en kartläggning genomförs av åtgärder som vidtagits i kampen mot terrorism, med särskild hänsyn tagen till avvägningen mellan effektiv bekämpning av terrorism och skyddet för de mänskliga rättigheterna. Vidare har föreslagit att ett 159Europarådet, dokument CommDH(2004)13. 160Dnr Ju2004/11814/D. 161Sveriges upprätthållande av mänskliga rättigheter vid terroristbekämpning, brev till , , bilaga 5 till utvärderingen. inrättas, eller att JO genomför en sådan granskning. meddelade JO sitt beslut i ärendet Avvisning till en granskning av Säkerhetspolisens verkställighet av ett regeringsbeslut om avvisning av två egyptiska medborgare.162 I beslutet sammanfattade JO sin kritik i fyra punkter. För det första kritiserade JO att Säkerhetspolisen överlämnade myndighetsutövningen till utländska tjänstemän, vilket inte är förenligt med svensk lag. För det andra fann JO att Säkerhetspolisen borde ha ingripit mot den inhumana behandling som de två egyptiska medborgarna utsattes för. För det tredje framförde JO att Säkerhetspolisens hantering av ärendet genomgående präglades av passivitet. För det fjärde kritiserade JO att Säkerhetspolisen saknade en insatschef för verkställigheten. Fallet har även granskats av , som konstaterade att inte borde ha godtagit garanti. Garantin borde därmed inte ha lett till avvisningen . KU ansåg också att bristen på planering av hur garantin skulle följas upp fick till följd att den faktiska uppföljningen brustit. KU betonade att det är angeläget att lämnar ett fullgott underlag och på andra sätt samarbetar med mot tortyr. Mot bakgrund av de synpunkter som framförts om ärendet med de två avvisade egyptiska medborgarna och det beslut som fattats av mot tortyr bör det nämnas att regeringen kommer att dra slutsatser av kommitténs beslut för det fall det skulle bli aktuellt att överväga diplomatiska garantier i något framtida ärende. I sammanhanget bör även nämnas att antog föreskrifter och allmänna råd om verkställighet av avvisnings- och utvisningsbeslut som sker med flygplan.163 Enligt 1 § i dessa föreskrifter skall en utlänning som skall avvisas eller utvisas behandlas med humanitet och värdighet. I 3 § föreskrivs att Om en utlänning av utländsk myndighet under ett verkställighetsförfarande behandlas på ett sätt som uppenbarligen strider mot vad som enligt svensk rättsuppfattning uppfattas som oacceptabelt, skall den befattningshavare vid polismyndigheten som ansvarar för verkställigheten ingripa. skall i sådant fall överväga om verkställigheten skall avbrytas. Vidare föreskrivs i 17 § att säkerhetskontroll som innefattar kroppsvisitation och andra åtgärder som kräver lagstöd på svenskt territorium alltid skall utföras av svensk polis. Respekten för de mänskliga rättigheterna vid bekämpandet av terrorismen aktualiserar även andra problem än de som nämnts ovan. Redan i den första handlingsplanen behandlades frågan om s.k. frysning av enskilda personers tillgångar som en följd av resolutioner antagna av Fallet väcker frågor om rättssäkerhetsgarantier på såväl den internationella som den nationella Enligt artikel 14 i FN:s konvention om de medborgerliga och politiska rättigheterna och artikel 6 i har alla rätt att 162 Dnr 2169-2004. 163 RPSFS 2005:3, FAP 683-1. få sin sak prövad inom rimlig tid och inför en opartisk domstol. 2005/06:95 personer i som fick sina tillgångar frysta har emellertid haft begränsade möjligheter till domstolsprövning. Två av de berörda väckte 2001 talan i förstainstansrätt om ogiltigförklaring av flera av rådets förordningar med stöd av artikel 230 i EG-fördraget. Förstainstansrätten ogillade klagandenas talan i sin dom i målet den 21 september 2005.164 Det svenska rättssystemet har genomgått en rad förändringar i syfte att förbättra möjligheterna att bekämpa terrorismen. antogs bestämmelser för genomförande av den internationella konventionen om bekämpande av finansiering av terrorism.165 Lagen gör det straffbart att samla in eller överlämna ekonomiska tillgångar i syfte att de skall användas för att finansiera allvarliga brott som i internationella konventioner klassas som terrorism. trädde lagen (2003:148) om straff för terroristbrott i kraft. Genom denna lag, som syftar till att genomföra EU:s rambeslut om bekämpande av terrorism, infördes ett särskilt terroristbrott i Sverige.166 I samband med att lagen om straff