prop · GT03145 · 2006-03-22 00:00:00 — Funktionskontrollanterna i har an- fört att man bör fokusera på energiexpertens kunskap, snarare än obero- endet. Föreningen Regionala Energikontor (FSEK) har anfört att oberoende experter bör vara experter som inte arbetar hos den aktuella fastighetsägaren eller hos någon annan närstående organisation. FSEK har vidare understrukit att det är viktigt att kravet på oberoende inte tillämpas alltför generellt, då nära nog alla kvalificerade personer hos konsultföretag, leverantörer, entreprenörer och eventuella energitjänste- företag, kommer att ha ett direkt eller indirekt intresse hos fastighetsäga- ren. har anfört att alla som skall upprätta en deklara- tion skall vara personcertifierade, för att säkerställa en hög kvalitet. Kon- kurrensverket har anfört att kontrollorganet skall vara helt fristående i förhållande till uppdragsgivaren, eftersom energideklarationer kan vara ett konkurrensmedel för fastighetsägaren. har upp- märksammat att regler för t.ex. certifiering kan leda till handelshinder och om ackreditering är en lämplig form att visa en viss kompetens, måste man möjliggöra att på annat sätt kunna visa motsvarande garantier i fråga om teknisk och yrkesmässig kompetens samt garantier om obero- ende, framför allt med tanke på att alla länder inte har ett system för ackreditering. (Svebio) har poängterat vik- ten av att de personer som medverkar vid upprättandet av deklarationerna har rätt kompetens. Svebio har ställt sig frågande till den korta utbild- ningstid som föreslås i utredningen. har anfört att de kompetenskrav som skall ställas på certifierare och utbildningens längd bör bero på vilka metoder som skall tillämpas när deklarationerna tas fram. Myndigheten har även anfört att det finns skäl att övervaka prisutvecklingen. Fastighetsägarna har ansett att en övre gräns bör sättas för hur mycket en deklaration får kosta. att utredningens förslag om ackrediterade experter säkert, i vart fall på sikt, fungerar för de större projekten och i de större städerna, men att i övriga landet och för de mindre projekten är ett system med frivillig personcertifiering och möjligheten till lokalt godkännande ett bättre alternativ. Kommuner och Landsting har avstyrkt förslaget om obligatoriskt krav på ackreditering och certifiering av energiexperter, vilket anses vara onödigt kostsamt och leda till förseningar i genomför- andet. Även har avstyrkt förslaget. Förbundet har i stället föreslagit att kommunala energirådgivare skall användas som oberoende experter. Energirådgivarna har ansett att systemet med ackre- diterade organ minskar möjligheterna för mindre företag att arbeta med besiktning och har ifrågasatt hur det minskade behovet av antalet exper- ter på grund av ackrediteringen rimmar med vikten av hög kvalitet på deklarationerna. har tillstyrkt förslaget i huvudsak, men ansett att kompetensen även måste omfatta fukt, mögel och radonproble- matiken och att det i förkunskapskraven bör tillgodoräknas erfarenheter från andra typer av besiktningar, t.ex. överlåtelsebesiktningar och miljö- besiktningar. Skälen för regeringens förslag: Enligt EG-direktivet skall de s.k. ener- gicertifikaten upprättas på ett oberoende sätt av kvalificerade eller aukto- riserade experter. har föreslagit att deklarationerna skall upprättas av s.k. oberoende energiexperter. De närmare kraven på sådana experter i fråga om sakkunskap och oberoende bör fastställas i föreskrif- ter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer. Utgångspunkten vid framtagandet av sådana föreskrifter bör vara att i stor utsträckning använda sig av befintliga system, som är av- sedda att säkerställa kvalitet och oberoende i olika verksamheter. Ett system med ackreditering och certifiering säkerställer detta. Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll SWEDAC är en statlig myndighet som verkar som nationellt ackrediteringsorgan och samordnar, övervakar, ger råd om och informerar i kontrollfrågor enligt lagen (1992:1119) om teknisk kontroll. SWEDAC handhar ackreditering av bl.a. besiktningsorgan, som utför besiktningar eller liknande kon- troller. Vid en sådan ackreditering ställs krav på såväl kvalitetssystem, bl.a. internationella ISO-standarder, som teknisk eller annan relevant kompetens inom organet. Ackreditering är således en kompetenspröv- ning och sätter en nivå för kvaliteten i organets verksamhet. Ett besikt- ningsorgan skall vara en juridisk person. Inom ramen för ett sådant organ kan experter arbeta, som är personcertifierade för att utföra besiktningar och liknande kontroller. Sådana personcertifieringar utförs av s.k. ackre- diterade certifieringsorgan, som skall vara frikopplade från de ackredite- rade besiktningsorganen. Ett certifieringsorgan är ett organ som skrift- ligen intygar att en produkt, process eller tjänst stämmer överens med vissa ställda krav. Eftersom det är möjligt för vem som helst att genom- föra en certifiering är ackreditering av ett certifieringsorgan ett sätt att stärka personcertifieringens trovärdighet. Även ett sådant ackrediterat certifieringsorgan står under SWEDAC:s kontroll. SWEDAC för ett register över ackrediterade företag och besvarar frå- gor om vilka som är ackrediterade för bl.a. de beskrivna verksamheterna. har SWEDAC ackrediterat över 500 laboratorier, ett 30-tal certi- fieringsföretag och närmare 2 000 besiktningsorgan. SWEDAC ansvarar för tillsynen av bl.a. de beskrivna verksamheterna. Tillsynen sker och innebär i huvudsak en kontroll av att organet fortlöpande uppfyller de krav som ställdes för ackrediteringen. SWEDAC får återkalla en ackreditering, om organet inte längre uppfyller ackredi- teringskraven. Den internationella standarden ISO 17020 avseende ackreditering av besiktningsorgan innehåller allmänna regler för kompetensen hos sådana opartiska organisationer som utför besiktningar eller liknande kontroller. Standarden specificerar kriterier för opartiskhet och omfattar efterföljande rapportering av resultaten till klienter och, om nödvändigt, till övervak- ande myndigheter. Standarden omfattar tre typer av besiktningsorgan; typerna A, B och C, som åskådliggör besiktningsorganets oberoende i förhållande till uppdragsgivaren. Oberoendet skall säkerställas genom bl.a. organisatoriska krav och krav om att sådana ekonomiska drivkrafter inte får förekomma som kan innebära att oberoende och integritet kan ifrågasättas. I den mån besiktning eller liknande kontroll utförs inom ett område där staten vill ha insyn, utses en myndighet som får utfärda närmare föreskrifter om besiktningsverksamheten och, om det behövs, vilken typ av oberoende ställning som krävs för det företag som utför besiktningen. Ett besiktningsorgan av typ A är helt fristående från upp- dragsgivaren och får inte vara verksamt i de enheter som besiktigas eller kontrolleras. Inte heller får besiktningsorganet och dess personal anlitas i någon aktivitet som kan stå i konflikt med kraven på oberoende och integritet i besiktningsverksamheten. I ett besiktningsorgan av typ B skall det vara en klar åtskillnad i ansvarsförhållandena mellan å ena sidan den personal som ägnar sig åt besiktningar eller liknande kontroller och å andra sidan den personal som är sysselsatt i andra verksamheter inom organet. Åtskillnaden i ansvar skall upprätthållas genom organisatorisk identifikation och genom organets rapporteringsvägar inom moderorga- nisationen. Liksom för besiktningsorgan av typ A får organet och dess personal inte anlitas i någon aktivitet som kan stå i konflikt med kraven på oberoende och integritet vid besiktningsverksamheten. Inom ett be- siktningsorgan av typ C skall det, liksom för organ av typ B, vara en klar åtskillnad i ansvar mellan å ena sidan den personal som utför besikt- ningar eller liknande kontroller och å andra sidan den personal som är sysselsatt i andra verksamheter inom organet. Åtskillnaden i ansvar skall upprätthållas genom organisationens