prop · GT03117 · 2006-03-15 00:00:00 — behörig domstol och överförmyndaren för behörig överförmyndare. 12 kap. Allmänna bestämmelser om förmyndares, gode mäns och förvaltares verksamhet 16 § Förordnade förmyndare, gode män och förvaltare har rätt till ett skäligt arvode för uppdraget och ersättning för de utgifter som har varit skäligen påkallade för uppdragets fullgörande. Beslut om arvode och ersättning för utgifter fattas av överförmyndaren. Över- förmyndaren bestämmer dessutom i vad mån arvode och ersättning för utgifter skall betalas med medel som tillhör den enskilde. Om det inte finns särskilda skäl för något annat, skall arvode och ersättning för utgifter, inklusive de avgifter och skatter som utgår på dem, betalas med den enskildes medel i den mån hans eller hennes beräknade inkomst under det år när uppdraget utförs överstiger 2,65 gånger prisbasbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring eller hans eller hennes tillgångar under överstiger två gånger prisbasbeloppet. Arvode och ersättning för utgifter som avser vård av någons rätt i oskiftat dödsbo skall betalas med dödsboets medel, om inte särskilda skäl föranleder något annat. Arvode och ersättning för utgifter som inte skall betalas med den enskildes eller dödsboets medel skall betalas av kommunen. I paragrafen behandlas frågor om arvode till förordnade förmyndare, gode män och förvaltare. Paragrafen har ändrats för att göra förutsätt- ningarna för den enskildes betalningsansvar mera förmånliga. Ändringar har gjorts i tredje stycket. Övervägandena finns i avsnitt 5. Enligt tredje stycket är gränsen för vid vilken inkomst den enskilde skall betala företrädarens arvode och ersättning 2,65 prisbasbelopp. Det relevanta beloppet är vad som återstår av inkomsten sedan medgivna avdrag enligt skattelagstiftningen har gjorts. Endast den del av den enskildes inkomst och tillgångar som överstiger gränsbeloppet får tas i anspråk för betalning av de avgifter och skatter som skall betalas på företrädarens arvode och ersättning för kostnader. Sådana avgifter och skatter kan vara socialavgifter enligt socialavgifts- lagen (2000:980) eller särskild löneskatt enligt lagen (1990:659) om sär- skild löneskatt på vissa förvärvsinkomster. Som exempel kan antas att den enskildes inkomster överstiger 2,65 prisbasbelopp med , att företrädarens arvode uppgår till och socialavgifterna till . Summan av arvodet och avgifter och skatter utgör . Den enskildes medel skall då tas i anspråk för betalning av arvodet med och därpå belöpande socialavgifter med . Resterande arvode och socialavgifter, respektive , skall betalas av kommunen. Överförmyn- daren skall alltså i detta fall besluta att av arvodet skall betalas med den enskildes medel. Tillsyn över förmyndares, gode mäns och förvaltares verksamhet 2 § Tillsynen utövas av överförmyndaren för den kommun där den som har förmyndare, god man eller förvaltare är folkbokförd. Om den enskilde inte är folkbokförd i , utövas tillsynen av överförmyndaren för den kommun där den enskilde vistas. Om god man har förordnats enligt 11 kap. 3 § vid utredning av ett dödsbo, utövas tillsynen av överförmyndaren för den kommun där den avlidne hade sitt hemvist. Är det i övrigt fråga om godmanskap enligt 11 kap. 3 §, utövas tillsynen av överförmyndaren för den kommun där den gode mannen är folkbokförd. Om det inte finns någon behörig överförmyndare enligt första och andra styckena, utövas tillsynen av överförmyndaren för . I paragrafen regleras vilken överförmyndare som skall utöva tillsyn över förmyndare, gode män och förvaltare. Paragrafen har ändrats så att till- synsansvaret utgår från folkbokföringsorten. Ändringar har gjorts i para- grafens tre stycken. Övervägandena finns i avsnitt 6. Enligt första stycket utövas tillsynen över förmyndare, förvaltare och andra gode män än sådana som förordnats enligt 11 kap. 3 § av över- förmyndaren för den kommun där den enskilde är folkbokförd. Bestäm- melsen omfattar även gode män som förordnats för en