prop · GT03140 · 2006-03-29 00:00:00 — Enligt utredningens mening kan det emellertid med fog hävdas att ett sådant förbud redan finns i det s.k. sundhetskravet i 1 kap. 7 § lagen (1991:981) om värdepappersrörelse. Utredningen har stannat för att den bestämmel- sen är tillräcklig i detta hänseende. Vi gör ingen annan bedömning. I avsnitt 7.2 har vi föreslagit att en budgivare skall ge in en erbjud- andehandling till för godkännande. Om budgivaren inte har åtagit sig att följa marknadsplatsens regler om offentliga upp- köpserbjudanden, bör det enligt vår mening utgöra grund för att vägra godkännande. Häri ligger ytterligare en sanktionsmöjlighet för inspek- tionen. bör slutligen få möjlighet att, som en sista åtgärd, besluta att budgivaren inte får företräda sina aktier vid en bolagsstämma i målbolaget. Detta förbud bör gälla samtliga aktier som budgivaren inne- har. En förebild för bestämmelserna i denna del finns i det regelverk som gäller för ägarprövning i finansiella företag, se t.ex. 6 kap. 3 f och §§ lagen om värdepappersrörelse. bör också, på samma sätt som gäller för ägarprövning, få rätt att vända sig till domstol för utseende av en förvaltare som röstar för de aktuella aktierna. Som några remissinstanser har framhållit bör det efter förebild i la- gen om värdepappersrörelse i lag tas in bestämmelser om hur arvode till förvaltaren skall fastställas och bekostas. Med nu föreslagna åtgärder åstadkoms enligt vår mening ett effektivt sanktionssystem som kan förhindra att budgivare lämnar offentliga upp- köpserbjudanden på den svenska aktiemarknaden utan att åta sig att följa de regler som gäller för sådana erbjudanden. Rätt att begära upplysningar och kalla till förhör Regeringens förslag: rätt enligt lagen om handel med finansiella instrument att anmoda ett företag eller någon annan att tillhandahålla uppgifter, handlingar eller annat skall gälla även när inspektionen övervakar efterlevnaden av bestämmelserna i den nya lagen om offentliga uppköpserbjudanden på aktiemarknaden. skall få anmoda den som förväntas kunna lämna upplysningar att inställa sig till förhör på tid och plats som inspek- Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (s. 89). Remissinstanserna: Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller inte haft några invändningar mot det. Skälen för regeringens förslag: har, som framgått ovan, i två andra lagstiftningsärenden fått utökade möjligheter att effek- tivt utreda sådana situationer som har samband med misstanke om mark- Prop. 2005/06:140 nadsmissbruk eller brott mot prospektregleringen. enligt dessa regler begära upplysningar och ta del av handlingar inte bara från företag under tillsyn utan även från andra företag eller annan som berörs av en prospektsituation. Inspektionen får kalla en person till förhör i en fråga om marknadsmissbruk. Åtgärderna kan kombineras med ett vi- tesföreläggande. Dessa möjligheter bör enligt vår mening stå till buds också vid Finans- inspektionens utredningar om offentliga uppköpserbjudanden, oberoende av om de är frivilliga eller baserade på budplikt. Om någon lämnar ett erbjudande på aktiemarknaden utan att ha åtagit sig att följa marknadsplatsens regler om uppköpserbjudanden bör Finans- inspektionen alltså ha rätt att kunna kräva att få ytterligare information kring erbjudandet för att kunna konstatera huruvida ett offentligt upp- köpserbjudande i lagens mening föreligger. bör ock- så kunna kalla företrädare för budgivaren till förhör för att utreda orsaken till det eventuella regelbrottet. Ett motsvarande utredningsbehov kan föreligga i budpliktssituationer. För att utröna om gränsen för budplikt har överskridits, om ett närståen- deförhållande föreligger etc. bör få rätt att kräva upp- lysningar från den eller de som kan anses ha en sådan ställning och att kalla företrädare för de inblandade aktörerna till förhör. Också i dessa fall bör åtgärderna kunna kombineras med ett vitesföreläggande. Sanktioner vid brott