prop · GT0385 · 2006-03-09 00:00:00 — Med hänsyn till detta klarläggande har regeringen emellertid inte sett något behov av att överväga ändringar i den svenska lagstiftningen i fråga om arbets- givarens avdragsrätt. har vidare bedömt det som angeläget att den skattemässiga behandlingen av pensionsförsäkringar övervägs i ett större sammanhang. En utredning som har till uppdrag att utföra en samlad översyn av den skattemässiga behandlingen av arbetsgivarnas kostnader för tjänstepensioner, beskattningen av pensioner och det privata pensionssparandet har därför tillsatts. Av direktiven till utredningen framgår att tjänstepensioner och tjänstepensionsförsäkringar endast utgör en mindre del av ett komplicerat system för beskattning av ersättning för arbete och olika lösningar för att säkerställa den förvärvs- arbetandes försörjning efter pension. Uppdraget skall redovisas . I mål C-422/01 aktualiserades frågan om tjänstepensionsförsäkring. Frågan om den skattemässiga behandlingen av andra livförsäkringar och pensioner är emellertid föremål för EG- domstolens prövning i det fördragsbrottsmål som kommissionen för mot (mål C-150/04). har intervenerat till stöd för i det målet. Det är tydligt att detta mål rör en sådan situation där principen om bevarande av skattesystemets inre samband, i enlighet med vad EG- domstolen fastställde i målet C-204/90 , kan motivera en skillnad i skattemässig behandling av försäkringar beroende av var de meddelats. har ännu inte tagit ställning till denna fråga och det är därmed inte möjligt att avgöra om det kan komma att krävas ändring av de svenska bestämmelserna för beskattning av livförsäkringar och pensioner. Rättsläget är alltså så oklart att en entydig väg att välja inte kan skönjas. avser därför att avvakta utgången i målet mot så att större säkerhet kan uppnås om såväl behovet som arten av eventuella lagändringar. arbetar utredningen med att förbereda för den lagstiftning som eventuellt kan komma att krävas. Kommissionen har i en kompletterande formell underrättelse pekat på ytterligare ett fall där den anser att den svenska skattelagstiftningen om för tjänstepensionsförsäkringar och praxis vid dess tillämpning strider mot artiklarna 12, 49 och 56 i EG. Kommissionen menar även att de svenska bestämmelserna kan äventyra den ordning med en enda auktorisation som föreskrivs i artikel 4 i direktiv /83/EG om livförsäkring. Den kompletterade formella underrättelsen skall besvaras . Upphandlingsförfarandet inom vatten-, energi-, transport och tele- kommunikationssektorerna (ärendenummer /4424) Kommissionen gjorde gällande att de upphandlingsförfaranden som tillämpades av stred mot artikel 34 i direktiv /38/EEG om samordning av upphandlingsförfarandet för enheter som har verksamhet inom vatten-, energi-, transport- och tele- kommunikationssektorerna. Kommissionen anförde att företaget använde tilldelningskriterier som hänförde sig till anbudsgivarens egenskaper som sådana och inte till de tjänster som skulle utföras. Detta stred enligt kommissionen mot avgörande i mål C-31/87 enligt vilket granskningen av anbudsgivarens lämplighet och tilldelningen av kontraktet är två olika moment som i och för sig kan ske men då skall ske enligt olika regler. Eftersom effekterna av överträdelsen fortsatte i form av serviceavtal som skulle gälla till hade inte överträdelserna inte upphört och uppmanades att vidta de åtgärder som krävdes för att få dessa att upphöra. Direktiv /38/EG genomförs i svensk lag genom lagen (1992:1528) om offentlig upphandling (). Genom en ändring i lagen (1997:1068) införlivades i 1 kap. 20 a § den bestämmelse i direktiven för den klassiska sektorn som anger att utvärderingen av anbuden skall göras efter det att den upphandlande enheten prövat vilka anbudssökande eller anbudsgivare som bedömts lämpliga (artikel 23 i direktiv /50/EEG, artikel 15 i direktiv /36/EEG och artikel 18 i direktiv /37/EEG). Bestämmelsen i den svenska lagen omfattar inte förfarandet för