prop · GT0378 · 2006-02-08 00:00:00 — vattentjänster: vattenförsörjning och avlopp (va), va-anläggning: en anläggning som har till ändamål att tillgodose behov av vattentjänster för bostadshus eller annan bebyggelse, allmän va-anläggning: en va-anläggning över vilken en kommun har ett rättsligt bestämmande inflytande och som har ordnats och används för att uppfylla kommunens skyldigheter enligt denna lag, enskild anläggning: en va-anläggning eller annan anordning för vattenförsörjning eller avlopp som inte är eller ingår i en allmän va- anläggning, verksamhetsområde: det geografiska område inom vilket en eller flera vattentjänster har ordnats eller skall ordnas genom en allmän va-anlägg- ning, huvudman: den som äger en allmän va-anläggning, fastighetsägare: den som äger en fastighet inom en allmän va-anlägg- nings verksamhetsområde eller innehar sådan fast egendom med tomträtt, ständig besittningsrätt, fideikommissrätt eller på grund av testamentariskt förordnande, va-installation: ledningar och därmed förbundna anordningar som inte ingår i en allmän va-anläggning men som har ordnats för en eller flera fastigheters vattenförsörjning eller avlopp och är kopplade eller avsedda att kopplas till en allmän va-anläggning, förbindelsepunkt: gränsen mellan en allmän va-anläggning och en va- installation, allmän platsmark: mark som i detaljplan enligt (1987:10) redovisas som allmän plats eller, om marken inte omfattas av detaljplan, väg eller mark som funktionellt och i övrigt motsvarar sådan mark, anläggningsavgift: engångsavgift för täckande av en kostnad för att ordna en allmän va-anläggning, brukningsavgift: periodisk avgift för täckande av drift- och underhålls- kostnader, kapitalkostnader för investeringar eller andra kostnader för en allmän va-anläggning som inte täcks av en anläggningsavgift. Paragrafen är ny och innehåller definitioner av för lagen centrala be- grepp, varav de flesta har samma innebörd som enligt gällande rätt. Som framgår av avsnitt 5.5 har i rättspraxis för bedömningen om vatten skall anses vara lämpligt för normal användning i hushåll ledning i första hand hämtats i Statens livsmedelsverks föreskrifter om dricksvatten. Vatten som uppfyller kraven i dessa föreskrifter får normalt godtas som hushållsvatten i förevarande sammanhang. Avloppsdefinitionen är ny. Den medför att skyldigheten att avleda dag- och dränvatten från fastigheter och allmänna platser är bero- ende av en detaljplan utan gäller områden med samlad bebyggelse, se vidare i avsnitt 5.5. För spillvattenavlopp och bortledande såväl av dag- och dränvatten från en begravningsplats som av vatten som har använts för kylning är skyldigheten fortfarande knuten till det detaljplanelagda området. Termen vattentjänster används i ungefär samma betydelse som i exem- pelvis och rådets direktiv /60/EG av om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område (EGT L 327, 22.12.2000, s. 1, Celex 32000L0060), och är en sammanfattande beteckning för alla tjänster avseende vatten- försörjning eller avlopp som omfattas av regleringen i denna lag. Genom samma ändamålsbestämning som i 1 § den nuvarande va-lagen definieras en va-anläggning. Det krävs att kommunen har ett rättsligt bestämmande inflytande över anläggningen för att den skall vara att anse som allmän, se vidare kommentaren till 3 §. Härutöver måste också anläggningens ändamål be- aktas. Detta har närmare utvecklats i avsnitt 5.2. Det är bara va-anlägg- ningar som uppfyller dessa krav som är att anse som allmänna enligt denna lag. Någon möjlighet att förklara en enskild va-anläggning för allmän finns . I övergångsbestämmelserna föreskrivs vad som gäller för anläggningar som allmänförklarats enligt den nuvarande va- lagen eller motsvarande äldre bestämmelser och som inte är att anse som allmänna enligt denna lag. Allmänförklarade va-anläggningar har behand- lats i avsnitt 5.3. Hur ett verksamhetsområde fastställs och beslutas m.m. behandlas i avsnitt 5.6. Till skillnad från vad som har gällt knyts