prop · GT03189 · 2006-03-21 00:00:00 — Som skydd för en sådan godtroende intrångsgörare föreskrivs i artikel- bestämmelsen att patenthavaren inte kan få skadestånd för tiden innan svaranden bevisligen fått tillgång till en översättning av patentet. Bevis- bördan ligger således hos käranden/patenthavaren. Kommissionen har dock i ett senare skede av förhandlingarna uttalat åsikten att skadestånds- regeln inte är motiverad, om ett krav på översättning av patentkraven skall gälla. Intresset av rättssäkerhet skulle enligt kommissionens upp- fattning vara tillgodosett genom att patentkraven finns tillgängliga på alla EU-språk. I den principöverenskommelse som EU:s medlemsstater träffat, senast uttryckt i dokumentet om gemensam politisk strategi, ingår att sökanden skall ge in översättningar av patent- kraven till gemenskapens samtliga officiella språk i anslutning till att patentet meddelas (jfr redogörelsen i avsnitt 5.3.4). Med denna lösning av språkfrågan har förmodligen den ursprungligen föreslagna bestäm- melsen om begränsning av skadeståndsansvaret spelat ut sin roll. Frågan är emellertid inte avgjord. Enligt regeringens uppfattning är den av Patentbesvärsrätten m.fl. före- slagna bestämmelsen förenad med flera problem. Som utredningen fram- fört riskerar en sådan bestämmelse att bli väl schematisk och kan leda till att patenthavaren går miste om ersättning i fall när undantag från ersätt- ningsskyldighet är sakligt obefogad. Bestämmelsen innehåller visser- ligen, i likhet med artikel 44.3 i förslaget till förordning om gemenskaps- patent, en möjlighet för patenthavaren att bryta presumtionen för intrångsgörarens goda tro. Det framstår dock typiskt sett som svårt att frambringa tillräcklig bevisning som visar att intrångsgöraren ändå faktiskt förstått innehållet i patentet. Presumtionen för intrångsgörarens goda tro kan, som utredningen och framhållit, leda till att patenthavare av försiktighetsskäl i onödigt stor utsträckning ger in full- ständiga översättningar. Härigenom kan syftet med Londonöverens- kommelsen komma att förfelas. Vidare kan det av principiella skäl ifrågasättas om det är lämpligt med en särlösning beträffande europeiska patent där beskrivningen är på engelska. När regeringen tidigare funnit att översättningslättnader enligt Londonöverenskommelsen går att förena med tredjemansintressen, så har inställningen grundats på att det hos den svenska allmänheten finns rim- liga möjligheter att ta del av en text på engelska, men också på det faktum att innehållet i patenthandlingar är av sådan komplexitet att det under alla förhållanden kan finnas skäl att konsultera expertis. Eventuella svårigheter att tillgodogöra sig innehållet i en patentskrift behöver alltså inte bero på huruvida patentbeskrivningen är avfattad på engelska eller på svenska. En bestämmelse i linje med den av remissinstanserna före- slagna skulle förmodligen resultera i skillnader i sanktioner i fall där uppsåtet hos intrångsgörarna varit likartat. Det kan t.ex. förmodas att en intrångsgörare, som missförstått ett patents skyddsomfång därför att beskrivningen varit på engelska, helt undgår påföljd och kan fortsätta sin intrångsgörande verksamhet medan en intrångsgörare, som missförstått skyddsomfånget beträffande ett patent som översatts i sin helhet till svenska, drabbas av i vart fall ersättningsskyldighet och vitesförbud. Sådana skillnader i sanktioner mellan i praktiken jämförbara intrångsfall framstår inte som önskvärda. Som ovan angetts erbjuder de nuvarande reglerna om straff och skadestånd vid patentintrång skydd för en godtroende intrångsgörare. Bevisbördan för intrångsgörarens uppsåt eller oaktsamhet faller på den som påstår intrång. Om en tredje man inte kunnat tillgodogöra sig inne- hållet i en patentskrift till följd av att patentbeskrivningen endast funnits tillgänglig på engelska, torde detta i många fall kunna kvalificeras som en faktisk villfarelse som utesluter uppsåt. I den mån felbedömningen av