prop · GT03206 · 2006-05-24 00:00:00 — finns en tydlig styrning från såväl riksdag som regering i form av den nationella strategin och dess krav avseende de statliga myndigheter- nas arbete och ansvar. Styrningen sker också genom återrapporterings- krav och uppdrag i regleringsbrev till ett större antal myndigheter, se nedan. Utvärdering av genomförandet av den nationella strategin på statlig och nivå Regeringens bedömning är att myndigheternas arbete i högre utsträck- ning behöver följas upp och utvärderas för att kunna bedöma vilka fortsatta insatser som behövs från såväl regeringen som Barnom- budsmannen. Det kan handla om fortsatta utbildningsinsatser, spridning och anpassning av metoder och verktyg till olika typer av verksamheter och om att underlätta ett ökat erfarenhetsutbyte mellan myndigheter. Det är också enligt regeringen angeläget att komplettera den lägesbild som enkätundersökningar ger, och som Barnombuds- mannens bedömningar bygger på, med andra uppföljningar av myndig- heternas arbete, för att få en bild av det genomslag som gjorda strategiska insatser har haft samt en bedömning av kvaliteten och systematiken i myndigheternas barnkonventionsarbete. Regeringen har med anledning av detta sett över mål- och resultatstyrningen av och gett i uppdrag att ta fram en kommunikations- strategi för sitt strategiska arbete gentemot bl.a. statliga myndigheter, se vidare 3.2.1. Det har gått godkände den nationella strate- gin för att förverkliga . Den information och lägesbild regeringen har om hur barnkonventionsarbetet fortskrider nationellt base- rar sig huvudsakligen på de enkätundersökningar som Barnombudsman- nen regelbundet låter göra av statliga myndigheters, kommuners och landstings arbete med att förverkliga , liksom på myndigheternas återrapporteringar i årsredovisningarna. Dessa undersök- ningar och redovisningar ger emellertid inte tillräckligt underlag för en djupare analys av hur själva genomförandet av den nationella strategin fortgår och vilka effekter det får. De ger heller inte underlag för en fördjupad kunskap om vilka eventuella hinder och utvecklingsmöjlig- heter som finns i förhållande till ett effektivt genomförande av barn- konventionen och dess intentioner i berörda verksamheter. En sådan kun- skap utgör också en nödvändig förutsättning för regeringens ställnings- taganden kring det fortsatta arbetet med mer precisa mål knutna till den nationella strategin. Mot bakgrund av det som har framgått ovan anser regeringen att det är angeläget att utvärdera det faktiska genomförandet av den nationella strategin på såväl statlig som nivå. En sådan utvärdering bör ha en bred ansats och omfatta såväl arbetet med att genomföra strategin på statlig och nivå, som de stödinsatser och styrmedel som regeringen och erbjuder och använder sig av. Rege- ringen avser därför att ge Statskontoret i uppdrag att med utgångspunkt i den nationella strategin utvärdera genomförandet samt uppnådda resultat och effekter av det strategiska barnkonventionsarbetet inom stat och kommun, föreslå hur insatserna kan effektiviseras, hur redovisning av utfall/resultat kan förbättras, samt vid behov, lämna förslag till mer pre- cisa mål knutna till strategin. 3.2.4Utvecklingen inom kommunerna och landstingen De flesta av de viktigaste besluten som rör barns livsvillkor och rättig- heter fattas på lokal nivå, i kommuner och i landsting. Möjligheterna att förverkliga barnpolitikens målsättning för varje barn som lever i är i hög grad beroende av kommunernas och landstingens vilja och för- måga att vidta de åtgärder som behövs inom sina respektive kompetens- områden. I den nationella strategin (prop. 1997/98:182) anges att kom- muner och landsting bör erbjuda sin personal fortbildning i barnets rättigheter samt inrätta system för att kunna följa hur barnets bästa för- verkligas i det kommunala arbetet. Regeringen konstaterar i den vidare- utvecklade strategin (skr. 2003/04:47) att en viktig förutsättning för ett