prop · GT03204 · 2006-05-24 00:00:00 — Regeringens skrivelse 2005/06:204 politik för global utveckling Regeringen överlämnar denna skrivelse till . I skrivelsen redogörs för arbetet med att genomföra den svenska politi- ken för global utveckling. Särskild vikt läggs vid de områden som i skri- velse 2004/05:161 identifierades som särskilt betydelsefulla, med hän- visning till stor global påverkan och goda möjligheter att uppnå konkreta resultat: miljöpolitiken, den internationella handelspolitiken, jordbruks- politiken, migrationspolitiken och säkerhetspolitiken. Inledningsvis redogörs för den svenska politiken för global utveckling och dess vägledande perspektiv rättighetsperspektivet och fattiga män- niskors perspektiv på utveckling. Utvecklingssamarbetets roll i politiken för global utveckling berörs, liksom den globala dagordningen, vilken det svenska arbetet för en rättvis och hållbar global utveckling dels förhåller sig till, dels verkar för att påverka, och EU:s arbete för samstämmighet för utveckling. I skrivelsens andra avsnitt förs ett fördjupat resonemang kring de prio- riterade områdena och exempel ges på hur politiken bedrivs i linje med politiken för global utveckling. I skrivelsens tredje avsnitt redovisas insatser och resultat av arbetet mot operationaliserbara mål inom ramen för politikens huvuddrag, vilka syftar till att stärka det svenska bidraget till en rättvis och hållbar global utveckling. I skrivelsens avslutande avsnitt identifieras områden som regeringens arbete konkret bör fokuseras på under det närmaste året. I avsnittet iden- tifieras dels områden där kunskapsinhämtningen behöver stärkas, dels prioriteringar inom områden av särskilt stor vikt för politikens genomfö- rande. 1 politik för global utveckling ..................................................... 1.1Rättighetsperspektivet och fattiga människors perspektiv Utvecklingssamarbetet i politiken för global utveckling.......... Den globala dagordningen ........................................................ En EU-agenda för en rättvis och hållbar global utveckling...... En samstämmig politik för global utveckling ......................................... Miljö och utveckling ............................................................... Jordbruk, handel och utveckling ............................................. Handel med jordbruksprodukter ........................... Handels- respektive jordbrukspolitik för global Migration och utveckling........................................................ Säkerhet och utveckling.......................................................... Politikens huvuddrag mål, instrument och resultat ............................ Respekt för de mänskliga rättigheterna ................ Demokrati och god samhällsstyrning ................... Hållbart nyttjande av naturresurserna och omsorg om miljön ................................................. Social utveckling och trygghet ............................. Konflikthantering och säkerhet............................................... Globala utmaningar och globala gemensamma nyttigheter.... Inriktning på det framtida arbetet.......................................................... Prioriteringar i politiken.......................................................... Förklaring till förekommande förkortningar ................................................. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ................. 