struktur eller dokumenterade ruti- ner. Utmärkande för denna typ av besiktningsorgan är att de, förutom ren besiktning och liknande kontroll, även får utföra service, reparation och underhåll av t.ex. den anläggning som besiktigas eller kontrolleras. Ett system som bygger på ackrediterade besiktningsorgan med besikt- ningsmän som är certifierade av ackrediterade certifieringsorgan säker- ställer de krav som bör ställas på sakkunskap och oberoende, liksom det system som gäller personcertifierade ventilationskon- trollanter. Det ger möjlighet att tillvarata kompetensen hos redan befint- liga kategorier av besiktningsmän som arbetar med olika former av besiktningar eller kontroller inom områdena energi, inomhusmiljö och andra byggnadsanknutna kontrollsystem och att samordna dessa kompe- tenser. Det ger även möjlighet till en differentiering, så att de olika krav som olika byggnadskategorier medför tillgodoses. En sådan samordning är särskilt viktig , när systemet skall byggas upp. Möjligheten finns också att tillvarata den kompetens på området som finns i större förvaltningsbolag och liknande organisationer, för att säkerställa tillgången på oberoende experter för besiktningen av tekniskt avancerade byggnader. Systemet medger också att fastighetsför- valtare med stora byggnadsbestånd kan organisera kontrollen inom den egna organisationen, genom sådana särskilda kontrollorgan som har beskrivits. bör det även övervägas om tillämpningen av energi- ledningssystem, eller liknande kvalitetssystem, kan vara ett alternativt sätt att säkerställa såväl kompetens som oberoende. Som har uppmärksammat kan regler för t.ex. certi- fiering leda till handelshinder. Om ackreditering är en lämplig form att visa en viss kompetens, bör det finnas en möjlighet att på annat sätt visa motsvarande garantier i fråga om såväl teknisk och yrkesmässig kom- petens, som garantier om oberoende, framför allt med tanke på att alla länder inte har ett system för ackreditering. De föreskrifter som skall tas fram rörande kraven på experterna måste således ge utrymme för att utländska aktörer med motsvarande kompetenser och oberoende kan agera på den svenska marknaden. Några remissinstanser har föreslagit att kommunernas energirådgivare bör kunna användas som oberoende energiexperter. Att låta en offentligt finansierad verksamhet agera på en marknad tillsammans med privata aktörer leder dock till påtagliga konkurrensproblem. Till detta kommer att kommunernas energirådgivare lämnar information och råd på en ge- nerell nivå, som inte utgår från varje specifika egenskaper. En farhåga som har framförts är att små företag, som består av en eller högst ett par personer, inte skall ha råd att verka på området om krav ställs på ackreditering av kontrollorgan. I detta avseende kan en jämförelse göras med den gällande ordningen på köldmedieområdet. För att få kontrollera sådana anläggningar fordras att kontrollorganet är ackrediterat av SWEDAC. Inom kylområdet finns cirka 1 100 ackrediterade kontroll- organ, av vilka ungefär 300 är enmansföretag. Enligt vad som framgått av avsnitt 8 finns det bestämmelser om att den obligatoriska funktionskontrollen av ventilationssystem skall utföras av en sakkunnig funktionskontrollant som utses av byggnadens ägare. I Bo- verkets föreskrifter och allmänna råd om funktionskontroll av ventila- tionssystem, BFS 1996:56, finns bestämmelser om krav på riksbehörig- het som funktionskontrollant och om intervaller för återkommande be- siktning m.m. Kontrollanterna är certifierade av ackrediterade certifier- ingsorgan. Ett system finns även utarbetat för radonmätning av byggnader. Liksom vid den obligatoriska ventilationskontrollen bör den som an- svarar för en energideklaration eller ett besiktningsprotokoll upprättas, dvs. byggnadens ägare, utse den oberoende expert som skall upprätta en sådan handling. Priset för den tjänst det innebär att utföra en besiktning och att upprätta en deklaration eller ett besiktningsprotokoll bör för- handlas mellan parterna. Att reglera prissättningen, genom att sätta en övre gräns för den ersättning experten skall ha rätt att ta ut, får ofta en prisstyrande effekt som leder till högre priser, trots att marknaden är konkurrensutsatt. En prisreglering kräver även tillsyn över efterlevnaden, vilket fördyrar systemet. Systemet skall emellertid tillgodose ett konsu- mentintresse. Regeringen avser därför att noga följa prisutvecklingen på marknaden. Såsom har föreslagit, bör regeringen . 