huvudmannaskapet Prop. 2005/06:78 till ägandet, det är alltså inte driften av va-anläggningen som avgör om den är att anses som allmän eller inte. Ägandet kan vara indirekt förutsatt att kommunen har ett rättsligt bestämmande inflytande, se kommentaren till 3 §. Definitionen av fastighetsägare är i allt väsenligt densamma som den i 3 § den nuvarande va-lagen. I stället för hänvisningen i va-lagen till 1 kap. 5 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) görs en uppräkning av vilka som skall jämställas med fastighetsägare. Definitionen av va-installation motsvarar 17 § den nuvarande va-lagen. Förbindelsepunkten avser inte i första hand en fysisk anordning utan innebär främst en rättslig reglering. Som framgår av definitionen reglerar den gränsdragningen mellan vad som ingår i den allmänna va-anlägg- ningen och fastigheternas va-installationer. För att fylla sin funktion måste dock förbindelsepunkten ha en fysisk placering. Frågor som rör förbindelsepunktens fysiska placering behandlas i avsnitt 5.7; se också kommentaren till 12 §. Tidpunkten för när avgiftsskyldigheten för fastig- hetsägaren inträder följer av 25 § första punkten. Begreppen anläggningsavgift och brukningsavgift motsvarar i sak va- lagens engångsavgift respektive periodisk avgift, se kommentaren till 29 §. 3 § Vid tillämpningen av denna lag skall en kommun anses ha ett rättsligt bestämmande inflytande över en va-anläggning om kommunen ensam eller tillsammans med en eller flera andra kommuner 1.helt äger anläggningen, 2.genom ägande förfogar över mer än hälften av samtliga röster i den eller de juridiska personer som helt äger anläggningen eller på annat sätt förfogar över en motsvarande majoritet av beslutsmakten i den eller de juridiska personer som helt äger anläggningen, 3.har rätt att utse eller avsätta mer än hälften av ledamöterna i styrel- sen för den eller de juridiska personer som helt äger anläggningen, eller 4.utgör samtliga obegränsat ansvariga bolagsmän i ett handelsbolag som helt äger anläggningen. I paragrafen, som har behandlats i avsnitt 5.2, klargörs vad som vid tillämpningen av lagen om allmänna vattentjänster avses med ett rättsligt bestämmande inflytande. En eller flera kommuner kan äga eller ha det bestämmande inflytandet över en va-anläggning direkt eller indirekt via en juridisk person. Bestämmelsen täcker även in situationen där en kom- munal juridisk person utgör en av två eller flera delägare i en allmän va- anläggning. Kravet på inflytande uttrycks delvis på samma sätt i 1 kap. 9 § sekretesslagen (1980:100). 4 § Om det behövs för att tillgodose syftet med denna lag, skall det som i lagen gäller i fråga om en fastighet också tillämpas i fråga om en byggnad eller annan anläggning som inte tillhör fastighetens ägare. I så fall skall det som i lagen sägs om fastighetsägaren tillämpas på byggna- dens eller anläggningens ägare. Paragrafen motsvarar i huvudsak 3 § tredje stycket den nuvarande va- Prop. 2005/06:78 lagen. Någon ändring i sak i förhållande till va-lagen är inte avsedd. stämmelsen har tillämpats vid bostads- och gårdsarrenden och i viss ut- sträckning på anläggningsarrenden . Den har kommenterats i avsnitt 5.8. 5 § Om någon annan än en fastighetsägare har ingått avtal med huvud- mannen om att få använda huvudmannens va-anläggning, skall det som i denna lag gäller en fastighetsägare också gälla användaren. Paragrafen motsvarar i huvudsak 3 § andra stycket den nuvarande va- lagen och är avsedd att ha samma innehåll som enligt va-lagen. Den har kommenterats i avsnitt 5.8. Kommunens skyldighet att ordna vattentjänster 6 § Om det med hänsyn till skyddet för människors hälsa eller miljön behöver ordnas vattenförsörjning eller avlopp i ett större sammanhang för en viss befintlig eller blivande bebyggelse, skall kommunen 1.bestämma det verksamhetsområde inom vilket vattentjänsten eller vattentjänsterna behöver ordnas, och 2.se till att behovet , och så länge behovet finns kvar, tillgodo- ses i verksamhetsområdet genom en allmän