prop · GT0386 · 2006-02-16 00:00:00 — Utifrån kartläggningen och översynen skulle kommittén bl.a. föreslå hur renskötseln bör organiseras samt utreda vilka uppgifter som i fortsättningen bör vara myndighetsuppgifter. Utredningen, som antog namnet , överlämnade betänkandet En ny rennäringspolitik öppna samebyar och samverkan med andra markanvändare (SOU 2001:101). En sammanfattning av kommitténs förslag finns i bilaga 1. Kommitténs lagförslag i den del som avser de bestämmelser som finns i rennäringslagen finns i bilaga 2. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remiss- instanserna finns i bilaga 3. En remissammanställning finns tillgänglig i (dnr Jo2001/3895). Regeringen beslutade att en särskild utredare skulle tillkallas för att göra en översyn av organisation, sametingslagen (1992:1433) och förordningen (1993:327) med instruk- tion för . I uppdraget ingick bl.a. att om behov föreligger lämna förslag till ett tydliggörande av organisation, ut- värdera behovet av en tydligare reglering av tingets arbetsformer och lämna förslag till en sådan reglering, lämna förslag till hur medverkan i samhällsplaneringen kan förstärkas samt lämna förslag till ändrade former för partistöd. Utredningen, som antog namnet , överlämnade betänkandet roll i det svenska folkstyret (SOU 2002:77). En sammanfattning av utredningens förslag i de nu aktuella delarna finns i bilaga 4. Utredningens lagförslag i nu aktuella delar finns i bilaga 5. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remiss- instanserna finns i bilaga 6. En remissammanställning finns tillgänglig i (dnr Jo2002/2206). Efter Regeringsrättens beslut av i mål nr 4783- 4792-2001 har i kommit in med en begäran om ändring i rennäringslagen beträffande bestämmelserna om koncessionsrenskötsel. Förslaget finns i bilaga 7. Även detta förslag har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 8. En remissammanställning finns tillgänglig i (dnr Jo2003/2843). förslag beträffande frågor om valen till behandlades av regeringen i propositionen Ändringar i sametingslagen (prop. 2003/04:86). Regeringen tar i denna proposition upp kvarstående förslag till ändringar i bl.a. sametingslagen. Vidare behandlas i denna proposition de delar av Rennäringspolitiska kommitténs betänkande som avser den statliga rennäringsadministrationen samt i förslag Prop. 2005/06:86 till ändring i rennäringslagen beträffande koncessionsrenskötsel. Regeringen avser att i ett annat sammanhang återkomma till de av Rennäringspolitiska kommitténs förslag som avser rennäringens för- hållande till andra markanvändare, koncessionsrenskötseln, samebyns juridiska form, medlemskap i sameby och samebyns uppgifter. Propositionen bygger på en överenskommelse mellan den social- demokratiska regeringen och . Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 9. Lagrådets yttrande finns i bilaga 10. Lagrådet har lämnat förslagen utan erinran. Lagrådets granskning har dock föranlett vissa redaktionella ändringar. Samerna har sedan urminnes tider levt i ett område som sträcker sig över fyra länder, delar av , , och i Området kallas Sápmi, Sameland. områden för renskötsel, jakt och fiske har samerna i förvärvat en rätt till sådan markanvändning genom urminnes hävd. renskötselrätten, tillkommer enligt 1 § rennäringslagen den samiska befolkningen och beskrivs som en rätt för den som är av samisk härkomst att enligt bestämmelserna i rennäringslagen använda mark och vatten till underhåll för sig och sina renar. Renskötselrätten får dock bara utövas av den som är medlem i sameby. Renskötsel bedrivs i i stort sett i hela , och samt delar av och Renbetesmarkerna omfattar cirka en tredjedel av För renskötseln finns samebyar med samer som Den mark där renskötsel får bedrivas är fördelad mellan sådana byar i särskilda byområden. Samebyn har till uppgift att för medlemmarnas gemensamma bästa sköta renskötseln inom byns Detta innebär att det åligger samebyn att svara för att renskötseln bedrivs på ekonomiskt