prop · GT03145 · 2006-03-22 00:00:00 — allmänna råd om bidrag till åtgärder mot radon i egnahem (2003:1 RN) Prop. 2005/06:145 Väsentligen ändrade bidragsbestämmelser trädde i kraft För en- och tvåbostadshus med radonhalter över 200 bequerel per kubikmeter inomhusluft kan bidrag fås med ett belopp som motsvarar halva kostnaden för åtgärderna, dock högst . 9 EG:s direktiv om byggnaders energiprestanda Syftet med och rådets direktiv /91/EG av om byggnaders energiprestanda är att främja en för- bättring av energiprestandan i de byggnader som finns i gemenskapen, som hänsyn tas till utomhusklimat och lokala förhållanden samt till krav på inomhusklimat och kostnadseffektivitet. Direktivet an- togs mot bakgrund av att en ökad energieffektivitet är en viktig del av det paket av handlingsprogram och åtgärder som krävs för att följa Kyoto- protokollet och därigenom bidra till att minska utsläppen av klimatpå- verkande gaser. Att dämpa efterfrågan på energi, alternativt att främja en effektivare energianvändning, är även en viktig åtgärd i gemenskapen för att kunna påverka den globala energimarknaden och därigenom förbättra försörjningstryggheten avseende energi på medellång och lång sikt. Rådet stödde i rådsslutsatser kommissionens handlingsplan för ökad energieffektivitet och begärde särskilda åtgärder i byggsektorn. Bo- stads- och tjänstesektorn står för av den slutliga ener- gianvändningen i gemenskapen och expanderar, vilket ofrånkomligen in- nebär att energianvändningen och koldioxidutsläppen i sektorn kommer att öka. I den utsträckning som denna energianvändning kommer att till- godoses genom en ökad förbränning av fossila bränslen, kommer även utsläppen av koldioxid relaterade till sektorn att öka. I artikel 1 anges direktivets syfte, som är att främja en förbättrad energi- prestanda i byggnader i gemenskapen, som hänsyn tas till utom- husklimat och lokala förhållanden samt till krav på inomhusklimat och kostnadseffektivitet. För att uppnå dessa syften innehåller direktivet krav om en beräkningsmetodik för byggnaders integrerade energiprestanda, en tillämpning av minimikrav på nya byggnaders energiprestanda, en tillämpning av minimikrav på energiprestanda i befintliga, stora byggnader som genomgår större renoveringar, energicertifiering av byggnader, och regelbundna kontroller av värmepannor och luftkonditioneringssys- tem i byggnader och en bedömning av värmeanläggningen om värme- pannan i den är . Artikel 2 innehåller ett antal definitioner av termer och uttryck som an- vänds i direktivet. Enligt artikel 3 skall medlemsstaterna tillämpa metodiker, på nationell eller regional nivå, för att beräkna byggnaders energiprestanda på grund- val av en allmän ram som innehåller tre delar. I den första delen anges vilka faktorer som beräkningen av byggnaders energiprestanda åtminstone skall omfatta, bl.a. byggnadens termiska egenskaper, värmeanläggningar och varmvattenförsörjning, ventilation och inbyggda belysningsinstallationer. I den andra delen anges omständigheter som har en positiv påverkan och som skall tas med i beräkningen i tillämpliga fall, nämligen aktiva solvärmesystem och andra värme- eller elsystem som baseras på förny- bara energikällor, el från kombinerad värme- och elproduktion, fjärr- eller närvärmesystem och fjärr- eller närkylsystem samt naturligt ljus. I den tredje delen anges exempel på kategorier som byggnader bör in- delas i vid beräkningen, bl.a. enbostadshus, flerbostadshus, kontor, sjuk- hus och idrottsanläggningar eller andra typer av energianvändande bygg- nader. Vidare skall den första och andra delen i ramen anpassas till den tekniska utvecklingen enligt ett förfarande som anges i artikel 14.2, med beaktande av de standarder eller normer som tillämpas i medlemssta- ternas lagstiftning och även denna metodik skall fastställas på nationell eller regional nivå. I artikeln finns slutligen en bestämmelse om att en energiprestanda skall uttryckas på ett klart sätt och får inne- hålla en indikator