mot budplikten Regeringens förslag: skall ha rätt att förelägga den som inte fullgör sin budplikt att göra rättelse genom att fullgöra budplikten, avyttra så många aktier att budplikt inte längre föreligger eller lösa upp ett närståendeförhållande så att budplikt inte längre före- ligger, dock inte närståendeförhållanden av familjerättslig karaktär. Ett sådant föreläggande skall få förenas med vite. Om ett föreläggande att göra rättelse har meddelats, skall Finans- inspektionen också, liksom vid brott mot skyldigheten att åta sig att följa marknadsplatsens regler, få tillämpa bestämmelserna om att den mot vilken åtgärden är riktad inte får företräda de aktier som han eller hon innehar i målbolaget. Utredningens förslag: Överensstämmer i väsentliga delar med reger- Utredningens förslag innebär dock att skall kunna meddela ett föreläggande att upplösa även närståendeför- hållanden av familjerättslig karaktär (s. 85). Remissinstanserna: Hovrätten för Nedre och har ansett att en förvärvare av aktier inte skall kunna föreläggas att lösa upp ett närståendeförhållande om den närstående är make, registrerade partner eller sambo till förvärvaren, eller förvärvarens barn, om barnet står under förvärvarens vårdnad. Övriga remissinstanser har tillstyrkt förslaget eller inte haft några invändningar mot det. Skälen för regeringens förslag: När det gäller sanktioner vid brott mot reglerna om budplikt bör - såsom utredningen har föreslagit - Fi- nansinspektionen ha möjlighet att förelägga ägaren att fullgöra budplik- Prop. 2005/06:140 ten, att avyttra så många aktier att budplikt inte längre föreligger eller att lösa upp ett närståendeförhållande, t.ex. ett koncernförhållande. Utred- ningens förslag får till följd att denna möjlighet omfattar även närstå- endeförhållanden av familjerättslig karaktär. Såsom ett par remissinstan- ser har påpekat är detta emellertid inte rimligt. Det har knappast heller varit utredningens avsikt att reglerna skulle ha den innebörden. Vi före- slår därför att utredningens förslag justeras i detta avseende. Ett föreläggande av angivet slag bör kunna kombineras med ett vites- föreläggande. Om ägaren trots ett föreläggande vägrar att fullgöra bud- plikten bör även här ha möjlighet att besluta att den- ne inte får företräda sina aktier vid en bolagsstämma i målbolaget och att vända sig till domstol för utseende av god man som röstar för de aktuella aktierna. 13.5Sanktioner vid brott mot skyldigheten att informera anställda Regeringens förslag: skall kunna förelägga den som inte lämnar information till sina anställda enligt bestämmelserna i den nya lagen om offentliga uppköpserbjudanden på aktiemarknaden att göra rättelse genom att fullgöra skyldigheten att informera. Ett föreläggande skall få förenas med vite. Utredningens bedömning: Enligt utredningens bedömning sanktio- neras skyldigheten att informera de anställda av bestämmelserna om ska- destånd i medbestämmandelagen. Remissinstanserna: Remissinstanserna har tillstyrkt eller inte haft några invändningar mot utredningens bedömning. Skälen för regeringens förslag: I avsnitt 7.3 har vi konstaterat att övervägande skäl talar för att reglera budgivarens och målbolagets skyl- dighet att informera sina anställda om ett offentligt uppköpserbjudande m.m. i den nya lagen om offentliga uppköpserbjudanden på aktiemarkna- den och inte i medbestämmandelagen. Med en sådan lösning blir emel- lertid de sanktioner som utredningen har utgått från skulle gälla enligt medbestämmandelagen inte tillämpliga. Frågan om en ändamålsenlig sanktion för brott mot reglerna om information till anställda måste därför övervägas på nytt. Med hänsyn till reglernas funktion, att under olika stadier av ett of- fentligt uppköpserbjudande hålla de anställda underrättade, framstår det som viktigt att har möjlighet att framtvinga ett informationslämnande för det fall att information inte har lämnats. Enligt vår mening förefaller det därför mest ändamålsenligt