framgångsrikt arbete är att den kommunala sektorn involveras i och tar del av det arbete och de kunskaper och resultat som genereras inom olika utvecklingsområden. Med anledning av granskning av tredje periodiska rapport om genomförandet av har kom- mittén berört bland annat kommunernas och landstingens roll och möj- ligheter. En av kommitténs rekommendationer gäller samordningen av arbetet med barnets rättigheter mellan de nationella och de lokala myn- digheterna. Kommittén rekommenderar skapandet av en permanent struktur omfattande enskilda organisationer, relevanta departement, landsting och kommuner för samordningen på alla nivåer av de åtgärder som är ägnade åt genomförandet av . En sådan struktur är emellertid inte i överensstämmelse med det svenska statsskicket. Inte heller skulle en sådan struktur i praktiken kunna påverka arbetet i kom- muner och landsting. Regeringen är dock medveten om att kommunerna och landstingen kan behöva mer stöd och resurser av olika slag för att möta barns och ungas behov och ständigt förbättra deras livsvillkor. Regeringens strategiska hållning är att vid sidan om lagstiftning, för- delning av statsbidrag och stimulansbidrag erbjuda kommunerna och landstingen stödinsatser i form av välfungerade modeller och arbetssätt samt att uppmuntra, tillvarata och stödja den positiva utveckling som pågår på lokal och regional nivå. Ökat engagemang på lokal och regional nivå men kunskapen om behöver förbättras Kunskapen om och om olika arbetssätt för att förverk- liga den är av avgörande betydelse för kommunernas och landstingens insatser inom områden som berör barn och unga. Av Barnrättskommit- téns senaste granskning framgår att kommittén uppskattar spridningen av konventionen och välkomnar åtgärderna för att göra konventionen känd i allt vidare kretsar. Kommittén betonar dock att bör fortsätta sina ansträngningar för att öka uppmärksamheten på barnets rättigheter bland yrkesgrupper som arbetar med och för barn och i synnerhet för personal inom hälso- och sjukvården, lärare och administrativ personal på skolor. Regeringen instämmer i att det finns ett ständigt behov av att öka kun- skaperna om barn och deras rättigheter inom olika yrkesgrupper. anordnade regeringen i samarbete med Kommuner och Landsting och en nationell konferens om barnkompeten- sen inom hälso- och sjukvården. Under konferensen erbjöds ett hundratal deltagare, däribland politiker, verksamhetschefer och tjänstemän, tillfälle att diskutera framgångsrika arbetssätt och utbyta erfarenheter för att möta barnets specifika behov inom hälso- och sjukvården. Konferensen doku- menterades genom skriften Mötet med barnet barnkompetens inom hälso- och sjukvård, som gavs ut av och som har spridits bland såväl hälso- och sjukvårdspersonal som bland berörda po- litiker och verksamhetschefer inom kommuner och landsting. Skriften är dessutom tänkt som en inspirationskälla för verksamma i landsting och kommuner och har varit mycket efterfrågad. För att följa utvecklingen på lokal nivå låter kommuner och landsting regelbundet besvara en enkät om deras arbete med att förverkliga . genomfördes och besvarades av i stort sett samtliga Skr. 2005/06:206 kommuner och samtliga landsting. Enkätresultaten visar bl.a. att behovet av kompetensutveckling är stort i kommuner och landsting men att det inte avsätts tillräckliga resurser för kompetensutveckling i förhållande till behoven. Kommunerna har framför allt behov av fortsatt kompetensut- veckling avseende tillämpning och barnkonsekvens- analyser. Majoriteten av kommunerna pekar också på behovet av bl.a. erfarenhetsutbyte. Bland landstingen är det bl.a. främst fortbildning rörande metoder för inflytande och barnkonsekvensanalyser samt barn- konventionens tillämpning i den egna verksamheten som behövs. Sam- tidigt finns ett stort engagemang och en vilja bland kommuner och landsting att arbeta med . Det finns också en stark förankring i kommunledningarna för att arbeta med . Enkätresultaten visar