patentskriften även är ursäktlig, kan inte intrångsgöraren heller anses ha agerat oaktsamt. En sådan ursäktlig felbedömning bör även kunna beaktas vid bedömningen av om det är skäligt att ersättning för ut- nyttjande skall utgå. Förbud vid vite att fortsätta intrånget kommer dock under alla förhållanden att kunna meddelas. Detta är dock också fallet för andra godtroende intrångsgörare och enligt regeringens uppfattning finns det inte anledning till särbehandling på den punkten av dem som begår intrång i europeiska patent. Sammanfattningsvis gör regeringen den bedömningen att de rätts- säkerhetsfrågor som hänger samman med att en intrångsgörare endast haft tillgång till patentbeskrivningen på engelska, kan omhändertas på ett tillfredsställande sätt med stöd av nuvarande regler om straff och skadestånd vid patentintrång. Någon särskild bestämmelse om detta bör inte införas med anledning av Londonöverenskommelsen. 7.2Ändringar i översättningsregler m.m. Regeringens förslag: I den svenska patentlagen anges att vid validering av europeiska patent i skall patentkraven ges in i översättning till svenska. Om patentbeskrivningen i det av det europeiska patentverket meddelade patentet är på engelska behöver beskrivningen inte ges in till . I annat fall skall patentbeskrivningen ges in i översättning till svenska eller engelska (82 §). En ny paragraf införs i patentlagen i vilken anges att en domstol i patentmål får förelägga rättsinnehavaren att ge in en fullständig över- sättning av patentskriften till svenska. Om föreläggandet inte följs av rättsinnehavaren i egenskap av kärande, får talan avvisas. Är rättsinne- havaren svarande, får domstolen i stället ombesörja översättning på dennes bekostnad (68 a §). Skyldigheten för att tillhandahålla översättningar av europeiska patent i tryckt form tas bort (82 § tredje stycket och 91 § första stycket). Utredningens förslag överensstämmer i allt väsentligt med rege- ringens, dock att utredningen har anpassat sitt lagförslag till den reviderade europeiska patentkonventionen (EPC). Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: I det föregående har regeringen kommit fram till att engelska är det språk som kan komma i fråga som alternativ till svenska vid validering av europeiska patent. I PL bör således regleringen utformas på så sätt att engelska blir det språk från vilket någon översättning av patentbeskrivningen inte behöver ske. I enlighet med regeringens ställningstagande i föregående avsnitt bör också föreskrivas att patentkraven alltid skall ges in i svensk översätt- ning. För det fall ett europeiskt patent har meddelats på engelska behöver alltså endast en översättning av patentkraven till svenska ges in till PRV. Londonöverenskommelsen synes inte ge utrymme för en ansluten stat att alltid kräva in beskrivningen på engelska, om patentet meddelats på det handläggningsspråket. Har patentet meddelats på tyska eller franska bör sökanden få välja mellan att låta översätta hela patentskriften till svenska eller låta översätta beskrivningen till engelska. Som tidigare angetts finns originaltexten för ett europeiskt patent lätt tillgänglig via elektro- niska medier. Den text som översättning skall ske ifrån bör som vara den text med vilken patentet enligt underrättelse till sökanden från det euro- peiska patentverket (EPO) är avsett att meddelas (jfr artikel 65.1 i den europeiska patentkonventionen). Enligt den reviderade versionen av den europeiska patentkonventionen (EPC) är det i stället den text med vilken patentet meddelats som skall översättas. Frågan om till- träde till den reviderade EPC och lagändringar med anledning därav bereds inom . Enligt 82 § andra stycket skall PRV hålla ingivna översättningar till- gängliga för var och en. Detsamma gäller bland annat i det fallet sökan- den eller patenthavaren inkommer med en rättelse av översättningen (91 § första stycket). I båda paragraferna uppställs dock även krav på att PRV skall tillhandahålla tryckta exemplar