2005/06:145 eller den myndighet som regeringen bestämmer även få meddela före- skrifter om de krav som skall ställas på de oberoende experterna i fråga om utbildning, yrkeserfarenhet samt installations- och byggnadsteknisk kompetens och förmåga att se byggnaden som ett system. 16 Tillgången till energideklarationer Regeringens förslag: Om en byggnad är indelad som specialbyggnad enligt 2 kap. 2 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) och har en total användbar golvarea som är större än skall den som äger byggnaden se till att den energideklaration som senast har upp- rättats för byggnaden är tillgänglig på en för allmänheten väl synlig och framträdande plats i byggnaden. Om en byggnad eller en del av en byggnad upplåts med nyttjande- rätt skall den som äger byggnaden se till att den energideklaration som senast upprättats för byggnaden är tillgänglig på en väl synlig plats i byggnaden. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer, får med- dela föreskrifter om att en energideklaration får placeras på en annan plats i en byggnad eller i anslutning till en byggnad. Den som säljer en byggnad eller en andel i en byggnad skall på köparens begäran fullgöra sin skyldighet att energideklarera bygg- naden innan byggnaden säljs. Om säljaren inte gör det får köparen, senast efter sitt tillträde till byggnaden, låta upprätta en energideklaration på säljarens bekostnad. förslag överensstämmer i huvud- sak med regeringens. Utredningen hade inget förslag om att en deklara- tion skall få upprättas på säljarens bekostnad. Remissinstanserna har inte uttalat sig i frågan. förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningen har föreslagit en förseningsavgift som sanktion i de fall en energideklaration inte överlämnats till register- myndigheten före försäljningen av en byggnad. Remissinstanserna: Ett antal remissinstanser har påpekat att systemet bör förenklas i bl.a. administrativa avseenden. Kammarrätten i Jönköp- ing har ansett att den föreslagna förseningsavgiften framstår som en svag sanktion, då den inte kan framtvinga en energideklaration. har anfört att verkets specialbyggnader i regel inte är öppna för allmänheten och att kravet på att sådana byggnader alltid skall ha en energideklaration anslagen inte behövs. Skälen för regeringens förslag: Enligt EG-direktivet bör myndighets- byggnader och byggnader som allmänheten ofta besöker fungera som förebilder, genom att man där tar hänsyn till miljö- och energifaktorer. För den byggnadskategori som enligt avsnitt 12 definieras som special- byggnader, skall det enligt förslaget alltid finnas en energideklaration som inte är äldre än . För att uppfylla direktivets primära syfte med deklarationskravet för dessa byggnader, dvs. att information om byggna- dens energiprestanda görs tillgänglig för allmänheten, skall den energi- deklaration som senast har upprättats för byggnaden alltid finnas ansla- gen på en för allmänheten väl synlig och framträdande plats i byggnaden. En sådan plats kan t.ex. vara i eller i anslutning till byggnadens entré eller entréer, eller på andra platser där allmänheten vistas och söker in- formation, såsom i byggnadens reception, vid hissar eller på informa- tionstavlor. Enligt förslaget i avsnitt 12 skall en byggnad energideklareras första gången den helt eller till viss del upplåts med nyttjanderätt och därefter , så länge den upplåts för ett sådant ändamål. I flertalet byggnader sker