bl.a. att av kommunerna har fattat beslut på ledningsnivå om och har sådana målsättningar i sina styrdokument. Detsamma gäller för majoriteten av landstingen. är det ett långsiktigt förändringsarbete med att få in ett barn- perspektiv i de rådande strukturerna vilket kräver att det avsätts både tid och resurser inom organisationen. Det som enligt visar sig vara en katalysator i barnkonventionsarbetet är att åtminstone i ett inledningsskede avsätta resurser för att en särskild person driver på och ansvarar för utvecklingen av arbetet. Det finns också flera kommuner och landsting som aktivt har valt att prioritera arbetet med och därigenom kommit längre i sitt utvecklings- och förändringsarbete. Ett exempel på den positiva ut- vecklingen inom kommunernas arbete med barnets rättigheter är det kommunala partnerskapet för genomförande som etablerades . Tolv kommuner1 har beslutat att ingå ett nära samarbete kring tillämpningen av inom den kommu- nala verksamheten. Regeringen har uppmuntrat etableringen av partner- skapet och dessutom ställt medel till förfogande för samordningen av partnerskapets verksamhet. Representanter från och deltar regelbundet i partnerskapets möten samt i det nätverk som finns för landstingen rörande barnkonventionsrelaterade frågor. Fler och fler kommuner och landsting initierar olika aktiviteter ägnade att öka kunskapen om barnets rättigheter bland de politiska förtroende- valda samt bland andra beslutsfattare och övriga tjänstemän. Som ett av många exempel kan nämnas att både och har initierat utbildningsdagar för de förtroendevalda och anställda inom relevanta verksamheter. Kommuner- nas eget arbete och resurser för att öka slagkraft i verksamheten har stått i fokus. och representanter från har bidragit till att sätta kommunernas och landstingens arbete i ett vidare perspektiv. 1 , stadsdel i , , , , , , , , , , . Barns och ungas inflytande i kommuner och landsting Det finns många exempel på kommuner som aktivt arbetar för att öka barns och ungas inflytande i olika verksamheter och låta dem komma till tals i frågor som rör dem. Utifrån den senaste enkätundersökningens re- sultat är bedömning att utvecklingen går framåt men att det finns utmaningar inom samtliga verksamhetsområden, fram- för allt inom landstingen och inom de områden som traditionellt inte för- knippas med barn. Särskild uppmärksamhet bör enligt Barnombuds- mannen ägnas åt möjligheterna till inflytande i de övergripande politiska organen och åt att följa upp och utvärdera arbetet med inflytande för barn och unga, vid sidan av att förbättra dokumentationen och återkopplingen till dem. konstaterar också att det i utvärderingsar- betet är viktigt att involvera barn och unga själva och fånga in hur de upplever sina möjligheter till inflytande. kommer att göra fördjupade studier i några kommuner och landsting kring barns och ungas möjligheter till inflytande. Syftet är både att få fördjupad kunskap om problem och möj- ligheter och att lyfta fram lärande exempel. kommer också fokusera på att sprida kunskap om metoder för inflytande och lyfta fram framgångsfaktorer för att lyckas med ungdomsråd och liknande in- flytandeforum i syfte att driva på utvecklingen av att barn och unga an- vänds som kunskapskälla i kommuner och landsting. Barnpolitiken och ungdomspolitiken har särskilda beröringspunkter, framför allt avseende frågor om inflytande och delaktighet. I reglerings- breven för respektive anges därför att myndigheterna skall redovisa hur och i vilka frågor myndigheterna har samarbetat och utbytt erfarenheter, avseende bl.a. metodutveckling i kommunerna. Fortsatt utvecklingsarbete i kommuner och landsting I den vidareutvecklade strategin (skr. 2003/04:47) angav regeringen att man avser att noga följa vilka effekter förtydligade mandat och befogenheter har för utvecklingen av barnkonventionsarbetet i kommuner och landsting. spelar en nyckelroll i regeringens strategiska arbete med att göra verklighet av barnets