prop · GT03112 · 2006-03-20 00:00:00 — Källskyddet innebär bl.a. att varje svensk medborgare är till- försäkrad rätt att till bl.a. en TV-redaktion lämna uppgifter i vilket ämne som helst för offentliggörande i ett TV-program (1 kap. 2 §). Vidare har den som lämnat eller anskaffat ett meddelande för publicering i ett medium som skyddas av YGL i princip rätt att förbli anonym (2 kap. 1 §). Journalister och andra som har tagit befattning med tillkomsten eller spridningen av en framställning som publicerats i en av YGL skyddad form har tystnadsplikt i fråga om vad de erfarit om vem som är upp- hovsman till framställningen eller har tillhandahållit den för offentlig- görande eller framträtt i den eller lämnat ett meddelande som varit avsett för publicering i framställningen (2 kap. 3 §). Enligt 2 kap. 4 § gäller ett förbud för myndigheterna och andra allmänna organ att forska efter ny- hetsförmedlingens källor. Av 3 kap. 2 § YGL följer att friheten att sända TV-program på annat sätt än genom tråd får regleras genom lag som innehåller föreskrifter om tillstånd och villkor att sända. I 911 kap. radio- och TV-lagen (1996:844, RTVL) regleras frågor om granskning och tillsyn över radio- och TV-verksamhet samt vilka sank- tioner som kan bli aktuella vid överträdelse av bestämmelser i och villkor för sändningsrätten. Genom marknadsföringslagen (1995:450) sanktioneras de bestämmelser som är av marknadsrättslig karaktär. I 12 kap. RTVL regleras vissa handläggningsfrågor. Gransknings- och tillsynsmyndigheter är Justitiekanslern, och TV, och Radio- och . För att en tillsyn skall fungera är det av vikt att den som utövar till- synen kan begära in de upplysningar och handlingar som är av intresse för tillsynen. Radio- och TV-lagen innehåller föreskrifter om detta. Där- utöver finns bestämmelser i 5 kap. 5 § lagen (1991:1559) med före- skrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens om- råden som ger Justitiekanslern rätt att utan kostnad få del av t.ex. TV- program. Enligt 9 kap. 5, 7, 911 §§ RTVL kan tillståndshavare vara skyldiga att lämna olika typer av upplysningar till myndigheterna. Enligt 9 kap. 8 § RTVL är den som spelat in ett referensband skyldig att på begäran lämna detta till , och eller . Den som åsidosätter bestämmelserna får av myndigheterna föreläggas att följa bestämmelserna. Föreläggandet får förenas med vite. Tredje kapitlet i RTVL innehåller bestämmelser om sändningar med tillstånd av regeringen. Enligt 3 kap. 1 § andra stycket får ett sändnings- tillstånd förenas med villkor som anges i 24 §§. I 3 kap. 2 § finns en katalog med villkor som kan uppställas i sänd- ningstillstånd. Av punkten 16 framgår att det får föreskrivas en skyldig- het att till och TV lämna uppgifter som är nödvändiga för nämndens bedömning om sända program stämmer över- ens med de villkor som har meddelats enligt radio- och TV-lagen. Detta kan t.ex. ha betydelse för att nämnden skall kunna bedöma om ett programföretag har överträtt villkor om sponsrade program. Den enda sanktion som kan tillgripa om ett programföretag underlåter att lämna uppgifter är att förelägga företaget att på lämpligt sätt offentliggöra nämndens beslut om att underlåtelsen innebär ett brott mot tillståndsvillkoren (10 kap. 8 § RTVL). Vid överträdelse av bestämmelserna om reklam, annan annonsering eller sponsring kan i de flesta fall programföretaget åläggas att betala en särskild avgift (10 kap. 5 och 6 §§ RTVL). Påförande av särskild avgift prövas enligt 12 kap. 4 § av Länsrätten i på ansökan av och TV. Vid överträdelser av vissa bestämmelser i tillämpas marknadsföringslagen (1995:450). I delbetänkandet Nytt regelverk för marksänd digital-TV (SOU 2004:39) lämnar Radio- och förslag som bl.a. rör tillsyn inom området för radio och TV. Utredningen har föreslagit att bestämmelser i om tillsynsmyndigheternas rätt till information i vissa särskilda fall skall ersättas av en bestämmelse med generell ut- formning. Enligt bestämmelsen skall tillsynsmyndigheterna ha rätt att