för koldioxidutsläpp. Bedömning: I svenska författningar finns redan grundläggande be- stämmelser om metodiker för beräkning av byggnaders energiprestanda. Däremot finns inte bestämmelser som fullt ut motsvarar de krav som följer av den första och andra delen i den allmänna ram som anges i direktivets bilaga. De bestämmelser som är styrande för de tekniska egenskapskraven på byggnader måste således kompletteras för att möj- liggöra beräkningar av byggnadens integrerade energiprestanda, dvs. beräkningar av byggnadens hela, sammantagna energibalans. I denna proposition redovisar regeringen en bedömning, som innebär att artikelns bestämmelser kan genomföras i det svenska regelverket. Artikelns be- stämmelser om att den första och andra delen i bilagans ram skall anpassas till den tekniska utvecklingen i enlighet med ett förfarande i artikel 14.2 riktar sig till kommissionen. Artikel 4 är uppdelad i tre punkter enligt följande. Enligt punkten 1 skall medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att se till att minimikrav på byggnaders energiprestanda fastställs på grundval av de metodiker som anges i artikel 3. Dessa krav skall ta hänsyn till de allmänna förhållandena när det gäller inomhusklimatet för att negativa effekter såsom otillfredsställande ventilation undviks liksom till lokala förhållanden och till byggnadens avsedda ålder och använd- ning. Kraven skall ses över med jämna mellanrum, minst , och vid behov uppdateras för att spegla den tekniska utvecklingen. När medlemsstaterna fastställer dessa krav får de skilja mellan nya och be- fintliga byggnader och olika kategorier av byggnader. Enligt punkten 2 skall kraven på energiprestanda tillämpas i enlighet Prop. 2005/06:145 med artiklarna 5 (nya byggnader) och 6 (befintliga byggnader). Enligt punkten 3 får medlemsstaterna besluta att inte fastställa eller tillämpa de krav som avses i punkt 1 på följande kategorier av bygg- nader: byggnader eller monument med officiellt skydd för att de är en del av en utvald miljö, eller för att de har särskilda arkitektoniska eller histor- iska värden, om en överensstämmelse med kraven skulle medföra oac- ceptabla förändringar av byggnadernas särdrag eller utseende, byggnader som används för andakt och religiös verksamhet, tillfälliga byggnader som är avsedda att användas eller mindre, industrianläggningar, verkstäder och jordbruksbyggnader med låga ener- gibehov som inte är avsedda som bostäder samt jordbruksbyggnader som inte är avsedda som bostäder och som används inom en sektor som om- fattas av ett nationellt sektorsavtal om energiprestanda, bostadshus som är avsedda för användning mindre än , och fristående byggnader med en total användbar golvarea som är mindre än . Enligt artikeln skall medlemsstaterna själva fastställa miniminivåer för byggnaders energiprestanda, så länge de grundas på de metodiker som anges i artikel 3. Bedömning: Miniminivåer för byggnaders energiprestanda finns redan De kompletteringar som behöver göras i anled- ning av kravet på metodiker för beräkningen av byggnaders energi- prestanda omfattas av den bedömning som anges under artikel 3. Enligt artikel 5 skall medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att se till att nya byggnader motsvarar de minimikrav på energiprestanda som avses i artikel 4. I fråga om nya byggnader med en total användbar golvarea som är större än skall medlemsstaterna se till att det, innan byggandet inleds, sker en bedömning av om alternativa system är tekniskt, miljömässigt och ekonomiskt genomförbara. Som exempel på alternativa system anges decentraliserade energiförsörjningssystem som baseras på förnybar energi, kombinerad värme- och elproduktion, fjärr- eller närvärme eller fjärr- eller närkyla, om sådan finns till- gänglig, och under vissa förutsättningar, värmepumpar. Bedömning: Minimikrav för byggnaders energiprestanda finns redan i svenska författningar. Det särskilda krav som artikeln innebär i fråga om nya byggnader, vars golvarea är