rättig- heter på och landstingskommunal nivå. I enlighet med den vidareutvecklade strategin har regeringen uppdragit till att organisera fem regionala konferenser för att uppmuntra och sprida framgångsrika arbetssätt i det lokala arbetet med . Regeringen har också avsatt särskilda medel för insat- sen. De fem regionala konferenserna där politiker, verksamhetschefer och andra tjänstemän från cirka hundra kommuner och elva landsting har deltagit har ägt rum under rubriken framåt!. Barn- ombudsmannen konstaterar i sin utvärdering av konferenserna att kon- ferensens innehåll i stor utsträckning har spridits vidare till kollegor och politiker inom verksamhetsområden och i några fall även till den högsta lokala politiska ledningen. som de regionala konferenserna har varit framgångsrika anser att förändringsarbetet kräver både tid och uthållighet och därför är även andra typer av insatser nödvändiga för att få till stånd en varaktig förändring. Kontinuerliga idé- och erfarenhetsutbyten i mindre grupper är exempel på sådana möjliga insatser. Regeringen vill i detta sammanhang betona Barnombudsman- nens viktiga roll i denna typ av insatser. För att ytterligare stödja och driva på barnkonventionsarbetet på lokal nivå fokuserar på kommuner och landsting och innehåller bl.a. en samling av goda exempel av kommuner- nas och landstingens utvecklingsarbete med . Barn- ombudsmannen avser att följa upp årsrapporten med bl.a. fördjupnings- studier, lägga ut nytt material på webbplatsen samt ta fram och distri- buera ett generellt informationsmaterial om till full- mäktigeledamöter som tillträder efter höstens val. senaste enkätundersökning visar att det inom flera verksamheter på nivå genomförs analyser av konsekven- serna för barn även om själva begreppet barnkonsekvensanalyser inte är lika spritt. På frågan om konsekvensanalyser görs i frågor som berör barn och unga svarar nästan hälften av kommunerna att det görs i frågor som rör förskola och skola, cirka en tredjedel uppger att de görs inom social- tjänsten och i kultur- och fritidsfrågor medan en femtedel anger att det görs i planeringsfrågor och i gatu- och trafikfrågor. Användningen av barnkonsekvensanalyser inom landstingen är mindre vanlig än bland kommunerna. Generellt kan dock dokumentationen av analyserna för- bättras enligt . Om analysen eller beslutsmotive- ringen inte dokumenteras innebär det att det inte i efterhand går att be- döma på vilka grunder som ett beslut ansågs vara till barnets bästa vilket försvårar bl.a. uppföljningen. har arbetat med att vidareutveckla den modell för barnkonsekvensanalys som togs fram 2001. Parallellt med att modellen har utvecklats har också ett arbete med att konkret koppla barnkonsekvensanalyser till barnavårdsärenden inom på- gått och kommer att avslutas . Tanken är att det arbetet skall resultera i att barnkonsekvensanalyser blir lättare att förstå. Resultatet av arbetet kommer att presenteras och spridas i syfte att öka kunskapen om barnkonsekvensanalyser samt i syfte att öka använd- ningen av barnkonsekvensanalyser. kommer också att ägna särskild uppmärksamhet åt barnkonsekvensanalyser genom för- djupningsstudier i syfte att få fördjupad kunskap om både problem och möjligheter men också för att lyfta fram lärande exempel. Av den senaste enkätundersökningen framgår att av kommunerna anser att den nationella strategins innehåll är känd av poli- tiker och tjänstemän i kommunen medan en fjärdedel av kommunerna anser att den haft stor eller ganska stor påverkan på arbetet med barn- konventionen. Inom landstingen bedömer en majoritet att strategins innehåll är känd i den politiska ledningen och bland tjänstemännen medan bara ett fåtal landsting anser att den haft stor eller ganska stor påverkan på barnkonventionsarbetet. Regeringen kan konstatera att det finns ett kontinuerligt behov av kun- skaper om barnets rättigheter och hur de omsätts i praktisk handling. Det är regeringens bedömning att kommunerna och landstingen gör ständiga