förelägga den som bedriver verksamhet som omfattas av lagen att till- handahålla myndigheterna upplysningar och handlingar som behövs för kontroll av verksamhet. Föreläggandet skall få förenas med vite. Myndigheterna föreslås även få en rätt till verkställighet hos krono- fogdemyndigheten av beslut som avser åtgärder enligt RTVL. I betänkandet Radio och TV i allmänhetens tjänst Riktlinjer för en ny tillståndsperiod (SOU 2005:1) har kommittén föreslagit att skall få ökade möjligheter att på egen hand bedöma vilket material som behövs för att nämnden skall kunna utföra sitt uppdrag att pröva bestämmelser i sändningstillståndet. Kommittén har vidare hän- visat till Radio- och förslag. Regeringens förslag: Enskilda bestämmelser i radio- och TV-lagen om myndigheternas rätt till information i vissa särskilda fall ersätts av en generell bestämmelse. Enligt den nya bestämmelsen ges Gransk- och TV, Radio- och och Konsu- mentombudsmannen rätt att begära att den som bedriver tillstånds- pliktig verksamhet enligt lagen skall tillhandahålla myndigheterna upplysningar och handlingar som behövs för kontroll av att verksam- heten bedrivs i enlighet med lagen samt de villkor och föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. Den som åsidosätter bestämmel- serna får av myndigheterna föreläggas att följa bestämmelserna. Föreläggandet får förenas med vite. Regeringens bedömning: Det bör inte införas några särskilda regler i radio- och TV-lagen om verkställighet hos kronofogde- myndigheten av beslut som avser åtgärder enligt radio- och TV-lagen. Utredningens förslag att beslut om föreläggande skall kunna fattas av direktören bör inte genomföras. Radio- och förslag överensstämmer delvis med Utredningen har även föreslagit att de berörda myndigheterna skall ges rätt att få verkställighet hos kronofogdemyndig- heten av beslut som avser åtgärder enligt radio- och TV-lagen. har utredningen föreslagit att beslut om förelägganden skall fattas av nämndens direktör eller direktörens ställföreträdare. Justitiekanslern tillstyrker förslaget i huvudsak. myndigheternas rätt att få verkställighet betonar dock JK att försiktighet måste iakttas i vissa fall vid verkställighet av beslut eftersom man riskerar att det yttrandefrihetsrättsliga grundlagsskyddet, nämligen det s.k. meddelarskyddet annars kan åsidosättas. , och avstyrker förslagen i sin helhet. Skälen för regeringens förslag och bedömning Föreläggande vid vite m.m. Som framgår av avsnitt 13.1 kan sändningstillstånd som meddelats av regeringen innehålla en skyldighet att till lämna uppgifter som är nödvändiga för nämndens bedömning om sända program stämmer överens med de villkor som har meddelats enligt RTVL (3 kap. 2 § 16 RTVL). Enligt förarbetena skall Gransknings- nämnden bl.a. kunna få tillgång till annat än inspelningsmaterial, t.ex. programtablåer, sponsoravtal etc. Det anges vidare att gränsen för bestämmelsens tillämpning sätts vid att det skall vara fråga om material för granskning och att uppgifterna skall vara nödvändiga (prop. 1995/96:160 s. 165). Enligt 3 kap. 3 § första stycket 2 RTVL får ett sändningstillstånd inne- hålla villkor avseende förbud mot att sända vissa sponsrade program. Villkoren om vilka programtyper som får och inte får sponsras har till syfte att motverka att programverksamhetens integritet hotas genom att möjligheten att få sponsringsbidrag blir styrande för vilka program som produceras och sänds. skall bedöma om ett program är sponsrat i enlighet med tillståndsvillkoren behöver nämnden ha tillgång till hand- lingar som belyser de ekonomiska relationerna mellan programföretaget och utomstående aktörer. Enligt uppgift från har det varit problem med att från ett programföretag få tillgång till nöd- vändiga upplysningar. Regeringen anser att det är otillfredsställande om saknar påtryckningsmedel för att från programföretagen få de uppgifter som nämnden behöver för sin prövning. anfört bör utgångspunkten givetvis vara att de uppgifter och material som nämnden behöver i sin