prop · GT03147 · 2006-03-15 00:00:00 — För de organisationer som meddelats tillstånd eller tills vidare bör tillsynen i första hand omfatta att organisationerna sköter egenkontrollen av de kampsportsmatcher som anordnas inom organisationen. Vid behov bör tillståndsmyndigheten kunna begära in uppgifter från organisationerna om hur dessa bedriver egenkontroll. Som regeringen föreslagit i avsnitt 8.3 bör det också kunna uppställas som villkor i tillstånd eller tills vidare att tillståndshavaren fortlöpande skall rapportera till tillståndsmyndigheten hur kontrollen utövas inom organisationen. i har ifrågasatt om den långtgående egenkontroll som presenteras i promemorian är realistisk. anser att det med hänsyn till verksamhetens art krävs en mer aktiv tillsyn. i har anfört att lagförslaget bör kompletteras med bestämmelser om möjlighet för tillsynsmyndigheten att förelägga en organisation att ge in handlingar för kontroll av verksamheterna samt att sådana förelägganden bör kunna förenas med vite. Regeringen bedömer dock att den tillsyn som förslaget nu innebär utgör en rimlig nivå. I avsnitt 8.7 föreslås också en möjlighet för tillståndsmyndigheten att återkalla ett tillstånd om tillståndshavaren allvarligt åsidosätter sin skyldighet att på begäran av tillståndsmyndigheten lämna de upplysningar eller handlingar som behövs för tillsynen. Detta torde vara tillräckligt för att tillförsäkra att tillståndshavare ger tillståndsmyndigheten tillgång till de handlingar och uppgifter som begärs. Det bör även erinras om att det är fråga om tillsyn på ett område där det inte bedrivs någon tillsyn alls. Om en mer aktiv tillsyn eller åtgärder som t.ex. föreläggande förenade med vite eller polishandräckning visar sig vara påkallade avser regeringen att återkomma i frågan. i har efterfrågat ett klargörande av om kostnaderna för tillsynen skall inräknas i avgiften för tillstånden eller om tillsynsavgift tillkommer. Regeringens bedömning i denna fråga är att någon tillsynsavgift inte skall tillkomma. Kostnaderna för tillståndsprövning samt tillsyn behandlas i avsnitt 10. Regeringens förslag: får återkalla ett tillstånd om tillståndshavaren i väsentlig grad bryter mot villkor som har meddelats i tillståndsbeslutet. återkalla ett tillstånd om tillståndshavaren allvarligt åsidosätter sin skyldighet att på begäran av tillståndsmyndigheten lämna de upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen eller om Ett beslut om återkallelse gäller om inte annat anges i beslutet. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Promemorians förslag innehåller emellertid inte någon bestämmelse om att återkallelse av tillstånd får ske om tillståndshavaren allvarligt åsido- sätter sin skyldighet att på begäran av tillståndsmyndigheten lämna de upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen eller vägrar tillståndsmyndigheten tillträde till en kampsportsmatch. föreslås en generell regel om att alla tillståndsmyndighetens beslut gäller om inte något annat har beslutats. Remissinstanserna: Justitiekanslern anser att kampsportsdelegationen bör kunna återkalla meddelade tillstånd även i fall då det visar sig att deltagarna skadas i en inte förutsedd omfattning. anser att promemorians förslag är ofullständigt när det gäller regleringen kring tillståndsmyndighetens möjlighet att återkalla Frågor som enligt uppstår är bland annat om återkallelse skall ske interimistiskt vid misstanke om brott, beslutens giltighet och regler om underrättelse till tillståndsmyndigheten om polisingripanden och domar. att tillstånd skall kunna återkallas om de förutsättningar som gäller för meddelande av tillstånd enligt föreslagen lag inte längre finns. Skälen för regeringens förslag: utövar tillsynen över kampsportsmatcher enligt lagen, vilket omfattar kontroll av att kampsportsmatcher anordnas i enlighet med ett tillstånd och de villkor som har meddelats i tillståndsbeslutet. väsentlig grad bryter mot villkor som har meddelats bör, regeringens mening, tillståndsmyndigheten få möjlighet att återkalla tillståndet. i har ansett att återkallelsebestämmelsen bör utformas på så sätt att tillståndet skall kunna återkallas om de förutsättningar som gäller för meddelande av tillstånd enligt föreslagen lag inte längre finns. Regeringen anser dock att det också med föreslagen