framsteg i arbetet med att sätta sig in i barns specifika rättigheter, ut- veckla barnperspektivet inom de olika verksamheterna samt utveckla arbetsmetoder som på bästa sätt svarar upp till åtaganden enligt barnkon- ventionen. Arbetet med att sprida kunskap om barns behov och rättig- heter och om arbetssätt att möta dessa rättigheter kommer förmodligen att behöva fortsätta en mycket . Det handlar om ett för- ändringsarbete som berör de flesta samhälleliga insatser och som sam- tidigt ständigt utvecklas och anpassas till nya verkligheter. Ett för barn en satsning för kommuner och landsting I syfte att uppmärksamma arbetet med att genomföra och för att stödja det lokala utvecklingsarbetet har regeringen initierat satsningen Ett för barn som pågår och som riktar sig mot bland andra kommunala beslutsfattare och tjänstemän inom kommunerna. Satsningen vänder sig också direkt till barn och unga. Målsättningen är att öka kännedomen och kunskapen om barnkonven- tionen och dess betydelse för barn och unga samt sprida framgångsrika arbetssätt kring barnets rättigheter inom den kommunala verksamheten. Aktiviteter som riktar sig till såväl allmänhet, innefattande både barn och vuxna, som lokala beslutsfattare och anställda genomförs dels i form av kommunseminarier, dels i form av olika informationsinsatser. månad arrangerade regeringen i samarbete med och Kommuner och Landsting seminarier och andra verksamheter i nio kommuner runt om i landet. I varje kom- mun genomfördes tre olika seminarier . De riktades till kommuner och myndigheter, lokalt näringsliv samt skola, föräldrar och föreningsliv. En viktig målsättning för arrangemangen var att i så stor ut- sträckning som möjligt söka involvera barn och unga själva i de aktivi- teter som genomfördes i kommunerna. Av den nationella strategin (prop. 1997/98:182) framgår att barnkon- ventionen på olika sätt bör tas med i utbildningar för de yrkesgrupper som skall arbeta med barn. I den vidareutvecklade strategin (skr. 2003/04:47) anger regeringen att det uppdrag som har haft att stimulera lärosäten att inordna i yrkesutbild- ningar bör följas upp. Regeringen avser också att genomföra regionala konferenser, med syfte att inspirera och lyfta fram goda exempel på det arbete som görs för att integrera i olika utbildningar. , i högre utbildning, överlämnades till regeringen och visade bl.a. exempel på hur kan ingå i olika högskoleutbildningar. Av rapporten framgår bl.a. att studenternas kännedom om är begrän- sad och att det är ovanligt att konventionen tas upp till diskussion i un- dervisningen. Nästan samtliga studenter som deltog i undersökning skulle dock välkomna mer undervisning om konventionen. anger bl.a. i rapporten att lärarna inom högskolan bör erbjudas kompetensutveckling inom barnområdet. Mot bakgrund av fick samtliga lärosäten 2004 i uppdrag att redogöra för hur man har arbetat med att införliva kunskap om i utbildningar där sådan kunskap bedöms betydel- Skr. 2005/06:206 sefull. Lärosätena har lämnat redogörelser för arbetet i årsredovisningar- Regeringen avser att genomföra ett antal regionala konferenser för att stödja lärosätenas barnkonventionsarbete och bidra till er- farenhetsutbyte mellan olika universitet och högskolor. 3.2.6Barns och ungas delaktighet och inflytande i samhälls- och trafikplaneringen Den nationella strategin för att förverkliga (prop. 1997/98:182) anger att barns och ungas inflytande och delaktighet i sam- hälls- och trafikplaneringen skall utvecklas. redovisade ett uppdrag om att utveckla formerna för barns och ungas delaktighet och inflytande i samhällsplaneringen. Uppdraget genomfördes tillsammans med , Barnombudsman- nen, och dåvarande . I rapporten är också medborgare lämnades ett antal förslag med syfte att öka barns och ungas inflytande och delaktighet i planerings- processen. I den vidareutvecklade strategin (skr. 2003/04:47) angav regeringen att uppdrag skulle följas upp och att ett av förslagen i rapporten, att genomföra