granskning skall lämnas in utan några förelägganden. Tillsynsmyndigheterna ges en allmän befogenhet att få begära in de upplysningar och handlingar som är av intresse för tillsynen. Underlåtenhet att följa en begäran från tillsynsmyndigheterna bör emellertid vara förenad med en reaktion. Utredningen har föreslagit att myndigheterna skall få utfärda förelägganden som får förenas med vite. (), () och () har i sina remissvar avstyrkt utredningens förslag och anfört att om förslaget genomförs kan programföretagen riskera att lämna ut icke sänt material samt sådana handlingar som kan innebära att källor avslöjas. Vissa bestämmelser är vitessanktionerade för att respekten för gällande bestämmelser skall kunna upprätthållas. Vitesföreläggande fungerar dels som en reaktion mot en överträdelse av en bestämmelse, dels som en varning om att vitet kan dömas ut om överträdelsen upp- repas. Regeringen anser att viten är en lämplig reaktion genom att till- ståndshavaren har en möjlighet att vidta rättelse (jfr prop. 1995/96:160 s. 141). Vitesföreläggandet måste utformas så att den ansvarige får klart för sig vad som fordras för att vitet inte skall dömas ut. Föreläggandet får dock självklart inte utformas så att det med avsikt avser t.ex. icke sänt material. De uppgifter som myndigheterna behöver för sin granskning är dock inte heller av sådan art att en begäran om utlämnande torde komma i konflikt med reglerna om källskydd, censurförbud och andra hindrande åtgärder i yttrandefrihetsgrundlagen. Som sagts i avsnitt 13.1 har kommittén föreslagit att SR, SVT och UR skall vara skyldiga att till redovisa innehållet i de kontrakt och avtal som används av programföretagen i samband med samarbetsprojekt och köp av visningsrätter. SVT har bl.a. anfört att förslaget innebär en ökad risk för att företagets kontrakt och andra handlingar blir offentliga då sekretessbeläggningen är alltför osäker och det inte finns någon garanti för att den sekretess som gäller vid överförs till domstol. har att tillämpa 8 kap. 6 § sekretesslagen. Enligt första punkten gäller sekretess för t.ex. uppgift om enskilds affärs- eller driftsförhållanden om det kan antas att den enskilde lider skada om upp- giften röjs. För att sekretess skall gälla för uppgift om enskilds affärs- eller driftsförhållanden i domstol krävs det enligt 8 kap. 17 § sekretess- lagen att den skada som kan antas uppkomma genom uppgifternas Prop. 2005/06:112 röjande skall vara avsevärd. Således ställs det högre krav för att få uppgifter sekretessbelagda hos domstol än hos . Det är endast i de fall då ansöker om påförande av särskild avgift för ett program- företags åsidosättande av sponsringsbestämmelserna enligt 10 kap. 5 § och 12 kap. 4 § RTVL som överlämnande av handlingar till domstol kommer att ske. De sekretessbestämmelser som tillämpas av domstol måste anses tillräckliga för att skydda ett programföretags affärshemlig- heter. Mot denna bakgrund anser regeringen att den som bedriver tillstånds- pliktig verksamhet enligt lagen bör vara skyldig att till , och och lämna de upplysningar och handlingar som är nödvändiga för kontroll av att verksamheten bedrivs i enlighet med RTVL samt de villkor och före- skrifter som har meddelats med stöd av lagen. Myndigheterna bör ges rätt att förelägga den som åsidosätter bestämmelsen att tillhandahålla de upplysningar och handlingar som myndigheterna begärt. Föreläggandet får förenas med vite. Det skall poängteras att avsikten med den nya bestämmelsen inte är att myndigheterna skall kunna kräva in andra uppgifter än de som de har rätt att begära enligt nuvarande ordning. Åsidosättande av fler- talet av dessa bestämmelser kan också medföra att myndig- heterna utfärdar föreläggande förenat med vite. Det kan dock inte ute- slutas att myndigheterna i ringa omfattning kan begära att få vissa ytter- ligare uppgifter. Begränsningen sätts vid att det skall vara uppgifter som myndigheterna behöver för sin tillsyn. SR, SVT och UR har hävdat att om förslaget genomförs skall beslut