va-anläggning. Paragrafen, som i andra punkten har sin motsvarighet i 2 § den nuvar- ande va-lagen, reglerar kommunens utbyggnadsskyldighet. Kommunens underhållsskyldighet reglerades i 12 § tredje stycket den nuvarande va- lagen. Bestämmelsen i första punkten saknar däremot direkt motsvarighet i den nuvarande va-lagen. En definition av verksamhetsområde finns i 2 §. Som utvecklats i avsnitt 5.6 skall kommunen besluta om vilket eller vilka verksamhetsområden som den eller de allmänna va-anläggningarna i kommunen skall ha. Betydelsen av verksamhetsområdet är framför allt att lagens bestämmelser om huvudmannens och fastighetsägarnas rättig- heter och skyldigheter blir gällande i verksamhetsområdet. För en fastig- het som inte har tagits med i verksamhetsområdet kan ägaren föra talan hos om att fastigheten skall ingå i området, se vidare avsnitt 5.16. När kommunen har fastställt ett verksamhetsområde och det har kon- staterats att det med hänsyn till lagens skyddsintressen finns behov av att ordna vattenförsörjning eller avlopp i ett större sammanhang skall kom- munen se till att behovet av dessa vattentjänster tillgodoses genom en allmän va-anläggning. I förhållande till nuvarande va-lagen har utbyggnadsskyldigheten utvidgats från att bara gälla när va-anläggningen behövs av hälsoskydds- skäl till att också gälla när den behövs av hänsyn till skyddet för miljön. Det är först när en fastighet eller bebyggelse av sådana skäl behöver en vattentjänst och detta behov i sin tur behöver tillgodoses genom en kollektiv lösning i ett större sammanhang tillsammans med andra fastig- heter i området som kommunens utbyggnadsansvar uppkommer. munen skall då fullgöra skyldigheten genom att se till att en allmän va- anläggning kommer till stånd. Kommunen skall också se till att Prop. 2005/06:78 va-anläggningen fungerar som en sådan så länge den behövs, vilket inne- fattar krav på att anläggningen skall underhållas samt bestå som allmän. Genom definitionerna av vattenförsörjning och avlopp samt ändamåls- bestämningen av en va-anläggning i 2 §, framgår vilka vattentjänster som skall tillhandahållas fastigheter inom den allmänna va-anläggningens verksamhetsområde. Enligt rättspraxis anses huvudmannen i fråga om vattenförsörjning och spillvattenavlopp inte utan ett särskilt åtagande vara skyldig att tillhandahålla sådana vattentjänster av annan mängd eller kvalitet än vad som behövs för normalt hushållsändamål. Kommunens utbyggnadsskyldighet har behandlats i avsnitten 5.5 och 5.7. Jfr också kommentaren till 10 §. En allmän va-anläggnings verksamhetsområde 7 § Av ett beslut om en allmän va-anläggnings verksamhetsområde skall det framgå vilka fastigheter som verksamhetsområdet omfattar. Paragrafen, som saknar motsvarighet i den nuvarande va-lagen, innebär ett förtydligande av vad ett beslut om en allmän va-anläggnings verksam- hetsområde avser, nämligen att bestämma vilka fastigheter som anses behöva allmänna vattentjänster. Då ett sådant beslut har rättsverkningar för de berörda fastighetsägarna, torde det normalt behöva föregås av en möjlighet för fastighetsägarna att komma med synpunkter innan kom- munen meddelar sitt beslut. Det torde också vara nödvändigt för kom- munen att tydligt ange vilka fastigheter som träffas av beslutet. 8 § Om verksamhetsområdet behöver omfatta en eller flera fastigheter som ingår i en samfällighet för va-frågor, skall verksamhetsområdet be- stämmas så att det omfattar alla fastigheter som ingår i den särskilda samfälligheten. Om det finns synnerliga skäl, får verksamhetsområdet bestämmas med avvikelse från kravet i första stycket. Bestämmelsen motsvarar i huvudsak 4 § andra stycket den nuvarande va- lagen. I förhållande till va-lagen justeras dock bestämmelsen. I stället för det tidigare absoluta förbudet mot att låta verksamhetsområdet omfatta endast vissa av de fastigheter eller viss bebyggelse som ingår i en sär- skild samfällighet för va-frågor, införs i andra stycket en bestämmelse som gör det möjligt att bestämma verksamhetsområdet med avvikelse från huvudregeln i första stycket, se vidare i avsnitt 5.6. 