prop · GT0395 · 2006-03-14 00:00:00 — uppdrag som sammanhänger med mänskliga rättigheter, bland annat om kunskaper om diskriminerings- och jämställdhetsfrågor samt angående barnets rättigheter. I samband med de referensgruppsmöten som genomförts under arbetet med kartläggningen har representanter för rättsväsendet berättat om i vilken mån deras personal genomgått eller genomgår utbildning om mänskliga rättigheter samt om vilka behov de anser finns på detta område. Det har framkommit att utbildningen på området varit begränsad samt att det ofta varit svårt att ta steget från generell utbildning till att se den egna verksamheten i förhållande till de mänskliga rättigheterna. Vidare har det från flera myndigheter framförts att det är viktigt att ledningen på de olika myndigheterna deltar i utbildning och, framför allt, ger signaler om att området är prioriterat och formulerar mål utifrån de mänskliga rättigheterna. Enligt () behöver kunskaperna om mänskliga rättigheter och förståelsen av vad detta perspektiv innebär stärkas inom rättsväsendet. JK har föreslagit att myndigheten tydligare skall använda perspektivet mänskliga rättigheter i sitt arbete. I ett skriftligt yttrande har framfört att mänskliga rättigheter bör omnämnas i regleringsbrevet som en fråga som skall genomsyra verksamheten på olika sätt som konkreta utbildningsuppdrag också behövs, bland annat för att de mänskliga rättigheterna skall bli ett ämne för resultatdialog. Kompetensutveckling för all personal inom polisen och statsförvaltningen bör ingå i den nya handlingsplanen, anför . Vidare betonar Rikspolis- styrelsen cheferna som en särskilt viktig målgrupp, och föreslår att en utbildning av denna grupp genomförs av (). Som nämns nedan i avsnitt 5.4.4 fick KKR uppdrag 2002 att ta fram ett förslag till utbildningsmaterial eller liknande i syfte att öka kunskapen om mänskliga rättigheter hos chefer i statsförvaltningen. Slutligen bör nämnas att det finns myndigheter, t.ex. , som ännu inte fått några uppdrag rörande utbildning om mänskliga rättigheter men där delar av personalen anser att sådan kunskap skulle behövas inom myndigheten. Ett tjugotal uppdrag om utbildning i mänskliga rättigheter gavs 2002, bland annat till , , , , (), och , och har återrapporterats till regeringen. fick ett liknande uppdrag. De olika uppdragen återrapporterades och resultaten varierade. Några myndigheter hade genomfört mer grundliga insatser, men flera hade endast genomfört eller deltagit i enstaka seminarier. I regleringsbreven fick sju länsstyrelser en ny typ av uppdrag om utbildning i mänskliga rättigheter. Bakgrunden till uppdraget var att flera av de myndigheter som fått uppdrag 2002 hade uttryckt ett behov av vägledning vid utformningen av utbildningsinsatserna för att denna skulle kunna göras mer verksamhetsanpassad. Länsstyrelserna fick därför uppdraget att kartlägga och analysera hur de mänskliga rättigheterna berör och berörs av Skr. länsstyrelsernas verksamhet samt att utifrån denna information ta fram handlingsplaner för hur kunskapen och medvetenheten om de mänskliga rättigheterna hos de anställda kan öka . Länsstyrelserna kan vid behov samråda med avseende metodförslag och kunskapsinhämtning om de mänskliga Vid det referensgruppsmöte som hållits med representanter för olika myndigheter i samband med kartläggningsarbetet har flera intressanta Behovet av en tydligare verksamhetsanpassad utbildning med exempel hämtade ur den dagliga verksamheten har betonats, liksom vikten av att ledningen stödjer och prioriterar frågor om Utbildningsinsatser måste även riktas mot chefer för att få genomslag i verksamheten. Önskemål om bättre kontinuitet och tydligare krav på återrapportering och uppföljning har också framförts från både myndigheter som själva mottagit utbildningsuppdrag och från ombudsmännen, som ser behovet av mer systematiska utbildnings- satsningar för myndigheterna. Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO) har betonat att uppdragen måste vara individualiserade, preciserade och långsiktiga samt att återrapporterings- kraven måste vara tydligare. () har framfört vikten av kontinuitet på området, så att inte en myndighet som börjar bygga upp en kompetens avbryter arbetet till följd av att uppdraget lyfts ut ur regleringsbrevet. Även Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO) har understrukit vikten av tydlighet i uppdragen. intressant att notera att myndigheter som ännu inte fått uppdrag om utbildning om mänskliga rättigheter har framfört önskemål om detta. har anfört i ett skriftligt yttrande att utbildningar om mänskliga rättigheter bör vara återkommande och obligatoriska samt att ett sådant krav bör finnas med i den kommande handlingsplanen. Myndigheten betonar också vikten av att chefer utbildas om mänskliga rättigheter samt att särskilda uppdrag bör ges i regleringsbreven på grundval av åtgärder som aviseras i handlingsplanen. I sammanhanget bör nämnas att KKR fick ett uppdrag 2002 att ta fram ett förslag till utbildningsmaterial eller liknande i syfte att öka kunskapen om mänskliga rättigheter hos chefer i statsförvaltningen. återrapportering av uppdraget lämnade KKR tre förslag på utbildningar i form av kunskapsöversikter, webbaserad distansutbildning respektive handledning i integrering av mänskliga rättighetsfrågor i strategiskt ledningsarbete för myndigheter. Regeringen gör bedömningen att det är lämpligt att den delegation för mänskliga rättigheter som kommer att inrättas (se närmare del I, avsnitt 5.2) medverkar vid den närmare utformningen av framtida utbildningar av detta slag så att sakinnehållet tydligt kan anpassas till verksamheten. Det kan även nämnas att HomO för KKR har påtalat att diskriminering och trakasserier på grund av sexuell läggning bör uppmärksammas i KKR:s utbildningsförslag och i KKR har ersatts av en ny Regeringen kommer således att ta dessa frågor i beaktande då den nya myndigheten inrättats. framförts från flera myndigheter är att myndigheterna har svårigheter med att förstå hur olika generella frågor som enligt bland annat regleringsbrev skall genomsyra verksamheten, såsom integration och Skr. 2005/06:95 mångfald, hållbar utveckling, jämställdhet och mänskliga rättigheter, förhåller sig till varandra. Personal vid är en central målgrupp för att en tydlig styrning av statlig verksamhet på området mänskliga rättigheter skall bli möjlig, samt för att främja en ökad medvetenhet mer allmänt kring frågorna inom olika politikområden. Sedan handlingsplanen lades fram har flera utbildningsinsatser genomförts inom . Utbildningarna har utarbetats inom arbetsgruppen för mänskliga rättigheter. Några av utbildningarna är begränsade vad avser längd och målgrupp, medan två är mer omfattande. För det första genomgår deltagare i aspirantutbildning och Utrikesdeparte- mentets diplomatprogram drygt en veckas utbildning i folkrätt och mänskliga rättigheter. För det andra genomgår nyanställda inom en halv dags obligatorisk utbildning om mänskliga rättigheter och diskrimineringsfrågor. Som framförts från flera andra myndigheter är chefer en mycket viktig målgrupp för utbildning om mänskliga rättigheter. Cheferna inom har ännu inte erbjudits några utbildningar om mänskliga rättigheter. Under kartläggningsarbetet har Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO) påtalat detta förhållande samt även att utbildning om mänskliga rättigheter erbjudits nyanställda inom , medan de som arbetar inom myndigheten inte genomgått eller erbjuds sådan utbildning. Personal och förtroendevalda inom kommun och landsting framhålls som en mycket viktig målgrupp för utbildning om mänskliga rättigheter i den första handlingsplanen. Då många mänskliga rättigheter, särskilt inom det ekonomiska och sociala området, genomförs på den kommunala nivån är det angeläget att det finns kunskap och medvetenhet om rättigheternas innebörd för den primärkommunala och landstings- kommunala verksamheten. anordnade tre regionala konferenser om mänskliga