enskild enligt annan lagstiftning än , exempelvis enligt lagen om god man för ensamkommande barn. Om den enskilde inte är folkbokförd i men vistas här, skall tillsynen utövas av överförmyndaren för den kommun där den enskilde vistas. I andra stycket har endast den ändringen gjorts att tillsynen över sådana gode män som förordnats enligt 11 kap. 3 § i andra fall än vid utredningen av ett dödsbo skall utövas av överförmyndaren för den kommun där den gode mannen är folkbokförd. Tillsynen över en god man som förordnats vid utredningen av ett dödsbo utövas alltså alltjämt av överförmyndaren för den kommun där den avlidne hade sitt hemvist. Av tredje stycket framgår att, när det inte finns någon annan behörig överförmyndare, tillsynen utövas av överförmyndaren för . Ett exempel är när den som har förvaltare varken är folkbok- förd eller vistas i . 19 kap. Om överförmyndare 2 § En kommun kan besluta att det i stället för överförmyndare skall finnas en överförmyndarnämnd. Vad som någon annanstans än i detta kapitel är föreskrivet om överförmyndare skall tillämpas på en sådan nämnd. I 16 § finns bestämmelser om gemensam kommu- ner. Av paragrafen framgår att en kommun kan bestämma att det skall finnas en överförmyndarnämnd i kommunen i stället för en överförmyndare. I det nya andra stycket har införts en erinran om bestämmelserna om gemensam överförmyndarnämnd i 16 §. 16 § Vad som är föreskrivet om nämnder i kommunallagen (1991:900) gäller, med de avvikelser som följer av detta kapitel, också överförmyndarnämnd och i tillämp- liga delar överförmyndare. Kommuner får besluta att de skall ha en gemensam överförmyndarnämnd. 2005/06:117 Föreskrifter om en gemensam nämnd i kommunallagen gäller också en gemensam Paragrafen handlar om förhållandet till kommunallagen. Paragrafen har ändrats för att klarlägga att det är möjligt för två eller fler kommuner att ha en gemensam överförmyndarnämnd. Ett nytt andra stycke har lagts till paragrafen. Övervägandena finns i avsnitt 7. Utgångspunkten är att en gemensam överförmyndarnämnd skall följa samma regler som en överförmyndarnämnd inom en kommun. Vad som är föreskrivet i kommunallagen om gemensamma nämnder skall dock enligt andra stycket andra meningen även gälla de gemen- samma överförmyndarnämnderna. Som exempel kan nämnas vad som sägs i 6 kap. 9 § tredje stycket kommunallagen. Där anges det att leda- möter och ersättare i en gemensam nämnd väljs av fullmäktige i de sam- verkande kommunerna och att var och en av dem skall vara representerad i den gemensamma nämnden med minst en ledamot och en ersättare. På samma sätt som andra gemensamma nämnder är en gemensam överförmyndarnämnd en företrädare för alla de samverkande kommuner- na. Detta innebär att kommunala förpliktelser enligt ligger på de enskilda berörda kommunerna, fastän beslut i anslutande ärenden fattas i den gemensamma nämnden. Så är t.ex. fallet med skyldigheten enligt 12 kap. 16 § för en kommun att betala arvode och ersättning till förordnade ställföreträdare. Beslut om ersättningen fattas i den gemen- samma nämnden, men skyldigheten att betala ersättningen åvilar respek- tive kommun. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Ärenden om förmynderskap, godmanskap och förvaltarskap som vid ikraft- trädandet är anhängiga vid en domstol eller hos en överförmyndare som var behörig enligt äldre bestämmelser skall handläggas där även efter ikraftträdandet. 3.Ärenden inom ramen för en överförmyndares tillsyn som före ikraftträdandet inletts av en överförmyndare som var behörig enligt äldre bestämmelser skall hand- läggas där även efter ikraftträdandet. 