bästa sätt och att utföra, underhålla och driva de anläggningar som behövs för renskötseln. vidare se till att renarna såvitt det är möjligt hindras från att komma utanför byns betesområde eller annars vållar skada eller olägenhet. Samebyn får inte bedriva annan ekonomisk verksamhet än renskötsel. För sameby skall det finnas en styrelse som leder renskötseln inom byn och som företräder medlemmarna mot tredje man. bystämman, där medlemmarnas rätt att delta i handhavandet av samebyns angelägenheter i övrigt utövas. Byns kostnader för renskötseln fördelas mellan renägarna efter reninnehavet. Inom samebyns betesområde får uppföras de anläggningar som samebyn behöver för renskötseln. Medlem i sameby har också rätt att uppföra vissa byggnader som behövs för medlemmens renskötsel. föreligger också viss rätt att ta virke till dessa anläggningar liksom för bränsle och till slöjdvirke. Medlem i sameby har rätt att jaga och fiska på all samebyns utmark inom renbetesfjällen och lappmarkerna när renskötsel är tillåten där. Sameby eller medlem i byn får inte upplåta rättighet som ingår i renskötselrätten. Det är i stället markägaren eller, när det gäller den statliga marken på renbetesfjällen eller ovanför odlingsgränsen, som upplåter nyttjanderätt. På den statliga marken får upplåtelse bara ske om det kan ske utan avsevärd olägenhet för renskötseln. Det samiska folkets situation har varierat . började samerna att särbehandlas negativt av samhället i allt större utsträckning. Samernas strävan efter ett ökat inflytande tilltog . har en rad olika samiska organisationer bildats och arbetat för att öka det samiska inflytandet och för att främja samiska intressen. Ett tydligt resultat av samernas långvariga arbete för ökat inflytande och av statens vilja att ge samerna ett ökat självbestämmande är , som inrättades 1993. är ett folkvalt organ och en myndighet under regeringen. grundläggande arbetsuppgift är att verka för en levande samisk kultur. I begreppet samisk kultur ryms bl.a. frågor som rör duodji (samisk slöjd), teater, språk och samisk traditionell näringsverksamhet. har i viss mån dubbla roller. Som folkvalt organ skall det driva den samepolitik som kommit till uttryck genom valet till . På samma gång skall det i egenskap av statlig myndighet verkställa den politik och de beslut som har fattats av riksdag och regering. uppgifter som myndighet är enligt 2 kap. 1 § sametingslagen (1992:1433) att besluta om fördelning av statens bidrag till samisk kultur och samiska organisationer samt andra medel som ställs till samernas förfogande, att leda det samiska språkarbetet, medverka i samhällsplaneringen och bevaka att samiska behov beaktas, däribland rennäringens intressen vid utnyttjande av mark och vatten, informera om samiska förhållanden, utse sameskolstyrelsen samt anställa same- skolchef. Eftersom är en myndighet gäller allmänna regler om myndigheter även för samt dess styrelse och nämnder. I grunden har dock struktur den kommunala organisationen som förebild. I jämförelse med den kommunala organisationen motsvarar plenum kommunfullmäktige, vilket är det högsta beslutande organet. utser plenum en styrelse. Styrelsen skall, i likhet med kommunstyrelserna, bl.a. bereda ärenden, ansvara för den ekonomiska förvaltningen, verkställa beslut och fullgöra de uppdrag som lämnat. Förutom det folkvalda organet finns ett kansli. Kansliet är jämförbart med kommunens förvaltning med tjänstemän. skall enligt 5 § sametingslagen tillsätta en valnämnd som ansvarar för uppgifter vid val till och får därutöver utse de nämnder som i övrigt behövs för beredning, förvaltning och verkställighet. har, utöver valnämnden, inrättat ett kulturråd som fördelar statens bidrag och medel ur Samefonden till samisk kultur och samiska organisationer och ett språkråd som skall leda det samiska språkarbetet. är dock vilande och språkarbetet sker inom ramen för de tre nordiska Sametingens gemensamma språkorgan, . fyller en viktig funktion. Genom kan