rättigheter och nationella minoriteter i verksamhet med förtroendevalda och personal inom kommun och landsting som målgrupp. Vid dessa konferenser och det referensgruppsmöte som hållits med representanter för kommun och landsting har framkommit att endast ett fåtal kommuner och landsting arbetar med mänskliga rättigheter som begrepp, medan flera bedriver ett aktivt arbete kring mer begränsade rättighetsfrågor, såsom diskriminering, jämställdhet, funktionshinder och barnets rättigheter. Någon kartläggning av kommunernas och landstingens arbete på området Skr. 2005/06:95 har inte genomförts under senare år.206 Under referensgruppsmötet med representanter från kommuner och landsting nämndes att frågor om rättigheter och rättighetslagstiftning ofta väcker kritik från kommunalt håll. verkar det finnas intresse för dialog och samarbete mellan de olika delarna och nivåerna i den offentliga förvaltningen kring frågor om mänskliga rättigheter. Då begreppet emellertid är relativt nytt för de flesta finns ett behov av material och verktyg som ställer de olika rättigheterna i konkret relation till den primär- och landstingskommunala verksamheten. Såsom är fallet med de statliga myndigheterna efterlyses bland annat material med vardagliga exempel. I utvärderingen av den första handlingsplanen framförs att en uppföljning av de tre regionala konferenserna om mänskliga rättigheter och nationella minoriteter i verksamhet behöver göras. Det betonas i utvärderingen att det är viktigt att det blir en fortsättning, både i meningen att fler intressenter kan genomgå liknande utbildningar och att de deltagande får ytterligare stöd och tillfällen att fullfölja diskussionen. Vidare sägs att det finns ett behov av att ledande kommunalpolitiker och tjänstemän markerar vikten av området. 5.5Utbildningsmaterial om de mänskliga rättigheterna Det finns mycket utbildningsmaterial om de mänskliga rättigheterna på engelska. Det finns också mycket material på svenska som behandlar de mänskliga rättigheterna mer allmänt. Däremot verkar tillgången till material som på ett pedagogiskt sätt förklarar och relaterar rättigheterna i förhållande till olika delar av den svenska offentliga förvaltningen vara mycket begränsad, såsom framkommit i avsnitten ovan. Denna synpunkt har förts fram av såväl en rad myndigheter som kommuner under kartläggningsarbetet. Regeringen gav i regleringsbrevet Forum för levande historia i uppdrag att samordna arbetet med att ta fram utbildningsmaterial om mänskliga rättigheter som kan användas inom utbildningsväsendet samt att kartlägga befintligt utbildningsmaterial om mänskliga rättigheter och visa vilka områden som är i behov av kompletteringar. I uppdraget ingår också att sammanställa och tillgängliggöra befintligt utbildningsmaterial. Uppdraget skall redovisas i samband med myndighetens årsredovisning. På grundval av denna redovisning kan behovet av åtgärder på området bedömas. 5.6 Information om de mänskliga rättigheterna Som en del av regeringens långsiktiga mål för området mänskliga rättigheter ingår att öka kunskapen och medvetenheten om de mänskliga rättigheterna. Information om mänskliga rättigheter är ett verktyg i detta 206 Teologiska Högskolans har dock genomfört en kartläggning av kommunernas arbete för mänskliga rättigheter , se rapporten av kommuners arbete för mänskliga rättigheter en kartläggning, Ju2001/3330/D. I utvärderingen av den första handlingsplanen rekommenderas Skr. 2005/06:95 fortsatta satsningar på regeringens webbplats om mänskliga rättigheter, . Webbplatsen finns tillgänglig i en utförlig svensk version samt i en mer begränsad version på engelska och på lätt svenska. Däremot är den inte tillgänglig för synskadade eller på andra språk. Det övervägs inom om webbplatsen kan göras mer tillgänglig för personer med funktionshinder. I utvärderingen rekommenderas också att en bredare strategi utarbetas om språk och mänskliga rättigheter och att även punktskrift och teckenspråk inkluderas i den