4.Den nya lydelsen av 12 kap. 16 § skall tillämpas vid beslut om i vad mån arvode och ersättning för utgifter som är hänförliga skall betalas med medel som tillhör den enskilde. Enligt punkten 1 träder lagen i kraft . Punkten 2 tar sikte på de ändringar som har gjorts beträffande dom- stolars och överförmyndares behörighet (10 kap. 13 § och 11 kap. 25 §). Om ett ärende om förmynderskap, godmanskap eller förvaltarskap har inletts vid en behörig domstol eller överförmyndare före ikraftträdandet, men inte hunnit slutföras då, skall handläggningen fortsätta där. Punkten 3 gäller de ändringar som har gjorts när det gäller vilken över- förmyndare som är behörig att utöva tillsyn över förmyndare, gode män och förvaltare (16 kap. 2 §). Ett tillsynsärende som har inletts före ikraft- trädandet av en överförmyndare som då var behörig skall slutföras av denne. I punkten 4 ges en övergångsbestämmelse till ändringen om den enskildes skyldighet att betala för en förordnad ställföreträdare (12 kap. 16 §). Den nya beloppsgränsen skall tillämpas när beslut fattas om en Prop. 2005/06:117 enskilds skyldighet att betala företrädarens arvode och ersättning för ut- gifter som hänför sig . Av 14 kap. 15 § följer att ställföre- trädaren skall lämna sin årsräkning till överförmyndaren . Årsräkningen ligger sedan till grund för överförmyndarens beslut om arvode. Beslut om arvode som hänför sig kommer alltså normalt att fattas efter . Övervägandena finns i avsnitt 9. 11.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1972:435) om överlastavgift 7 § Överlastavgift påförs för motordrivet fordon, ägaren, och för släpvagn, ägaren av det fordon som släpvagnen dras av. I fråga om motordrivet fordon som innehas på grund av kreditköp med förbehåll om återtaganderätt eller som innehas med nyttjanderätt för bestämd tid om anses innehavaren som ägare. Innehas fordon i annat fall med nyttjanderätt, anses innehavaren som ägare, om han har befogenhet att bestämma om förare eller anlitar annan förare än ägaren har utsett. Om ett motordrivet fordon är registrerat i vägtrafikregistret och den som äger fordonet inte har fyllt , skall den förmyndare som har registrerats i vägtrafik- registret anses som ägare. Detsamma gäller om fordonet innehas under sådana omständigheter som anges i andra stycket av någon som inte har fyllt . Om någon använder annans fordon utan lov, påförs användaren överlastavgiften. Paragrafen anger vem som skall betala överlastavgift enligt lagen. Av paragrafen framgår att det i princip är ägaren som är betalningsskyldig. I ett nytt tredje stycke har införts bestämmelser som gäller när ett barn uppges vara ägaren. Övervägandena finns i avsnitt 4. Om ett fordon som är registrerat i vägtrafikregistret uppges vara ägt av ett barn, skall enligt tredje stycket vad som sägs i lagen om ägare i stället tillämpas på den förmyndare för barnet som införts i registret. Överlast- avgift skall alltså i de fallen inte påföras barnet utan den registrerade förmyndaren. Detsamma gäller om fordonet innehas av ett barn på grund av kreditköp med återtagandeförbehåll eller med nyttjanderätt för en bestämd tid om . Eftersom överlastavgift inte kan förekomma för fordon för vilka en omyndig kan ha förarbehörighet, saknas behov av undantagsbestämmelse för den situationen. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Har den avgiftsgrundande färden ägt rum före ikraftträdandet, tillämpas äldre bestämmelser. Lagen träder enligt punkt 1 i kraft . Den nya lydelsen av 7 § skall tillämpas i fråga om avgiftsgrundande färder som företas från och med lagens ikraftträdande. Detta klargörs i punkt 2. Övervägandena finns i avsnitt 9. Förslaget till lag om ändring i trafikskadelagen 2 § Trafikförsäkring skall finnas för motordrivet fordon som är registrerat i vägtrafikregistret och inte är avställt samt för annat motordrivet fordon som brukas i trafik här i landet. Försäkringsplikten fullgörs av fordonets ägare. Innehas fordonet på grund av kreditköp med förbehåll om återtaganderätt eller innehas det med nyttjanderätt för bestämd tid om , fullgörs dock försäkringsplikten av innehavaren. Om ett fordon är registrerat i vägtrafikregistret och den som äger fordonet eller innehar det under sådana omständigheter som anges i föregående mening inte har fyllt och saknar förarbehörighet för fordonet, fullgörs försäkringsplikten av den förmyndare som har