att använda samma typ av sanktion i det här sammanhanget som vi föreslår för brott mot reglerna om budplikt, nämligen en möjlighet att besluta om ett förelägg- ande om rättelse. Ett sådant föreläggande bör kunna förenas med vite. Sanktioner vid brott mot reglerna om försvarsåtgär- Regeringens förslag: Om ett bolag inte följer bestämmelserna om försvarsåtgärder, skall kunna förelägga bolaget att göra rättelse. Föreläggandet skall få förenas med vite. Bestämmelsen skall gälla alla svenska aktiebolag, vars aktier är noterade vid en börs, en auktoriserad marknadsplats eller en annan reglerad marknad. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- slag. Utredningens förslag är begränsat till att avse svenska bolag vars aktier uteslutande är noterade utomlands (s. 86). Remissinstanserna: Remissinstanserna har tillstyrkt eller inte haft några invändningar mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: I artikel 9 i direktivet om uppköps- erbjudanden behandlas frågan om hur styrelsen i ett målbolag skall agera under uppköpserbjudanden. Huvudregeln är att styrelsen skall inhämta bolagsstämmans godkännande innan den genomför en åtgärd som kan försvåra ett genomförande av erbjudandet, med undantag för att söka efter alternativa erbjudanden. I avsnitt 9 har vi föreslagit att denna artikel skall införlivas genom tvingande lagbestämmelser i lagen om offentliga uppköpserbjudanden på aktiemarknaden. För att bestämmelsen skall bli effektiv är det nödvändigt att ges rätt att ingripa mot ett bolag som inte respekterar den. Vi föreslår att inspektionen skall kun- na förelägga bolaget vid vite att göra rättelse genom att avbryta åtgärden. Tillämpningsområdet för den föreslagna sanktionsbestämmelsen bör följa tillämpningsområdet för regeln om försvarsåtgärder. Angående våra överväganden i den delen, se avsnitt 9. Regeringens förslag: skall kunna lämna besked om huruvida budplikt föreligger eller inte och besluta om dispens från Inspektionen skall även kunna lämna besked om huruvida en åtgärd är att betrakta som en försvarsåtgärd eller inte och lämna dispens från kravet på att endast bolagsstämman får besluta om för- Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Finansinspektio- nen skall få meddela föreskrifter om att tolkningsbesked och dispens får beslutas av ett organ med representativa företrädare för närings- Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- slag (s. 87). Utredningen har dock inte lämnat några förslag om tolk- ningsbesked och dispenser när det gäller försvarsåtgärder. Remissinstanserna: , , Svenska Fond- handlareföreningen och Aktiespararna har ansett att ett sådant organ som efter delegation skall kunna meddela dispenser och förhandsbesked bör bredare sammansättning än vad som har kommit till uttryck i Övriga remissinstanser har tillstyrkt eller inte haft några invändningar mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: fyller en viktig funktion som det organ som prövar frågor om undantag från budplikt. Nämnden kan också lämna förhandsbesked om budplikt före- ligger eller inte. Nämnden har motsvarande uppgifter och befogenheter när det gäller s.k. försvarsåtgärder. Nämndens behörighet i dessa hänse- enden bygger på . Vi har i avsnitt 8 och 9 föreslagit att reglerna om budplikt respektive försvarsåtgärder lagfästs. Det kan då tyckas naturligt att flytta han- teringen av dispensärenden och förhandsbesked till tillsynsmyndigheten genom att i lagen slå fast att får bevilja undantag och lämna tolkningsbesked. Det är också vårt förslag att så skall ske. Men vi kan konstatera att en sådan ordning skulle kräva en väsentlig resursförstärkning hos och, även om en sådan kom till stånd, riskera att leda till väsentligt längre och för näringslivet mycket besvärande handläggningstider. Enligt inspektionens bedömning skulle handläggningstiden kunna bli , vilket skall jämföras med den nuvarande ordningen i vilken, som ovan konstaterats, en stor del av dispensärendena