1 politik för global utveckling politik för global utveckling, vilken antogs av i de- cember 2003, har utarbetats med insikten att många politikområden, även sådana som traditionellt inte haft fokus på utvecklingsfrågor, påverkar utvecklingen i världen och förutsättningarna för fattiga människor i ut- vecklingsländerna (prop. 2002/03:122, bet. 2003/04:UU3, rskr. 2003/04:112). Det övergripande målet, vilket gäller för samtliga politik- områden, är att bidra till en rättvis och hållbar global utveckling, och po- litiken skall genomsyras av två perspektiv ett rättighetsperspektiv och fattiga människors perspektiv på utveckling. Genom en ökad samstäm- mighet i agerandet mellan politikområden och aktörer, inklusive Europe- iska unionen (EU), (), de internationella finansiella institutionerna, andra multilaterala institutioner och länder blir fattig- domsbekämpningen effektivare. Politiken är inriktad på fattiga människor i utvecklings- och transi- tionsländer och omfattar alla politiska beslut som direkt eller indirekt påverkar dessa människor. Huvuddragen för politiken har grupperats under följande rubriker. a)Grundläggande värden: respekt för de mänskliga rättigheterna, de- mokrati och god samhällsstyrning samt jämställdhet. b)Hållbar utveckling: hållbart utnyttjande av naturresurserna och om- sorg om miljön, ekonomisk tillväxt samt social utveckling och trygghet. c)Konflikthantering och säkerhet. d)Globala gemensamma nyttigheter och globala utmaningar: gräns- överskridande frågor som kräver gemensamma ställningstaganden och åtgärder av det internationella samfundet. 1.1Rättighetsperspektivet och fattiga människors perspektiv på utveckling Politiken för global utveckling genomsyras av två perspektiv ett rättig- hetsperspektiv och fattiga människors perspektiv på utveckling. De två perspektiven är grundläggande. De kompletterar och stödjer varandra och är delvis överlappande. Tillsammans utgör de ett förhållningssätt för ar- betet med att bidra till en rättvis och hållbar global utveckling inom varje politikområde. Individen står i centrum som bärare av rättigheter för att med egen kraft, vilja och kapacitet skapa utveckling. Rättighetsperspektivet tar sin utgångspunkt i de mänskliga rättigheter- na och i betoningen av demokrati som grund för utveckling. Respekten för samtliga mänskliga rättigheter, däribland barnets rättigheter, demo- krati och jämställdhet betonas. De mänskliga rättigheterna, uttryckta i FN:s konventioner på området, utgår från den grundläggande principen om alla människors lika värde och diskrimineringsförbudet. Individen är bärare av rättigheterna och staten ansvarar för att rättigheterna respekte- ras och omsätts i praktiken genom ett fungerande rättsväsende, lagstift- ning, undervisning, socialt stöd, osv. Därigenom skapas också förutsätt- ningar för individen att med egen vilja, kraft och kapacitet bidra till ut- veckling. Diskriminering är ofta orsak till marginalisering och fattigdom och utgör därmed hinder för att nå målet om en rättvis och hållbar ut- veckling. Ett exempel är könsdiskriminering som både kan vara en orsak till fattigdom och ett hinder för människor att ta sig ur fattigdomen. Fattiga människors perspektiv på utveckling innebär att fattiga kvin- nors, mäns och barns situation, behov, förutsättningar och prioriteringar skall vara utgångspunkten för fattigdomsbekämpning och för främjandet av en rättvis och hållbar utveckling. Det innebär en fördjupning av det globalt överenskomna målet att minska fattigdomen i världen. Fattiga människor är med detta synsätt subjekt och aktörer inte objekt eller passiva mottagare av insatser. Fattigdomen är mångdimensionell, situa- tionsspecifik och dynamisk och handlar i grunden om ofrihet om brist på säkerhet, resurser, möjligheter och makt. Människor som lever i fat- tigdom utgör inte någon enhetlig kategori. Genomgående är dock att de sällan framhåller fattigdomens ekonomiska dimension utan att lyfta fram brister i andra avseenden, som ohälsa, otrygghet, att inte kunna uppfylla sociala eller kulturella förpliktelser, oförmåga att påverka poli- tiska beslut eller att få nedsättande bemötande av myndigheter och insti- tutioner. Erfarenheter av fattigdom och möjligheten att ta sig ur fattig- dom är starkt betingat av bland annat kön, ålder, etnisk eller annan kultu- rell tillhörighet, eventuella funktionshinder samt var eller hur människor bor och hur de försöker klara sitt uppehälle. När åtgärder som kan påverka den globala utvecklingen planeras inom ramen för olika politikområden skall frågan