registrerats i vägtrafikregistret. Trafikförsäkring för ett motordrivet fordon som har registrerats i vägtrafik- registret kan genom uppsägning av försäkringstagaren upphöra att gälla endast om 1.fordonet är registrerat i vägtrafikregistret, 2.fordonet är avställt, eller 3.försäkringstagarens skyldighet att hålla fordonet försäkrat har upphört av någon annan anledning. Tredje stycket skall inte tillämpas, om för fordonet gäller trafikförsäkring hos en annan försäkringsanstalt. I paragrafen anges vilka fordon som är trafikförsäkringspliktiga och vem som ansvarar för att ett fordon har trafikförsäkring. Av paragrafen fram- går att det i princip är ägaren som är skyldig att teckna en försäkring. Bestämmelserna om vem som är försäkringspliktig har bildat ett nytt andra stycke, där det har införts bestämmelser som gäller när ett barn uppges vara ägaren. Övervägandena finns i avsnitt 4. Om ett barn uppges äga ett fordon som är registrerat i vägtrafikregist- ret, skall enligt andra stycket försäkringsplikten fullgöras av den förmyn- dare för barnet som införts i registret och alltså inte av barnet. Detsamma gäller om fordonet innehas av barnet på grund av kreditköp med åter- tagandeförbehåll eller med nyttjanderätt för en bestämd tid om . Undantag från denna huvudregel gäller i fråga om fordon som barnet har förarbehörighet för. Den i registret införde förmyndaren skall, på motsvarande sätt som exempelvis en leasingtagare, teckna försäkringen i eget namn. Som en följd av att försäkringsplikten åvilar den i vägtrafikregistret införde förmyndaren är det mot honom eller henne som sanktioner kan riktas om försäkringsplikten inte fullgörs. Det är alltså förmyndaren som skall betala trafikförsäkringsavgift enligt 34 §, och det är förmyndaren som kan föreläggas att fullgöra försäkringsplikten enligt 35 §. Det är även den i registret införde förmyndaren som kan dömas till ansvar enligt 36 § om ett avställt fordonet brukas trots att trafikförsäkring saknas. 30 § Så snart ägare, brukare eller förare av motordrivet fordon har fått kännedom om händelse som kan medföra försäkringsfall enligt denna lag, skall han underrätta den försäkringsanstalt som har meddelat trafikförsäkring för fordonet om händel- sen. Han är vidare skyldig att på begäran lämna försäkringsanstalten behövliga upplysningar och handlingar. Vad som sägs i första stycket om ägaren gäller en förmyndare som enligt 2 § skall fullgöra försäkringsplikten för ett fordon. I paragrafen behandlas upplysningsskyldigheten för vissa personer i Prop. 2005/06:117 förhållande till det försäkringsbolag som meddelat trafikförsäkring för ett I det nya andra stycket likställs en förmyndaren som enligt 2 § är försäkringspliktig för ett visst fordon med fordonsägare. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre bestämmelser gäller i fråga om försäkringsplikt som avser tiden före ikraftträdandet. Enligt punkt 1 träder lagändringen träder i kraft . En förmyndare som vid lagens ikraftträdande blir skyldig att hålla ett barns fordon trafikförsäkrat ansvarar inte på grund av den nya lagen för trafikförsäkringspremier eller trafikförsäkringsavgift som hänför sig till tiden före ikraftträdandet. Detta klargörs i punkt 2. Övervägandena finns i avsnitt 9. 11.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1982:129) om flyttning av fordon i vissa fall 1 § I denna lag förstås med 1.fordon: varje anordning som är eller har varit försedd med hjul, band, medar eller liknande och som inrättats huvudsakligen för färd på marken på annat sätt än på skenor, 2.registrerat fordon: fordon som är upptaget i vägtrafikregistret, det militära fordonsregistret eller motsvarande utländska register, 3.fordonsvrak: fordon som med hänsyn till sitt skick, den tid under vilken det har stått på samma plats eller andra omständigheter måste anses övergivet och som uppenbarligen har ringa eller inget värde. Vad som sägs i lagen om ägare av fordon gäller, i fråga om fordon som innehas på grund av kreditköp med förbehåll om