prop · GT0345 · 2006-03-02 00:00:00 — Enligt 7 a kap. 3 § försäkringsrörelselagen skall ett försäkringsbolag i en försäkringsgrupp också ha god kontroll över affärshändelser och avtal med andra företag inom försäkringsgruppen samt deras påverkan på för- säkringsbolagets ekonomiska ställning så att kraven enligt 1 kap. 1 a § första stycket samma lag kan tillgodoses. Genom bestämmelsen framgår tydligt att de skyddsintressen som rörelsereglerna skall främja i stabili- tetshänseende måste tillgodoses även i gruppsammanhang (prop. 1999/2000:99 s. 64). Den befintliga riskhanteringsbestämmelsen får anses inrymma krav på att det i ett försäkringsbolag skall finnas metoder för riskhantering och rutiner för intern kontroll för att såsom direktivet kräver på ett lämp- ligt sätt identifiera, mäta, övervaka och kontrollera interna transaktioner inom en försäkringsgrupp. Det bedöms därför inte nödvändigt att kom- plettera försäkringsrörelselagen för att genomföra ändringarna i artikel 8.2 i försäkringsgruppsdirektivet. I 26 c § lagen om understödsföreningar finns en bestämmelse motsva- rande den i 7 a kap. 3 § försäkringsrörelselagen. Någon ändring av den lagen bedöms därför inte heller nödvändig. 14.6.4Samarbete med behöriga myndigheter i tredje land Regeringens bedömning: Det behöver inte införas någon bestämmelse i svensk rätt med anledning av den nya artikel 10a i försäkrings- gruppsdirektivet om samarbete med behöriga myndigheter i tredje land. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna har inga invändningar mot bedömningen. Skälen för regeringens bedömning: Genom artikel 28 i konglomerat- direktivet införs en ny artikel 10a i försäkringsgruppsdirektivet om samarbete med behöriga myndigheter i tredje land. En motsvarande bestämmelse för finansiella konglomerat finns i artikel 19 i konglomeratdirektivet, se avsnitt 12. Artikel 10a har delvis ändrats genom artikel 7 i och rådets direktiv /1/EG av om ändring av rådets direktiv /239/EEG, 85/611/EEG, 91/675/EEG, 92/49/EEG och 93/6/EEG samt och rådets direktiv /19/EG, 98/78/EG, 2000/12/EG, 2001/34/EG, 2002/83/EG och 2002/87/EG i syfte att skapa en ny organisationsstruktur för kommittéer på området finansiella tjänster. Av artikeln framgår att kommissionen på begäran av en medlemsstat eller på eget initiativ kan ställa förslag till rådet i fråga om förhand- lingar om avtal med ett eller flera tredje länder om metoderna för att utöva extra tillsyn över försäkringsföretag bland vars delägare finns företag i tredje land, och försäkringsföretag i tredje land bland vars delägare finns företag med huvudkontor inom EU. I samma artikel anges vad som särskilt skall framgå av ett sådant avtal. Vidare skall kommissionen med biträde av Europeiska försäkrings- och tjänstepensionskommittén granska resultaten av de förhandlingarna och den därigenom uppkomna situationen. Europeiska försäkrings- och tjänstepensionskommittén inrättades genom Kommissionens beslut av om att inrätta Europeiska försäkrings- och tjänstepensionskommittén. Kommittén är en oberoende rådgivande grupp på försäkrings- och tjänstepensionsområdet. Den skall bl.a., på begäran från kommissionen, ge råd till kommissionen i policyfrågor rörande försäkringar, återförsäkringar och tjänstepensioner samt om kommissionsförslag på dessa områden. Kommittén skall pröva alla frågor som avser tillämpningen av gemenskapsbestämmelser på försäkrings-, återförsäkrings-, och tjänstepensionsområdena, och särskilt direktiv angående försäkringar, återförsäkringar och tjänstepensioner. Den nya artikel 10a i försäkringsgruppsdirektivet föranleder inte att Prop. 2005/06:45 någon bestämmelse måste tas in i svensk rätt. 14.6.5Beräkning av försäkringsföretagens jämkade solvens Regeringens bedömning: Det bör inte införas någon bestämmelse i försäkringsrörelselagen eller lagen om understödsföreningar som preciserar metoderna för beräkning av försäkringsföretagens jämkade solvens ytterligare. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna har inga invändningar mot bedömningen. Konglomeratdirektivets innehåll: I bilaga 1 till försäkringsgrupps- direktivet finns en ingående beskrivning av hur försäkringsföretagens jämkade solvens skall beräknas. Genom artikel 27.5 och 27.6 i konglomeratdirektivet har det gjorts följande ändringar i bilagan. 1.I punkt 1 B görs tillägget att den behöriga myndigheten skall fast- ställa till vilken proportionell andel ett företag skall ingå i det fall det saknas kapitalförbindelser mellan vissa av företagen i en företagsgrupp. 2.I punkt 2 görs ett tillägg som gör det möjligt att vid beräkningen av jämkad solvens hos ett försäkringsföretag som är ett företag med ägarin- tresse i ett kreditinstitut, ett värdepappersföretag eller ett finansiellt in- stitut att tillämpa a) reglerna om avdrag av ett sådant ägarintresse enligt artikel 16.1 i första skadeförsäkringsdirektivet (73/239/EEG), b) artikel 18 i första livförsäkringsdirektivet (79/267/EEG), och c) bestämmelserna som ger möjlighet att under vissa villkor tillåta alternativa metoder och att tillåta att ett sådant ägarintresse inte skall dras av. Skälen för regeringens bedömning: De beräkningsmetoder för beräkning av gruppbaserad ekonomisk ställning för en försäkringsgrupp som finns i bilaga 1 till försäkringsgruppsdirektivet, har huvudsakligen genomförts genom föreskrifter och allmänna råd (FFFS 2002:4) om gruppbaserad kapitalbas och solvensmarginal för för- säkringsföretag och understödsföreningar som ingår i en grupp. Inte heller de tillägg som har gjorts bör tas in i lag utan i stället tas om hand i nämnda föreskrifter. Dessa har meddelats med stöd av bemyndi- ganden i 7 a kap. 5 § sista stycket försäkringsrörelselagen och 26 e § sista stycket lagen om understödsföreningar. 14.7Ändringar i lagstiftningen för bank- och finansieringsrörelse samt värdepappersrörelse Regeringens förslag: Definitionen av ägarintresse i kapitaltäck- ningslagen ändras så att den får samma innehåll som motsvarande de- finition i den nya lagen om särskild tillsyn över finansiella konglome- I definitionerna av finansiellt holdingföretag och holdingföretag med blandad verksamhet i kapitaltäckningslagen görs ett tillägg som innebär att de inte inrymmer företag som är blandade finansiella Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna har inga invändningar mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Genom artikel 29 i konglomerat- direktivet ändras definitionen av ägarintresse i artikel 1 i kreditinstituts- direktivet (2000/12/EG). Definitionen av ägarintresse ges därmed samma lydelse som i konglomeratsammanhang. Definitionen av ägarintresse har behandlats i avsnitt 7.2. I och med att definitionen av ägarintresse ändras i kreditinstitutsdirektivet bör den definition som finns av detta begrepp i kapitaltäckningslagen ändras och ges samma innehåll som i den nya lagen om särskild tillsyn över finansiella konglomerat. Genom artikel 29 i konglomeratdirektivet ändras också definitionerna av finansiellt holdingföretag och holdingföretag med blandad verksam- Motsvarande ändringar görs genom konglomeratdirektivets artikel 27 även i artikel 7.2 i direktivet om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut (93/6/EEG). I definitionerna av finansiellt holding- företag och holdingföretag med blandad verksamhet görs ett tillägg som innebär att definitionerna inte träffar företag som är blandade finansiella holdingföretag enligt artikel 2.15 i konglomeratdirektivet. tillägg bör därför göras till de definitioner av holdingföretag med finansi- ell verksamhet och holdingföretag med blandad verksamhet som finns i Kvalificerat innehav av aktier och andelar i icke- Regeringens förslag: Vid beräkningen av ett kreditinstituts kvalifi- cerade innehav av aktier och andelar i finansiella företag skall aktier i återförsäkringsföretag inte räknas med. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna har inga invändningar mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Artikel 51 i kreditinstitutsdirektivet (2000/12/EG) innehåller regler som begränsar ett kreditinstituts kvali- ficerade innehav av aktier och andelar i icke-finansiella företag. tillämpningen av dessa regler behöver kreditinstitutet dock inte räkna med aktier eller andelar i bl.a. försäkringsföretag. rektivet (artikel 29.5) har det gjorts en ändring i artikel 51.3 i kredit- institutsdirektivet som innebär att inte heller innehav i återförsäkringsföretag behöver omfattas av begränsningsreglerna. motsvarande ändring bör göras i 7 kap. 9 § lagen (2004:297) om bank- Tillsyn av holdingföretag med finansiell verksamhet Regeringens bedömning: Det förtydligande som gjorts i artikel 52.2 i kreditinstitutsdirektivet i fråga om tillsyn av holdingföretag med finansiell verksamhet kräver ingen lagändring. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna har inga invändningar mot bedömningen. Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 52.2 i kreditin- stitutsdirektivet skall ett kreditinstitut vars moderföretag är ett finansiellt holdingföretag stå under tillsyn på grundval av en sammanställning av institutets finansiella ställning med den som gäller för det finansiella hol- dingföretaget. Genom artikel 29.6 i konglomeratdirektivet görs en änd- ring i sista meningen i artikel 52.2. Där har sagts att sammanställningen inte på något sätt skall anses innebära att de behöriga myndigheterna utövar någon tillsynsfunktion i förhållande till det enskilda finansiella holdingföretaget. Den aktuella artikeln i kreditinstitutsdirektivet har fått följande lydelse. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 54a skall sammanställningen inte på något sätt anses innebära att de behöriga myndigheterna har skyldighet att utöva tillsyn i förhållande till det enskilda finansiella holdingföretaget. Som framgår av avsnitt 14.5 behandlar artikel 54a den prövning som skall göras av ledningen i ett finansiellt holdingföretag. Vilka finansiella företag som är tillståndspliktiga och står under tillsyn av framgår av de olika lagar som finns inom bank-, försäkrings- och värdepappersområdena. Enbart den omständigheten att ett holdingföretag med finansiell verksamhet utgör en del av en finansiell företagsgrupp innebär inte att detta företag står under individuell tillsyn av . Den ändring av förtydligande karaktär som har gjorts i artikel 52.2 i kreditinstitutsdirektivet innebär inte att denna ord- ning behöver rubbas. Någon lagändring behöver därför inte göras med anledning av ändringen i artikeln. Regeringens förslag: Definitionen av finansiell företagsgrupp i kapitaltäckningslagen utvidgas till att även omfatta situationer där två eller flera institut eller finansiella institut har gemensam eller i huvudsak gemensam ledning. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna har inga invändningar mot förslaget. Konglomeratdirektivets innehåll: Artikel 54 i kreditinstitutsdirekti- vet beskriver vilka principer som gäller när en gruppbaserad redovisning upprättas. Enligt den artikeln skall den behöriga myndighet som är an- svarig för den gruppbaserade tillsynen kräva fullständig sammanställning av alla kreditinstitut och finansiella institut som är dotterföretag. Sam- manställning på proportionell grund får dock föreskrivas i fråga om ägarintresse med begränsat ansvar. Genom konglomeratdirektivet (artikel 29.7) har gjorts ett tillägg i arti- kel 54 som innebär att de behöriga myndigheterna skall bestämma hur sammanställningen skall ske om företagen står i ett sådant samband som avses i artikel 12.1 i sjunde bolagsdirektivet (83/349/EEG), dvs. om företagen har en gemensam eller i huvudsak gemensam ledning (se även avsnitt 7.2). Genom konglomeratdirektivet (artikel 29.7) upphävs tredje strecksatsen i artikel 54.4 i