försörjningssektorerna (4 kap. ), eftersom någon sådan uttrycklig motsvarighet inte finns i direktiv /38/EEG. Den delade emellertid kommissionens uppfattning att urval av lämpliga anbudsgivare och tilldelning av kontrakt också inom försörjningssektorerna skall hållas åtskilda med hänsyn till att de två momenten styrs av olika regler. hade därför inte förfarit i enlighet med artikel 34 i direktiv /38/EEG. Det vitsordades att överträdelsen medförde effekter. Det är dock överlåtet till medlemsstaterna att besluta om de åtgärder som krävs för att komma till rätta med dessa effekter. Kommissionen kunde därmed inte kräva att det tilldelade kontraktet skulle hävas för att överträdelsen skulle anses ha upphört. Kommissionen beslöt att skriva av ärendet . Kommissionen har mot bakgrund av uppgifter om att förlängt alla tjänsteavtal skickat en skrivelse till och anfört följande. Avskrivningsbeslutet grundades på förutsättningen att de svenska myndigheterna hade medgett överträdelsen och fastställt att de redan tilldelade tjänsteavtalen skulle sluta gälla efter . Om tjänsteavtalen avtal nu verkligen har förlängts strider detta mot det åtagande de svenska myndigheterna har gjort vilket i sin tur utgör brott mot skyldigheten till lojal samverkan enligt artikel 10 EG. I sådana fall avser kommissionen att riva upp sitt avskrivningsbeslut och föra ärendet vidare till EG- domstolen. Skrivelsen skall besvaras . Realisationsvinst i samband med avyttring av privatbostäder (ärende- nummer 2003/4314) Kommissionen har gjort gällande att den svenska skattelagstiftning enligt vilken uppskovsavdrag för kapitalvinster, som uppkommer vid avyttring av ägarbebodda bostäder när den skattskyldige förvärvar ersättnings- bostad, endast beviljas om både den avyttrade och den förvärvade bostaden ligger inom landets territorium strider mot artiklarna 18, 39, 43 och 56.1 EG samt artiklarna 28, 31 och 40 EES. har anfört att utformningen av regeln om att ursprungsbostaden måste ligga i i och för sig utgör ett hinder för den fri rörligheten för personer och kapital. Det svenska systemet bygger emellertid på att givna uppskovsavdrag skall beskattas i . Att i så fall endast slopa kravet på att ursprungsbostaden skall ligga i skulle inte lösa problemet. Då skulle nämligen uppskov med beskattningen kunna ges för en fastighetsvinst som uppkommit i ett annat EU-land medan däremot uppskov aldrig skulle kunna upplösas utanför . Om skall upprätthålla kravet på att ersättningsbostaden skall ligga i kräver systemets inre sammanhang i stället en helt annan regel, nämligen att om en i oinskränkt skattskyldig person avyttrar en fastighet utomlands skall inte alls beskatta vinsten om förhållandena är sådana att uppskov skulle ha kunnat medges om fastigheten legat i . Vad gäller förvärv av ersättningsbostad är inkomstskattelagens krav att ersättningsbostaden skall vara belägen i berättigat med hänsyn till behovet av att säkerställa skattesystemets inre sammanhang. Beskattning av i bosatta sjömän (ärendenummer /4565) Kommissionen har ifrågasatt att villkoren för att i bosatta sjömän skall vara berättigade till skatteavdrag och skattereduktion enligt 64 och 65 kap inkomstskattelagen (1999:1229) är förenliga med gemenskaps- rätten och anfört följande. Dessa villkor innebär att i bosatta sjömän som arbetar på fartyg som drivs av rederier som är etablerade i andra medlemsstater behandlas mindre förmånligt än i bosatta sjömän som arbetar på fartyg som drivs av rederier som är etablerade här. Således innebär dessa villkor indirekt diskriminering av och en inskränkning i rätten för rederier etablerade i andra medlemsstater att fritt bedriva sin verksamhet i genom filialer i landet och att fritt erbjuda sina tjänster på den svenska marknaden. Diskrimineringen och inskränkningarna är inte berättigade med hänsyn till något överordnat Inte heller kan de berättigas av det förhållandet att skattebestämmelserna utgör en del av det svenska stödsystemet för sjöfartsnäringen, vilket