ställas hur dessa präglats av eller kan förväntas främja de två perspektiven. Målsättningen är att poli- tiken och dess tillämpning inom alla områden skall utformas på ett sätt som bidrar till att stärka fattiga människors rättigheter och förbättra deras levnadsvillkor och som tar tillvara den fattiga individens eller gruppens erfarenheter och prioriteringar genom att främja deltagande i för dem viktiga samhällsprocesser och beslut. För att åstadkomma ett genomslag för de två perspektiven krävs in- formation, kunskap och analys. Perspektiven uppfattas inte sällan som abstrakta. Det återstår en hel del arbete innan de på ett medvetet och sys- tematiskt sätt tas om hand i den konkreta utformningen och genomföran- det av politiken inom olika områden. Tillämpningen av såväl rättighetsperspektivet som fattiga människors perspektiv på utveckling är en stor utmaning. Det är till exempel inte självklart hur fattiga och marginaliserade individers och gruppers intres- sen, erfarenheter och upplevelser på bästa sätt skall tas tillvara och integ- reras i svensk politikutformning. Inte sällan görs antagandet att det som gynnar en fattig nation också automatiskt kommer dess fattiga och utsatta befolkning till gagn. Så är inte alltid fallet och i värsta fall kan den natio- nella utvecklingen ske på bekostnad av fattiga och marginaliserade kvin- nors, mäns och gruppers möjlighet att förbättra sin situation. Det bör ock- så noteras att fattiga människor ofta drabbas särskilt hårt av omställning- ar och oförutsedda negativa händelser på grund av att de lever med mycket små marginaler. Beslut som långsiktigt kan väntas förbättra deras situation och möjligheter kan därför kortsiktigt få förödande konsekven- ser. De två perspektiven förutsätter en initierad och aktiv dialog, både med representanter för regering och myndigheter i utvecklingsländer och med företrädare som fattiga och marginaliserade individer och grupper själva uppfattar som legitima. aktiva medverkan i dialogen förutsätter i sin tur en gedigen utvecklingskompetens och erfarenhet från att arbeta i utvecklings- eller transitionsländer. Rättighetsperspektivets centrala element, som de mänskliga rättighe- terna med principen om alla människors lika värde och icke- diskriminering, demokrati, jämställdhet, barnets rättigheter, rättigheter för människor med funktionshinder, etc. utgör hörnstenar i svensk politik. Kunskapen om frågorna är förhållandevis utbredd och rättighetsperspektivet har fått större genomslag i be- slutsunderlag med bäring på den globala utvecklingen än fattiga männi- skors perspektiv på utveckling. Det återstår dock en hel del arbete till exempel när det gäller att säkra deltagande i beslutsprocesser, informa- tionsinhämtning och utkrävande av ansvar. Varken rättighetsperspektivet eller fattiga människors perspektiv på utveckling ger i sig svar på frågan om vilka metoder eller tillvägagångs- sätt som är mest lämpliga eller effektiva för att främja en rättvis och håll- bar global utveckling i en given situation. Perspektiven ger vägledning för att ställa relevanta frågor. Frågorna och svaren kan i sin tur motivera ytterligare reflektion eller djupare analys som bör påverka utformningen av politiken, inom enskilda politikområden och när flera politikområden samverkar och synergieffekter kan skapas. I arbetet med att främja genomslaget av de båda perspektiven i genom- förandet av politiken för global utveckling ligger fokus på utveckling av analys, metod och verktyg. Vägledande frågor har tagits fram med syftet att stödja politikområden i deras arbete med att integrera perspektiven i verksamheten. Exempel på frågor gällande rättighetsperspektivet: -Främjar eller försämrar beslutet respekten för de mänskliga rättighe- terna på lång, medel respektive kort sikt? Gäller detta också för enskil- da individer och för specifika gruppers åtnjutande av de mänskliga rät- tigheterna (exempelvis kvinnor, flickor, marginaliserade etniska eller religiösa grupper, urbefolkningar