av översättningar eller rättade översättningar. Utredningen har föreslagit att kravet på tillhandahållande av tryckta skrifter skall utgå eftersom det är otidsenligt och i praktiken överspelat. Regeringen delar denna bedömning. Som angetts i avsnitt 5.4 efterfrågas de tryckta exemplaren i närmast obefintlig omfattning. De översättningar som inges till PRV finns fritt tillgängliga på myndig- hetens webbplats och är därefter fritt åtkomliga digi- talt i myndighetens lokaler. Vidare utgör de till PRV ingivna översätt- ningarna allmänna handlingar och kan, med stöd av 2 kap. 13 § tryckfri- hetsförordningen, begäras ut i kopia mot betalning av avgift. Ett fortsatt krav på myndigheten att dessutom hålla tryckta exemplar tillgängliga framstår mot denna bakgrund som omotiverat. Kravet i 82 och 91 §§ att PRV skall tillhandahålla tryckta exemplar av översättningar bör alltså utgå. Den föreslagna ändringen av översättningsregimen i 82 § innebär markanta lättnader för patenthavarna vad gäller skyldigheten att om- besörja och bekosta översättningar av europeiska patent. Förslaget får till effekt att en betydande del av patentbeskrivningarna fortsättningsvis kommer att finnas tillgängliga endast på engelska. Detta kan få till följd att rättsinnehavaren i en patenttvist ger in patentskriften utan komplette- rande översättning av beskrivningen. Av artikel 2 i Londonöverenskommelsen framgår att överenskommel- sen inte utgör något hinder för anslutna stater att föreskriva krav på att patenthavaren skall ge in en fullständig översättning av patentskriften i en rättegång. Den inte uttalade huvudregeln i svensk processrätt är också att handlingar som ges in till domstolen skall vara avfattade på svenska. Därmed säkerställs insyn i handlingarna. Om en part ger in en handling på ett främmande språk, kan rätten enligt 33 kap. 9 § vid behov låta översätta handlingen. Man kan knappast tänka sig att en domstol kan pröva ett patent i sak utan att ha tillgång till en fullständig översättning av patentskriften. Domstolen har därför att välja mellan att anmoda parten att översätta handlingen eller att själv ombesörja och bekosta översättningen. Vid den prövningen skall domstolen enligt förarbetena till lagrummet väga in vilka möjligheter parten har att själv få fram en översättning (prop. 1986/87:89 s. 170). Patentmålens kommer- siella natur gör att det är rimligt att regelmässigt låta parten stå kostnaden för översättningen. Det är dessutom alltid fråga om ordinära tvistemål, vilket innebär att kostnaden utgör en ersättningsgill rättegångskostnad. Enligt gällande rätt finns det dock ingen möjlighet att tvinga fram en sådan översättning, annat än indirekt genom att domstolen lämnar hand- lingen utan avseende om parten inte följer anmodan att översätta den (jfr Fitger, , s. 33:21). Detta är en brist, inte minst som den påföljden för en svarande ofta torde vara mindre verksam. Det finns där- för skäl att i enlighet med utredningens förslag, vilket har fått stöd av remissinstanserna, införa en särskild regel i patentlagen om utvidgade möjligheter för en domstol att i ett tvistemål om ett europeiskt patent utfärda förelägganden om översättning i fall då patentbeskrivningen inte finns på svenska. Utredningen föreslog att domstolen i dessa fall alltid skulle kunna förelägga rättsinnehavaren, dvs. patenthavaren eller den som på annan grund har rätt att förfoga över uppfinningen, att ge in en fullständig text på svenska av det patent som målet gäller. tvister, där patenthavaren som kärande har ett givet intresse av att driva processen, föreslog utredningen att ett sådant föreläggande om översätt- ning skulle ges vid äventyr av att målet avvisas. svarande föreslogs i stället att domstolen skulle ha rätt att ombesörja översättning på rättsinnehavarens bekostnad. Det lagförslag som remitte- rades till Lagrådet innehöll på denna punkt samma lösning som den som Den beskrivna lösningen innebär alltså bland annat att en domstol skall kunna