satsningen. utbildningsstöd (Sisus) har under kartläggningsarbetet framfört i ett skriftligt yttrande att det är angeläget att samhällsinformation utformas med tanke på att många människor har läs- och skrivsvårigheter. () har också påpekat att döva har teckenspråk som sitt första språk och att många döva har svårt att läsa och skriva svenska eftersom de inte kan lära sig språket via hörseln. För döva personer med utländsk bakgrund kan skriven svenska vara det fjärde språket då de först fått lära sig hemlandets teckenspråk och skrivna språk och sedan det svenska teckenspråket och skrivna språket. För att döva skall kunna vara delaktiga i samhällslivet krävs därför att samhällsinformation finns på teckenspråk. Mot denna bakgrund har SDR lämnat flera förslag, bland annat att regeringens webbplats om mänskliga rättigheter görs tillgänglig på teckenspråk. I utvärderingen har också föreslagits att en särskild studie görs om i vilken mån de nya svenskarna får del av sina rättigheter. Förslaget görs mot bakgrund av risken för utanförskap och för att det finns språkliga och andra hinder som motverkar att alla grupper kan känna till och tillvarata sina rättigheter. Under genomförandet av den första handlingsplanen har ett stort antal internationella dokument om mänskliga rättigheter översatts till svenska och publicerats på regeringens webbplats om mänskliga rättigheter. Såsom även nämnts i avsnitt 2.8.4 har det framkommit vid de referensgruppsmöten som hållits i samband med kartläggningsarbetet att dessa dokument, eller kännedom om dem, ofta inte nått ut till myndigheter och kommuner trots att det verkar finnas intresse för detta. Advokater utan Gränser har också framfört i ett skriftligt yttrande att kritik som framförs mot avseende efterlevnaden av internationella åtaganden om mänskliga rättigheter bör spridas bättre och att regeringen bör redovisa för vilka åtgärder som avses vidtas i anledning av sådan kritik. Svenska Avdelningen av har föreslagit att kritik som framförts mot från internationella organ bör följas upp bättre. Uppföljning av den första nationella handlingsplanen för de mänskliga rättigheterna (skr. 2001/02:83) Avisering i avsnitt 5.5 Regeringen avser att med jämna mellanrum återkomma till för att redovisa arbetet med mänskliga rättigheter på nationell nivå. Förutom i denna handlingsplan har rapportering tidigare skett i budgetpropositioner samt i olika skrivelser. Avisering i avsnitt 6.2 Regeringen avser att ge en utredare i uppdrag att göra en kartläggning av i vilka fall svenska domstolar tillämpat 2 kap. regeringsformen och den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Kartläggningen bör även innefatta en redogörelse av de svenska målen inför den europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna. har genomfört uppdraget och överlämnat kartläggningen . Redovisningen av uppdraget har bland annat använts vid utarbetandet av den andra nationella handlingsplanen för de mänskliga rättigheterna. Aviseringar i avsnitt 6.7 1.Regeringen avser att låta kartlägga hur lagstiftningen inom olika områden påverkar ideella föreningar. 2.Regeringen avser att besluta att en särskild utredare skall tillsättas med uppgift att utreda och analysera frågor rörande allmänna samlingslokaler. 3.Regeringen avser att genomföra återkommande s.k. Folkrörelseforum för dialog mellan å ena sida regeringen och dess förvaltningsmyndigheter och å andra sidan företrädare för föreningslivet. 1.Justitiedepartementet har tillsatt en utredare med uppdrag att se över de rättsliga villkoren, dock med undantag för skattefrågorna. Uppdraget kommer att slutföras . 2.En utredning om allmänna samlingslokaler har genomförts. Betänkandet har remissbehandlats och bereds nu inom . 