större än , saknas där- emot. I denna proposition presenteras ett förslag som är avsett att genom- föra artikelns bestämmelse i den svenska lagstiftningen. Enligt artikel 6 skall medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att energiprestandan förbättras så att den uppfyller minimi- krav vid större renoveringar av byggnader med en total användbar golv- area som överstiger , i den mån det är tekniskt, funk- tionellt och ekonomiskt genomförbart. Sådana minimikrav skall fastställas på grundval av de krav på energiprestanda som fastställs för byggnader enligt artikel 4. Kraven får fastställas antingen för den renoverade bygg- naden i dess helhet, eller för de renoverade systemen eller komponenterna, när de ingår som en del i en renovering som skall genomföras inom en begränsad tidsperiod, med syfte att förbättra energiprestandan. Bedömning: I byggreglerna används begreppen nybyggnad, underhåll och ändring. Begreppet ändring delas in i två kategorier; tillbyggnad och annan ändring. De begrepp i svensk bygglagstiftning som torde täcka större renovering i direktivets bemärkelse är därför tillbyggnad och annan ändring. Lagen (1994:847) och förordningen (1994:1215) om tekniska egenskapkrav på byggnadsverk, m.m., innehåller krav på att såväl tillbyggda delar som andra ändringar skall uppfylla nybyggnads- kraven. byggregler innehåller dock endast krav för ny- och tillbyggnad, inte för annan ändring. De kompletteringar som behöver göras med anledning av annan ändring omfattas av den bedömning som anges under artikel 3. Artikel 7 är indelad i tre punkter enligt följande. Enligt punkten 1 skall medlemsstaterna se till att ett energicertifikat görs tillgängligt för ägaren, eller att ägaren gör ett sådant certifikat till- gängligt för den presumtive köparen eller hyresgästen i respektive fall när byggnader byggs, säljs eller hyrs ut. Certifikatets giltighetstid får inte överskrida . Ett certifikat för lägenheter eller enheter för individuellt bruk i byggnadskomplex får grunda sig på en gemensam certifiering för hela byggnaden eller för byggnadskomplex med ett gemensamt värme- system eller på bedömningen av en annan representativ lägenhet i samma byggnadskomplex. Medlemsstaterna får göra undantag för tillämpningen av denna punkt för de byggnadskategorier som anges i artikel 4.3. Enligt punkten 2 skall energicertifikaten för byggnader innehålla refe- rensvärden, såsom aktuella rättsliga normer och riktmärken, så att konsu- menter kan jämföra och bedöma byggnadens energiprestanda. Certifi- katen skall åtföljas av rekommendationer för hur energiprestandan kost- nadseffektivt kan förbättras. Syftet med certifikatet skall vara begränsat till att tillhandahålla information. Alla effekter som certifikaten kan ha när det gäller rättsliga förfaranden eller annat skall beslutas i enlighet med nationella bestämmelser. Enligt punkten 3 skall medlemsstaterna vidta åtgärder för att se till att det i byggnader med en total användbar golvarea som är större än , som inhyser offentliga myndigheter och institutio- ner, finns ett energicertifikat placerat på en plats som är framträdande och klart synligt för allmänheten. Ett sådant certifikat får inte vara äldre än . Intervall för rekommenderad och aktuell inomhustemperatur och, i tillämpliga fall, andra relevanta klimatfaktorer får också vara tyd- ligt anslagna. Bedömning: Svenska författningar innehåller inte några bestämmelser av det slag som artikel 7 avser. I denna proposition presenteras förslag som är avsedda att genomföra artikelns bestämmelser i den svenska lag- stiftningen. När det gäller en minskning av energianvändningen och en begränsning av koldioxidutsläppen skall medlemsstaterna enligt artikel 8, som är upp- delad i två punkter, genomföra ett av två alternativ. Enligt punkten a) skall medlemsstaterna fastställa nödvändiga åtgärder för regelbunden inspektion av värmepannor med en nominell effekt om som eldas med bränslen som inte är förnybara. Sådana inspektioner får