om föreläggande fattas av och inte av nämndens direktör eller direktörens ställföreträdare som utredningen föreslagit. Regeringen finner inte skäl att genomföra utredningens förslag i denna del. Utredningen har också föreslagit att , och och skall ha rätt att få verkställig- het hos kronofogdemyndigheten av beslut som avser åtgärder enligt RTVL. Av remissvaren har det inte framkommit att det finns ett stort behov att kunna begära verkställighet av beslut enligt RTVL. JK har också påtalat att försiktighet måste iakttas vid vissa fall av verkställighet för att inte det s.k. meddelarskyddet skall åsidosättas till men för enskilda. Att införa regler som möjliggör verkställighet av beslut enligt RTVL i lokaler där verksamhet bedrivs kring sändning av TV- eller radioprogram är en in- gripande åtgärd. Mot bakgrund av detta anser regeringen inte att det bör införas någon möjlighet att begära verkställighet. 14.1Principerna för finansiering och medelstilldelning Regeringens förslag: Programföretagens verksamhet skall finansieras med TV-avgiftsmedel. Reklam skall inte vara tillåten. Program- företagen skall inom tillgängliga ekonomiska ramar göra de priori- teringar som krävs för att uppfylla uppdraget. Verksamheten skall inom ramen för gällande sändningstillstånd och andra villkor bedrivas rationellt och syfta till god effektivitet och produktivitet. Sam- ordningen mellan programbolagen skall öka. Dagens system för medelstilldelning till programföretagen från rundradiokontot bibehålls, men sambandet mellan TV-avgiftsintäkter och medels- tilldelningen till företagen förstärks. Medelstilldelningen till programföretagen från rundradiokontot skall räknas upp under förutsättning att balan- sen på rundradiokontot upprätthålls. Regeringens bedömning: Utredningens förslag om direkt- finansiering och momsbeläggning av TV-avgiften bör inte genomföras. Utredningens förslag och bedömning överensstämmer delvis med regeringens förslag. De grundläggande principerna för finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst bör upprätthållas med vissa juster- ingar inom systemet. I stället för dagens TV-avgift skall en s.k. medie- avgift införas för att finansiera radio och TV i allmänhetens tjänst. Medieavgiften skall tillfalla företagen direkt utan årligt beslut av riksdag och regering. Avgiften bör bli föremål för mervärdesskatt. En reducerad skattesats, , bör tillämpas. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser, bl.a. Ekonomistyrnings- verket, , KLYS och LO tillstyrker förslaget att finansieringen av radio och TV i allmänhetens tjänst skall lösas med avgifter. Länsrätten i avstyrker förslaget och anser att public service-verksamheten bör finansieras via skattemedel. Flertalet remissinstanser som tillstyrker avgiftsfinansiering tillstyrker också förslaget om direktfinansiering. Motivet är att direktfinansiering skulle öka företagens självständighet och ge långsiktiga planerings- förutsättningar. , och förordar direktfinansiering och momsbeläggning och anför att beslut om detta bör ske . En momsbeläggning förutsätter enligt företagen en sexprocentig momssats för att inte företagens resurser skall urholkas. Med hänsyn till mervärdesskattesatsutredningens pågående arbete för- ordar företagen att inget beslut om direktfinansiering fattas . Ett antal remissinstanser, bl.a. KLYS förordar momsbeläggning av TV- avgiften. och anser att moms- beläggning skulle minska risken för att konkurrensen snedvrids mellan egen produktion och utläggningar men ifrågasätter den reducerade skattesatsen. Ett antal remissinstanser, t.ex. , , och Statskontoret ifrågasätter förslagen, särskilt när det gäller möjligheten att besluta om en skattesats på . Skälen för regeringens förslag Ett grundläggande villkor för radio- och TV i allmänhetens tjänst är att verksamheten skall bedrivas självständigt i förhållande till såväl staten som olika ekonomiska, politiska och andra intressen och maktsfärer i samhället. Finansieringssättet skall inte heller begränsa företagens