är tillåtet enligt Kommissionen gör mot denna bakgrund gällande att inte uppfyllt sina skyldigheter enligt artiklarna 12, 43 och har tidigare i svar på formell underrättelse anfört följande. Vad gäller möjligheterna till sjöinkomstavdrag och skattereduktion synes kommissionen grunda sina farhågor på en missuppfattning av de svenska reglerna. För att erhålla sådana avdrag krävs att sjömannen är anställd för arbete på ett svenskt fartyg det krävs emellertid inte att han är anställd av en svensk redare. Med svenskt fartyg avses ett fartyg som är registrerat i det svenska fartygsregistrets skeppsdel en registrering som kan erhållas av en redare som är etablerad i en annan medlemsstat och som bedriver ekonomisk verksamhet i . Sjömän som arbetar på fartyg som registrerats av EES-redare med ekonomisk verksamhet i åtnjuter samma förmåner som sjömän som är anställda av svenska redare. Regeringens uppfattning är således att det inte föreligger något etableringshinder. Det motiverade yttrandet skall besvaras . Offentlig upphandling av konsulttjänster av vissa kärnkraftsoperatörer (ärendenummer /5204) Kommissionen har anfört att de svenska upphandlande enheterna har överträtt artikel 31 i försörjningsdirektivet. Enligt kommissionen består överträdelsen av att de upphandlande enheterna har uteslutit ett företag som tillhandahåller tjänster från framtida upphandlingsförfaranden och inte heller gett någon information till det företag som uteslutits om vilka kriterier och regler som de tillämpar vid urvalet av kandidater i upphandlingsförfarandena. har tidigare i svar på formell underrättelse anfört följande. I frågan om konsultbolaget fått information om vilka kriterier och regler för urval av prekvalificerade kandidater som konsultbolagen tillämpat står ord mot ord. Vidare pågår domstolsprocess där dessa frågor ät föremål för prövning. Eftersom något lagakraftägande avgörande inte föreligger kan den inte vitsorda att kraftbolagen överträtt artikel 31 i försörjningsdirektivet. I svar på en kompletterande formell underrättelse har lämnat information om läget i de pågående domstolsprocesserna samt upplyst kommissionen om på vilket sätt () lämnar information om praxis Det motiverade yttrandet skall besvaras . Bristande genomförande av direktiv /87/EG (ärendenummer /1323) Kommissionen har anfört att , genom att inte genomföra och rapportera till kommissionen om genomförandet av direktiv /87/EG om extra tillsyn över kreditinstitut m.m., har brutit mot direktivet. har anfört följande. Genomförandet av direktivet är försenat. En lagrådsremiss i ärendet kommer att lämnas och regeringen planerar att lämna en proposition till . De nya författningarna beräknas kunna träda i kraft . Bristande genomförande av direktiv /6/EG (ärendenummer /1327) Kommissionen har anfört att , genom att inte genomföra och rapportera till kommissionen om genomförandet av direktiv /6/EG om insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan, har brutit mot direktivet. har anfört att direktivets genomförande i svensk rätt anmälts i skrivelse till kommissionen daterad . De nya bestämmelserna trädde i kraft . Bristande genomförande av direktiv /124/EG (ärendenummer /1332) Kommissionen har anfört att , genom att inte genomföra och rapportera till kommissionen om genomförandet av direktiv /124/EG om genomförandet av direktiv /6/EG när det gäller definition och offentliggörande av insiderinformation och definition av otillbörlig marknadspåverkan, har brutit mot direktivet. har anfört att direktivets genomförande i svensk rätt anmälts i skrivelse till kommissionen daterad . De nya bestämmelserna trädde i kraft . Bristande genomförande av direktiv /125/EG (ärendenummer /1333) Kommissionen har anfört att , genom att inte genomföra och rapportera till kommissionen om genomförandet av direktiv /125/EG om genomförande av direktiv /6/EG när det gäller skyldigheten att presentera investeringsrekommendationer sakligt och att uppge intressekonflikter, har