hos hanteras inom loppet av . En annan nackdel med att tar över dessa ären- den är den splittring som därmed skulle komma att ske av prövningen av frågorna om uppköpserbjudanden på två instanser, och . Vårt förslag är därför att det i lagen slås fast att regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får överlåta dessa upp- gifter till ett organ med representativa företrädare för näringslivet. En sådan delegation av förvaltningsuppgifter kan ske med stöd av 11 kap. 6 § tredje stycket regeringsformen. Innefattar uppgiften myndighetsutöv- ning, skall det ske med stöd av lag. En sådan ordning får vidare med hän- syn till att även självreglerande organ kan utöva tillsyn anses vara fören- lig med direktivet, även om detta inte uttryckligen föreskriver att tillsyns- myndigheten får delegera sin beslutanderätt i dispensfrågor (jfr artikel 4.5 och skäl 7 i ingressen). Med denna lösning kan närheten till mark- naden bibehållas och den upparbetade kompetensen inom området till- varatas. Vi återkommer i författningskommentaren med exempel på si- tuationer där dispens kan medges. Några remissinstanser har framfört synpunkten att organet bör ha en bredare sammansättning än vad har och än vad som uttrycks i den föreslagna lagtexten. Med anledning härav vill vi framhålla att det, med den ordning vi föreslår, ankommer på Finans- inspektionen att pröva att organet i fråga har den sammansättning, orga- nisation, beslutsstruktur och beslutskompetens som kan anses nödvändig. En bestämmelse med den föreslagna innebörden hindrar dock inte att det i organet också ingår andra personer, exempelvis någon eller några med domarerfarenhet och personer med anknytning till den akademiska världen. Mot denna bakgrund gör vi bedömningen att den ordning som vi föreslår har förutsättningar att fungera väl. Om så skulle visa sig inte bli fallet, kan det givetvis finnas anledning att i ett senare sammanhang återkomma till frågan. Om en överlåtelse av förvaltningsuppgifter sker, får organet en viss offentligrättslig ställning, eftersom det i här aktuella hänseenden kommer att ägna sig åt verksamhet som innebär myndighetsutövning. Vissa lag- bestämmelser som syftar till att säkerställa en korrekt myndighetsutöv- ning och att skydda myndighetsutövningens integritet blir därmed tillämpliga. Det gäller exempelvis bestämmelsen i 20 kap. 1 § om straffansvar för tjänstefel. Däremot blir inte bestämmelserna i tryckfrihetsförordningen om rätt att ta del av handlingar hos myndighet automatiskt tillämpliga och därmed inte heller allmänna regler för myndigheter om diarieföring, utlämnande av handlingar etc. Enligt 2 kap. 17 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 8 § sekretesslagen (1980:100) är det möjligt att åstadkomma en ordning som innebär att dessa bestämmelser blir tillämpliga, nämligen om or- ganet förs in i bilagan till sekretesslagen. I denna bilaga räknas upp vissa av de enskilda organ som ägnar sig åt myndighetsutövning, och regler- ingen innebär att rätten att ta del av handlingar hos myndighet i till- lämpliga delar gäller handlingar även hos de uppräknade organen. Dessa skall också vid tillämpningen av sekretesslagen jämställas med myn- digheter. Utredningen har övervägt om det nu aktuella organet bör föras in i bi- lagan till sekretesslagen men stannat för att detta inte bör göras, eftersom det här är fråga om en verksamhet som i väsentliga hänseenden skiljer sig från sådan som bedrivs av de i bilagan uppräknade myndigheterna. Vi ansluter oss till den bedömningen. Det betyder att det inte kommer att finnas någon automatisk rätt för allmänheten att direkt hos organet be- gära utlämnande av handlingar. Dessa kommer att bli allmänna först om de lämnas till , och det är således hos inspektionen som utlämnande skall begäras. Vi förutsätter naturligtvis ändå att det i all den utsträckning som är möjlig och lämplig eftersträvas öppenhet hos organet. När det gäller organets befogenheter konstaterar vi