prop · GT03111 · 2006-03-01 00:00:00 — En myndighet skall enligt lagen lämna stöd om den har resurser som är lämpliga för uppgiften och det inte medför synnerligt hinder i dess ordi- narie verksamhet. När myndigheter lämnar stöd enligt den nya lagen får endast sådan personal som har lämplig utbildning, kompetens och erfarenhet för upp- giften medverka. De stödjande myndigheterna skall se till att den med- verkande personalen har nödvändig kunskap om de särskilda förhållan- den som kan gälla för uppgiften. Personal från Försvarsmakten har när stöd lämnas enligt den nya lagen polismans befogenhet enligt polislagen (1984:387). Sådan personal har också samma befogenhet som polisman har enligt 24 kap. rättegångsbal- ken att gripa någon. Detta innebär att Försvarsmaktens personal i ex- trema situationer kan sätts in under Polisens ledning för att använda våld mot enskilda. En sådan situation kan t.ex. uppstå om Försvarsmak- tens personal medverkar i att befria personer som hålls som gisslan av terrorister. Inom Försvarsmakten är i princip enbart anställda och kontraktsperso- nal skyldiga att delta i stödverksamhet enligt den nya lagen. Den som fullgör grundutbildning eller repetitionsutbildning med totalförsvarsplikt får delta endast om det är förenligt med utbildningen. Totalförsvarspliktiga och personal från andra myndigheter än För- svarsmakten får inte användas för uppgifter som kan medföra en inte obetydlig risk för att personalen kan komma att skadas. Polisen har ledningsansvaret över de resurser som andra myndigheter lämnar som stöd enligt den nya lagen. Den myndighet som lämnar stöd skall svara för den praktiska ledningen av de egna resurserna. När perso- nal från Försvarsmakten utövar polismans befogenhet skall detta dock alltid ske under direkt ledning av ett polisbefäl. Lagförslagen i betänkandet Polisens behov av stöd i samband med terrorismbekämpning Förslag till lag (200x:xx) om stöd till Polisen i samband med bekämpning av terrorism och annan liknande svår brottslighet Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om stöd till Polisen från För- svarsmakten och andra statliga myndigheter under regeringen i samband med bekämpning av terrorism och annan liknande svår brottslighet. 2 § Polisen får vid behov begära stöd enligt denna lag i arbetet med att förebygga, förhindra, utreda eller på annat sätt ingripa mot sådana brott som kan utgöra brott enligt lagen (2003:148) om straff för terroristbrott och som är särskilt svårbemästrade eller andra sådana omfattande brotts- liga angrepp på samhället. 3 § Stöd enligt denna lag kan lämnas som bland annat underrättelser och annan information samt i form av utrustning, transporter och personal. 4 § En myndighet skall lämna stöd enligt denna lag om den har resurser som är lämpliga för uppgiften och det inte medför synnerligt hinder i dess ordinarie verksamhet. 5 § Polisen har ledningsansvaret över de resurser som andra myndigheter lämnar som stöd enligt denna lag. Den myndighet som lämnar stöd skall svara för den praktiska ledningen av de egna resurserna. När personal från Försvarsmakten utövar befogenhet enligt 7 § första stycket skall detta dock alltid ske under direkt ledning av ett polisbefäl. Personal från andra myndigheter 6 § När andra myndigheter lämnar stöd enligt denna lag får endast sådan personal som har lämplig utbildning, kompetens och erfarenhet för upp- giften medverka. De stödjande myndigheterna skall se till att den med- verkande personalen har nödvändig kunskap om de särskilda förhållan- den som kan gälla för uppgiften. 7 § Personal från Försvarsmakten har när stöd lämnas enligt denna lag polismans befogenhet enligt polislagen (1984:387). Sådan personal har också när stöd lämnas samma befogenhet som polisman har enligt 24 kap. att gripa någon. Befogenhet enligt första stycket får utövas endast av personal som uppfyller de krav regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer föreskriver i fråga om tjänsteställning och kvalifikationer i öv- rigt. 8 § Den som fullgör grundutbildning eller repetitionsutbildning med to- talförsvarsplikt är skyldig att delta i verksamhet enligt denna lag endast om förutsättningarna i 5 kap. 3 § lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt är uppfyllda. 9 § Personal som avses i 8 § och personal från andra myndigheter än Försvarsmakten får inte användas för uppgifter enligt denna lag som kan medföra en inte obetydlig risk för att personalen kan komma att skadas. 