också tillämpas på värmepannor för annat bränsle. Vär- mepannor med en nominell effekt över skall inspekteras åtminstone . För värmepannor som eldas med gas kan utsträckas till . I fråga om värmeanläggningar med en nomi- nell effekt över , som är , skall medlemsstaterna fastställa nödvändiga åtgärder för en engångsinspektion av hela värme- anläggningen. På grundval av inspektionen, som skall innehålla en be- dömning av värmepannans effektivitet samt pannans dimensionering i förhållande till byggnadens värmebehov, skall experter ge råd till använ- darna om utbyte av värmepannorna, andra förändringar i värmesystemet och alternativa lösningar. Enligt punkten b) skall medlemsstaterna vidta åtgärder för att säker- ställa att råd ges till användare om utbyte av värmepannorna, andra för- ändringar i värmesystemet och alternativa lösningar, som kan omfatta inspektioner för att bedöma värmepannans effektivitet och om den är av lämplig storlek. Den totala verkan av ett sådant tillvägagångssätt bör i stort motsvara verkan av att alternativet under punkten a i stället väljs. Medlemsstater som väljer alternativet under punkten b) skall sända en rapport till Europeiska kommissionen där likvärdigheten i till- vägagångssätten bedöms. Bedömning: Utöver grundläggande krav på pannors verkningsgrad och tillståndsprövningen enligt , finns det i svenska författningar inga bestämmelser om sådana regelbundna inspektioner som direktivet kräver enligt punkten a). Direktivet ger emellertid möjlighet att i stället välja rådgivningsalternativet enligt punkten b). I denna proposition redo- visar regeringen en bedömning, som innebär att artikelns bestämmelser enligt punkten b) bör genomföras. När det gäller minskning av energianvändning och begränsning av koldi- oxidutsläpp skall medlemsstaterna vidare, enligt artikel 9, fastställa nöd- vändiga åtgärder för regelbunden inspektion av luftkonditioneringssys- tem med en nominell effekt på . Denna inspektion skall innefatta en bedömning av luftkonditioneringens effektivitet samt luftkonditioneringens effektivitet och dimension i förhållande till bygg- nadens kylbehov. Lämpliga råd skall ges till användarna om möjliga för- bättringar, om utbyten av luftkonditioneringssystemen eller om alterna- tiva lösningar. Bedömning: I denna proposition presenteras ett förslag som är avsett att genomföra direktivets bestämmelser i den svenska lagstiftningen. Enligt artikel 10 skall medlemsstaterna se till att certifieringen av bygg- nader, utarbetandet av åtföljande rekommendationer och inspektioner av värmepannor och luftkonditioneringssystem utförs på ett oberoende sätt av kvalificerade eller auktoriserade experter, oavsett om dessa arbetar som egenföretagare eller är anställda av offentliga organ eller privata företag. Bedömning: I denna proposition presenteras ett förslag som är avsett att genomföra direktivets bestämmelser i den svenska lagstiftningen. Artikel 11 vänder sig till Europeiska kommissionen. Enligt artikel 12 får medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att informera dem som använder byggnader om de olika metoder som bidrar till förbättrade energiprestanda. Artikelns andra mening vänder sig till kommissionen. Bedömning: I denna proposition redovisar regeringen sin bedömning i fråga om lämpliga åtgärder för att stärka direktivets syfte i denna del. Artiklarna 13 och 14 Artiklarna 13 och 14 vänder sig till kommissionen. Enligt artikel 15, som är uppdelad i två punkter, skall medlemsstaterna, enligt punkten 1, sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författ- ningar som är nödvändiga för att följa direktivet . Enligt punkten 2 får medlemsstaterna på grund av bristande till- gång på kvalificerade eller auktoriserade experter ta på sig att fullt ut tillämpa bestämmelserna i artiklarna 7, 8 och 9. Ett förslag om detta lämnas i avsnitt 22. När medlemsstaterna utnyttjar denna möj- lighet skall de underrätta Europeiska kommissionen och tillhandahålla tillbörlig motivering