prop · GT03182 · 2006-03-21 00:00:00 — När det gäller överträdelser av villkor görs däremot inte någon sådan begränsning, vilket gör att över- trädelser av villkor kan vara förenade med straffansvar utan att förpröv- ningsplikten är det. Detta fångar upp fall där ett krav på tillstånd är förenat med miljösanktionsavgift men där överträdelser av villkor i till- ståndet har sådan betydelse att de bör vara förenade med straffansvar och miljösanktionsavgift inte kan användas. fall av överträdelser av villkor är, enligt vad som framgår av 11 §, undantagna från straffansvar. Straffbestämmelsen i 29 kap. 4 § är subsidiär i förhållande till bestäm- melserna om miljöbrott i 1 §. Det betyder att man i första hand skall pröva om ansvar skall dömas ut för miljöbrott. Om det är inte är möjligt, skall gärningen prövas enligt bestämmelserna om otillåten miljöverksam- het. För att det inte skall kunna bli fråga om dubbla sanktioner för en gärning som omfattas av miljösanktionsavgift anges särskilt att ansvar inte skall dömas ut om gärningen är en överträdelse som omfattas av bestämmelserna om miljösanktionsavgift. Bestämmelsen om otillåten miljöverksamhet behandlas i allmänmoti- veringens avsnitt 7.5 och 7.6. 29 kap. 5 § Liksom tidigare innehåller paragrafen straffbestämmelser om försvår- ande av miljökontroll. Med den nya lydelsen avgränsas det straffbara området på ett tydligare sätt. Bestämmelserna avser uppgifter som skall lämnas till myndigheter och den omfattar dels lämnande av oriktiga uppgifter i ansökan, anmälan eller annan handling enligt skyldigheter som regeringen har meddelat föreskrifter om eller enligt ett beslut i ett enskilt fall, dels underlåtenhet att lämna uppgifter i vissa särskilt an- givna fall. Den första punkten avser att skriftligen lämna oriktiga uppgifter i ansökningar, anmälningar och andra handlingar som, enligt eller enligt en föreskrift som regeringen har meddelat med stöd av balken, skall ges in till en myndighet. För att lämnandet av oriktiga uppgifter skall medföra straffansvar skall uppgiften från miljö- och häl- soskyddssynpunkt ha betydelse för prövning eller tillsyn. Genom kravet på att uppgiften skall ha betydelse sker en avgränsning av det straffbara området. kan dock bagatellartade överträdelser komma att omfattas av bestämmelsen, men en sådan överträdelse kan bli undan- tagen enligt bestämmelsen i 11 § om undantag för ringa brott. Punkterna 26 avser underlåtenhet att fullgöra en uppgiftsskyldighet enligt vad som framgår av de angivna bestämmelserna i eller föreskrifter som regeringen har meddelat med stöd av de angivna be- stämmelserna. Här gäller inte, till skillnad från punkt 1, att underlåtenhe- ten att lämna uppgifter skall ha försvårat en myndighets prövning eller tillsyn. Punkterna innebär en begränsning av det straffbara området till de mest straffvärda fallen av underlåtenhet att lämna uppgifter. Bestämmelsen behandlas i allmänmotiveringens avsnitt 7.7. 29 kap. 6 § Liksom tidigare innehåller paragrafen straffbestämmelser om bristfällig miljöinformation. Med den nya lydelsen avgränsas det straffbara området på ett tydligare sätt och får en tydligare avgränsning mot bestämmelserna om försvårande av miljökontroll i 5 §. fällig miljöinformation avser nu endast information som syftar till att upplysa andra än myndigheter och som gäller kemiska produkter eller biotekniska organismer. I samtliga fall skall gärningen ha begåtts med uppsåt eller av oaktsamhet. Straffskalan skärps genom att straffmaximum höjs till fängelse i högst . Första stycket 1 avser skyldigheter enligt bestämmelserna om produkt- information i 14 kap. Första stycket 1 a avser den som bryter mot bestämmelserna om pro- duktinformation genom att felaktigt klassificera eller underlåta att klassi- ficera en produkt med avseende på hälso- och miljöfarlighet. Skyldig- heten att klassificera en produkt kan sägas vara en skyldighet att identi- fiera och upplysa andra om vilken farlighets- eller riskklass som produk- ten