eller människor med funktionshin- der)? -Vilka möjligheter har enskilda eller grupper att påverka beslutsproces- ser? Hur får de del av relevant information? -Finns det institutionell nationell kapacitet att arbeta med ett rättighets- perspektiv? -Bidrar beslutet till att stärka förutsättningarna för att de mänskliga rät- tigheterna skall respekteras i andra länder? Exempel på frågor som gäller fattiga människors perspektiv på utveckling: -Vad vet vi om fattiga kvinnors, mäns, flickors, pojkars eller särskilda gruppers behov, intressen och förutsättningar i förhållande till den ak- tuella frågan eller beslutet? Är tillgänglig information/kunskap tillräck- Skr. 2005/06:204 lig som underlag för beslut? -Hur kan fattiga kvinnor, män och barn, boende i städer eller på lands- bygden, verksamma i den formella eller den informella sektorn, osv., påverkas av beslutet på lång respektive kort sikt, och hur ser denna på- verkan ut? -Kan vi på goda grunder anta att det beslut som vi anser gynna en fattig nation också kommer att främja fattiga individers och gruppers livs- villkor i landet i fråga? En plan för informations- och utbildningsinsatser har tagits fram i syfte att skapa en gemensam plattform och förståelse av och ett gemensamt förhållningssätt till de två perspektiven som en grund för genomförandet av politiken för global utveckling. Utbildningen skall stimulera ett fort- satt arbete inom olika politikområden för identifiering av fora, kanaler och verktyg som främjar perspektivens genomslag. Inledningsvis ligger fokus på områden som resultatskrivelse (skr. 2004/05:161) identifierades som särskilda prioriteringar (miljöpolitiken, handelspoliti- ken, jordbrukspolitiken, migrationspolitiken samt säkerhetspolitiken). Även interna utbildningsinsatser, som utbildningsprogrammet för ny- anställda, aspirantprogram och diplomatprogrammet på , chefsutbildningen inom och utbildningen för personer som skall verka vid utlandsmyndigheter för att främja svensk tillväxt, samt utbildningar vid ambassader om politiken för global utveckling utgör viktiga tillfällen att stärka och bredda kunskapen i om rättighetsperspektivet och fattiga människors per- spektiv på utveckling. 1.2Utvecklingssamarbetet i politiken för global utveckling Politiken för global utveckling omfattar alla politikområden, inklusive utvecklingssamarbetet. Liksom andra politikområden skall utvecklings- samarbetet förhålla sig till politiken för global utveckling. Rättighetsper- spektivet och fattiga människors perspektiv på utveckling skall beaktas inför att beslut fattas och politikområdet skall, liksom andra politikområ- den, sträva efter synergieffekter med det som sker inom andra områden, så att det svenska bidraget till en rättvis och hållbar global utveckling blir så stort som möjligt. En utmaning för utvecklingssamarbetet är att inom ramen för sitt eget mål och principer bidra till att optimera utvecklingseffekterna av den samlade svenska politiken. Detta säkerställs genom effektiv styrning av biståndet med utgångspunkt i biståndets krav på långsiktighet, harmoni- sering med andra givare och en anpassning till samarbetsländernas behov och prioriteringar. har regeringen på ett antal områden tagit initiativ till att ge- nom utvecklingssamarbetet öka utvecklingseffekten av den samlade poli- tiken. Ett sådant område är den särskilda satsningen på miljö i biståndet som genom samverkan med miljöpolitiken och främjandet av den svens- ka resursbasen syftar till att öka det svenska bidraget till en rättvis och hållbar global utveckling. Ett annat sådant område är det handelsrelatera- Skr. 2005/06:204 de biståndet, där har intagit en internationellt ledande roll i arbe- tet med att effektivisera och bredda det kapacitetshöjande stödet till framförallt de minst utvecklande länderna. Ytterligare ett exempel hand- lar om regeringens arbete på området sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter (SRHR), där stöd till fördjupad dialog med aktörer som UNF- PA, , och har