kreditinstitutsdirektivet som anger att de be- höriga myndigheterna skall bestämma om och hur sammanställningen skall ske när två eller flera kreditinstitut eller finansiella institut har en förvaltnings-, lednings- eller tillsynsorganisation som till övervägande del består av samma personer. Skälen för regeringens förslag: Artikel 54.4 i kreditinstitutsdirektivet i dess lydelse före konglomeratdirektivet har genomförts genom bestämmelser i kapitaltäckningslagen. Av 6 kap. 2 § jämfört med 8 kap. 3 § 8 följer att regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får föreskriva att bestämmelserna om finansiella företagsgrupper skall gälla även för två eller flera institut och motsvarande utländska företag som har gemensam eller i huvudsak gemensam ledning. Genom ett bemyndigande i 3 § 8 förordningen (2000:669) om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag har regeringen överlämnat till att meddela de föreskrifter som avses i 6 kap. 2 § kapitaltäckningslagen. Av 6 kap. 58 §§ kapitaltäckningslagen framgår att om föreskrifter en- ligt 6 kap. 2 § samma lag meddelats skall företag konsolideras fullstän- digt, om inte medger antingen att konsolidering sker genom klyvningsmetoden eller kapitalandelsmetoden. Artikel 54.4 i dess tidigare lydelse har således genomförts i svensk rätt genom bestämmelser som gör det möjligt för att föreskriva att en finansiell företagsgrupp skall föreligga när två företag har gemensam eller i huvudsak gemensam ledning. Den nya lydelsen av artikel 54.4 i kreditinstitutsdirektivet innebär att sammanställning blir obligatorisk i de fall två företag har gemensam eller i huvudsak gemen- sam ledning. Vad som däremot är möjligt för en behörig myndighet att bestämma om är hur sammanställningen skall ske. I kapitaltäckningslagen (6 kap. 1 §) används en lagstiftningsteknik som innebär att en finansiell företagsgrupp skall anses föreligga i de fall där artikel 54 i kreditinstitutsdirektivet föreskriver att konsolidering skall ske. Det finns inte anledning att ändra denna ordning. Mot den bakgrun- den bör 6 kap. 1 § kapitaltäckningslagen ändras så att det framgår att en finansiell företagsgrupp alltid föreligger när två eller flera institut eller finansiella institut har gemensam eller i huvudsak gemensam ledning. I konsekvens därmed bör möjligheten enligt 6 kap. 2 § kapitaltäckningsla- gen att föreskriva att bestämmelserna om finansiella företagsgrupper skall gälla i de ifrågavarande fallen tas bort. När nu en finansiell företagsgrupp alltid anses finnas när två eller flera institut eller finansiella institut har gemensam eller i huvudsak gemensam ledning bör kapitaltäckningslagen, i linje med vad som förutsätts i konglomeratdirektivet, kompletteras med en möjlighet att bestämma hur konsolideringen skall ske när det finns en sådan förbindelse. Det bör ske genom att regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, , får meddela föreskrifter om hur företag som har gemensam eller gemensam ledning skall konsolideras. Bestämmelsens närmare utformning behandlas även i författningskommentaren till 6 kap. 6 § kapitaltäckningslagen. 14.7.5Transaktioner med holdingföretag med blandad verksamhet Regeringens bedömning: Det behövs inte någon bestämmelse i kapitaltäckningslagen om transaktioner mellan ett institut och ett holdingföretag med blandad verksamhet. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna har inga invändningar mot bedömningen. Konglomeratdirektivets innehåll: Genom konglomeratdirektivet (ar- tikel 29.9) har införts en ny artikel 55a i kreditinstitutsdirektivet. Enligt den nya artikeln skall medlemsstaterna då moderföretaget till ett eller flera kreditinstitut är ett holdingföretag med blandad verksamhet se till att den tillsynsmyndighet som är ansvarig för tillsynen över kreditinsti- tuten, utövar en allmän tillsyn över transaktioner mellan kreditinstitutet och holdingföretaget samt dess dotterföretag. Tillsynsmyndigheterna skall kräva att kreditinstitutet har adekvata metoder för riskhantering och rutiner för intern kontroll, inklusive sunda rapporterings- och redovisningsrutiner, för att på ett lämpligt sätt identifiera, mäta, övervaka och kontrollera transaktionerna med det holdingföretag med blandad verksamhet som är moderföretag och dess dotterföretag. Tillsynsmyndigheterna skall kräva att kreditinstituten rapporterar varje annan betydande transaktion med dessa enheter utom stora exponeringar. Om dessa interna transaktioner utgör ett hot mot kreditinstitutets finansiella ställning, skall tillsynsmyndigheten vidta lämpliga åtgärder. Skälen för regeringens bedömning: I avsnitt 9.4 behandlas en be- stämmelse om system för riskhantering och rutiner för intern kontroll för finansiella konglomerat. Det som sägs i det avsnittet bör beaktas även i fråga om behovet av motsvarande system och rutiner för kreditinstitut och värdepappersbolag som ingår i en finansiell företagsgrupp. Enligt 6 kap. 2 § lagen om bank- och finansieringsrörelse skall ett kre- ditinstitut identifiera, mäta, styra och ha kontroll över de risker som dess rörelse är förknippad med. skall särskilt se till att dess kreditrisker, marknadsrisker, operativa risker och andra risker samman- tagna inte medför att institutets förmåga att fullgöra sina förpliktelser äventyras. Av bestämmelsen följer (prop. 2002/03:139 s. 278 ff) att det system för riskhantering som kreditinstitutet väljer skall uppfylla de angivna kraven. Institutet skall alltså kunna identifiera sina risker och kunna upp- skatta riskens storlek. Dessutom skall institutet kunna styra riskerna, dvs. aktivt styra rörelsens utveckling och aktivt utnyttja riskreducerande åt- gärder. I kravet på kontroll ligger att det skall finnas en kontrollfunktion som granskar efterlevnaden av olika system och instruktioner. De risker som kan följa med förbindelserna mellan ett kreditinstitut . 2005/06:45 och ett holdingföretag med blandad verksamhet och holdingföretagets dotterföretag tas om hand av den beskrivna riskhanteringsbestämmelsen. Vid bedömningen av om någon uttrycklig bestämmelse om detta är nöd- vändig måste det också beaktas att någon riskhanteringsbestämmelse av det slag som finns för kreditinstitut inte finns för värdepappersbolag. För dessa gäller i stället sundhetsregeln. Även denna bestämmelse får dock anses innebära att ett värdepappersbolag skall ha system för riskhantering för den angivna situationen. Det behövs därför inte någon bestämmelse i kapitaltäckningslagen som anger att ett institut skall identifiera, mäta, styra och ha kontroll över sina transaktioner med moderföretag som är holdingföretag med blandad verksamhet och detta holdingföretags dotter- företag. Artikel 55a i kreditinstitutsdirektivet kräver vidare att kreditinstitutet skall rapportera varje betydande transaktion med holdingföretag med blandad verksamhet och holdingföretagets dotterföretag utom stora ex- poneringar. Enligt 7 kap. 5 § andra stycket kapitaltäckningslagen skall ett holdingföretag med blandad verksamhet lämna den information som be- hövs för tillsynen över de dotterföretag som är institut (samlad informa- tion). Av 7 kap. 6 § andra stycket samma lag framgår att ett holdingföre- tag med blandad verksamhet skall upprätta och ge in den samlade infor- mationen till för de räkenskapsperioder och som regeringen föreskriver. Regeringen har bemyndigat inspektionen att meddela sådana föreskrifter. Visserligen föreskriver konglomeratdirektivet att informationen skall lämnas av kreditinstitutet. Samma mål kan dock uppnås om informationen i stället lämnas av hol- dingföretaget med blandad verksamhet. Den uppgiftsskyldighet som konglomeratdirektivet föreskriver behöver därför inte framgå av kapital- täckningslagen. kan också vända sig direkt till ett institut och begära att de rapporterar uppgifterna (se 13 kap. 3 § och 16 kap. 1 § 5 lagen om bank- och finansieringsrörelse samt 6 kap. 1 och 2 §§ lagen om värdepappersrörelse). 