hör till. Skyldigheten hör på så sätt direkt samman med produktinfor- mationsbestämmelserna. Straffbestämmelsen avser brott mot föreskrifter om klassificering som regeringen har meddelat föreskrifter om med stöd av 14 kap. Första stycket 1 b avser underlåtenhet att märka en produkt eller att lämna annan produktinformation. Straffbestämmelsen avser brott mot specifika föreskrifter om märkning eller annan produktinformation som regeringen har meddelat. Första stycket 1 c är mer allmänt utformad och avser underlåtenhet att på lämpligt sätt (med lämplig märkning eller annan lämplig produktinfor- mation) varna dem som kan tänkas komma att använda produkten om de risker som produkten eller hanteringen av den innebär. Även om en gär- ning inte innebär ett brott mot en uttrycklig föreskrift som regeringen har meddelat om klassificering (första stycket a) eller om märkning eller annan produktinformation (första stycket b) kan alltså straffansvar följa av första stycket 1 c. En förutsättning för ansvar enligt första stycket 1 c är att märkningen eller informationen har behövts till skydd för människors hälsa eller miljön. Den förutsättningen behöver inte vara uppfylld för an- svar enligt 1 a eller 1 b. Om det i en myndighetsföreskrift finns ett ut- tryckligt märkningskrav, kan det förhållandet vägas in i bedömningen av om märkningen har behövts till skydd för människors hälsa eller miljön. Första stycket 1 d avser att den produktinformation som man lämnar är oriktig eller bristfällig. Första stycket 2 avser vissa skyldigheter i fråga om produktinformation enligt artiklarna 16.1 (information genom märkning) och 16.3 (informa- tion genom säkerhetsdatablad) i den angivna EG-förordningen om export och import av farliga kemikalier (första stycket 2 a och b). Straffbestäm- melsen omfattar också lämnande av oriktiga uppgifter i sådan märkning och sådana säkerhetsdatablad (första stycket 2 c). EG-förordningen är publicerad i Europeiska unionens officiella tidning, EUT L 63, , s. 1 (Celex 32003R0304). Första stycket 3 avser vissa skyldigheter i fråga om märkning enligt artikel 11 i den angivna EG-förordningen om tvätt- och rengöringsmedel. EG-förordningen är publicerad i Europeiska unionens officiella tidning, EUT L 104, , s. 1 (Celex 32004R0648). Enligt andra stycket skall det inte dömas till ansvar för bristfällig miljö- information om den uteblivna, oriktiga eller bristfälliga informationen varit sådan att den inte kunnat försvåra riskbedömningen. Ansvar skall inte heller dömas ut enligt bestämmelserna om bristfällig miljöinformation om ansvar för gärningen kan dömas ut enligt den sär- skilda straffbestämmelsen i 29 kap. 9 § första stycket 9 om märkning och innehållsförteckning av kosmetiska och hygieniska produkter. Om ansvar inte skall dömas ut enligt den sistnämnda bestämmelsen på grund av att gärningen i den prövningen anses som ringa brott (jfr 11 §), torde det inte vara möjligt att döma ut ansvar för bristfällig miljöinformation enligt 6 § eftersom det då knappast kan vara fråga om att gärningen har försvårat någon riskbedömning. Bestämmelsen behandlas i allmänmotiveringens avsnitt 7.8. 29 kap. 8 § Paragrafen har ändrats med anledning av att en rad överträdelser nu har placerats i andra bestämmelser i 29 kap. eller i något fall har avkriminali- serats för att i stället förenas med miljösanktionsavgift. Paragrafen avser brott som begås med uppsåt eller av oaktsamhet och för vilka straffskalan är böter eller fängelse i högst . I samtliga fall rör det sig om brott mot handlingsregler som finns i eller i någon av regeringens förordningar. Brotten räknas upp i tolv punkter i första stycket. Första stycket 1 motsvarar första stycket 1 i den tidigare lydelsen och har endast ändrats språkligt. Första stycket 2 motsvarar första stycket 6 i den tidigare lydelsen men har i den nya lydelsen avgränsats till att avse föreskrifter som regeringen har meddelat. Första stycket 3 motsvarar första stycket 12 i den tidigare lydelsen men har