förelägga patenthavaren som svarande i en rättegång att inge en översättning av patentskriften och att, om föreläggandet inte följs, låta utföra översättningen på patenthavarens bekostnad. nad för översättning utgör, som ovan nämnts, en rättegångskostnad som patenthavaren kan få ersatt beroende på utgången av målet. invänt mot denna lösning och anfört att det i tvistemål i allmänhet ankommer på käranden att förebringa den utredning som han anser nödvändig för bifall till sin talan, vilket innebär att käranden normalt måste tillhandahålla översättningar på egen bekostnad av åberopade handlingar på främmande språk. Enligt Lagrådets uppfattning måste därför en avvikande ordning, som den i lagrådsremissen föreslagna lösningen, motiveras av särskilda skäl. Lagrådet har inte funnit att artikel 2 i Londonöverenskommelsen det vill säga möjligheten för konven- tionsstaterna att föreskriva att patenthavaren vid tvist skall tillhandahålla fullständig översättning utgör ett sådant särskilt skäl. uppfattning talar i stället Londonöverenskommelsens syfte att minska patenthavarnas översättningskostnader, och det förhållandet att det får anses föreligga en viss presumtion för att ett beviljat patent är välgrundat, Inte heller det förhållandet att översättningskostnaden utgör en ersättningsgill rättegångskostnad utgör enligt Lagrådets uppfatt- ning särskilt skäl för lagrådsremissens förslag. Enligt vad Lagrådet anfört kan det väl tänkas situationer när en patenthavare, som utsätts för en ogrundad talan, påtvingas betydande kostnader för översättning, vilka han på grund av motpartens insolvens eller av annat skäl inte kommer att kunna få ersatta. Lagrådet har därför föreslagit att skyldigheten att förse domstolen med en översättning av patentskriften alltid skall åvila käranden i målet och att föreläggande om översättning skall ges vid påföljd att talan annars kan komma att avvisas. Regeringens förslag om en ny översättningsregim för europeiska patent innebär att en patenthavare inte behöver ta fram en fullständig översättning till svenska av patentskriften som villkor för patentets rätts- verkan i men att en sådan översättning under alla förhållanden skall tas fram i händelse av tvist vid domstol. Frågan är nu vem som i första läget skall bekosta en sådan översättning. Det bör framhållas att det endast är en bråkdel av de i gällande europeiska patenten som blir föremål för tvist vid allmän domstol.4 Att låta patenthavarna stå 4 Enligt statistik från har antalet validerade europeiska patent för uppgått till i genomsnitt drygt 10 500 stycken . 2000 inkom i genomsnitt 28 patentmål till som är exklusivt forum i första instans för nästan alla patentmål som skall handläggas i allmän domstol. Merparten av målen rörde nationella patent. (Uppgifterna om antalet mål vid tingsrätt är hämtade från betänkandet Patentprocessen m.m., SOU 2001:33, s. 55 och bilaga 3, tabell 4). för översättningskostnaden initialt i händelse av tvist innebär alltså inte Prop. 2005/06:189 att man motverkar det syfte som Londonöverenskommelsen vill uppnå. Enligt regeringens uppfattning är det med beaktande av detta inte lämp- ligt, i vart fall inte , att göra ytterligare avkall på patent- havarnas skyldighet att översätta patentskrifter genom att ålägga en tredje man översättningsskyldighet vid väckandet av en ogiltighetstalan. Balansen mellan å ena sidan patenthavarnas intresse av att hålla nere översättningskostnaderna och å andra sidan tredje mans intresse av att få tillgång till patentskrifter på svenska utgör enligt regeringens uppfattning ett sådant särskilt skäl som Lagrådet efterfrågat. Det innebär alltså att det enligt regeringens mening finns skäl att ålägga patenthavare som svarande i patenttvister att ombesörja och initialt bekosta översättningar av europeiska patent. Precis som utredningen föreslog anser regeringen att bestämmelsen bör vara fakultativ för domstolen. Det innebär att dom- stolen kommer att kunna avstå från att förelägga