kombinerats med att regering- en antagit ett nytt styrdokument för internationella arbete med frågorna. Dessa och andra insatser kommer att redovisas i samband med rapporteringen i regeringens budgetproposition . stod global rättvisa och fattigdomsbekämpning tydligt på den internationella dagordningen. I FN, de internationella finansiella institu- tionerna och () samt och utveckling () samlades världens regeringar för att diskutera hur samarbetet för minskad fattigdom kunde intensifieras och en rad politiska åtaganden om ökat samarbete, utvidga- de skuldlättnader och rättvisare handel gjordes. höll FN ett toppmöte vid vilket statsminis- ter var ordförande tillsammans med president . Toppmötet bekräftade millennieutvecklingsmålen som därmed även fortsatt utgör grunden i det internationella arbetet för utveckling. Det beslutades att FN-systemet skall stärkas på landnivå så att FN får en tydlig roll i den globala uppföljningen av millennieut- vecklingsmålen och att internationella överenskommelser om biståndsef- fektivitet skall genomföras så att utvecklingsländernas eget ägarskap stärks och biståndets kvalitet förbättras. Det internationella samfundets förmåga att förhindra folkmord och grova kränkningar av de mänskliga rättigheterna stärktes med ett beslut om konceptet skyldighet att skyd- da, vilket varit en svensk profilfråga. Beslut fattades om att inrätta en fredsbyggande kommission och ett råd för mänskliga rättigheter. Länken stärktes också mellan Kairo-målet om universell tillgång till reproduktiv hälsa och möjligheterna att uppnå flera av millennieutvecklingsmålen. Vidare bekräftades slutsatserna från såväl om utvecklingsfinansiering och Johannesburg-toppmötet om hållbar utveckling. FN:s generalsekreterare slog i sin rapport inför toppmötet, In Larger Freedom, fast att utveckling, fred och säkerhet och respekt för mänskliga rättigheter är intimt sammankopplade och tillsammans utgör förutsätt- ningen för ett liv i värdighet. I processen inför toppmötet fattades en rad viktiga beslut, bland annat om höjda biståndsnivåer, skuldlättnader och innovativa former för utvecklingsfinansiering. Processen definierade också tre utvecklingsfrågor fattigdom, hiv/aids och andra smittsamma sjukdomar samt miljöförstöring som några av de allvarligaste hoten mänskligheten står inför . Samtliga områden är viktiga aspekter i den svenska politiken för global utveckling, där fattigdom definieras mång- dimensionellt och därmed också förhåller sig till utsatta människors och gruppers sårbarhet för ohälsa och miljöförstöring. FN:s kommission för hållbar utveckling (Commission on Sustainable Development, CSD) är det centrala organet för uppföljningen av åtagan- dena från . fokuserade kommissionens trettonde session på vatten, sanitet, boende och bebyggelsefrågor. Främst berördes betydelsen av att uppnå miljömässig hållbarhet för att kunna uppnå de övriga millennieutvecklingsmålen. Andra viktiga frågor för som behandlades framgångsrikt var jämställdhet, arvs- och äganderättsfrågor för kvinnor, hållbar konsumtion och produktion inklusive Marrakechpro- cessen (ett tioårigt ramverk för program om hållbar konsumtion och pro- duktion som uppföljning på området från åtaganden vid ) samt utbildning för hållbar utveckling. Vid mötet mellan stats- och regeringschefer från sju av världens största ekonomier plus , det så kallade G8-mötet, i Gleneagles , där utvecklings- och klimatfrågor stod högst på agendan, enades G8-länderna om ett förslag om skuldavskrivning för många av världens fattigaste och mest skuldtyngda länder. Förslaget omfattar skulder som högt skuldsatta fattiga länder (så kallade HIPC-länder) har till Internatio- nella Valutafonden (IMF), () och Afrikanska utveck- lingsfonden, och innebär för berörda länder att skulderna de har till be- rörda institutioner skrivs av. har förslaget diskuterats i de tre institutionerna och institutionernas styrelser har beslutat om skuldav- skrivningen. G8 enades också om att stödja strävanden mot demokrati