i den nya lydelsen avgränsats till att avse föreskrifter och beslut som regeringen har meddelat. Första stycket 4 motsvarar första stycket 13 i den tidigare lydelsen men har i den nya lydelsen avgränsats till att avse föreskrifter som regeringen har meddelat. Första stycket 5 motsvarar första stycket 14 i den tidigare lydelsen men i den nya lydelsen anges uttryckligen de gärningar som omfattas av straff- ansvar, dvs. att vidta en åtgärd som får en viss angiven effekt i eller om- kring det ifrågavarande miljöriskområdet. Överträdelser av en anmälnings- skyldighet omfattas inte längre av straffbestämmelsen. Första stycket 6 motsvarar första stycket 15 i den tidigare lydelsen och har endast ändrats språkligt. Första stycket 7 motsvarar första stycket 17 i den tidigare lydelsen och har endast ändrats språkligt. Första stycket 8 och 9 motsvarar första stycket 18 i den tidigare lydel- sen men har i den nya lydelsen (första stycket 8) anpassats till att utred- ningsskyldigheten följer direkt av bestämmelsen i 13 kap. 8 § och de ytterligare föreskrifter som kan meddelas med stöd av bemyndigandet i 13 kap. 9 §. Vidare har den nya lydelsen (första stycket 9) i fråga om för- siktighetsmått avgränsats till föreskrifter som regeringen har meddelat med stöd av 13 kap. 11 §. En särskild straffbestämmelse om överträdel- ser av sådana försiktighetsmått finns i 9 § första stycket 5. Den handlar om försiktighetsmått vid tillåten odling av genetiskt modifierade organis- mer och för överträdelser av föreskrifter om sådana försiktighetsmått har fängelse utmönstrats ur straffskalan. Av 8 § sista stycket följer att ansvar inte skall dömas ut enligt straffbestämmelsen i 8 § första stycket 9 om ansvar för gärningen kan dömas ut enligt straffbestämmelsen i 9 § första stycket 5. Första stycket 10 motsvarar första stycket 24 i den tidigare lydelsen. Första stycket 11 motsvarar första stycket 27 i den tidigare lydelsen och anger vilka artiklar i förordningen som är förenade med straffansvar. Den angivna EG-förordningen är publicerad i Europeiska gemenskapernas officiella tidning, L 30, , s. 1 (Celex 31993R0259). Första stycket 12 är ny. Den motsvarar första stycket 10 i den tidigare lydelsen av 9 §, men av de skäl som redovisas i avsnitt 7.9 under rubriken punkt om överträdelser av förbud mot fiske har överträdelser av förbud mot fiske som avses i 28 kap. 13 § ett sådant straffvärde att fäng- else bör ingå i straffskalan. Därför har straffbestämmelsen flyttats från 9 § till 8 §. I den nya bestämmelsen anges uttryckligen att det skall vara fråga om brott mot ett förbud som har meddelats i det enskilda fallet. Andra stycket har endast konsekvensändrats eftersom första stycket 24 i den tidigare lydelsen motsvaras av första stycket 10 i den nya lydelsen. Tredje stycket har konsekvensändrats till följd av att straffbestämmel- serna i den tidigare 2 § har upphört att gälla. Straffbestämmelserna i 29 kap. 8 § är subsidiära i förhållande till bestämmelserna om miljöbrott i 1 §. Det betyder att man i första hand skall pröva om ansvar skall dömas ut för miljöbrott. Med anledning av den särskilda straffbestämmelsen i 9 § första stycket 5 (se det som redovisats ovan om straffbestämmelsen i första stycket 9) anges också att ansvar enligt 8 § inte skall dömas ut om ansvar för gärningen kan dömas ut enligt 9 § första stycket 5. Bestämmelsen behandlas i allmänmotiveringens avsnitt 7.9. 