10 § Närmare föreskrifter för verkställighet av denna lag meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Denna lag träder i kraft den.. Förteckning över remissinstanser som yttrat sig över betänkandet Polisens behov av stöd i samband med terrorismbekämpning Efter remiss har yttranden över betänkandet lämnats av JO, , Hovrätten över och , , , Kammarrätten i , Kammarrätten i , Justitie- kanslern, , , Rikspolisstyrel- sen, Säkerhetspolisen, Statskontoret, , , , , Krisberedskapsmyndig- heten, Styrelsen för psykologiskt försvar, Försvarshögskolan, Totalför- svarets forskningsinstitut, , Statens räddnings- verk, , , , , , i , Läns- styrelsen i , i län, i , i , Samhällsvetenskap- liga fakulteten vid , vid Upp- sala universitet, vid , Statens strål- skyddsinstitut, , , Ban- verket, , , , Civilplikts- rådet, , , Kommuner och Landsting, TULL-KUST och . har, efter verkets delning, överlämnat remissen till Luftfartsstyrelsen som inkommit med ett yttrande. Ett yttrande har även inkommit från en privatperson. Ordningen i några andra länder Dansk polis kan begära stöd från försvarsmakten i kampen mot terroris- men. Stödet kan ha karaktär av allmän hjälp eller särskild hjälp. Allmän hjälp är begränsad till stödåtgärder som inte inbegriper direkta konfrontationer mellan försvarsmaktens personal och lagöverträdare. Hjälpen kan i stället omfatta eftersökning av personer, lufttransporter och ordningshållning i trafiken. Begäran om allmän hjälp görs av polismästa- ren hos militär myndighet. En sådan begäran skall normalt föregås av en diskussion med rikspolischefen. Särskild hjälp innebär stöd till polisen i situationer då det kan bli aktu- ellt att använda våld mot enskilda, t.ex. särskilda vapeninsatser mot tungt beväpnade terrorister där polisens egna vapen kommer till korta vad gäller slagkraft och räckvidd. Särskild hjälp förutsätter enligt huvudre- geln bemyndigande av . När försvarsmakten lämnar stöd åt polisen sker det under polisens överordnade ledning och ansvar. Det generella ansvaret för antiterrorberedskap i ligger på polisen. Polisen har dock möjlighet att be om stöd från försvarsmakten för att lösa En förutsättning för att försvarsmakten skall lämna bistånd till polisen är att polisens egna resurser personella eller materi- ella inte räcker till. Stödet kan avse tre olika typer av bistånd admi- nistrativt bistånd, operativt bistånd och handräckningsbistånd. Försvarsmakten kan bistå polisen endast när det är förenligt med för- svarsmaktens primära uppgifter. Försvarsmakten kan sätta villkor rö- rande säkerhet, ordergivning m.m. Reglerna om polismans befogenhet gäller i lämplig utsträckning för den militära personalen. Den polismästare som erhåller stöd från försvarsmakten har det över- ordnade ledningsansvaret för den aktuella operationen. utser en chef för den militära enheten som skall lämna bistånd. hon överför polismästarens uppdrag genom order på den militära sidan. Om såväl polisiära som militära enheter sätts in i samma aktion skall en- heterna ges samordnade men klart avskilda uppdrag och ledas av var sin chef som båda är underställda den polisiära operationsledningen. Beslut om stöd fattas av försvarsministern på anmodan av justitiemi- Försvarsministern kan delegera beslutanderätten till Överbefäl- Enligt lagen om försvarsmaktens handräckning till polisen skall för- svarsmakten hjälpa polisen med exempelvis efterspaning och gripande av person, trafikdirigering och röjning av sprängladdningar. om handräckning görs av polisens högsta ledning och beslut om hand- räckning fattas av försvarsmakten. Enligt en ny bestämmelse i handräck- ningslagen som trädde i kraft har polisen också rätt att av försvarsmakten få handräckning som kräver användning av maktmedel för att förhindra eller avbryta terroristbrott. Sådan handräckning kan om- fatta användning av militära maktmedel, om det är nödvändigt för att avvärja en överhängande allvarlig fara som hotar ett stort antal männi- skors liv eller hälsa och det inte finns något lindrigare sätt att avvärja Maktmedlen skall vara försvarliga i förhållande till situationen. Polisen leder användningen av maktmedel. Begäran om handräckning som omfattar användning av maktmedel görs av hos . Beslut om att lämna handräckning fattas vid statsrådets allmänna sammanträde. fall som direkt och allvarligt äventyrar synnerligen viktiga samhälls- funktioner kan självt fatta beslut. blikens president skall utan dröjsmål underrättas om ett sådant beslut. leds terrorismbekämpningen i av en na- Koordinatorn tillhör organisatoriskt Justitieministe- riet men disponerar även över resurser. tern och inrikesministern är gemensamt ansvariga för koordinatorns verksamhet som i hög grad är inriktat på att förebygga terrorattacker. Koordinatorn