tillsammans med en tidplan för det fortsatta genom- förandet av direktivet. En lag om energideklaration för byggnader Regeringens förslag: En lag om energideklaration för byggnader in- har föreslagit en lag om bygg- nadsdeklarationer för inomhusmiljö och energianvändning. Remissinstanserna: Datainspektionen har ansett att det är lämpligt att börja med ett frivilligt system, som kan kombineras med det krav på energicertifikat som skall genomföras till följd av direktivet 2002/91/EG om byggnaders energiprestanda. har ansett att de- klarationen skall vara obligatorisk och att systemet kan utvecklas med hänsyn till det nämnda direktivet. Liknande synpunkter har och Energirådgivarna framfört. har ansett att de- klarationerna kan uppdelas i en frivillig och en obligatorisk del och att en samordning måste ske med bl.a. deklarationerna om byggnaders energi- prestanda. har påpekat att det är viktigt att det fortsatta arbetet med byggnadsdeklarationerna samordnas med bl.a. EG- direktivet. för miljö, areella näringar och samhälls- byggande har ansett att fördelar kan uppnås om arbetena med byggnads- deklarationer och byggnaders energiprestanda samordnas i större ut- sträckning. har ansett att det inte finns ett behov av två parallella system och skulle välkomna en lösning där utrednings- arbetet samordnas och samtliga identifierade behov av deklarationer inte- greras. Verket för näringslivsutveckling () har ansett att det är ange- läget att redovisningen av energiprestanda görs på sådant sätt att den blir en delmängd i byggnadsdeklarationen, men i fråga om metod och inne- håll måste strävan vara att så långt som möjligt utgå från de frivilliga modeller som finns på marknaden. Frivilliga system har förordats även av Byggindustrier och Byggsektorns kretsloppsråd, liksom Institutet har ansett att frivilligheten inledningsvis bör gälla småhus, medan ett obligatoriskt system stöds i fråga om offent- lig verksamhet och vid uthyrning. har föreslagit en lag om energidekla- ration av byggnader. Remissinstanserna: har delat utredningens bedöm- ning att avtal mellan intresseorganisationer och staten inte bör ersätta lagstiftning för att reglera de frågor som aktualiseras av EG-direktivet. Kammarrätten i , , , Statens fastighets- verk, Statskontoret, , , kom- mun och m.fl. har pekat på behovet av samordning mellan byggnads- och energideklarationssystemen. har ansett det nödvändigt att hänsyn tas till inomhusmiljön, så att de misstag som begicks inte återupprepas och har vidare förordat att (1987:10) samt lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. skall tillämpas för att genomföra EG-direktivet. har ansett att utredningen inte i tillräcklig mån har beaktat de miljö- och hälsoproblem som kan följa av de energibesparande åtgärd- erna. Skälen för regeringens förslag: Det finns ett antal frivilliga system för deklarationer, dokumentation eller märkning av byggnadsbeståndet, som i olika utsträckning omfattar frågor om inomhusmiljö, energian- vändning och radon (EcoEffect, Miljöinventering av Innemiljö i Befintlig Bebyggelse (MIBB), Miljöbedömning av fastigheter, Miljöstatus för byggnader, P-märkning, , Svensk Miljöbesiktning och bostad). Det är viktigt att arbetet med sådana system fortsätter och uppmuntras. kan det konstateras att en enhetlig information, som ett obligatoriskt system skulle innebära, gör det enklare för kon- sumenter och andra brukare av byggnader att tillgodogöra sig och jäm- föra information om energianvändningen och inomhusmiljön i byggna- der. Med ett obligatoriskt system skapas drivkrafter att uppfylla målen om en effektiv energianvändning och en god inomhusmiljö. De s.k. ener- gicertifikaten är obligatoriska enligt EG-direktivet, för att bl.a. uppfylla de övergripande miljöskyddskraven i fråga om en begränsning av utsläp- pen av klimatpåverkande gaser och ett varsamt och rationellt utnyttjande av naturresurserna. Energicertifikaten är ett styrmedel för att nå dessa miljöskyddskrav, genom att främja en