29 kap. 9 § Fängelse har utmönstrats ur straffskalan. Överträdelser som har så högt straffvärde att fängelse bör ingå i straffskalan har flyttats till andra be- stämmelser. Detta gäller i fråga om anmälningsskyldighet enligt 11 kap. 15 § (första stycket 4 i den tidigare lydelsen av 9 §) som återfinns i 29 kap. 4 § om otillåten miljöverksamhet. Det gäller också förbud mot fiske enligt 28 kap. 13 § (första stycket 10 i den tidigare lydelsen av 9 §) som återfinns i 29 kap. 8 § första stycket 12. Straffbestämmelserna i 29 kap. 9 § omfattar nu överträdelser som bör vara förenade med straff- ansvar i form av böter men som inte är lämpliga att placera i någon av de andra straffbestämmelserna i kapitlet. Paragrafen avser brott som begås med uppsåt eller av oaktsamhet och för vilka straffskalan är böter. Brotten räknas upp i tolv punkter i första stycket. Första stycket 1 avser skyldigheten enligt artikel 6.3 i den angivna EG- förordningen (den s.k. CITES-förordningen) att i ansökan lämna uppgift om tidigare beslut om avslag. EG-förordningen är publicerad i Euro- peiska gemenskapernas officiella tidning, EGT L 61, , s. 1 (Celex 31997R0338). Första stycket 2 motsvarar första stycket 3 i den tidigare lydelsen men det straffbara området har avgränsats till att enbart avse föreskrifter eller beslut i det enskilda fallet om tomgångskörning eller gatumusik. Det kan vara fråga om såväl föreskrifter i regeringens förordningar som myndig- hetsföreskrifter. Första stycket 3 motsvarar första stycket 5 i den tidigare lydelsen men har språkligt ändrats så att det framgår att det kan vara fråga om såväl föreskrifter i regeringens förordningar som myndighetsföreskrifter. Första stycket 4 motsvarar första stycket 6 i den tidigare lydelsen men det straffbara området har avgränsats till att enbart avse föreskrifter om hantering av gödsel. Det kan vara fråga om såväl föreskrifter i reger- ingens förordningar som myndighetsföreskrifter. Första stycket 5 är ny och avser brott mot föreskrifter om försiktighets- mått vid tillåten odling av genetiskt modifierade organismer. Mer all- männa straffbestämmelser om brott mot föreskrifter om försiktighetsmått vid genteknisk verksamhet finns i 8 § första stycket 8 och 9. Den nya utformningen av straffbestämmelserna i 8 och 9 §§ innebär att fängelse har utmönstrats ur straffskalan för brott mot sådana föreskrifter som avser tillåten odling. Det kan vara fråga om såväl föreskrifter i regeringens för- ordningar som myndighetsföreskrifter. Första stycket 6 är ny och avser brott mot föreskrifter om märkning av genetiskt modifierande organismer. Det kan vara fråga om såväl före- skrifter i regeringens förordningar som myndighetsföreskrifter. I straff- bestämmelsernas tidigare utformning omfattades brott mot sådana märk- ningsföreskrifter av bestämmelserna om bristfällig miljöinformation i 6 §, som i den nya utformningen endast gäller i fråga om sådana kemiska produkter och biotekniska organismer som avses i 14 kap. Första stycket 7 är ny och avser brott mot vissa bestämmelser om spår- barhet och märkning i den angivna EG-förordningen om spårbarhet och märkning av genetiskt modifierade organismer. EG-förordningen är pub- licerad i Europeiska unionens officiella tidning, EUT L 268, 18.10.2003, s. 24 (Celex 32003R1830). Första stycket 8 är ny och avser brott mot vissa bestämmelser i den an- givna EG-förordningen om gränsöverskridande förflyttning av genetiskt modifierade organismer. EG-förordningen är publicerad i Europeiska unio- nens officiella tidning, EUT L 287, 5.11.2003, s. 1 (Celex 32003R1946). Första stycket 9 är ny och avser brott mot föreskrifter om innehålls- förteckning eller märkning av kosmetiska och hygieniska produkter. Straffbestämmelsen omfattar enbart brott mot föreskrifter som regeringen har meddelat. Jfr i denna del det som sägs i författningskommentaren till 9 § första stycket 8 och 9. Första stycket 10 är ny och avser brott mot den skyldighet att lämna information som följer av artikel 9 i den angivna EG-förordningen om tvätt- och rengöringsmedel. EG-förordningen är publicerad i Europeiska unionens officiella tidning 104, , s. 1 (Celex 32004R0648). Första stycket 11 motsvarar första stycket 7 i den tidigare lydelsen men har avgränsats till att avse dels det förbud som direkt framgår av 15 kap. 21 § första stycket, dels föreskrifter som regeringen har meddelat med stöd av 15 kap. 21 § andra stycket. Första stycket 12 motsvarar första stycket 8 i den tidigare lydelsen men har avgränsats till att avse brott mot föreskrifter som regeringen har meddelat med stöd av den angivna bestämmelsen i 15 kap. Det straffbara området har också avgränsats till den situationen att någon för borttrans- port lämnar annat avfall än hushållsavfall till någon som inte har erfor- derligt tillstånd för borttransporten. Enligt andra stycket är straffbestämmelserna i 29 kap. 9 § subsidiära i förhållande till bestämmelserna om miljöbrott i 1 §. Det betyder att man i första hand skall pröva om ansvar skall dömas ut för miljöbrott. Bestämmelsen behandlas i allmänmotiveringens avsnitt 7.10. 