samerna besluta i frågor som har ett nära samband med den samiska kulturen. kan vidare tydliggöra samernas särställning gentemot andra minoriteter och möjliggöra den politik som har beslutats. Bakom inrättandet av ligger dock också tanken att samerna som minoritet skall företrädas av ett organ som är representativt för det samiska folket. Inte minst i relation till andra aktörer, såsom myndigheter, kommuner och organisationer, möjliggör att det samiska folkets vilja kommer till uttryck. bidrar därutöver långsiktigt till en ökad identitetskänsla hos samerna och stimulerar intresset för samiska samhällsfrågor och politiska frågor bland alla samer. De huvudsakliga uppgifterna inom den statliga rennäringsadministra- tionen fullgörs av och av länsstyrelserna i de nordligaste länen. Enligt förordningen (1998:415) med instruktion för är central förvaltningsmyndighet inom bl.a. rennäringens område. Verket skall inom detta område arbeta aktivt för en konkurrenskraftig miljö- och djurskyddsanpassad livs- medelsproduktion till nytta för konsumenterna. Verket skall bl.a. följa, utvärdera och hålla regeringen informerad om utvecklingen inom näringen, bistå regeringen och medverka i det internationella arbetet med rennäringsfrågor. Bland uppgifter ingår även att utpeka de områden som anses vara av riksintresse för rennäringen, att ansvara för anslaget 45:1 Främjande av rennäringen, att vara central tillsyns- myndighet för de miljöstöd som riktar sig till rennäringen samt att besluta om storleken på och användningen av de bygdemedel som skall stå till rennäringens förfogande. har dessutom bemyndigats att meddela föreskrifter bl.a. om den hänsyn som skall tas till naturvårdens och kulturmiljö- vårdens intressen vid renskötsel, om utformning och registrering av renmärken och om nyttjandeupplåtelser av jakt och fiske på statens mark ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen. har även andra uppgifter som berör samiska intressen, t.ex. prövar frågor om friköp av fjällägenheter och om nedläggning av fjällägenheter. Länsstyrelserna ansvarar för den regionala förvaltningen av rennäringsfrågorna. Bland länsstyrelsernas uppgifter ingår att registrera samebyar och deras stadgar, att besluta om indelning av samebyområden, att pröva frågor om överklaganden av samebys beslut och att föra renmärkesregister. beslutar också hur många renar som varje sameby högst får föra på bete. Samebyarnas sammanlagda högsta tillåtna renantal uppgår till 276 400 renar i vinterhjord. utövar även tillsyn över den renräkning som samebyn skall hålla . På grundval av renräkningen upprättas en renlängd som fastställs av bystämman. kan vid vite förelägga samebyn Prop. 2005/06:86 att upprätta och fastställa renlängd och att överlämna längden till som underlag för rennäringens företagsregister. Länssty- relserna utövar också tillsyn över att bestämmelserna i rennärings- lagstiftningen om bl.a. hänsyn till naturvårdens och kulturmiljövårdens intressen vid renskötsel efterlevs. Vid beslutsfattandet i rennäringsfrågor bistås länsstyrelserna i , och av delegationer för rennäringsfrågor. I dessa skall tre av totalt sju ledamöter vara rennärings- utövare. Rennäringsdelegationerna avgör frågor inom av fastställda ansvarsområden. I alla tre länen fattar rennäringsdelega- tionerna bl.a. övergripande beslut om rennäringen i länet och om upplåtelser av nyttjanderätter på mark ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen. Rennäringen stöds ekonomiskt genom statsanslaget Främjande av rennäringen. Anslaget bekostar prisstöd till rennäringen, merkostnader och förluster till följd av , underhåll av vissa riksgränsstängsel, kostnader för redovisning av rennäringens mark- användning, utveckling av företagsregistret för rennäringen, medling i konflikter på grund av renbetning på och övriga åtgärder för främjande av rennäringen, främst nationell finansiering av EU-projekt. Staten ersätter vidare rennäringen för de skador och kostnader som rovdjuren orsakar på renar genom statsanslaget Ersättningar för viltskador m.m. Rätten till ersättning regleras i viltskadeförordningen (2001:724) och i föreskrifter. 