förbättrad energiprestanda i bygg- nader, som hänsyn tas till utomhusklimat och lokala förhållan- den samt till krav på inomhusmiljö och kostnadseffektivitet. Enligt punkten 16 i ingressen till EG-direktivet kan energicertifieringen av byggnader grunda sig på avtal mellan intresseorganisationer och ett organ som utses av medlemsstaten. Utöver de formella betänkligheter som en sådan konstruktion medför, riskerar den att inte vara konkurrens- neutral. Samma grundläggande regler bör gälla för alla aktörer på de marknader som berörs. Sådana överenskommelser kan innebära att en- skilda företag kan undgå kraven i direktivet, och förstärka företagens drivkrafter till samarbete och samordning. Energianvändningen och inomhusmiljön i byggnader hör nära sam- man. Det är därför viktigt att frågor om energi, ventilation och radon ses i ett sammanhang. Byggnadsägare skall inte behöva träffas av olika krav, som innebär att de behöver upprätta mer än en deklaration för en och samma byggnad. De båda utredningarna har därför gjort bedömningen att ett gemensamt regelverk bör eftersträvas. Vidare har ett antal remissin- stanser understrukit behovet av en samordning av systemen med hänvis- ning till teknik, administration och tillsyn. De av utredningarna före- slagna systemen uppvisar stora likheter, bl.a. när det gäller målgrupp, byggnadskategorier och deklarationsförfarandet. I båda fallen föreslås att ett register inrättas, som har betydelse för bl.a. allmänhetens tillgång till deklarationerna och en fungerande tillsyn. Energicertifieringen av bygg- nader skall enligt artikel 10 i direktivet utföras på ett oberoende sätt av kvalificerade eller auktoriserade experter. Den obligatoriska ventilations- kontrollen förutsätter enligt gällande bestämmelser ett sådant förfarande. Från lagstiftningssynpunkt finns det dessutom rationella skäl som talar för att samordna systemen i ett lagstiftningsärende. De redovisade upp- fattningarna talar för ett regelverk, med bestämmelser som anger en viss, grundläggande nivå i dessa frågor. Ett obligatoriskt system med en de- klaration som omfattar både byggnaders energiprestanda och vissa frågor om inomhusmiljö är det som bäst gagnar målen i fråga om effektiv energi- användning i förening med en god inomhusmiljö. EG-direktivets krav om energicertifieringen av byggnader bör därför tillgodoses genom de föreslagna energideklarationerna. Ett system med obligatoriska deklarationer innebär bl.a. föreskrifter om förhållandet mellan enskilda och det allmänna, som gäller åligganden för enskilda. Sådana föreskrifter skall meddelas genom lag. Frivilliga åta- ganden från branscherna är emellertid ett viktigt komplement till lagstift- ningen och innebär en möjlighet att snabbare uppnå eller nå längre än EG-direktivets mål. Detta gäller särskilt vissa av de byggnadskategorier som kommer att undantas från direktivets krav, vilka beskrivs i avsnitt 11. Det finns ett behov av information, som uppmärksammar marknadens parter på betydelsen av en effektiv energianvändning i förening med en god inomhusmiljö. Byggherrar och byggnadsägare har huvudansvaret för byggnaders egenskaper. Deklarationerna är ett sätt att uppmärksamma dem på detta förhållande vid uppförandet och förvaltningen av byggna- der. Deklarationerna tydliggör att förbättringsåtgärder på dessa områden är ekonomiskt motiverade. Vidare kan deklarationerna vara ett medel för andra grupper av byggnaders användare, t.ex. hyresgäster, anställda och allmänhet, att formulera krav på energianvändning och inomhusmiljö utifrån ett mer objektivt underlag. Detta ligger i linje med till- kännagivande (bet. 1995/96:BoU1, mom.35, rskr. 1995/96:30) om kvali- tetsdeklaration av bostäder. Systemet medför en enhetlig tillämpning och bidrar därmed till en mer vederhäftig information. Som redogjorts för i avsnitt 8 finns bestämmelser rörande byggande och krav på byggnader och byggnadsverk i (1987:10), PBL, lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m., BVL, och .