brutit mot direktivet. har anfört att direktivets genomförande i svensk rätt anmälts i skrivelse till kommissionen daterad . De nya bestämmelserna trädde i kraft . Bristande genomförande av direktiv /72/EG (ärendenummer /1336) Kommissionen har anfört att , genom att inte genomföra och rapportera till kommissionen om genomförandet av direktiv /72/EG om genomförande av direktiv /6/EG när det gäller godtagen marknadspraxis, definition av insiderinformation rörande råvaru- direktivet, upprättande av förteckningar över personer som har tillgång till insiderinformation, anmälan av transaktioner som utförs av personer i ledande ställning och rapportering av misstänkta transaktioner, har brutit mot direktivet. har anfört att direktivets genomförande i svensk rätt anmälts i skrivelse till kommissionen daterad . De nya bestämmelserna trädde i kraft . Vissa bestämmelser om mervärdesskatt och deras förenlighet med direktiv /388/EEG (ärendenummer /2011) Kommissionen har gjort gällande att mervärdesskattelagens (1994:200) bestämmelser i fråga om beskattning av uttag av varor och tjänster som sker till underpris strider mot motsvarande bestämmelser i rådets sjätte direktiv /388/EEG om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund (sjätte mervärdesskattedirektivet). I den svenska lagstiftningen likställs, vid uttag, en situation då ersättningen för en vara eller tjänst understiger inköpspriset eller självkostnadspriset för varan respektive kostnaden för att tillhandahålla tjänsten med en situation då ingen ersättning utgår alls. Om en nedsättning av priset inte är marknadsmässigt betingad utlöser tillhandahållandena uttagsbeskattning och beskattningsunderlaget fastställs i båda fallen till inköpspris eller självkostnadspris respektive kostnaden för att tillhandahålla tjänsten. Kommissionen gör gällande att det endast är i det fall då ingen ersättning alls utgår som beskattningsunderlaget skall fastställas på detta sätt. I de fall ersättning utgår anser kommissionen att beskattningsunderlaget, enligt artikel 11.A.1.a i direktivet, i stället skall utgöras av den ersättning som utgått för varan eller tjänsten. Kommissionen har i det motiverade yttrandet åberopat dom i mål C- 412/03 Gåsabäck (begäran om förhandsavgörande från Regeringsrätten). I domen fastställde domstolen att artiklarna 2, 5.6 och 6.2 b i sjätte mervärdesskattedirektivet skall tolkas så att de utgör hinder för en nationell lagstiftning enligt vilken ett tillhandahållande av en vara eller en tjänst mot ett faktiskt vederlag utgör uttag för privata ändamål av denna vara eller tjänst, och detta gäller även när nämnda vederlag understiger självkostnadspriset för den tillhandahållna varan eller tjänsten. har anfört följande. Som kommissionen har framhållit innebär domstolens dom i mål C-412/03 Gåsabäck att det nu är klarlagt att en sådan lagstiftning som de svenska bestämmelserna i 2 kap 2 § 2 jämförd med 7 kap 3 § 2 a mervärdesskattelagen (1994:200), enligt vilka beskatt- ningsunderlaget för ett uttag av en vara som sker till underpris bestäms till inköpsvärdet eller, om sådant värde saknas, till självkostnadspriset, inte är förenlig med sjätte mervärdesskattedirektivets bestämmelser. samma sätt förhåller det sig med motsvarande svenska bestämmelser om uttagsbeskattning av tjänster, 2 kap 5 § första stycket 1 jämförd med 7 kap 3 § 2 b mervärdesskattelagen. När det rör sig om transaktioner som sker mot vederlag skall även om vederlaget understiger inköpsvärdet eller självkostnadspriset för varan eller kostnaden för att utföra tjänsten beskattningsunderlaget fastställas till det faktiska vederlaget i enlighet med artikel 11.A.1 a i sjätte mervärdesskattedirektivet. ändra mervärdesskattelagen i detta avseende inleddes efter det att klargjort rättsläget genom domen i mål C-412/03 Den nya reglering som övervägs har följande huvudsakliga Möjligheten att beskatta uttag enligt mervärdesskattelagen anpassas till motsvarande regler i det sjätte