14.7.6Moderföretag i tredje land Regeringens förslag: Om tillsynen över institut i en finansiell företagsgrupp skall utövas av en tillsynsmyndighet i ett land utanför EES, skall i vissa fall kontrollera om den tillsyn som utövas av den andra tillsynsmyndigheten är likvärdig med den tillsyn som föreskrivs i kreditinstitutsdirektivet. Om tillsynen inte bedöms likvärdig, skall besluta att kapitaltäckningslagens bestämmelser om tillsyn skall tillämpas analogt på företagen. Efter att ha hört övriga berörda behöriga myndigheter får dock besluta att använda sig av andra tillsynsmetoder som säkerställer att institutet i den finansiella företagsgruppen är föremål för tillräcklig tillsyn. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna har inga invändningar mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Genom konglomeratdirektivet Prop. 2005/06:45 (artikel 29.11) har en ny artikel 56a om moderföretag i tredje land tagits in i kreditinstitutsdirektivet. Den artikeln, som har samma innebörd som artikel 18 i konglomeratdirektivet, anger hur tillsynsmyndigheterna skall agera när ett kreditinstitut har ett moderföretag som har sitt huvudkontor utanför EES. De lösningar som direktivet anger för finansiella företags- grupper är desamma som när motsvarande situation föreligger för ett finansiellt konglomerat, se avsnitt 12. En motsvarande bestämmelse som den som föreslås för finansiella konglomerat bör därför tas in i kapital- täckningslagen. Regeringens förslag: Ett institut får vid beräkningen av sina stora exponeringar bortse från exponeringar som det har mot ett dotterföre- tag och ett moderföretag och moderföretagets dotterföretag, om det är föremål för gruppbaserad tillsyn som utövas av en behörig myndighet inom EES eller likvärdig tillsyn i tredje land. Promemorians förslag: Överensstämmer i sak med regeringens förslag. Remissinstanserna: anser att det i första hand bör vara institutens exponeringar mot koncernföretag inom EES som ingår i samma finansiella företagsgrupp som institutet som skall få undantas. För exponeringar mot koncernföretag utanför EES som ingår i samma finansiella företagsgrupp som institutet bör det krävas medgivande av för att exponeringen skall kunna undantas. , och tillstyrker promemorians förslag. Gällande rätt: För institut finns särskilda bestämmelser om stora ex- poneringar i lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora expone- ringar för kreditinstitut och värdepappersbolag (kapitaltäckningslagen). Syftet med dessa bestämmelser är att skydda ett för det fall att en kund eller grupp av kunder inte kan infria sina åtaganden mot institutet. Ett annat syfte är att begränsa den maximala förlust som ett institut kan ådra sig om en kund eller grupp av kunder inte kan infria sina åtaganden. Något förenklat kan sägas att med en exponering avses alla tillgångar som är beroende av en kunds eller motparts ekonomiska utveckling. Som exempel kan nämnas fordringar och placeringar i värdepapper. En stor exponering definieras som en exponering mot en kund eller en grupp av kunder som överstiger av institutets kapitalbas. Med kund avses när det gäller placeringar i finansiella instrument emittenten eller, om det rör sig om derivat, emittenten av den underliggande finansi- ella tillgången. För andra fordringar och åtaganden avses med kund den som svarar för fordringen eller åtagandet. Det sammanlagda värdet av ett instituts stora exponeringar får inte överstiga av institutets kapitalbas. Vidare får en enskild ex- ponering mot en kund eller grupp av kunder inte överstiga av institutets kapitalbas. Om en kund eller grupp av kunder ingår i samma koncern som institutet får värdet av exponeringen emellertid inte övers- tiga av institutets kapitalbas. Det är emellertid inte alla exponeringar som omfattas av de nämnda begränsningarna.