samordnar ett 20-tal myndigheter, vilka alla är involve- rade i terrorismbekämpningen. De viktigare är polisväsendet, säkerhets- tjänsten, den militära underrättelsetjänsten, den kungliga militärpolisen, den nationella åklagarmyndigheten och immigrationsmyndigheten. Det operativa huvudansvaret vid en terroristattack ligger hos polis och I frågor av större vikt kan även justitieministern ta operativa beslut om t.ex. större utrymningar eller avstängning av vägar och luft- kan polisen, efter särskild framställan, för- foga över tre specialenheter som kan sättas in i olika situationer, t.ex. terrorattacker, där den vanliga polisens resurser inte är tillräckliga. dessa enheter består av specialbeväpnade och särskilt tränade poliser. Härutöver finns två enheter från försvarsmakten med marinkårssoldater respektive militärpolis, marinkårssoldater och kommandotrupper. Dessa enheter har förstärkt sin slagkraft genom tillskapan- det en ny snabbinsatsstyrka särskilt för antiterroruppgifter. ingår såväl marinkårssoldater som särskilt tränade poliser. En begäran om stöd från snabbinsatsstyrkan görs av den regionalt an- svarige åklagaren som riktar en begäran till borgmästaren i aktuell kom- Denne i sin tur gör en framställan till riksåklagaren. åtföljas av en plan för insatsen. Riksåklagaren vänder sig därefter till ju- stitieministern som beslutar om insatsen. Snabbinsatsstyrkan opererar inte självständigt utan står alltid under polisens och åklagarens kontroll. I har polisen huvudansvaret för åtgärder mot terroraktio- ner. Polisen har möjlighet att begära stöd från försvarsmakten på vissa specialistområden. Detta förutsätter tillstånd från Inrikes- och Försvars- ministerierna. I de fall försvarsmakten lämnar stöd är det polisen som har det över- ordnade ledningsansvaret för den aktuella operationen. Polisen kan dock lämna över ansvaret till försvarsmakten under särskilda omständigheter. Ansvaret återgår sedan till polisen när säkerhetsläget tillåter det. Försvarsmaktens personal har vid omedelbar fara för människors liv befogenhet att vidta skäliga åtgärder för att förebygga skada. I andra si- tuationer bestäms befogenheterna av en minister eller högre tjänsteman. Terrorismbekämpningen i lyder under polisen och rättsväsen- det i övrigt. Det finns ett civilt-militärt samarbete rörande terrorismbekämpning. Beslut om insatser fattas av premiärministern, som ställer materiella och personella resurser till den aktuelle landshövdingens (prefektens) förfo- gande. Försvarsmaktens medverkan styrs av särskilda lagregler. Försva- ret kan vid behov sättas in mot våldshandlingar som utförs inom franskt territorium. Försvarsmakten lyder då under civilt befäl. I har polismyndigheten i respektive delstat ansvaret för att för- hindra terroristattentat och avvärja jämförbara kriminella angrepp på lan- dets territorium. Enligt den tyska grundlagen är i princip alla statliga och delstatliga tyska myndigheter förpliktigade till ömsesidigt rättsligt- och administra- tivt samarbete. Dock gäller speciella inskränkningar för försvaret, om det skall bidra med mer än bara tekniska hjälpinsatser för en myndighet. För- svaret får utöva verkställande uppgifter, dvs. ingrepp som påverkar de grundlagsmässigt skyddade rättigheterna (t.ex. rätten till frihet, säkerhet och personlig egendom) endast vid insatser för att förhindra eller be- mästra en naturkatastrof eller ett särskilt svårt olycksfall. En ny lag innebär ökade möjligheter för försvarsmakten att lämna stöd till de nationella säkerhetsstyrkorna vid terrorismbekämp- ning. Stöd kan lämnas om det är frågan om en allvarlig risk eller ett all- varligt kris- eller nödläge eller vid brist på civila resurser. Den nya lagen innebär även att försvarsmakten står för det militära försvaret mot ag- gressioner som genomförs med flygplan med syfte att genomföra terror- aktioner. En insats från försvarsmakten får ske endast på begäran från den berörda civila myndigheten som även planerar och leder insatsen. Beslut om en militär insats i ett sådant fall fattas av statssekreteraren i försvarsdepartementet. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , f.d. justitierådet och regeringsrådet . Försvarsmaktens stöd till polisen vid terrorismbekämpning Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om Försvarsmaktens stöd till polisen vid terrorismbekämpning. Förslaget har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: Statsministern , statsråden , , , , , , Y. , , , , Andnor, Nuder, M. , , , , , , Regeringen beslutar proposition 2005/06:111 Försvarsmaktens stöd till polisen vid terrorismbekämpning