kommunförsök, skulle diskuteras vidare med och berörda aktörer. Vidare aviserade regeringen att skulle få i uppdrag att ta fram en rådgivande skrift till kommunernas planerare, i enlighet med ett av verkets förslag i rapporten. har därefter haft återrapporteringskrav om hur barnperspek- tivet kan integreras samt hur barnsäkerhetsarbetet inom verkets områden kan stärkas. och har också under arbetat aktivt med att öka tillgängligheten och säkerheten för barn och unga i transportsystemen. I årsredovisning framgår bl.a. att barnkonsekvensanalyser har genomförts i projektet i . I konsekvensanalyserna presenteras förslag på åtgärder för att säkerställa barns rätt till säkra och utvecklande utemiljöer vid byggandet av banan och en särskild metod har använts för att tillvarata barns åsikter. har också startat ett samarbete med om barnkonsekvensanalyser. har bedrivit ett utvecklingsarbete kring barnkonsekvensanalyser och hur barns och ungas synpunkter kan tas tillvara, främst i samband med förstudier. kunskaper om och erfarenheter av att använda barnkonsekvensanalyser finns också redovisade i ett antal skrifter. har verket genom- fört barnkonsekvensanalyser bl.a. vid planering av gång- och cykelvägar och vid åtgärder i tätorter. Även andra åtgärder för att öka barns tillgång- lighet och säkerhet i vägtransportsystemet har vidtagits. I Barnsäkerhetsdelegationens betänkande (SOU 2003:127), Från barnolycksfall till säkerhet och utveckling, har också förslag lämnats som rör barns och ungas inflytande i planeringsprocessen. I den utredning som regeringen tillsatte med uppdrag att bl.a. se över () har frågeställningar som lyfts av såväl som Barnsäkerhetsdelegationen rörande barns och ungas inflytande i samhällsplaneringen tagits upp. Kommittén har haft till uppgift att särskilt belysa hur barns och ungdomars inflytande på samhällsplaneringen kan komma till uttryck. lämnade sitt slutbetänkande (SOU 2005:77). De regler som rör rätten att komma till tals inför beslut om kommunala planer behöver inte ändras, menar kommittén. Enligt kommittén bör kommunerna däremot utveckla dialogen med medborgarna och använda ny teknik när det är lämpligt. Hur detta bör ske bör dock inte regleras i lagtexten utan det bör vara upp till kommunerna att arbeta vidare med dessa områden. När det gäller bl.a. barns perspektiv är det enligt kommittén framför allt en tydlig lagstiftning avseende vilka krav som skall tillgodoses, ett bra beslutsunderlag och tydlighet när det gäller analyser och bedöm- ningar av konsekvenserna som efterfrågas. Kommittén konstaterar att det i första hand är tillämpningen av gällande lagstiftning som behöver för- bättras. Vissa av kommitténs förslag kommer att göra att önskemål om bl.a. konsekvensbeskrivningar kan tillgodoses, exempelvis uttryckliga krav på konsekvensbeskrivningar av översiktsplaner. Genom kommitténs förslag till ändringar av de materiella bestämmelserna och en förbättrad tillämpning bör man enligt kommittén kunna värna det kommunala handlingsutrymmet och på ett bättre sätt tillgodose angelägna samhällsintressen. Betänkandet har remissbehandlats och bereds i . inbjöd till ett möte med , dåvarande , och Barnom- budsmannen. Under mötet diskuterades bl.a. förutsättningarna att genom- föra kommunförsök för att stödja och inspirera kommunerna att utveckla formerna för barns och ungas inflytande i planeringsprocessen. Vid mötet framgick att det fortfarande finns ett behov av att på olika sätt stödja kommunernas arbete med att få barn och unga delaktiga i plane- ringsprocesser på lokal nivå. konstaterades att det finns en större medvetenhet om och barnperspektivet än tidiga- re i kommunerna. En av slutsatserna var att fokus inte endast bör vara på planeringsprocessen utan på barns och ungas inflytande och delaktighet i den fysiska miljön som helhet. När det gäller eventuella kommunförsök och framtagandet av en rådgivande skrift till kommunernas planerare har regeringen ansett det vara lämpligt att avvakta arbete.