för terroristbrott antogs gjordes en ändring i lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll, som medför att det till skillnad från tidigare också är möjligt att utvisa en utlänning för befarad terroristbrottslighet i annat land, även om brottet har övervägande karaktär av politiskt brott. Sammanfattningsvis kan sägas att de senaste årens rättsliga utveckling i samband med bekämpandet av terrorism har väckt kritik från många aktörer som arbetar med frågor om mänskliga rättigheter. Det är omöjligt att inom ramen för denna kartläggning göra en grundlig analys av alla de aspekter och delar av rättssystemet som aktualiseras. Artikel 12 i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna stadgar att ingen får utsättas för godtyckliga ingripanden i fråga om privatliv, familj, hem eller korrespondens och inte heller angrepp på heder och anseende. har rätt till lagens skydd mot sådana ingripanden eller angrepp. Rätten till privatliv skyddas också av , artikel 8, enligt vilken var och en har rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin korrespondens. Även i den svenska grundlagen finns bestämmelser om privatlivet, bland annat i 2 kap. 6 § regeringsformen, som föreskriver skydd mot bland annat påtvingat kroppsligt ingrepp, husrannsakan, undersökning av brev och avlyssning av telefonsamtal m.m. Den europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna har prövat ett stort antal fall om skilda frågor som ansetts falla under bestämmelserna om privat- och familjeliv i . I detta avsnitt behandlas främst integritetsaspekter av denna rättighet, medan frågor om familjelivet endast nämns i korthet. Dom T-306/01, m.fl. mot rådet och kommissionen. Lag (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall, m.m., samt tillträde till internationella konvention om bekämpande av finansiering av terrorism (prop. 2001/02:149). Se antagande av rambeslut om bekämpande av terrorism (prop. 2001/02:135). En fråga som påtalats av referensgrupperna under kartläggningsarbetet Skr. 2005/06:95 är samhällets användning av olika former av övervakning och Datainspektionen har hänvisat till ett yttrande som antagits av den s.k. Artikel 29-gruppen, som är en rådgivande arbetsgrupp bestående av EU-ländernas dataskyddsmyndigheter. Yttrandet rör ett förslag till rambeslut om obligatorisk lagring av trafikuppgifter i syfte att bekämpa terrorism, som 2004 lades fram inför rådet av några EU-länder, däribland . Med trafikuppgifter avses sådana uppgifter om t.ex. telefontrafik som uppkommer vid elektronisk kommunikation. Artikel 29-gruppen anför i yttrandet att förslaget till rambeslut strider mot det krav på proportionalitet som artikel 8 i ställer för begränsningar av rätten till privatliv.167 för mänskliga rättigheter har anfört i ett skriftligt yttrande att polisens möjligheter till övervakning utökats kraftigt . betonar risken för en normalisering av bestämmelser och metoder som ursprungligen setts som tillfälliga eller som undantag så att rättigheterna successivt gröps ur. Organisationen understryker också att begränsningar av rätten till privatliv och andra mänskliga rättigheter alltid måste uppfylla kraven på ändamålsenlighet, nödvändighet och proportionalitet. Vidare hänvisar till om säkerhetspolisens hantering av information.168 I ett annat yttrande uttrycker Svenska Avdelningen av oro över de förslag om ökad användning av polisiära tvångsmedel, såsom husrannsakan och kroppsvisitation, som lämnats i betänkandet Ökad effektivitet och rättssäkerhet i brottsbekämpningen (SOU 2003:74). tillsattes en parlamentariskt sammansatt kommitté med uppdrag att bland annat kartlägga och analysera sådan lagstiftning som rör den personliga integriteten samt att överväga om det vid sidan om befintlig lagstiftning behövs generellt tillämpliga bestämmelser till skydd för den personliga integriteten, och i så fall lämna förslag till en sådan reglering.169 Integritetsskyddet i förhållande till de grundlagsskyddade massmedierna omfattas inte av uppdraget.170 Kommittén skall slutredovisa sitt arbete . Slutligen bör nämnas i anslutning till rätten till privatliv att ett par enskilda organisationer har kommit in med yttranden som rör familjelivet. rättigheter har anfört att kunskapsutvecklande åtgärder inom skulle öka skyddet för den enskildes rättigheter i samband myndighetsutövning.