9 § Om det inom verksamhetsområdet finns en fastighet eller bebyggelse som uppenbarligen inte behöver omfattas av det större sammanhang som avses i 6 §, får verksamhetsområdet inskränkas så att det inte omfattar den fastigheten eller bebyggelsen. En sådan inskränkning av verksam- hetsområdet får göras endast om fastighetens eller bebyggelsens behov av vattenförsörjning och avlopp lämpligen kan ordnas genom enskilda anläggningar som kan godtas med hänsyn till skyddet för människors hälsa och miljön. Paragrafen saknar motsvarighet i den nuvarande va-lagen. Den har behandlats i avsnitt 5.6. Genom bestämmelsen införs en uttrycklig möj- lighet att inskränka en allmän va-anläggnings verksamhetsområde för bebyggelse där det är uppenbart att kraven för kommunens utbyggnads- skyldighet enligt 6 § inte är uppfyllda. Så kan det exempelvis vara om det bara är ett fåtal fastigheter som behöver vattentjänsterna. Verksam- hetsområdet får i så fall inskränkas, men bara om det går att ordna andra godtagbara lösningar för de fastigheter som behöver detta. I 44 § finns en ersättningsregel som kan bli tillämplig med anledning av ett beslut om inskränkning av ett verksamhetsområde. Ordnandet och driften av en allmän va-anläggning 10 § En allmän va-anläggning skall ordnas och drivas så att den upp- fyller de krav som kan ställas med hänsyn till skyddet för människors hälsa och miljön och med hänsyn till intresset av en god hushållning med naturresurser. När det är förenligt med anläggningens huvudsakliga ändamål, bör den ordnas och drivas så att också andra allmänna intressen som har behov av anläggningen kan tillgodoses. Paragrafen motsvarar delvis 12 § första stycket den nuvarande va-lagen. Den har behandlats i avsnitt 5.7. Jfr också kommentaren till 6 §. I paragrafen anges de allmänna kraven för ordnandet och driften av en allmän va-anläggning. Med ordna avses i denna lag alla åtgärder som kan behövas för att en va-anläggning skall komma till stånd och bevaras, såsom exempelvis att anlägga och utforma anläggningen, utföra service, och införskaffa eller renovera nödvändiga anordningar för anläggningen. I förhållande till va-lagen har införts att hänsyn skall tas även till intresset av en god hushållning med naturresurser. De krav som enligt första meningen skall tillgodoses följer, på samma sätt som det också har gjort enligt den nuvarande va-lagen, miljölagstiftningen. Bestämmelsen kan alltså inte läggas till grund för strängare krav än så. Även om en viss åtgärd inte har kommit till uttryck som ett specifikt krav enligt miljö- lagstiftningen, kan huvudmannen vidta åtgärder om det behövs med hän- syn till miljön, människors hälsa och resurshushållningen. I avgifts- hänseende kan kostnaden för en sådan motiverad åtgärd anses nödvändig för ordnandet eller driften av va-anläggningen. Andra stycket är nytt. Vad som främst avses är räddningstjänstens behov. 11 § En allmän va-anläggning får inte ordnas 1.i strid med detaljplan, områdesbestämmelser eller andra bestäm- melser om hur marken skall bebyggas, eller 2.så att den försvårar en ändamålsenlig bebyggelse eller lämplig planläggning. Om syftet med planen eller bestämmelserna inte motverkas, får dock mindre avvikelser göras. Paragrafen motsvarar 12 § andra stycket den nuvarande va-lagen. Den har kommenterats i avsnitt 5.7. 12 § Om en allmän va-anläggning innebär att vattentjänster tillhanda- hålls genom ledningsnät för vattenförsörjning eller avlopp, skall huvud- mannen för varje fastighet inom va-anläggningens verksamhetsområde bestämma en förbindelsepunkt. Förbindelsepunkten skall finnas i fastig- hetens omedelbara närhet, om det inte finns särskilda skäl för en annan placering. Huvudmannen skall samråda med och därefter informera fastighets- ägaren om förbindelsepunktens läge inom den tid som är skälig med hänsyn till fastighetsägarens intresse av att kunna planera för sin användning av fastigheten. Paragrafen motsvarar