lydelse finns möjlighet för tillståndsmyndigheten att återkalla ett tillstånd om de förutsättningar som gäller för meddelande av tillstånd inte längre finns. En förutsättning för att få tillstånd att anordna kampsportsmatch är att kampsportens tävlingsregler och säkerhetsbestämmelser innebär en godtagbar säkerhet för deltagarna. Om tillståndshavaren inte ser till att de tävlingsregler och säkerhetsbestämmelser som angetts i ansökan följs är förutsättningarna för tillstånd inte längre uppfyllda och dessutom torde tillståndshavaren i normalfallet bryta mot ett villkor i tillståndsbeslutet. För att återkallelse skall kunna aktualiseras bör det enligt regeringens mening krävas att tillståndshavaren i väsentlig grad brutit mot meddelade villkor. Mindre avvikelser som inte inverkar på deltagarnas säkerhet bör således inte föranleda återkallelse av tillståndet. Den tillsyn som föreslås i avsnitt 8.4 är inte förenad med några möjligheter till ingripanden eller sanktioner som kan användas mot tillståndshavaren. Det är emellertid av stor vikt för tillsynsfunktionens effektivitet att tillståndshavare efterkommer tillståndsmyndighetens begäran om handlingar och uppgifter samt lämnar myndigheten tillträde till kampsportsmatcher. Regeringen föreslår därför att tillståndsmyndigheten får möjlighet att återkalla ett tillstånd om tillståndshavaren allvarligt åsidosätter sin skyldighet att på begäran av tillståndsmyndigheten lämna de upplysningar eller handlingar som behövs för tillsynen eller vägrar tillståndsmyndigheten tillträde till kampsportsmatch. Det bör vara fråga om ett åsidosättande av viss omfattning, t.ex. vid upprepade tillfällen. Att som Justitiekanslern föreslår införa en möjlighet att återkalla meddelade tillstånd på den uttryckliga grunden att deltagarna skadas i en inte förutsedd omfattning bedöms inte vara lämpligt. Det torde i första hand vara när tillstånd har lämnats eller tills vidare som en sådan återkallelsegrund skulle kunna diskuteras. Sådana tillstånd lämnas när tillståndsmyndigheten har bedömt att kampsportens tävlingsregler och säkerhetsbestämmelser innebär en godtagbar säkerhet för deltagarna. Avsikten är att tillstånd , och i än högre grad tillstånd som lämnas tills vidare, endast kommer att aktualiseras för kampsporter som är väl etablerade och där god kontroll inom organisationen av de kampsportsmatcher som anordnas råder. Det ligger också i dessa tillståndshavares intresse att de tävlingsregler och säkerhetsbestämmelser som tillämpas fortlöpande innebär en godtagbar säkerhet för deltagarna. Regeringen bedömer därför att nu föreslagen ordning innebär att möjligheterna att återkalla lämnade tillstånd är tillräckliga. i har anfört att det finns oklarheter avseende tillståndsmyndighetens möjlighet att återkalla tillståndsbeslut, t.ex. om återkallelse skall ske interimistiskt vid misstanke om brott, och om tillståndsmyndigheten skall underrättas om polisingripanden och domar. Regeringen anser emellertid inte att några regler om interimistiska beslut om återkallelse bör införas. Enligt regeringens mening bör tillståndsmyndighetens beslut om återkallelse av tillstånd gälla om inte något annat beslutats. 2005/06:147 bör få tillgång till domar i mål som rör brott mot föreslagen lag om Detta kan ske genom att expedieringsbestämmelser för domar införs i förordning. Däremot bedömer regeringen att det inte är nödvändigt att införa regler om underrättelse vid polisingripanden. Det får i stället anses tillräckligt att 3 § polislagen (1984:387) föreskriver att samarbete skall äga rum med myndigheter och organisationer vilkas verksamhet berör polisverksamheten. Regeringens förslag: Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet anordnar en kampsportsmatch utan tillstånd eller i strid mot ett beslutat villkor döms, om gärningen inte är ringa, till böter eller fängelse . Detsamma gäller den som uppsåtligen eller av oaktsamhet skriftligen lämnar oriktig uppgift i ett ansökningsärende. Till böter döms, om gärningen inte är ringa, den som uppsåtligen deltar i en match som anordnas utan tillstånd enligt lagen, ekonomiskt understödjer matchen eller upplåter lokal för den, i egenskap av manager ingår avtal om matchen eller främjar tillkomsten av sådant avtal, eller tjänstgör som domare eller sekond vid matchen. För anstiftan och medhjälp till brott mot lagen döms inte till ansvar. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inte haft något att erinra mot det föreslagna straffansvaret. anser att förslaget till ansvarsbestämmelser även för deltagare framstår som motiverat, inte minst mot bakgrund av de ekonomiska intressen som kan omge arrangemang av den art som avses. invänder att det inte är rimligt att kräva av en enskild idrottsutövare svensk eller utländsk att kontrollera att anordnaren verkligen har de tillstånd som krävs för genomförande av den kampsportsmatch där idrottsmannen skall delta; lika orimligt är det att ålägga en domare eller en sekond sådant ansvar. Förbundet anför vidare att eftersom den enskilde idrottsutövarens och idrottsfunktionärens uppsåt torde vara i det närmaste omöjligt att bevisa, vore det meningslöst att låta lagen omfatta idrottsutövare, sekonder och domare. Enligt framstår det som orimligt att straffa deltagare m.fl. vilka uppsåtligen deltar i kampsportsmatch som anordnas utan tillstånd. Förbundet anser att det är fullt tillräckligt att straffa anordnaren av kampsportsmatchen. Skälen för regeringens förslag Som redogjorts för ovan föreslås den nya lagen utgå från ett krav på tillstånd för att anordna kampsportsmatch och vidare ett krav att en kampsportsmatch inte anordnas i strid mot ett meddelat villkor. Den föreslagna regleringen innebär att en stor del av ansvaret för säkerheten vid kampsportsmatchen läggs hos anordnaren. Regeringen bedömer att det främst är anordnaren som har möjlighet att överblicka hela arrangemanget vid en kampsportsmatch och bland annat se till att det finns domare och övriga medverkande som kan kontrollera och upprätthålla säkerhetsnivån. Det bör inte finnas något utrymme för anordnaren att vara försumlig när det gäller att ta reda på om det rör sig om tillståndspliktig kampsportsverksamhet, dvs. om kampsporten tillåter deltagarna att träffa motståndarens huvud, eller att det finns ett giltigt tillstånd för den aktuella kampsportsmatchen och om tillståndet är förenat med villkor. Mot denna bakgrund föreslås det vara straffsanktionerat att anordna en kampsportsmatch utan tillstånd eller i strid mot villkor. Såväl uppsåtligt som oaktsamt brott mot tillståndskravet och brott mot villkor föreslås kriminaliseras. Straffansvaret i dessa fall träffar den som anordnar matchen. Vem eller vilka som skall anses som anordnare får avgöras efter en bedömning av samtliga omständigheter i det enskilda fallet. Här torde praxis från exempelvis tillståndsgivning enligt ordningslagen kunna ge vägledning. Den som på ett påtagligt sätt har inflytande över verksamhetens bedrivande och utformning torde regelmässigt vara att betrakta som anordnare. Som anordnare kan således betraktas någon annan än den som har uppgetts som anordnare i tillståndsärendet. Straffansvar vid oriktigt uppgiftslämnande Det är av stor vikt att riktiga och fullständiga uppgifter lämnas i ett ansökningsärende. bedömning måste grundas på korrekta uppgifter om de tävlingsregler och säkerhetsbestämmelser som tillämpas inom den aktuella kampsporten. Annars kan det inträffa att tillstånd lämnas i fall där så inte skulle ha skett om uppgifterna hade varit korrekta. Straffansvaret bör därför även träffa den som uppsåtligen eller av oaktsamhet skriftligen lämnar oriktig uppgift i ett ansökningsärende. Också den som deltar i en kampsportsmatch som anordnats utan tillstånd bör, som föreslagits i avsnitt 7.2, kunna träffas av straffansvar. En sådan kriminalisering av deltagande i otillåtna kampsportsmatcher skiljer sig från Proffsboxnings- och kampidrottsutredningens förslag, vilket endast reglerade anordnarens brott mot tillståndskravet samt medverkan härtill. har ansett att det inte är rimligt att kräva av en enskild idrottsutövare att kontrollera att anordnaren verkligen har de tillstånd som krävs för genomförande av den kampsportsmatch där idrottsmannen skall delta. Förbundet har vidare framfört att eftersom den enskilde idrottsutövarens uppsåt torde vara i det närmaste omöjligt att bevisa, vore det meningslöst att låta lagen omfatta idrottsutövare. har ansett att det framstår som orimligt att straffa deltagare m.fl. vilka uppsåtligen deltar i kampsportsmatch som anordnas utan tillstånd. Enligt förbundet måste det vara fullt