obero- ende eller på annat sätt påverka programverksamheten på ett sätt som kan strida mot uppdraget. En viktig skillnad mellan radio och TV i allmän- hetens tjänst och kommersiella medier ligger i de ekonomiska förutsätt- ningarna. Reklam skall därför inte vara tillåten. Regeringen anser att TV- avgiften är den finansieringsform som bäst förenar en solidarisk betal- ningsform med goda förutsättningar för en oberoende och icke-kommer- siell verksamhet. Några av remissinstanserna, t.ex. Länsrätten i , har anfört att radio och TV i allmänhetens tjänst i stället borde finansieras av skattemedel. Detta är emellertid inte lämpligt eftersom programföretagen i så fall riskerar att bli mera bundna till statsmakterna. Produktivitet och effektivitet i programföretagen En stark radio och TV i allmänhetens tjänst kräver att tillräckliga resurser ställs till företagens förfogande för uppdraget. Den förmån som finansi- eringen via TV-avgifter utgör ställer stora krav på programbolagen när det gäller kostnadseffektivitet och ekonomisk uppföljning. Verksamheten skall inom ramen för gällande sändningstillstånd och andra villkor bedrivas rationellt och syfta till god effektivitet och produktivitet. De nuvarande principerna för redovisning och revision skall fortsätta att gälla. För att effektiviteten i programföretagens resursanvändning skall kunna bedömas och för att det skall vara möjligt att göra jämförelser mellan bolagen och med andra aktörer på området skall bolagens års- redovisningar ge god och lättförståelig information om verksamheten. Företagen skall, förutom att följa gällande redovisningslagstiftning och god redovisningssed, vara föredömen när det gäller öppenhet och trans- parens i redovisningen. Kommittén anser att produktionen av utbildningsprogram kan bedrivas mer rationellt och att AB:s (UR) andel egen- produktion i förhållande till inköpta program bör öka. Kommittén påtalar att UR:s produktionskostnader är betydligt högre än de övriga program- företagens kostnader även efter att hänsyn tagits till faktorer som hänger samman med UR:s särskilda uppdrag. Kommittén pekar också på andra problem i kontakterna mellan programföretagen, särskilt mellan UR och (). Enligt kommittén borde det vara möjligt att genom en bättre samordning mellan företagen frigöra resurser för att ytterligare stärka utbildningsprogrammens ställning. Regeringen anser att verksamheten inom radio och TV i allmänhetens tjänst skall bedrivas så kostnadseffektivt som möjligt. Det är därför nöd- vändigt med en ökad samordning mellan företagen. Regeringen avser därför att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att i nära samarbete med programföretagen ta fram förslag till hur ett effektivare resurs- utnyttjande kan åstadkommas. En utgångspunkt för utredaren bör vara att UR även fortsättningsvis skall ha ett eget sändningstillstånd som be- skriver verksamhetens inriktning och att de ekonomiska ramarna skall motsvara den nivå som gäller . De resurser som frigörs skall använ- das till programproduktion och komma respektive bolag till del. Mot bakgrund av vad kommittén anför om svårigheterna att jämföra information från programföretagen, exempelvis när det gäller produk- tionskostnader, anser regeringen att företagen bör förbättra sina redovis- ningar. Bl.a. skall den bas som utgör grunden för beräkning av produk- tionskostnader innehålla likvärdiga komponenter i alla företag. Där- igenom förbättras möjligheten generellt till jämförelser mellan bolagen på olika områden samt att möjliggöra en jämförelse av kostnaderna för radioproduktioner mellan () och UR och kost- naderna för TV-produktioner mellan SVT och UR. Sådana uppgifter kan också användas för bredare jämförelser med andra aktörer på radio- och TV-marknaden. Regeringen avser att i anslagsvillkoren ge programbolagen i uppdrag att redovisa på vilket sätt man avser att för- bättra sin redovisning för att nå ovan angivna syften. I villkoren för innevarande tillståndsperiod angavs att medelstilldel- ningen