patenthavaren att inkomma med översättning, till exempel om domstolen utifrån stämningsansökan gör bedömningen att talan är ogrundad och att därför en fullständig översättning är obehövlig. Om det bedöms lämpligt kan domstolen också låta utföra en översättning på statens bekostnad. Sammanfattningsvis delar alltså inte regeringen bedömning att det alltid bör åligga käranden i en patenttvist att tillhandahålla översätt- ning av patentskriften. Översättningsskyldigheten bör i stället åvila patenthavaren eller den som på annan grund har rätt att förfoga över upp- finningen. I brottmål bör regler gälla. Utredningen har föreslagit att den nya bestämmelsen om domstols möjlighet att begära översättning skall införas invid andra bestämmelser som reglerar domstols hantering av patentmål (under kap. 9 som ny 68 a §). Ett par remissinstanser har ansett att bestämmelsen i stället bör införas under kap. 11 om europeiska patent. Skäl kan anföras för båda förslagen. Regeringen har stannat för utredningens val av lösning. Regeringens förslag: Lagändringarna skall träda i kraft den dag rege- ringen bestämmer. De nya bestämmelserna skall tillämpas på europeiska patent beträffande vilka kungörelse om att patent meddelats publicerats i den europeiska patenttidningen efter ikraftträdandet. Utredningens förslag innehåller inte någon särskild övergångs- bestämmelse avseende de lagändringar som föreslås för att London- överenskommelsen skall kunna tillträdas. I övrigt överensstämmer för- slaget med regeringens. Remissinstanserna: Det fåtal remissinstanser som har yttrat sig i denna del har lämnat förslaget utan erinran. Skälen för regeringens förslag: För att Londonöverenskommelsen skall träda i kraft krävs enligt artikel 6.1 i överenskommelsen att minst åtta stater, däribland , och , tillträder Prop. 2005/06:189 den. Per har sex stater tillträtt överenskommelsen5. De lagförslag som regeringen lämnar är direkt föranledda av London- överenskommelsen. I avsnitt 6 har regeringen gjort bedömningen att lättnader i nuvarande översättningskrav beträffande europeiska patent endast är aktuell när överenskommelsen träder i kraft. Någon dag för ikraftträdande av lagändringarna kan alltså inte bestämmas . Regeringen bör därför bemyndigas att sätta lagändringarna i kraft. I artikel 9 i Londonöverenskommelsen har föreskrivits att överens- kommelsen skall tillämpas på europeiska patent beträffande vilka kun- görelse om att patent meddelats publicerats i den europeiska patent- tidningen efter det att överenskommelsen trädde i kraft för staten i fråga. Publicering av ett meddelat europeiskt patent i den europeiska patent- tidningen sker senast efter det att sökanden betalat de sär- skilda avgifter som utgår för meddelande och tryckning (artikel 97.4 i den europeiska patentkonventionen, EPC). Det är regeringens avsikt att de föreslagna ändringarna i PL skall träda i kraft som Londonöverenskommelsen träder i kraft för . Lagändringarna bör tillämpas på europeiska patent i den omfatt- ning som föreskrivs i artikel 9 i Londonöverenskommelsen. Det innebär således att de ändrade svenska bestämmelserna bör tillämpas på euro- peiska patent beträffande vilka kungörelse om att patentet meddelats in- förts i den europeiska patenttidningen efter ikraftträdandet av lag- ändringarna. 9 Ekonomiska konsekvenser m.m. Regeringens bedömning: Regeringens förslag medför inte några ökade kostnader för det allmänna. Förslaget stimulerar investeringar i forskning och teknikutveckling i och stärker svenska företags konkurrenskraft. kan komma att få intäktsbortfall på grund av förslaget. Utredningens bedömning överensstämmer i huvudsak med rege- ringens såvitt gäller förslagets konsekvenser för staten, Patent- och regi- streringsverket (PRV) och patentombudsnäringen. I övriga delar inne- håller inte betänkandet någon bedömning. Remissinstanserna: Merparten av remissinstanserna har inte yttrat sig i denna del. Som redogjorts för under avsnitt 6 har , och anfört att de eventuella