3.Regeringen har genomfört ett antal Folkrörelseforum. genomfördes tre seminarier med olika tematiska inriktningar samt en tvådagarskonferens . genomfördes ytterligare tre seminarier; om ideella organisationers statliga bidrag och övriga finansiering, om demokratins behov av ett självständigt föreningsliv samt tillsammans med ett seminarium om den ideella sektorns mervärdesbeskattning. genomfördes följande Folkrörelseforum; ett seminarium om mötesplatsens betydelse för demokratin, ett idéforum om social ekonomi, samt en monterverksamhet kring folkrörelsepolitik på Bok- och biblioteksmässan i . Avisering i avsnitt 7.2.3 förslag till en ny reglering av sexualbrotten är föremål för beredning. Regeringen beslutade om propositionen En ny sexualbrottslagstiftning (prop. 2004/05:45) . Propositionen har varit föremål för riksdagsbehandling. Lagändringarna trädde i kraft . Avisering i avsnitt 7.2.4 Regeringen har i propositionen Hets mot folkgrupp, m.m. (prop. 2001/02:59) föreslagit bland annat att det införs en särskild straffskala för grova fall av hets mot folkgrupp och att tillämpningsområdet för bestämmelserna om hets mot folkgrupp utvidgas så att också hets med anspelning på sexuell läggning omfattas. Förslagen till lagändringar antogs av . Ändringarna trädde i kraft . Aviseringar i avsnitt 7.2.6 1.Regeringen avser att fortsätta verka för att registrerade partners som enligt nationell lag har samma rättigheter och skyldigheter gentemot varandra som makar i äktenskap skall likställas med makar i äktenskap i de tjänsteföreskrifter som reglerar anställningsvillkoren för anställda i EU:s institutioner. 2.Regeringen har i propositionen Hets mot folkgrupp, m.m. (prop. 2001/02:59) föreslagit att hets med anspelning på sexuell läggning skall kriminaliseras. 1.Sverige har i rådsförhandlingar drivit linjen att registrerade partners skall likställas med makar i äktenskap i tjänsteföreskrifterna. I nya riktlinjer, som antogs av rådet , likställs svenska registrerade partnerskap med äktenskap vad gäller anställningsvillkoren vid EU:s institutioner. 2.Förslagen till lagändringar antogs av . Ändringarna trädde i kraft . Se även ovan 7.2.4. Aviseringar i avsnitt 7.3 1.En särskild utredare har föreslagit nya regler för att motverka domstolstrots när det gäller verkställighet av domar för insatser enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade och socialtjänstlagen (1980:620). Förslagen bereds inom . 2.I propositionen Demokrati för det nya seklet (prop. 2001/02:80) föreslås ett antal åtgärder för att underlätta för funktionshindrade medborgare att åta sig och genomföra politiska förtroendeuppdrag. 1.I propositionen Åtgärder mot kommunalt domstolstrots (prop. 2001/02:122) föreslogs olika åtgärder med syfte att motverka kommunalt domstolstrots. Lagändringarna trädde i kraft . Dessa innebär att kommuner och landsting kan tvingas betala sanktionsavgifter om de dröjer alltför länge med att verkställa domar angående insatser enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) och socialtjänstlagen. tillsatte regeringen en särskild utredare för att utreda frågan om kommuners och landstings underlåtenhet att verkställa egna beslut om insatser enligt LSS och socialtjänstlagen samt föreslå lämpliga åtgärder för att motverka denna underlåtenhet. överlämnade utredaren sina förslag som bereds i . 2001/02:80 föreslogs att kommuner och landsting skall verka för att förtroendevalda med funktionshinder kan delta i handläggningen av ärenden på samma sätt som andra förtroendevalda. Bestämmelsen omfattar såväl möjlighet att ta del av sammanträdeshandlingar som möjlighet att delta i de överläggningar som föregår beslutsfattandet. I propositionen föreslogs också att förtroendevalda med funktionshinder skall ha rätt till skälig ersättning för resekostnader som uppkommer när de fullgör sina uppdrag. Dessa båda lagändringar trädde i kraft . När det gäller den förstnämnda lagändringen genomförs en uppföljning delvis inom ramen för översynen av teckenspråkets ställning (dir. 2003:169). Uppdraget skall rapporteras senast . När det gäller den andra lagändringen visar den utvärdering som gjorts på regeringens uppdrag att kommunallagens bestämmelser har fått genomslag. De flesta kommuner har också