att ett förhandsbe- sked eller en dispens från lämnas endast på någons begäran. Besluten grundas på de uppgifter som sökanden lämnar. Detsamma bör gälla även framöver inom ramen för den ordning som vi nu föreslår. I likhet med vad som gäller beträffande bör det organ som väljer att över- lämna uppgifter till inte ha till uppgift att på eget ansvar göra någon prövning av trovärdigheten i de uppgifter som lämnas eller att föranstalta om någon utredning i ärendet. Organet skall således inte överta Finansin- spektionens uppgifter när det gäller övervakning av att budplikten följs eller att ingripa mot den som inte följer budpliktsbestämmelserna. Det finns därför inte någon anledning att ge organet några befogenheter att genomföra utredningar eller att kalla parter till förhör på det sätt som föreslås för . I den nya lagen om offentliga uppköpserbjudanden på aktiemarknaden bör, på motsvarande sätt som har skett i vissa andra fall när förvalt- ningsuppgifter har delegerats till ett privaträttsligt organ (jfr bl.a. prop. 2004/05:84), anges vilka av bestämmelserna i förvaltningslagen (1986:223) som skall tillämpas i ärenden som handläggs vid organet i fråga. Regeringens förslag: beslut skall kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Ett beslut av ett organ med representativa företrädare för näringslivet, till vilket förvaltningsuppgifter har överlåtits, skall kunna överklagas hos av den som beslutet angår, om det har gått denne emot. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag (s. 89). Utredningen har dock föreslagit att endast den som har begärt och erhållit ett besked från ett sådant organ, vartill Finansinspek- tionen har överlåtit förvaltningsuppgifter, skall kunna begära Finans- inspektionens prövning av beslutet och därefter kunna överklaga det. Remissinstanserna: Länsrätten i har ansett att effek- terna av utredningens förslag behöver klarläggas när det gäller förvalt- ningsdomstolarnas roll. Övriga remissinstanser har tillstyrkt eller inte haft några invändningar mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: beslut enligt den nya lagen om offentliga uppköpserbjudanden på aktiemarknaden bör, i likhet med vad som gäller i övrigt beträffande be- slut, kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Vi föreslår att det i lagen tas in bestämmelser av den innebörden. När det gäller beslut enligt lagen (1991:980) om handel med finansi- ella instrument finns redan i 7 kap. bestämmelser om överklagande till allmän förvaltningsdomstol. Här föreslår vi därför inte några särskilda överklagandebestämmelser. Som har framgått ovan i avsnitt 13.7 skall , enligt vårt förslag, kunna ge besked om budplikt föreligger eller inte för någon som äger aktier i ett bolag. Om det finns särskilda skäl skall Finansin- spektionen kunna medge undantag från budplikten. Inspektionen skall enligt vårt förslag på motsvarande sätt kunna lämna tolkningsbesked och besluta om dispenser i frågor om försvarsåtgärder. Vi föreslår också att regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, skall kunna överlåta hanteringen av dessa frågor till ett organ med repre- sentativa företrädare för näringslivet, exempelvis Aktiemarknadsnämn- den (se avsnitt 13.7). För att tillgodose kravet på överklagbarhet även för det fall Finansin- spektionen har överlåtit dessa uppgifter till ett annat organ bör i lagen föreskrivas att beslut som detta organ fattar skall kunna prövas av inspektionen och, efter beslut från inspektionens sida, i sedvanlig ordning överklagas till allmän förvaltningsdomstol. En prövning från Finans- inspektionens sida bör enligt utredningens förslag kunna ske om den som har ansökt och erhållit besked från nämnden begär det. Vi ansluter oss till det förslaget. Utredningen har övervägt om även annan än sökanden t.ex. aktie- ägare i bolaget i fråga skall få rätt att föra saken vidare till Finansin- spektionen men kommit fram till att så inte bör bli fallet. Utredningen har därvid