5 Utgångspunkter för rennäringspolitiken Regeringens bedömning: Samernas strävan att bevara och utveckla rennäringen och andra traditionella samiska näringar som en grund för samisk kultur bör främjas. Samerna bör vidare så långt möjligt ha förutsättningar för att utveckla och upprätthålla ett samiskt näringsliv med renskötselrätten som grund. Verksamheter som bedrivs med stöd av renskötselrätten bör utövas under hänsynstagande till natur- resursernas långsiktiga produktionsförmåga, den biologiska mång- falden, natur- och kulturmiljövärden samt värden för friluftslivet. Detta innebär bl.a. att betestrycket långsiktigt bör anpassas till betestillgången och att renantalet vid renskötsel bör anpassas till de naturgivna betesresurserna. En bestämmelse om rennäringspolitikens miljömål finns redan i rennäringslagen. Mål för rennäringspolitiken bör i övrigt inte lag- regleras. Rennäringspolitiska kommitténs förslag: Kommittén föreslår att det bör uppställas ett kulturellt mål, ett ekonomiskt mål och ett miljömål i en portalparagraf i den av kommittén föreslagna lagen om bedrivande av rennäring. Målen föreslås huvudsakligen ha motsvarande innehåll som regeringens utgångspunkter för den fortsatta rennäringspolitiken. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det utan kommentarer. Länsstyrelserna i de av renskötsel mest berörda länen samt , , och Umeåregionen, kommun och kommun anser att målen även bör omfatta hållbar utveckling ur ett socialt perspektiv. menar dock att sociala aspekter såväl inom samebyarna som när det gäller relationer till omvärlden bör inräknas i det kulturella målet. Skogsägarnas Inlandsråd anser att de övergripande målen för rennäringspolitiken även måste fånga upp relationerna till och beakta konsekvenserna för andra intressen och befolkningsgrupper. och kommun anser att utredningens förslag måste förtydligas angående hur mätning av måluppfyllelsen skall ske och hur ansvarsfördelningen skall se ut för detta arbete. När det gäller det föreslagna kulturella målet anser ovan nämnda länsstyrelser samt att kommitténs förslag att vidga de rennäringspolitiska målen till att omfatta även andra traditionella näringar ökar osäkerheten om rennäringens framtida roll. i anser bl.a. att det bör nämnas att det samiska kulturarvet bör värnas och stärkas. anser att kommitténs betänkande inte tillräckligt klargör statens folkrättsliga och på nationell grund uttalade ansvar för samisk kultur och att det saknas ett reellt förslag om skydd för den samiska kulturen. Fjälljägarråd anser att kommittén inte har tagit hänsyn till icke-renägande samers levnadssätt, tradition och kultur. Angående förslaget till ekonomiskt mål påtalar i att målet inte i första hand bör ta sikte på samernas förutsättningar utan på att det samiska näringslivet bör vara ekonomiskt bärkraftigt och så omfattande som möjligt. Beträffande det föreslagna miljömålet anser i att målen bör utgå från de nationella och regionala miljömålen för storslagen fjällmiljö och levande skogar, men kompletteras med hänsynsområden som omfattas av renbete, drivning av renhjordar och andra verksamheter som hör samman med rennäringen, i första hand känsliga områden med höga naturvärden. , och anser att det i miljömålet för rennäringspolitiken inte bör anges att hänsyn skall tas till värden för friluftslivet. påpekar vidare att enligt och konventionen om biologisk mångfald bör samerna ges ett direkt inflytande, t.ex. för bevarande av den kulturella mångfalden. Länsstyrelserna i och samt och föreslår att miljömålet kompletteras med att renantalet vid renskötsel skall anpassas till de naturgivna betesresurserna. påpekar bl.a. att lavtillgångarna, till skillnad från vad som gäller miljömålet Storslagen fjällmiljö, inte ingår i miljömålet Levande skogar och att detta mål bör kompletteras eftersom det är i skogen som lavarna har sin huvudsakliga förekomst och eftersom det främst är i samband med vinterbetet i skogen som renarna behöver och betar lav. Skälen för regeringens bedömning: Olika mål och utgångspunkter för skilda delar av den politik som särskilt berör samerna har tidigare formulerats , särskilt när det gäller samernas kultur. 