ett kontinuerligt byte av bostads- och lokalhyresgäster, liksom bostadsrättsinnehavare. Ett effektivt sätt att tillgodose såväl be- fintliga som blivande nyttjanderättshavares informationsbehov är att byggnadens ägare ser till att den energideklaration som senast har upp- rättats för byggnaden finns anslagen på en väl synlig plats i byggnaden. Genom den föreslagna ordningen uppnås en samordning med vad som enligt 6 § förordningen (1991:1273) om funktionskontroll av ventila- tionssystem gäller i fråga om att anslå intyg om genomförd besiktning på en väl synlig plats i byggnaden. Det finns specialbyggnader där det, t.ex. av säkerhetsskäl, förekommer särskilda restriktioner i fråga om allmänhetens tillträde. Det finns vidare situationer, t.ex. när det gäller bostadsrättsföreningar som äger en- eller tvåbostadshus, då en deklaration bör placeras på en annan plats, som är tillgänglig för alla medlemmar eller blivande medlemmar i föreningen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör få med- dela föreskrifter om att deklarationerna i vissa fall skall anslås på en annan plats i en byggnad eller i anslutning till en byggnad. Försäljningar av byggnader är situationer som i hög utsträckning kom- mer att aktualisera energideklarationer för byggnader. Av förslaget i av- snitt 12 följer att en deklaration skall upprättas innan en byggnad eller en andel i en byggnad säljs. En säljares skyldighet att upprätta och en köpares rätt att ta del av en energideklaration före försäljningen av en byggnad är i viss utsträckning självreglerande. Energideklarationen kommer att ha ett ekonomisk värde för den som köper en byggnad. Säljs byggnaden vidare från den tidpunkt då deklarationen upprättades, behöver ingen ny deklaration upprättas inför den senare försäljningen. Ett ekonomisk värde ligger dessutom i kunskapen om vilka kostnader som energianvändningen i byggnaden medför samt om vilka åtgärder som behöver genomföras för att åstadkomma förbättringar av byggnadens energiprestanda i förening med en god inomhusmiljö. Mot den angivna bakgrunden finns det alltså en stark drivkraft inte bara för den blivande köparen, utan även för de presumtiva köparna, att efterfråga deklarationen under den process som föregår försäljningen. Såsom ett antal remissinstanser har påpekat bör systemet vara enkelt i bl.a. administrativa avseenden. Kammarrätten i har dessutom påpekat att den förseningsavgift till staten, som Energideklarationsut- redningen förslagit som sanktion i de fall säljaren inte sett till att regist- rera en deklaration före försäljningen, framstår som svag då den inte kan framtvinga en deklarering. En sådan ordning kan också bli dyrare än vad som är nödvändigt. En förseningsavgift måste sättas högre än kostnaden för att deklarera byggnaden, om den skall ha en framtvingande effekt. 2005/06:145 Vidare kan ett system med förseningsavgifter leda till åtskilliga beslut om sådana avgifter och överklaganden av sådana beslut, med ökade kostnader som följd. Dessutom bör man undvika att införa bestämmelser som påverkar den allmänna omsättningen av byggnader. En bestämmelse som innebär att köparen skall ha rätt att upprätta en deklaration på säljarens bekostnad, om säljaren, trots köparens begäran, underlåtit att göra det är en mer effektiv lösning, som tillgodoser konsu- mentintresset. En sådan civilrättslig sanktion bör begränsas på så sätt att köparens rätt skall utövas senast efter det att köparen tillträdde byggnaden. Båda parter bör se till att vad som avtalats i frågan dokumenteras i köpeavtalet eller på annat sätt i de fall en byggnad anses som lös egendom och ett formkrav saknas. Mäklaren har en viktig roll i detta sammanhang, för att informera parterna om deras rättigheter res- pektive skyldigheter och för att bidra till att en sådan dokumentation görs. De föreslagna bestämmelserna gäller vid försäljningar av bygg- nader eller av andelar i byggnader. Försäljningar av bostadsrätter gäller byggnader som helt