29 kap. 11 § I paragrafens första stycke anges i vilken omfattning ringa brott skall un- dantas från det straffbara område som framgår av de angivna straffbe- stämmelserna. I paragrafens nya lydelse anges att en gärning skall anses som ringa om den framstår som obetydlig med hänsyn till det intresse som är avsett att skyddas genom straffbestämmelsen. Åtalsprövningsregeln i fjärde stycket utvidgas till att även omfatta gär- ningar som avses i 29 kap. 13 §§. I övrigt konsekvensändras stycket med anledning av att 10 § upphör att gälla. Bestämmelsen behandlas i allmänmotiveringens avsnitt 7.11. 29 kap. 1214 §§ Paragraferna konsekvensändras med anledning av ändringarna i 19 §§. 30 kap. 1 och 2 §§ Bestämmelserna om miljösanktionsavgifter i 30 kap. 1 och 2 §§ ändras redaktionellt på så sätt att i 1 § samlas de bestämmelser som avser möj- ligheterna att meddela föreskrifter om miljösanktionsavgifter och om av- gifternas storlek, medan de bestämmelser som avser avgifternas betal- ning och möjlighet till befrielse från avgift samlas i 2 §. Detta betyder att bestämmelserna i 1 § tredje och fjärde styckena i den tidigare lydelsen flyttas till 2 § och att hela innehållet i den tidigare lydelsen av 2 § flyttas till 1 §. Skrivningen i 1 § anpassas till det förhållandet att en skyldighet att betala miljösanktionsavgift endast gäller sådana överträdelser som om- fattas av regeringens föreskrifter om skyldighet att betala avgift. Detta tydliggörs genom att formulera ett uttryckligt bemyndigande att meddela föreskrifter om avgiftsskyldighet. Vidare innebär ändringarna i 1 § dels att möjligheterna att meddela föreskrifter om miljösanktionsavgift är begränsad till att enbart omfatta näringsidkare, dels att det nu blir möj- ligt att meddela föreskrifter om miljösanktionsavgift även för överträdel- ser av föreskrifter som finns i och överträdelser av bestäm- melser i EG-förordningar inom tillämpningsområde. Enligt 2 § första stycket skall, liksom tidigare, miljösanktionsavgift betalas oavsett uppsåt eller oaktsamhet. Möjligheten att inte behöva be- tala miljösanktionsavgift ökas något. Enligt den tidigare lydelsen skulle avgift inte tas ut om det vore uppenbart oskäligt. I den nya lydelsen i 2 § andra stycket anges de omständigheter som kan föranleda befrielse från avgiftsskyldighet. Ett sådant sjukdomshinder som avses i andra stycket 1 torde normalt behöva styrkas med sjukintyg. För att den avgiftsskyldige inte skall anses ha haft möjlighet att ens uppdra åt någon annan att full- göra en skyldighet, torde det i praktiken handla om ett sjukdomshinder av allvarligt slag. Utrymmet för att beakta sådana omständigheter annat än för privatpersoner eller för mycket små företag där det inte finns möj- lighet att överföra ansvaret på någon annan är dock mycket litet. digheter som avses i andra stycket 2 är sådana som normalt brukar hän- Prop. 2005/06:182 föras till laga förfall. Det bör inte bli aktuellt att befria från avgiftsskyl- digheten om överträdelsen har orsakats av en försumlighet hos någon som den avgiftsskyldige har anlitat, såvida inte uppdragstagaren kan anses ha haft laga förfall. Enligt andra stycket 3 är det möjligt att ta hänsyn till det förhållandet att den avgiftsskyldige faktiskt har ansträngt sig för att en överträdelse inte skulle komma att inträffa, men där överträdelsen ändå inträffat på grund av ett i sammanhanget ursäktligt misstag (t.ex. att en miljörapport inte kommer fram i rätt tid på grund av ett skrivfel i adressuppgiften på det kuvert som rapporten skickats i eller liknande misstag). Hänsyn bör också kunna tas till att överträdelsen kan ha föranlett en straffsanktion (andra stycket 4). Situationer som är sådana att de inte motiverar avgiftsbefrielse är exempelvis dålig ekonomi hos den avgiftsskyldige, okunskap om gällande regler, glömska, tidsbrist, dåliga rutiner eller att verksamheten är nystartad. Bestämmelserna behandlas i allmänmotiveringens avsnitt 6.16.3. 