1 kap. 2 § femte stycket regeringsformen anges att etniska, språkliga och religiösa minoriteters möjligheter att behålla och utveckla ett eget kultur- och samfundsliv bör främjas. Av förarbetena till bestämmelsen framgår att begreppet kultur skall ges en vidsträckt tolkning och att det bl.a. innefattar den renskötsel som är ett centralt inslag i samernas traditionella levnadssätt (se prop. 1975/76:209 s. 138). I samband med regeringens proposition om insatser för samerna (prop. 1976/77:80 s. 108 f, bet. 1976/77:KrU43 s. 4 f, rskr. 1976/77:289) uttalades bl.a. att samerna är en etnisk minoritet i som i egenskap av ursprunglig befolkning i sitt eget land intar en särskild ställning, vilket innebär att man vid utbyggnaden av samhällets stöd till den samiska kulturen måste ge utrymme även åt andra bedömningar än de som kan göras beträffande övriga minoritetsgrupper. betonades det naturliga i att målen för samhällets insatser för den samiska minoriteten har sin utgångspunkt i de mål som har slagits fast för minoritetspolitiken i stort, nämligen jämlikhet, valfrihet och samverkan. Det angavs vidare att en avgörande förutsättning för den samiska kulturens fortbestånd är att rennäringen kan fortleva som samisk näring och att ett rimligt antal samer kan få sin utkomst inom rennäringen, eller på annat sätt, inom det geografiska bosättningsområde som av ålder har varit samernas. I den senaste budgetpropositionen (prop. 2005/06:1) anges att samepolitikens övergripande mål är att verka för en levande samisk kultur byggd på en ekologiskt hållbar rennäring och andra samiska näringar. Mål för samepolitiken uppställs vidare i regeringens årliga regleringsbrev för . I regleringsbrevet för uppställs som mål för rennäringen och andra samiska näringar att dessa skall vara ekologiskt, kulturellt och ekonomiskt hållbara. Övergripande mål för miljöpolitiken och för en ekologiskt hållbar utveckling har uppställts genom arbetet med olika miljökvalitetsmål, se prop. 1997/98:145, bet. 1998/99:MJU6, rskr. 1998/99:183, prop. 2000/01:130, bet. 2001/02:MJU3, rskr. 2001/02:36 och prop. 2004/05:150, bet. 2005/06:MJU3, rskr. 2005/06:48. Bland de uppställda miljökvalitetsmålen berörs rennäringspolitiken särskilt av målen Storslagen fjällmiljö och Levande skogar. Varje näring har dessutom enligt 1988 respektive miljöpolitiska beslut ett sektorsansvar för att verksamheten bedrivs ekologiskt hållbart. Ett uttryckligt miljömål för rennäringens bedrivande uppställs i 65 a § rennäringslagen. Enligt denna bestämmelse skall rennäringen bedrivas med bevarande av naturbetesmarkernas långsiktiga produktionsförmåga så att dessa ger en uthålligt god avkastning som den biologiska mångfalden behålls. Bestämmelsen ger alltså uttryck för ett produktions- mål och ett med detta jämställt miljömål. Regeringen har tidigare uttalat att det, liksom i samhället i övrigt, är viktigt att på olika sätt stärka de samiska kvinnornas ställning i det samiska samhället i stort och i berörda näringar, se regeringens skrivelse Jämt och ständigt Regeringens jämställdhetspolitik med handlingsplan för mandatperioden (skr. 2002/03:140 s. 70). Det handlar därvid bl.a. om att stärka kvinnors representation i . har enligt direktiven haft i uppdrag att lämna förslag till en rennäringspolitik som ger underlag för en ekologiskt, ekonomiskt och kulturellt långsiktigt bärkraftig rennäring. Som ett led i detta arbete har kommittén föreslagit att ett kulturellt mål, ett ekonomiskt mål och ett miljömål anges i en portalparagraf till den föreslagna lagen om bedrivande av rennäring. Regeringen avser inte att nu genomföra kommitténs förslag till en ny lag om