återtaganderätt eller som innehas med nyttjanderätt för bestämd tid om , innehavaren och i fråga om övergivet fordon, den som senast varit ägare. Om ägaren av ett fordon som är registrerat i vägtrafikregistret eller den som enligt andra stycket likställs med ägaren inte har fyllt , tillämpas det som sägs ilagen om ett fordons ägare i stället på den förmyndare som har registrerats i vägtrafikregistret. Detta gäller dock inte 1.om den underårige har förarbehörighet för fordonet, eller 2.i fråga om ett släpfordon, om den underårige har förarbehörighet för ett fordon som kan dra släpfordonet. Vad som sägs i lagen om markägare gäller också den som på grund av avtal har rätt att upplåta ett område för parkering eller att förbjuda parkering inom området. I lagen ges regler om rätt för statliga och kommunala myndigheter att flytta fordon bl.a. om det behövs för ordningen och säkerheten i trafiken. I ett nytt tredje stycke har införts bestämmelser som gäller när ett barn uppges vara ägaren. Övervägandena finns i avsnitt 4. Enligt 7 § är ägaren av ett fordon som flyttats med stöd av lagen skyl- dig att ersätta kostnaderna för flyttningen. Enligt tredje stycket som gäller endast i fråga om fordon som är registrerade i vägtrafikregistret skall, om ett barn uppges äga ett fordon, lagens bestämmelser om fordonets ägare i stället tillämpas på den förmyndare för barnet som registrerats i vägtrafikregistret. Detsamma gäller för en sådan innehavare . 2005/06:117 och tidigare ägare som enligt lagen är likställd med ägaren. har förarbehörighet för fordonet, skall lagen dock tillämpas på barnet. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Hänför sig en fråga om vem som skall anses som ägare av ett fordon till en tidpunkt före lagens ikraftträdande gäller äldre bestämmelser. Enligt punkt 1 träder lagen i kraft . Lagen tillämpas endast i fråga om flyttningar av fordon som görs från och med ikraftträdandet. Detta klargörs i punkt 2. Övervägandena finns i avsnitt 9. 11.5Förslaget till lag om ändring i lagen (2001:558) om vägtrafikregister 4 a § Om någon som inte har fyllt äger ett fordon eller innehar det under sådana omständigheter som anges i 4 §, tillämpas det som sägs i lagen om ägaren på en förmyndare för honom eller henne. Detta gäller dock inte 1.om den underårige har förarbehörighet för fordonet, eller 2.i fråga om ett släpfordon, om den underårige har förarbehörighet för ett fordon som kan dra släpfordonet. Paragrafen, som är ny, innehåller ett tillägg till regleringen av lagens Genom 4 § likställs i vissa fall innehavaren av ett fordon I denna paragraf har införts bestämmelser som gäller när ett fordon uppges ägas eller innehas av ett barn. Uppges ett barn äga ett fordon, skall vad som sägs i lagen om ägaren i stället tillämpas på en förmyndare för honom eller henne. det alltså införas en uppgift om en förmyndare (se 6 §). gäller om barnet uppges inneha fordonet på sätt som sägs i 4 §. gäller dock inte om barnet har förarbehörighet för fordonet eller, i fråga om ett släpfordon, för ett fordon som kan dra släpfordonet. Som en följd av denna reglering kommer sådant betalningsansvar och sådana andra skyldigheter som åvilar den som är registrerad som ägare till ett fordon att i de aktuella fallen läggas på den förmyndare som Detta gäller t.ex. skatter och avgifter på grund av olovlig Att någon inte har fyllt framgår av hans eller hennes person- nummer, vilket skall anges vid t.ex. en anmälan om ägarbyte. kan lämpligen, när en sådan anmälan kommer in, först kontrollera om barnet har förarbehörighet för fordonet eller, om det är ett släpfordon, för ett fordon som kan dra släpfordonet. Har barnet förarbehörighet, skall han eller hon antecknas som ägare i registret, naturligtvis förutsatt att lagens övriga krav är uppfyllda. Saknar barnet förarbehörighet för fordo- net, kan ur folkbokföringen inhämta uppgift om vem som är En kontroll måste därefter göras av att anmälan är undertecknad av barnets förmyndare och, om barnet har två