och kampen mot korruption i . Internationell handel är ett viktigt verktyg för ekonomisk tillväxt och fattigdomsreduktion men också för utvecklingsländerna att kunna attra- hera investeringar och effektivisera de lokala marknaderna. De pågående WTO-förhandlingarna inom ramen för utvecklingsagendan från , som inleddes , är därför centrala i arbetet för en rättvis och hållbar global utveckling. Genom att skjuta de stora tvistefrågorna kunde en över- enskommelse nås vid i . Överenskommelsen gällde bland annat ett slutdatum för de hårt kritiserade exportsubventionerna inom jordbruksområdet till 2013, tull- och kvotafritt marknadstillträde för de minst utvecklade länderna (MUL) och insatser för att stärka det handelsrelaterade biståndet. Även om utfal- let var blygsamt är dessa frågor av stor vikt för ansträngningarna att få till stånd en utvecklingsorienterad frihandel. Målet är att Doharundan ska avslutas . Denna tidtabell förutsätter dock snabba och bety- dande framsteg inom alla förhandlingsområden. Temat för årliga ministerråds möte , vilket led- de, var att möjliggöra globalisering. Mötet samlade de 30 OECD- ländernas ekonomi- och finans, handels-, närings- och energiministrar samt ministrar från ett antal utvecklingsländer. Under statsminister ledning debatterades hur en globaliseringsprocess som kommer alla till gagn kan främjas i samarbete med utvecklingsländer. Man kon- staterade att utmaningen för det internationella samfundet är att låta alla länder ta del av globaliseringens vinster. En särskild session om Millen- nie- och Monterreydeklarationerna handlade om bidrag till ge- nomförande och uppföljning av dessa. En EU-agenda för en rättvis och hållbar global utveckling Skr. beslutade att höja ambitionsnivån när det gäller arbetet för en ökad samstämmighet för utveckling. Beslutet inne- bär bland annat att Kommissionen framöver skall ge medlemsländerna en löpande rapportering om samstämmighetsarbetet och utvecklingspolicyn som antogs av ministerrådet tar den ökade ambitionsni- vån på samstämmighetsområdet som en av sina utgångspunkter. Sedan beslutet har aktivt deltagit i arbetet med att ta fram ett utkast till arbetsprogram för EU:s samstämmighetsarbete, där såväl prioriteringar som roller och ansvarsfördelning mellan Kommissionen, Rådet och medlemsstaterna definieras. Detta är tänkt att uppdateras lö- pande för att hänsyn skall kunna tas till såväl interna prioriteringar inom EU som externa händelser på den globala utvecklingsagendan. kommer även fortsättningsvis att ha en pådrivande roll för att se till att konkreta prioriteringar formuleras. har EU goda förutsättningar att kunna inta en globalt ledande position när det gäller att föra en samstämmig politik för global utveck- ling. Redan i gällande fördrag finns tydliga hänvisningar till behovet av en samstämmig politik som har utvecklingsländernas intressen för ögo- nen. Med fjolårets beslut på samstämmighetsområdet och arbetet med en handlingsplan med tydliga prioriteringar, roller och arbetssätt, förbättras förutsättningarna ytterligare för att samstämmighetsambitionerna skall kunna genomföras. 2 En samstämmig politik för global utveckling Politiken som förs inom de olika huvuddragen i politiken för global ut- veckling respekt för de mänskliga rättigheterna, demokrati och god samhällsstyrning, jämställdhet, hållbart nyttjande av naturresurserna och omsorg om miljön, ekonomisk tillväxt, social utveckling och trygghet, konflikthantering och säkerhet, och globala utmaningar/globala gemen- samma nyttigheter är ömsesidigt förstärkande. Utan miljömässig hän- syn, ekonomisk tillväxt kopplat till en rättvis fördelning, samt social ut- veckling ökar exempelvis risken för konflikter. Konflikter minskar möj- ligheterna att realisera grundläggande värden, som mänskliga rättigheter och jämställdhet. Utan fokus på individen, hennes rättigheter och hennes syn på utveckling kommer inte politikens mål om att bidra till en rättvis och hållbar global utveckling att kunna uppnås.