bedrivande av rennäring. Enligt regeringens bedömning finns det inte heller behov av att ställa upp mål för den fortsatta rennäringspolitiken i en portalparagraf i rennäringslagen. När det gäller miljömålet finns det som nämnts redan en sådan bestämmelse i 65 a § rennäringslagen. Det kan dock vara av värde att klargöra vilka de kulturella, ekonomiska och miljömässiga utgångspunkterna skall vara för det fortsatta arbetet med rennäringspolitiska frågor, i form av bl.a. författningsarbete, budgetförslag och regleringsbrev. Innan de olika utgångspunkterna behandlas mer i detalj bör det betonas att dessa är ömsesidigt beroende av varandra och att ingen av dem kan prioriteras på bekostnad av de andra i det fortsatta arbetet. Som kommittén konstaterar är de samiska näringarna avgörande för att den samiska kulturen skall kunna fortleva och utvecklas. Likaså har den samiska kulturen ett stort inflytande på de samiska näringarna, som i sin tur är nödvändiga för de samiska näringsidkarnas ekonomiska oberoende. som de samiska näringarna har ett ansvar för att målsättningar beträffande miljön uppfylls är näringarna också beroende av att miljön inte skadas. De samiska kulturmiljövärdena är dessutom viktiga inslag i de miljövärden som bör skyddas. Några remissinstanser har påpekat att kommittén även borde ha lämnat förslag till ett mål som omfattar hållbar utveckling ur ett socialt perspektiv och att målen också måste fånga upp relationerna till och beakta konsekvenserna för andra intressen och befolkningsgrupper än samerna. Regeringen instämmer i att den sociala dimensionen är en viktig del i politiken kring hållbar utveckling. Det står vidare klart att många konflikter inom rensskötselområdet har underliggande sociala dimensioner. Den sociala dimensionen får dock anses vara en integrerad del av samtliga de tre föreslagna målen och ingår således i utgångspunkterna för den fortsatta rennäringspolitiken. Likaså utgör jämställdhetsperspektivet en integrerad del av utgångspunkterna. Det ligger i linje med den internationella rättsutvecklingen att så långt möjligt tillerkänna samerna självbestämmande över sina kulturella rättigheter. Som en generell del av utgångspunkterna bör därför även ingå att det samiska självbestämmandet bör stärkas så långt det är möjligt. Kulturella utgångspunkter för rennäringspolitiken Samerna intar i egenskap av ursprungsfolk en särställning i . Deras kultur är en viktig del av kulturarv och av den kulturella mångfalden. Renen och rennäringen har en central plats i den samiska kulturen. Inom rennäringen finns det också en levande koppling till olika kulturyttringar som t.ex. slöjd och jojk. Även andra traditionella näringar som jakt och fiske är viktiga inslag i den samiska kulturen. Bland internationella åtaganden beträffande skydd för minoriteter återfinns artikel 27 i FN:s konvention av om medborgerliga och politiska rättigheter (SÖ 1971:42). Enligt denna artikel får de som tillhör etniska, religiösa eller språkliga minoriteter inte förvägras rätten att i gemenskap med andra medlemmar av sin grupp ha sitt eget kulturliv, att bekänna sig till och utöva sin religion eller att använda sitt språk. Bestämmelsen har ansetts ge ett starkare skydd för minoritetsgrupper än vad som direkt framgår av ordalydelsen. Staten kan t.ex. i vissa fall vara skyldig att positivt särbehandla minoriteten. Enligt Rennäringspolitiska kommitténs bedömning får det folkrättsliga skyddet enligt artikel 27 anses innebära ett erkännande av att samerna som etnisk minoritet har behov av att åtgärder vidtas från samhällets sida så att den samiska kulturen och det samiska språket kan fortleva och utvecklas samt att tillgången till mark och vatten för de samiska näringarna tryggas. Kommittén pekar även på de åtaganden som har gjort enligt FN:s konvention mot rasdiskriminering av (SÖ 1971:40), handlingsprogrammet och konventionen om biologisk mång- fald (SÖ 1993:77) samt inom ramen för Organisationen för Samarbete och Säkerhet i ().