förmyndare, att båda har undertecknat den och att det framgår vem av dem som skall Prop. 2005/06:117 registreras. Innehåller anmälan de nödvändiga uppgifterna, skall förmyn- Om anmälan om registrering endast är undertecknad av en förmyndare när barnet har två förmyndare, är den att anse som ofullständig. Det- samma gäller om anmälan saknar uppgift om vilken av två förmyndare som skall registreras. har då att förelägga förmyndarna att komplettera anmälan. Inkommer det inte någon komplettering, avvisas anmälan. På så sätt kan det undvikas att en förmyndare registreras utan sin vetskap. Bestämmelser om förfarandet vid registreringen ges i för- ordning. När en underårig ägare fyller eller förvärvar förarbehörighet för ett fordon framgår det av bestämmelsens utformning att registreringen av förmyndaren inte längre skall bestå. Förutsättningarna för tillämpning av denna bestämmelse föreligger då inte längre. När detta inträffar skall justera registreringen så att den kommer i överensstämmelse med lagen, utan att det krävs någon särskild anmälan om detta. I 29 § i denna lag föreskrivs under vissa förutsättningar straffrättsligt ansvar för ägaren av ett oregistrerat eller avställt fordon som brukas i trafik. Om det fordon som brukas är registrerat och en förmyndare införts i registret, följer det av denna bestämmelse att det straffrättsliga ägar- ansvaret vilar på den registrerade förmyndaren, givetvis under förutsätt- ning att de allmänna rekvisiten för ansvar är uppfyllda. Om fordonet inte är registrerat, ligger det i sakens natur att någon registrering av en för- myndare inte kan läggas till grund för ett avgörande av vem som skall bära det straffrättsliga ägaransvaret. I de fallen måste det göras en bedömning av vem som är fordonets civilrättslige ägare. Är den civil- rättslige ägaren under tillämpas i enlighet med 4 a § bestämmelsen på hans eller hennes förmyndare. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Om någon som inte har fyllt och som har fler än en förmyndare är registrerad som ägare av ett fordon vid ikraftträdandet, skall lagens bestämmelser om ägare tillämpas på den äldste av förmyndarna, intill dess att de gemensamt anmäler på vem av dem det som sägs i lagen om ägaren skall tillämpas. Enligt punkt 1 träder lagen i kraft . I punkt 2 regleras på vilken av flera förmyndare som lagens bestäm- melser om ägaren skall tillämpas i fråga om ett fordon som vid ikraft- trädandet har ett barn som registrerad ägare. Förmyndarna skall ges tillfälle att själva avgöra vem av dem som skall registreras. Intill dess att förmyndarna gör en anmälan måste lagen tillämpas på en av dem. Bestämmelserna skall då tillämpas på den äldste av dem. Avgörande för betalningsansvar enligt annan lagstiftning som hänvisar till ägarbegreppet i lagen om vägtrafikregister är registreringen vid tid- punkten för betalningsskyldighetens inträde. Lagändringen påverkar allt- så inte betalningsskyldighet med anledning av exempelvis händelser som inträffat eller skattskyldighet som inträtt före ikraftträdandet. Övervägandena finns i avsnitt 9. Sammanfattning av betänkandet God man för ensam- kommande flyktingbarn (SOU 2003:51) God man för ensamkommande barn m.fl. Genom en ändring av 4 kap. 3 § andra stycket lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynder- skap utökades möjligheten att förordna god man för ensam- kommande barn. Ändringen medförde att de flesta ensamkommande barn som anländer till alltsedan dess tillförsäkras en god man under vistelsen här. har de ensamkommande barnens situation uppmärk- sammats i olika avseenden. Det har i samband härmed framkommit att det finns behov av att ytterligare stärka skyddet av dessa barn. Det största problemet är att dagens gode män för ensamkommande barn endast kan träda i barnets förmyndares ställe, dvs. deras befogenhet rör främst bar- nets ekonomiska angelägenheter. Den gode mannens möjligheter att besluta i angelägenheter som rör barnets personliga förhållanden är såle- des starkt begränsade.