besparingar som rättsinne- havare kan göra till följd av Londonöverenskommelsen riskerar att för- svinna när PRV tvingas höja sina avgifter för att kompensera bortfallet av intäkter från tryckningsavgifter. De tre remissinstanserna har även anfört att en svensk anslutning till överenskommelsen kan leda till 5 , , , , och . har beslutat att anpassa den danska patentlagen efter Londonöverenskommelsen. Ikraftträdande av de danska lagbestämmelserna och tillträde till Londonöverenskommelsen sker den dag ansvarig minister bestämmer. minskad konkurrenskraft för svenska företag. Företagarna och Lant- brukarnas har framfört liknande synpunkter som de nämnda (se närmare avsnitt 6). PRV har anfört att de ekonomiska kon- sekvenserna för PRV:s verksamhet som ett tillträde till Londonöverens- kommelsen innebär, kan komma att tvinga fram en översyn av verksam- hetens finansiering. Patentbesvärsrätten har förklarat sig inte ha någon erinran mot utredningens bedömning. Skälen för regeringens bedömning: En svensk anslutning till Londonöverenskommelsen innebär, som närmare redogjorts för i avsnitt 6, att översättnings- och valideringskostnaderna för europeiska patent kommer att minska mer eller mindre kraftigt, beroende på vilket språk som väljs som handläggningsspråk hos det europeiska patentverket (EPO). För svenska företag innebär överenskommelsen att det blir billigare att skydda sina uppfinningar på den europeiska marknaden. Detta är särskilt viktigt för små och nystartade företag som kan ha svårt att bära de höga initiala kostnaderna för patentskydd i som dagens översättningskrav innebär. De minskade översättningskraven medför att fler svenska produkter kommer att ha ett starkt skydd inter- nationellt, vilket innebär förbättrad konkurrensförmåga för svenska företag. Det kan således förutses att Londonöverenskommelsen kommer att bidra till ökad tillväxt och sysselsättning i landet samt stärkt kon- kurrenskraft för svenska företag. PRV:s intäkter kommer att påverkas av det föreslagna tillträdet till Londonöverenskommelsen. Med minskade krav på översättning minskar även de avgifter som verket tar ut i samband med validering av euro- peiska patent i . Enligt de beräkningar som gjorts av PRV kommer intäkterna att minska med ca i de fall väljer att ha kvar ett krav på översättning av patentkraven till svenska och därmed även ett krav på publicering av dessa översättningar via PRV. I likhet med utredningen gör dock regeringen den bedömningen att en ordning med minskade översättningskrav, och därmed sänkta kost- nader för patenthavarna, sannolikt kommer att leda till att fler anser det ekonomiskt motiverat att begära patentskydd, eller i vart fall att fler länder designeras än i nuvarande system. Detta i sin tur kommer att inne- bära ett ökat antal årsavgifter, vilket i viss mån kan kompensera bortfallet av de nämnda publiceringsavgifterna. Det kan dock inte uteslutas att PRV:s intäktsbortfall till viss del måste kompenseras med avgifts- höjningar. Som anförts under avsnitt 6 är det inte möjligt att uttala sig om när eventuella avgiftshöjningar kommer att införas och hur stora de kan bli. Frågan hänger nämligen samman med andra osäkra faktorer, såsom utvecklingen för förslaget om ett gemenskapspatent. Då PRV är helt avgiftsfinansierat påverkar intäktsbortfallet inte statens bud- get. Inte heller i övrigt kommer förslaget att innebära några ökade kost- nader för det allmänna. Minskningen av rättsinnehavarnas kostnader för validering av euro- peiska patent kan komma att innebära att intäkterna för de patentombud som bistår sökande med översättningar sjunker. Man kan dock på goda grunder utgå ifrån att det även fortsättningsvis kommer att finnas ett stort behov av att anlita ombud med specialkompetens, inte minst beträffande internationella patenträttsliga förhållanden. Därtill kommer att ett borttagande av översättningskraven såsom föreslagits sannolikt kan innebära ett ökat antal valideringar av europeiska patent i .