30 kap. 4 § Med anledning av att begränsningen att endast näringsidkare kan påföras miljösanktionsavgift tas bort sker en följdändring i 4 § så att det där fram- går att beslut om miljösanktionsavgift skall delges den som anspråket rik- tar sig mot. Delgivning skall ske enligt bestämmelserna i delgivningslagen (1970:428). 30 kap. 5 § Bestämmelsen ändras och anger nu ett krav på att beslut om miljösank- tionsavgift skall ha delgetts den betalningsskyldige för att verkställighet skall kunna ske. Ett beslut om miljösanktionsavgift kan verkställas efter det att beslutet delgetts om inte tillsynsmyndigheten har bestämt en senare tidpunkt. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna behandlas i avsnitt 12. 15.2Ändringarna i lagen (1998:811) om införande av Överträdelser av villkor och andra liknande bestämmelser som meddelas i samband med en lagligförklaring är straffbara på samma sätt som över- trädelser av sådana bestämmelser i tillstånd, godkännanden och dispen- ser. Jfr det som sägs om otillåten miljöverksamhet i författningskommen- taren till 29 kap. 4 § och i allmänmotiveringens avsnitt 7.5 och 7.6. Liksom i fråga om brott mot villkor eller bestämmelser i tillstånd eller beslut om tillåtlighet, godkännande eller dispens som omfattas av 29 kap. 4 § första stycket 2 skall det inte dömas till ansvar för brott mot villkor vid lagligförklaring i fråga om gärningar som är att anse som ringa (jfr 29 kap. 11 § första stycket). I lagen om införande av finns i 17 § regler som innebär att om en vattenanläggning har kommit till utan tillstånd eller om tillstånds- frågan är oklar får den efter prövning hos miljödomstol förklaras laglig. Ett mål om lagligförklaring skall enligt 28 § utgöra ansökningsmål enligt 21 kap. 1 § . För att säkerställa miljöorganisationers möjlig- heter att överklaga den tillståndsliknande konstruktion som lagligförkla- ring utgör, liksom frågor som är en del av lagligförklaringen, införs ett nytt andra stycke i 28 § av denna innebörd (jfr NJA 2001 s. 279). En ändring som förtydligar omfattningen av miljöorganisationers rätt att överklaga domar och beslut enligt görs i 16 kap. 13 § . Bestämmelsen behandlas i allmänmotiveringens avsnitt 10. Övergångsbestämmelsen behandlas i avsnitt 12. 15.3Ändringen i lagen (1983:293) om inrättande, utvidgning och avlysning av allmän farled och allmän hamn I samband med en tidigare ändring av bestämmelsen har ordet miljöbal- ken fallit bort i bestämmelsens andra stycke. Ändringen innebär att det åter framgår att det är bestämmelser som avses. 2005/06:182 Bilaga 1 sammanfattning av betänkandet sanktionssystem och hänsynsregler (SOU 2004:37) övergripande uppdrag är att utvärdera tillämp- ningen av och lämna förslag till nödvändiga reformer. I detta delbetänkande redovisar vi de delar av vårt uppdrag som gäller dels sank- tionssystemet, dels hänsynsreglerna. Vi har tidigare lämnat principförslag i dessa delar och återkommer med våra slutliga slutsatser och förslag till författningsändringar. Ändringarna gäller framför allt 29 kap. om straff, 30 kap. om miljösanktionsavgifter och 2 kap. med allmänna hänsynsregler. lämnar vi också i ett separat delbetänkande principförslag som gäller organisationen för tillståndsprövning, Alternativ för prövningsorganisation (SOU 2004:38). Det lämnas samti- digt som lämnar sitt motsvarande delbetänkande om plan- och bygglagens prövningsorganisation, Kortare instanskedja och ökad samordning. Alternativ för plan- och bygglagens prövningsorganisation (SOU 2004:40).