till programföretagen från rundradiokontot skulle räknas upp . Uppräkningen var villkorad med ett s.k. skolkbeting vilket innebar att TV-avgiftsskolket skulle minskas med . Om skolket i stället minskade med ett lägre belopp skulle i sin tur uppräkningen minska med motsvarande summa. har det skett en betydande ökning av antalet TV- avgiftsbetalare och betinget uppfylldes med god marginal . var tendensen något vikande. Den kraftiga ökningen under periodens tre första år har dock inneburit att mängden influtna medel till rundradiokontot med god marginal uppfyllt målet med det uppsatta skolkbetinget. Regeringen anser därför att det inte bör göras någon justering av medelstilldelningen . Uppräkningen på har visat sig med viss marginal motsvara den allmänna pris- och löneutvecklingen i samhället . räknades programföretagens medel upp med hjälp av ett s.k. SR-index som avspeglar utvecklingen av löner och priser i samhället inom områden som motsvarar programföretagens kostnadsbild. SR-index har sammantaget legat något högre än . Med tanke på de rationaliseringskrav som både privat och offentlig verksamhet möter är det dock rimligt att programföretagen kompenserar detta genom att effektivisera verksamheten i motsvarande grad. Systemet med en årlig uppräkning har dessutom bidragit till att skapa möjlighet till långsiktig planering för program- företagen och en större säkerhet i prognoserna för utvecklingen på rund- Regeringen föreslår därför att nuvarande system med en Prop. 2005/06:112 årlig fast uppräkning på bibehålls även under kommande till- Regeringen delar i princip utredningens uppfattning att ett system med direktfinansiering bör införas. En sådan förändring skulle kunna innebära ett enklare och mer transparent medelstilldelningssystem, vilket skulle öka legitimiteten i systemet. Det finns också skäl som talar för att TV- avgiften bör momsbeläggas. Flera av de fördelar med ett direktfinansi- eringssystem som utredningen pekat på kan dock uppnås med dagens system. Regeringen anser det därför motiverat att knyta medelstilldel- ning, nivån på TV-avgiften och antalet TV-avgiftsbetalare närmare till varandra. Genom att rundradiokontot är i balans bör höj- ningen av TV-avgiften motsvara den föreslagna uppräkningen av medelstilldelningen. För att garantera att systemet kan upprätthållas och som en naturlig fortsättning på den nuvarande till- ståndsperiodens skolkbeting, bör en eventuell obalans på rundradiokontot i första hand leda till en justering av uppräkningen av medelstilldel- ningen. Regeringen kommer därför noga att följa utvecklingen av rund- radiokontot . Skälen för regeringens bedömning: Det finns flera skäl till att regeringen inte anser det lämpligt att genomföra utredningens förslag om direktfinansiering och momsbeläggning av TV-avgiften. Ett skäl är att det pågår ett utredningsarbete av skattesats- strukturerna på momsområdet och en kartläggning av de avgränsnings- problem som uppkommer vid differentierade momssatser (Mervärdes- skattesatsutredningen, Fi 2002:11). Ett ytterligare skäl är att det under kommande tillståndsperiod blir nödvändigt att reglera underskottet på distributionskontot med en viss andel av de TV-avgiftsmedel som in- flyter på rundradiokontot. Utredningen har visat att detta innebär att det skulle bli nödvändigt att införa två parallella avgiftssystem, vilket riskerar att göra systemet oklart och svåröverskåd- ligt för TV-avgiftsbetalarna. Regeringens förslag: Den nuvarande fördelningsnyckeln, för , för och för , skall även under kommande tillståndsperiod användas för fördelning av medel direkt från rundradiokontot. Programföretagen skall för tilldelas samman- lagt 6 direkt från rundradiokontot. Dessa skall an- visas enligt fördelningsnyckeln med 3 till , 2 till och till . Från rundradiokontot skall för föras till det s.k. distributions- kontot. Från distributionskontot skall för anvisas för distributionskostnader till och till . Skälen för regeringens förslag: Enligt de förutsättningar som är Prop.