i allt väsentligt 13 § den nuvarande va-lagen och har behandlats i avsnitt 5.7. Nytt är bara att det av lagtexten framgår att bestämmandet av förbindelsepunkten föregås av att huvudmannen och fastighetsägaren samråder om punktens fysiska läge. En definition av vad som menas med en förbindelsepunkt finns i 2 §. Skyldigheten att upp- rätta en förbindelsepunkt avser vattenförsörjning och ledningsbundet bortledande av avloppsvatten. När avgiftsskyldighet inträder för led- ningsburna respektive icke ledningsburna vattentjänster inträder framgår av 25 §. I sistnämnda fall behövs ingen förbindelsepunkt. En förbindelsepunkt kan vara gemensam för flera fastigheter. Sådana särskilda skäl som avses i första stycket kan i enlighet med rätts- praxis vara exempelvis att en gemensam förbindelsepunkt för flera fas- tigheter med ett internt distributionssystem upprättas. När det är fråga om s.k. tredimensionell fastighetsbildning, där den tredimensionella fastig- heten inte gränsar till gatumark, bör särskilda skäl för en avvikande för- läggning av förbindelsepunkten ofta anses finnas. 13 § Huvudmannen skall för den allmänna va-anläggningen ordna 1.ledningar och andra anordningar för vattenförsörjning till eller avlopp från varje förbindelsepunkt, 2.anordningar för bortledande av vatten som inte sker genom en för- bindelsepunkt, och 3.de anordningar som i övrigt behövs för att va-anläggningen skall kunna fylla sitt ändamål och tillgodose skäliga anspråk på säkerhet. Huvudmannens skyldighet enligt första stycket omfattar inte vägdiken, rännstenar, rännstensbrunnar eller ledningar som förbinder rännstens- brunnar med den allmänna va-anläggningen. Paragrafens första stycke första punkten motsvarar i princip 14 § första stycket den nuvarande va-lagen. Första stycket tredje punkten motsvarar i sak 12 § första stycket andra meningen den nuvarande va-lagen. Be- stämmelsen har kommenterats i avsnitt 5.7. Bestämmelsen tydliggör huvudmannens ansvar. Frågan om ägande- rätten till en viss anordning i anläggningens allmänna del bör inte på- verka ansvaret. Av bestämmelserna i denna paragraf och självkostnadsprincipen i 30 § Prop. 2005/06:78 följer att en allmän va-anläggning måste anpassas efter den i verksam- hetsområdet befintliga bebyggelsens behov. 14 § Huvudmannen skall se till att berörda fastighetsägare i skälig tid underrättas om planerade vattenavstängningar och andra väsentliga ändringar av förutsättningarna för att använda va-anläggningen. Bestämmelsen saknar motsvarighet i den nuvarande va-lagen. Den har behandlats i avsnitt 5.7. Underrättelseskyldigheten är avsedd att minska risken för skador och andra olägenheter som avstängningsåtgärder och andra väsentliga ändringar av förutsättningarna för användandet kan innebära. Vilka åtgärder för underrättelse som krävs och vilken tid som kan anses som skälig måste avgöras i det enskilda fallet, med hänsyn till avstängningsåtgärdens omfattning, vilken slags bebyggelse anläggningen betjänar m.m. Det ligger i sakens natur att underrättelsen bör vara skrift- lig när det är fråga om en avstängningsåtgärd av någon betydelse eller andra väsentliga åtgärder. Om huvudmannen inte fullgör sin under- rättelseskyldighet kan skadeståndsskyldighet uppkomma enligt 46 §. 15 § Huvudmannen får upplåta åt någon annan att sköta driften av va- anläggningen. Kommuner har möjlighet att upplåta delar av eller hela drif- ten till någon annan. Bestämmelsen, som visserligen saknar motsvarighet i den nuvarande va-lagen, överensstämmer alltså med gällande rätt. Be- stämmelsen gäller totala driftsentreprenader, dvs. entreprenader som om- fattar hela eller åtminstone större delen av verksamheten för att driva en allmän va-anläggning. Kommunens grundläggande ansvar enligt 6 § innebär att kommunen inte kan låta en driftsentreprenad få leda till att kommunen förlorar möjligheterna till övergripande styrning av va-verk- samheten. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 5.17. Fastighetsägares rätt att använda en allmän va-anläggning 16 § En fastighetsägare har rätt att använda en allmän va-anläggning, om fastigheten 1.finns inom va-anläggningens verksamhetsområde, och 2.behöver en vattentjänst och behovet inte kan tillgodoses bättre på annat sätt. Paragrafen motsvarar i huvudsak 8 § första stycket första ledet i den nu- varande va-lagen. Liksom enligt gällande rätt måste en fördelsbedömning göras beträffande fastighetsägarens behov av vattentjänsterna. Detta krav motsvaras av skrivningen i andra punkten. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 5.8. 17 § Trots 16 § får huvudmannen vänta med att utföra de anläggnings- eller utbyggnadsarbeten som är nödvändiga för att fastighetsägaren skall kunna använda va-anläggningen, om arbetena 1. behöver samordnas med andra arbeten och samordningen annars Prop. 2005/06:78 skulle väsentligt försvåras, och 2. utförs i den ordning som följer av huvudmannens utbyggnadsplan. Paragrafen motsvarar i huvudsak 8 § första stycket andra ledet i den nu- varande va-lagen och begränsar användningsrätten. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 5.8. I andra punkten har tillagts att huvudmannen får genomföra utbygg- naden av den allmänna va-anläggningen efter sin egen planering. Det är alltså inte bara behovet av samordning med andra arbeten som skall styra ordningen och takten i utbyggnaden. 18 § Trots 16 § är huvudmannen inte skyldig att låta en fastighet kopplas eller vara kopplad till va-anläggningen 1.innan fastighetsägaren har betalat den anläggningsavgift som är bestämd enligt 34 § eller lämnat en godtagbar säkerhet, eller 2.om fastighetens va-installation har väsentliga brister. Första punkten motsvarar 8 § andra stycket den nuvarande va-lagen och begränsar användningsrätten. Andra punkten är ny. Genom den nya be- stämmelsen är det möjligt för huvudmannen att till va-anläggningens skydd kunna vägra inkoppling av en fastighets va-installation eller vägra att låta en fastighets va-installation vara inkopplad, om va-installationen har väsentliga brister. I avsnitt 5.8 ges exempel på sådana brister. Att huvudmannen har rätt att undersöka va-installationen innan den kopplas till den allmänna anläggningen framgår av 41 §. Särskilda anordningar för användningen av en allmän va-anläggning 19 § Huvudmannen skall ordna de pumpar och andra särskilda anord- ningar som på grund av den allmänna va-anläggningens konstruktion eller utförande behövs på en fastighet för att fastighetsägaren skall kunna använda va-anläggningen. Om vattenförbrukningen på en fastighet behöver fastställas genom mätning, skall huvudmannen ordna den eller de vattenmätare som behövs för mätningen. Paragrafen har ingen motsvarighet i den nuvarande va-lagen. Den har behandlats i avsnitt 5.9. Genom bestämmelsen får huvudmannen ett ekonomiskt och faktiskt ansvar för sådana anordningar som funktionellt sett är motiverade av den allmänna va-anläggningens utformning, även om anordningarna är för- lagda efter förbindelsepunkten dvs. på fastighetsägarens sida om för- bindelsepunkten. Huvudmannen skall alltså införskaffa, installera samt vid behov utföra service och byta ut anordningen eller delar av den. Anordningar som enbart är motiverade av en eller ett fåtal fastigheters eget behov omfattas däremot inte av ansvaret. Bestämmelsen i andra stycket motsvarar vad som ofta gäller en- ligt huvudmannens allmänna bestämmelser. 20 § En fastighetsägare är skyldig att upplåta nödvändigt utrymme för Prop. 2005/06:78 en sådan anordning som avses i 19 §. Fastighetsägaren skall fortlöpande se till anordningen och skydda den mot skada samt vid behov svara för dess elförsörjning. Fastighetsägaren skall anmäla uppkomna fel och driftstör- ningar till huvudmannen. Bestämmelsen saknar motsvarighet i den nuvarande va-lagen. Bak- grunden till bestämmelsen är huvudmannens lagreglerade ansvar för an- ordningar förlagda på fastigheterna enligt 19 §. För att huvudmannen skall kunna fullgöra ansvaret måste fastighetsägaren upplåta nödvändigt utrymme för anordningarna.