prop · GT0345 · 2006-03-02 00:00:00 — I paragrafen behandlas frågan från vilken tidpunkt ett finansiellt kon- glomerat står under tillsyn. Bestämmelsen har, när är samordnare, i likhet med lagen i övrigt (se 10 kap. 1 §) som utgångspunkt att beslut fattade med stöd av lagen för sin verkställighet kräver att fråga är om lagakraftvunna beslut. Med hänsyn till syftet med lagstiftningen kan det ifrågasättas om tillsynen över ett finansiellt konglomerat i förekommande fall skall kunna anstå i avvaktan på att alla möjligheter till överprövning uttömts. Lagrådet förordar därför att såväl som förvaltningsdomstolarna ges möjlighet att förordna att beslut som avses i 4 § 1 och 2 skall gälla . Det kan i sammanhanget vidare ifrågasättas om lagen inte borde innehålla en generell regel av innebörd att , utan begränsning till vissa beslut, får förordna att dess beslut skall gälla . I fråga om finansiella konglomerat där inte är samordnare har frågan om från vilken tidpunkt konglomeratet skall stå under särskild tillsyn enligt bestämmelserna i 57 kap. knutits till när underrättelse erhållits enligt artikel 4.2 i konglomeratdirektivet. direktivet inte närmare reglerar från vilken tidpunkt tillsynen av ett konglomerat skall påbörjas torde denna fråga vara avhängig av vad som föreskrivs i de nationella författningsbestämmelser som gäller för den som utsetts till samordnare för konglomeratet. Bestämmelsen i denna del bör därför utgå eller hänvisa till vad som gäller enligt den lagstiftning under vilken den relevanta behöriga myndigheten lyder. 6 kap. 2 § Lagrådet erinrar om vad som anförts vid 4 kap. 13 §§ om erforderlig majoritet vid riksdagsbeslut. Enligt tredje stycket i förevarande paragraf skall underrätta övriga berörda myndigheter om ett beslut enligt 3 kap. Lagrådet förordar att denna underrättelseskyldighet utvidgas till att avse alla beslut som avses i första stycket av förevarande paragraf. 6 kap. 3 § I författningskommentaren anges att förelägganden att lämna upp- lysningar till inte gäller utländska reglerade företag, för vilka i stället 7 kap. 3 § gäller, dvs. hänvända sig till den relevanta behöriga myndigheten. till uttryck i lagtexten, förslagsvis på det sätt som skedde i promemorians Andra stycket bör alltså tillföras följande: Ett sådant föreläggande får dock inte riktas mot ett reglerat företag som hör hemma i ett annat land inom EES. I fråga om ett sådant företag gäller i stället 7 kap. 3 §. 6 kap. 7 § I bestämmelsen regleras tystnadsplikten för vissa befattningshavare i En motsvarande bestämmelse finns i 7 kap. 13 § Enligt 20 kap. 3 § straffas den som bryter mot en sådan bestämmelse för brott mot tystnadsplikt. I vissa andra lagar på det finansiella området, t.ex. 1 kap. 10 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, stadgas däremot att ansvar för brott mot tystnadsplikt inte skall följa för den som bryter mot en motsvarande bestämmelse om tystnadsplikt. bestämmelsen synes inte ha förklarats i förarbetena och framstår inte heller som motiverad. Oavsett huruvida man anser att den ena eller andra ordningen bör råda vill Lagrådet ändå förorda att frågan löses på ett enhetligt sätt där inte en särreglering kan motiveras. Under föredragningen inför Lagrådet har det upplysts att avsikten är att denna inkonsistens skall undanröjas i framtida 10 kap. 1 § För det fall att en överklagandebestämmelse saknas i en författning som gäller en förvaltningsmyndighets handläggning av ärenden så kommer, enligt 22 a § förvaltningslagen (1986:223), myndighetens överklagbara beslut med undantag för beslut i administrativa ärenden och normbeslut, dvs. beslut om föreskrifter enligt 8 kap. regeringsformen som meddelats med stöd av i författning givna bemyndiganden att kunna överklagas hos länsrätt. Sistnämnda beslut får då i stället enligt vad som följer av 35 § verksförordningen (1995:1322) överklagas hos regeringen av den som har klagorätt. Med undantag för de fall där det särskilt föreskrivits att normbeslut får överklagas, se t.ex. 26 § andra stycket tobakslagen (1993:581), torde dock ett överklagande av ett normbeslut, oavsett om prövningen sker hos regeringen eller hos förvaltningsdomstol, oftast avvisas eftersom de allmänna förutsättningarna för överklaganderätt och klagorätt som regel inte är uppfyllda. Enligt vissa lagar inom det finansiella området (se t.ex. kapitaltäck- ningslagen) gäller, med bestämmelserna i 22 a § förvaltningslagen som förebild, att beslut får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol men att detta inte gäller beslut som avses i 20 § första stycket 5 förvaltningslagen (dvs. normbeslut) som då i stället enligt verksförordningen kan överklagas hos regeringen. Enligt andra lagar, t.ex. 17 kap. 1 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, gäller att beslut i ärenden som avses i 20 § första stycket 5 förvaltningslagen inte får överklagas. Det föreligger således med avseende på dessa beslut ett direkt taleförbud. Exempel finns också på bestämmelser där det, i enlighet med vad som föreslås beträffande förevarande paragraf, inte finns någon begränsning alls föreskriven med avseende på överklagandet av normbeslut, se t.ex. lagen (2005:405) om försäkringsförmedling. Oavsett huruvida man på det finansiella området anser det lämpligt med ett totalförbud vad gäller normbeslut eller öppnar för möjligheten att låta dem kunna bli överklagade hos en förvaltningsdomstol eller hos regeringen vill Lagrådet ändå förorda att överklagandebestämmelserna i de olika lagarna på det finansiella området utformas på ett enhetligt sätt och att denna fråga därför övervägs inom ramen för det fortsatta lagstiftningsarbetet. Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:981) om värdepappers- rörelse 7 kap. 1 § Beträffande de i paragrafen föreslagna överklagandebestämmelserna hänvisas till vad Lagrådet anfört vid 10 kap. 1 § förslaget till lag om tillsyn över finansiella konglomerat. Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag 6 kap. 7 b § I linje med vad som förutsätts i konglomeratdirektivet innehåller paragrafen som rätteligen skall betecknas 7 a § en bestämmelse som ger en möjlighet att bestämma hur konsolidering skall ske i vissa fall när två eller flera företag har gemensam eller i huvudsak gemensam ledning. Enligt vad som framhållits vid lagrådsföredragningen är bestämmelsen avsedd att tillämpas dels när meddelar ett förvaltningsbeslut i enskilt fall, dels när inspektionen meddelar generella föreskrifter/normbeslut. Av den föreslagna bestämmelsen framgår inte direkt att subdelegation till skulle vara tillåten. Det har vid lagrådsföredragningen påpekats att konglomeratdirektivet särskilt utpekar att det är de behöriga myndigheterna som skall fatta nu berörda beslut (artikel 29.7), vilket medfört att man nu direkt i lagtexten också önskat peka ut som beslutsmyndighet när det gäller såväl normbeslut som beslut i enskilda fall. I lagrådsremissen (avsnitt 14.7.4 in fine) har vidare när det gäller behovet av bemyndigande anförts att det redan av 8 kap. 1 § kapitaltäckningslagen framgår att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall meddela föreskrifter om hur konsolidering skall ske och hur kapitalbasen skall beräknas enligt 6 kap. 69 §§ och att något nytt bemyndigande därför inte behövs. Som Lagrådet påpekat i ett annat lagstiftningsärende (se prop. 1999/2000:94 s. 107108) kan en lagstiftningsteknik, som innebär att beslut om subdelegation som en gång fattats skulle kunna komma att omfatta även framtida bemyndiganden, sättas i fråga, bl.a. beträffande frågan om bestämmelsen i 8 kap. 11 § regeringsformen kommer att ges en korrekt tillämpning. Vad gäller nu aktuellt lagstiftningsärende innehåller kapital- täckningslagen bemyndiganden som medger att regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får föreskriva att bestämmelserna om finansiella företagsgrupper skall gälla även för två eller flera institut, motsvarande utländska företag eller finansiella institut, som har en gemensam eller i huvudsak gemensam ledning. För dessa fall äger då regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, i likhet med vad som i övrigt gäller för företag som ingår i finansiella företagsgrupper meddela föreskrifter om hur konsolidering skall ske och kapitalbasen beräknas (se 8 kap. 1 § 7 kapitaltäckningslagen). Genom den nu föreslagna ändringen i kapitaltäckningslagen kommer en finansiell företagsgrupp, utan att detta särskilt föreskrivits, alltid att föreligga när två eller flera institut har en gemensam eller i huvudsak gemensam ledning. Det kan mot den bakgrunden finnas fog för att anse att ett bemyndigande som tidigare omfattade en i viss mån diskretionär situation också, utan att detta särskilt föreskrivs, får omfatta motsvarande situation när den omvandlas till ett obligatorium. innebär dock en utvidgning av vad som gäller i fråga om vad som utgör en finansiell företagsgrupp och grundar sig också på ett helt nytt direktiv som innebär att en ny näringsrättslig reglering av olika finansiella företag införs. Lagrådet förordar därför, på motsvarande sätt som skedde i det ovan berörda lagstiftningsärendet, att befintliga bemyndiganden i lagen kompletteras så att det framgår att efter regeringens bemyndigande skall meddela föreskrifter om hur företag som avses i paragrafen skall konsolideras. Härigenom skulle också vinnas den fördelen att paragrafen kunde utformas så att det klart framgick att den endast avser förvaltningsbeslut i enskilt fall som på såväl lagnivå som förordningsnivå en korrekt implementering ändå sker av konglomeratdirektivet i nu berörd 7 kap. 16 § Beträffande de i paragrafen föreslagna överklagandebestämmelserna hänvisas till vad Lagrådet anfört vid 10 kap. 1 § förslaget till lag om tillsyn över finansiella konglomerat. Förslaget till lag om ändring i lagen (2002:149) om utgivning av elektroniska pengar 7 kap. 1 § Beträffande de i paragrafen föreslagna överklagandebestämmelserna hänvisas till vad Lagrådet anfört vid 10 kap. 1 § förslaget till lag om tillsyn över finansiella konglomerat. Lagrådet lämnar förslagen utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: Statsministern , statsråden , , , , , , Y. , , , , Andnor, Nuder, M. , , , , , , Regeringen beslutar proposition 2005/06:45 Finansiella konglomerat inför, ändrar, upp- Lag om särskild tillsyn 10 kap. 1 och 2 §§ Lag (1972:262) om 1 kap. 8 a §, Lag (1991:981) om Lag (1994:2004) om 6 kap. 2 §, 8 kap. 1 § Lag (2002:149) om Lag (2004:46) om Lag (2004:297) om bank-