mervärdesskattedirektivet (artiklarna 5.6 och 6.2 b) genom att bestämmelserna 2 kap 2 § 2 och 2 kap 5 § första stycket 1 mervärdesskattelagen ändras. ändringarna har den innebörden att uttag av vara respektive uttag av tjänst enbart skall anses beskattningsbart då en vara överlåts eller en tjänst tillhandahålls utan ersättning. Som beskattningsbart uttag skall följ- aktligen inte längre anses de fall då transaktioner sker mot ersättning som understiger inköpsvärdet eller självkostnadspriset för varorna eller kostnaden för att utföra tjänsten. Dessa ändringar får till följd att för transaktioner som sker till underpris kommer beskattningsunderlaget att utgöras av det faktiska vederlaget i enlighet med artikel 11.A.1 a i sjätte För att undvika skatteflykt och undandragande av mervärdesskatt genom underprissättning eller undervärdering av tillhandahållanden anser den dock att det är nödvändigt att införa regler som gör det möjligt att omvärdera beskatt- ningsunderlaget för vissa transaktioner. Omvärdering bör kunna ske i de fall det mellan närstående parter har bestämts en ersättning som är lägre än marknadsvärdet och förvärvaren inte har full avdragsrätt. omvärdering bör inte vara möjlig när det finns kommersiella skäl för den ersättning som säljaren har begärt. För att skall kunna införa regler av detta slag förutsätts att rådet med stöd av artikel 27 i sjätte mervärdesskattedirektivet bemyndigar att avvika från artikel 11.A.1 a i direktivet. Lagändringarna beräknas kunna träda i kraft i början av 2006. Öppnande av inlåningskonto utomlands (ärendenummer /2081) Kommissionen har anfört att vissa regler i svensk skattelagstiftning om öppnande av inlåningskonto utomlands förefaller vara oförenliga med gemenskapens bestämmelser om fri rörlighet för kapital. De berörda reglerna finns i lag (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter, och innebär att i bosatta fysiska personer som öppnar ett inlåningskonto i utlandet till skall lämna dels ett skriftligt medgivande till insyn på kontot, dels en skriftlig förbindelse från den utländska kontoföraren att lämna kontrolluppgift till verket. Kommissionen anser att dessa krav kan utgöra ett medel för godtycklig diskriminering eller en förtäckt begränsning av den fria rörligheten för kapital och betalningar enligt artikel 58.3 EG. har anfört att den aktuella lagen upphörde att gälla vid utgången av 2001. Den upphävda lagen har ersatts av lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter. Den nya lagen innehåller inga motsvarande bestämmelser om sådana skyldigheter som kommissionen ifrågasatt. anser därmed att de svenska reglerna är förenliga med gemenskapsrätten. Kommissionen har i en kompletterande formell underrättelse gjort gällande att vissa begränsningar kvarstår i den ändrade lagen. har anfört att det övergripande syftet med kravet i svensk lag- stiftning på att kontrolluppgifter skall skickas till svenska myndigheterna är att dessa på ett enkelt och tillförlitligt sätt skall kunna åsätta de skattskyldiga korrekta taxeringar. För att undvika att de i skatt- skyldiga, i många fall omedvetet, bryter mot bestämmelserna om redovisning av sina inkomster anses det motiverat att samma bestämmelser som gäller för inhemska företag också gäller för de företag som aktivt bedriver verksamhet här utan att inrätta filial eller motsvarande. Det finns inte några sanktionsmöjligheter mot de företag som inte följer bestämmelsen. Eftersom problem kan uppstå för de företag som skulle vilja följa den svenska bestämmelsen men är förhindrade att göra detta pga. hemlandets bestämmelser är den beredd att närmare överväga om det finns behov av möjlighet till att göra undantag från bestämmelsen i 13 kap. 1§ lagen om själv- deklarationer och kontrolluppgifter. Kontrollen av traditionella egna medel (ärendenummer /2185), jfr. Kommissionen har, angående den i utförda kontrollen av egna medel, anfört att de svenska myndigheterna inte iakttar de tidsfrister för bokföring i