särskilda regler för ersättning för funktionshindrade när det gäller resekostnader som uppkommit i samband med förtroendeuppdrag. Avisering i avsnitt 7.9 utarbetas förslag till författningsändringar som syftar till att förbättra och förtydliga straffprocessuella regler som gäller personer som har berövats friheten. I Beredningen för rättsväsendets utveckling (BRU) femte betänkande, Ökad effektivitet och rättsäkerhet i brottsbekämpningen, föreslås att rätten till juridiskt biträde vidgas på så sätt att alla som är skyldiga att stanna kvar hos de brottsutredande myndigheterna skall ha rätt att anlita ett juridiskt biträde, oavsett i vilken egenskap de hålls kvar. Denna rätt gäller alltså förutom misstänkta, även bland andra målsäganden och vittnen. Vidare föreslås att skyldigheten för de brottsutredande myndigheterna att underrätta närstående om ett frihetsberövande utvidgas till att gälla inte bara anhållna utan även gripna och vissa andra personer. Förslagen har remitterats och bereds nu vidare inom . Riksåklagaren och har på uppdrag av regeringen tillsammans utformat ett informationsblad i vilket kort anges de grundläggande rättigheter som tillkommer den som misstänks för brott och därför kvarhålls eller frihetsberövas. Såsom exempel på sådana rättigheter kan nämnas rätten till offentlig försvarare och tolk samt tidsfrister för förhör och frihetsberövande. Arbetet med att översätta och göra informationsbladet tillgängligt är ännu inte avslutat med anledning av att vill harmonisera innehållet och utformningen med det arbete som pågår inom EU på detta område. Aviseringar i avsnitt 7.9 1.Regeringen har beslutat att ge en kommitté i uppdrag att se över den ordinarie tillsynen av polisen och åklagarväsendet för att säkerställa att medborgarnas krav på en demokratisk kontroll tillgodoses på bästa sätt (Ju 2000:15). 2.Regeringen har beslutat att ge en särskild utredare i uppdrag att göra en sammanhållen och övergripande granskning av förfarandet vid brottsutredningen i samband med dödsfall (Ju 2000:14). Regeringen har beslutat att ge en kommitté i uppdrag att se över polisens möjligheter att förebygga och bekämpa allvarliga ordningsstörningar (Ju 2001:08). 1.Kommittén om tillsynen över polis och åklagare överlämnade betänkandet Förstärkt granskning av polis och åklagare (2003:41) till justitieministern . För att uppnå att tillsynen över polisen sker i former som säkerställer en demokratisk insyn och kontroll föreslog kommittén att de polisstyrelser som finns i varje län skulle ges ett tydligt tillsynsansvar vid sidan om den tillsyn som utövas av . Polisstyrelserna består till största delen av lekmän. Vad avser Säkerhetspolisens och verksamheter föreslog kommittén att anförtros ansvaret för tillsynen. Också den styrelsen består till största delen av lekmän. För att förbättra tillsynen över åklagarväsendet föreslog kommittén bland annat att de överåklagare som är myndighetschefer skulle jämte Riksåklagaren ges ett tydligt tillsynsansvar samt att Justitiekanslern skulle överta Riksåklagarens handläggning av ärenden där åklagare misstänks för brott i samband med arbetet. Förslaget bereds i vissa delar inom . Regeringen har (dir. 2004:180) beslutat att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att analysera regleringen, organisationen och handläggningsrutinerna för brottsanmälningar mot anställda inom polisen och mot åklagare, det s.k. internutredningsförfarandet. Utredaren skall presentera ett förslag till hur ett fristående och oberoende utredningsorgan skulle kunna vara utformat och organiserat. Utredaren har vidare givits i uppdrag att utreda formerna för och lägga fram förslag på ett särskilt obligatoriskt utredningsförfarande för fall där någon avlidit eller skadats allvarligt i samband med ett polisingripande men där det inte finns misstanke om brott. Enligt direktiven skulle uppdraget redovisas . Regeringen har beslutat tilläggsdirektiv till utredningen, innebärande att utredningstiden förlängs till .