eller delvis upplåts med nyttjanderätt. I sådana situa- tioner är det i stället, som framgår ovan, bostadsrättsföreningens ansvar i egenskap av ägare till byggnaden, att hålla en energideklaration tillgäng- lig genom att ha den anslagen på sådant sätt att blivande nyttjande- rättshavare kan ta del av deklarationens innehåll. Regeringens förslag: Den som ser till att det finns en energideklara- tion eller ett besiktningsprotokoll skall även se till att ett exemplar av deklarationen eller protokollet lämnas till . skall föra ett register över sådana energideklarationer och besiktningsproto- koll och skall vara personuppgiftsansvarigt enligt personuppgiftslagen (1998:204) för den behandling av personuppgifter som görs i registret. Uppgifterna i registret skall få behandlas för framtagande av statistik, forskning, uppföljning och utvärdering av energianvändningen och inomhusmiljön i bebyggelsen, tillsyn och annan allmän eller enskild verksamhet där information om byggnader och deras energiprestanda och inomhusmiljö utgör underlag för bedömningar eller beslut. Om personuppgifter behandlas i strid med den föreslagna lagen eller före- skrifter som har meddelats med stöd av lagen, skall bestämmelserna om rättelse i personuppgiftslagen (1998:204) tillämpas. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om elektronisk överföring av energideklarationer och besiktningsprotokoll. Regeringen får meddela föreskrifter om vilka uppgifter som får registreras i energideklarationsregistret, urval, bearbetningar, utläm- nande på medium för automatiserad behandling och direktåtkomst till registret. förslag överensstämmer delvis med regeringens förslag. Utredningen har föreslagit att byggnadsdekla- rationerna skall registreras i byggnadsdel. Remissinstanserna: har avstyrkt förslaget, eftersom verkets strävan är att fastighetsregistret enbart skall innehålla beslut av domstolar och andra myndigheter. Verket har däremot tillstyrkt att dekla- rationerna samlas i ett centralt register som bygger på uppgifter från byggnadsdel. Enligt verket är det viktigt att deklara- tionerna knyts till byggnadsdelens identiteter, så att uppgifterna i bygg- nadsdelen kan användas tillsammans med uppgifterna i deklarationen. Datainspektionen har påpekat att uppgifterna i registret kan ha betydelse för enskildas ekonomiska förhållanden och att det därför är viktigt med klara regler om registerinnehåll, om rättelse och om skadestånd samt eventuell möjlighet att kunna göra ändringar i registret vid förändrade faktiska förhållanden. har påpekat att de datoriserade system som verket använder för bidragsärenden och statistik efter viss anpass- ning kan användas som ett nationellt register. förslag överensstämmer delvis med regeringens. Remissinstanserna: Datainspektionen har påpekat att EG-direktivet inte innehåller något krav om ett register och att ett sådant register kommer att innebära en omfattande registrering av uppgifter som indirekt kommer att innehålla personuppgifter. Enligt Datainspektionen bör det finnas starka skäl för ett sådant register. Inspektionen har vidare ansett att integritetsfrågorna bör bli noga belysta och analyserade vid en reglering av registret. har i stort stött förslaget om ett nationellt register, men ansett att registret även bör innehålla annan information om bygg- nadskvaliteter och att förslaget i denna del behöver samordnas med för- slaget från och Byggnadsmiljöutred- ningen. har tillstyrkt att uppgifter från fastighetsregist- rets byggnadsdel utnyttjas i ett system för registrering och lagring av energideklarationer. Fastighetsägarna , m.fl. har ansett att det inte finns något behov av en nationell databas för energideklarationer. anser att det borde vara möjligt att samordna energideklarationer, byggnadsdeklarationer, fastig- hetsdeklarationer, OVK-status, samt kylmaskin- och pannstatus i ett ge- mensamt register, för att begränsa kostnaderna vid besiktning eller be- skrivning av fastigheter.