efterhand som fastställs i artikel 220 i förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (tullkodexen). har anfört att det svenska förfaringssättet vid bokföring i efterhand sker helt i enlighet med artikel 220.1 i tullkodexen. Debitering sker så snart tullbeloppet lagligen kan beräknas, vilket enligt uppfattning är efter det att gäldenären beretts tillfälle att yttra sig över förslag till granskningsrapport och förslag till debitering. Kommissionen har valt att driva den principiella frågan om bokföringsskyldigheten och därmed ansvaret för att betala in medlen till gemenskapen inträder i ett pilotmål mot (EG- domstolens mål C-546/03). , och har intervenerat i målet till stöd för . har anfört att en tullskuld inte lagligen kan fastställas om inte förfarandet uppfyller de grundläggande krav i fråga om handläggningen som följer av gemen- skapsrätten. Detta gäller oavsett om det är en nationell myndighet eller ett gemenskapsorgan som fastställer tullskulden. Beslutet måste därmed grundas på ett godtagbart beslutsunderlag. Av främst den allmänna ge- menskapsrättsliga principen om rätt till försvar framgår att så inte kan anses vara fallet om beslutsunderlaget består av uppgifter som den enskilde inte haft möjlighet att på ett ändamålsenligt sätt yttra sig över. Mot bakgrund av denna princip kan det inte stå i strid med medlemsstat- ernas skyldigheter att enligt tullkodexen bokföra tullskulder och ställa dessa medel till gemenskapernas förfogande enligt systemet för gemen- skapernas egna medel, att vid tillämpning av artikel 220.1 i tullkodexen ge parten möjlighet att inom rimlig tid yttra sig över uppgifter som har tillförts ärendet av annan innan tullskulden bokförs. Den svenska lagstiftningen om spelautomater (ärendenummer /4826) Kommissionen har gjort gällande att den svenska lagstiftningen om spelautomater står i strid med artiklarna 28, 43 och 49 EG och således utgör ett hinder för den fria rörligheten för varor, etableringsfriheten och fri rörlighet för tjänster. Kommissionen anser att detta hinder inte kan motiveras med hänvisning till allmännyttiga ändamål. Kommissionen menar att den svenska lagstiftningen om spelautomater strider mot de nu angivna artiklarna i fördraget eftersom utgångspunkten för den svenska lagstiftningen är förbud mot import, innehav och anordnande av spel på varuspelautomater, penningautomater, värdeautomater och skicklighets- automater. Det är kommissionens uppfattning att det hinder som den svenska lagstiftningen utgör inte kan motiveras med hänvisning till allmännyttiga ändamål, eftersom det främsta syftet med den svenska lagstiftningen tycks vara ekonomiskt, nämligen att säkra att inkomsterna från spel med spelautomater går till offentlig spelverksamhet. Vidare menar kommissionen att straffen i 54 § lotterilagen inte överensstämmer med de principer som framgår av praxis, eftersom de är mycket långtgående i fråga om tillverkare av spelautomater och de eko- nomiska aktörer som tillhandahåller spel på spelautomater som lagligen får säljas i andra medlemsstater. delar kommissionens bedömning att de aktuella bestämmelserna utgör hinder för den fria rörligheten av varor och tjänster samt etableringsfriheten. Den centrala frågan är emellertid om dessa hinder skall godtas i enlighet med den praxis som har utvecklat när det gäller spel och lotterier. Det är regeringens uppfattning att den svenska regleringen på spel- och lotteriområdet är förenlig med EG- rätten. Frågan har även prövats av Regeringsrätten i en dom . Regeringsrätten ansåg att den svenska regleringen på spel- och lotteriområdet överensstämmer med de krav som EG-rätten ställer. Sedan Regeringsrätten meddelat sin dom har även i ett antal mål, i vilka underinstanserna funnit att den svenska regleringen är förenlig med EG-rätten, inte funnit skäl att meddela prövningstillstånd. Syftet med den svenska regleringen är således inte i första hand ekonomiskt. Det grundläggande syftet med regleringen är att begränsa