pekat på att den som ansöker om förhandsbesked eller dispens of- ta har ett berättigat intresse av att få sin ansökan och prövningen av den Det rör sig nämligen i de flesta fall om planerade affär- Prop. 2005/06:140 er som inte kan komma till stånd om planerna måste offentliggöras innan Vi har förståelse för det argumentet. måste det beaktas att besked och beslut av det slag som det är fråga om i vissa fall kan ha långtgående effekter för andra intressenter än sökanden. Exempel- vis har ett beslut om att medge dispens från budplikten uppenbarligen effekter på minoritetsaktieägarnas ställning i bolaget. Vi anser därför inte att det är lämpligt att generellt begränsa överklaganderätten på det sätt som utredningen har föreslagit. Det får dessutom anses tveksamt om en sådan begränsning skulle vara förenlig med för de mänskliga rättigheterna. Enligt konventionens artikel 6 skall det finnas en rätt till domstolsprövning i tvister om civila rättigheter och skyldig- heter. De frågor som här aktualiseras torde regelmässigt vara av det sla- get. Mot denna bakgrund föreslår vi att även andra som berörs av ett beslut av ifrågavarande slag än sökanden skall ha rätt att få saken prövad av inspektionen och därefter kunna föra saken vidare till domstol. Vi före- slår således att ett beslut från det organ, till vilket har delegerats be- slutanderätt, skall få överklagas till inspektionen av den som beslutet angår, om det har gått denne emot. Detta överensstämmer med vad som normalt gäller i fråga om överklagande inom förvaltningsrätten (se 22 § förvaltningslagen [1986:223]). Vem som skall anses ha talerätt i det enskilda fallet får bedömas i enlighet med allmänna regler och principer om talerätt. Av dessa torde följa att en enskild aktieägare normalt inte har rätt att föra talan mot ett beslut om att avslå en ansökan om dispens från budpliktsreglerna eller mot ett negativt förhandsbesked i en sådan fråga. I de fallen disponerar således sökanden själv över om han eller hon vill föra saken vidare till inspektionen. För att ytterligare minska riskerna för olägenheter av det slag som utredningen har pekat på föreslår vi att det ges en möjlighet för det organ som inspektionen i förekommande fall har delegerat beslutanderätt till att, om det finns särskilda skäl, avvakta med offentliggörandet av det beslut som organet har fattat. På så sätt kan organet, när så är motiverat, vänta med att offentliggöra exempelvis ett beslut om att bevilja dispens från budplikten till dess att den affär som dispensen avser är genomförd. Vi återkommer i författningskommenta- ren närmare till hur dessa bestämmelser bör vara utformade. Vi återkommer i avsnitt 18 till frågan om de ekonomiska konsekvens- erna för och domstolarna. Regeringens förslag: Sekretess skall gälla i övervakning enligt den nya lagen om offentliga uppköpserbjudanden på aktiemarknaden. Regeringens bedömning: Nuvarande regler i sekretesslagen upp- fyller direktivets krav på att sekretess skall gälla när Finansinspektio- nen utbyter information med andra tillsynsmyndigheter. Utredningens bedömning: Utredningen innehåller inte något förslag i fråga om sekretess. Utredningen har utgått från att nuvarande regler i sekretesslagen uppfyller direktivets krav. Remissinstanserna: Kammarrätten i har ansett att frågan om vilka sekretessbestämmelser som är tillämpliga borde ha analyserats närmare. har ansett att frågan om vilka sekretess- bestämmelser som skall gälla för samarbete och utbyte av information mellan olika behöriga myndigheter bör utredas närmare. Skälen för regeringens bedömning och förslag: Medlemsstaterna skall enligt artikel 4.3 i direktivet om uppköpserbjudanden säkerställa att alla som är eller har varit anställda hos deras tillsynsmyndigheter är bundna av tystnadsplikt. Uppgifter som omfattas av tystnadsplikten får inte röjas för någon person eller myndighet utan stöd i lag. Bestämmelser om sekretess för verksamhet finns i 8 kap. 5 § sekretesslagen.