tillräckligt att straffa anordnaren av kampsportsmatchen. Enligt regeringens uppfattning finns det dock många skäl som talar för en kriminalisering även av deltagare i otillåten kampsportsmatch. De kampsportsmatcher som inte förväntas uppfylla förutsättningarna för tillstånd enligt den nya regleringen är sådana som trots att de tillåter våld som träffar huvudet saknar godtagbara tävlingsregler och säkerhetsbestämmelser för deltagarna. Det är svårt att se någon skillnad mellan sådana kampsportsmatcher och en match i professionell boxning. Enligt det nuvarande förbudet mot professionell boxning är det brottsligt att delta i en proffsboxningsmatch. En kriminalisering av deltagande i en otillåten kampsportsmatch ligger i linje med dagens förbud. Regeringen anser vidare att det är viktigt att understryka deltagarnas individuella ansvar. Deltagande är en förutsättning för sådan verksamhet som kan medföra allvarliga skador. Deltagare i sådana matcher som avses får dessutom ersättning för sin medverkan i en otillåten kampsportsmatch. En kriminalisering av deltagande medför att det är möjligt att förverka sådan ersättning. Regeringen bedömer dessutom att ett straffansvar för deltagande kan väntas bli effektivt, även om ansvaret begränsas till uppsåtliga gärningar. Deltagande i otillåten kampsportsmatch är därför något som motiverar en straffsanktion. Enligt lagen om förbud mot professionell boxning krävs det uppsåtligt handlande för att en deltagare i en proffsboxningsmatch skall kunna fällas till ansvar. Ett sådant uppsåtskrav är lämpligt också för deltagare i kampsportsmatch som har anordnats utan tillstånd. Ett ansvar även vid oaktsamhet skulle bli alltför långtgående. Det föreslås därför att straffansvar skall gälla för den som uppsåtligen deltar i en kampsportsmatch som anordnas utan tillstånd enligt lagen. I lagen om förbud mot professionell boxning anses vissa andra personer begå brott enligt lagen, nämligen den som uppsåtligen ekonomiskt understödjer en proffsboxningsmatch eller upplåter lokal för den, i egenskap av manager ingår avtal om matchen eller främjar tillkomsten av sådant avtal, eller tjänstgör som domare eller sekond. I fråga om kampsportsmatcher som omfattas av den nya lagen är det också betydelsefullt att kunna ingripa mot de personer som har verkligt inflytande över den kampsportsmatch som skall anordnas. Samma skäl som anförts ovan för att kriminalisera deltagande gör sig gällande i fråga om sådana personer. Straffansvar föreslås därför träffa den som i fråga om kampsportsmatch som anordnas utan tillstånd ekonomiskt understödjer matchen eller upplåter lokal för den, i egenskap av manager ingår avtal om matchen eller främjar tillkomsten av sådant avtal eller som tjänstgör som domare eller sekond vid matchen. Med sekond avses någon som aktivt hjälper deltagaren under matchen och som i likhet med domaren har möjlighet att avbryta en match. Förslaget följer således den uppräkning som görs i lagen om förbud mot professionell boxning. 2005/06:147 Endast uppsåtlig medverkan av de uppräknade personerna föreslås Detsamma gäller enligt lagen om förbud mot professionell boxning. Något straffansvar utöver det som föreslagits ovan bör inte gälla eftersom det skulle medföra en alltför långtgående kriminalisering. Något ansvar för anstiftan och medhjälp till brott enligt lagen i enlighet med de allmänna bestämmelserna i bör därmed inte gälla. Straffvärdet för anordnande av kampsportsmatch i strid mot kravet på tillstånd eller mot ett meddelat villkor bedöms vara detsamma som för brott mot lagen om förbud mot professionell boxning, dvs. ett straffvärde med en straffskala som sträcker sig från böter till fängelse . Straffvärdet bedöms vidare vara detsamma när skriftliga oriktiga uppgifter lämnas till tillståndsmyndigheten i ett ansökningsärende. Att straffvärdet är detsamma motiveras främst av att sökanden genom oriktiga uppgifter till tillståndsmyndigheten kan få tillstånd till en match som annars skulle ha vägrats. Normalstraffet bör med den föreslagna straffskalan vara böter. För brott i form av deltagande i eller annan straffbar medverkan i kampsportsmatch som anordnats utan tillstånd föreslår regeringen en straffskala som endast omfattar böter. Brott mot lagen kan bestå av flera olika handlingar med olika subjektiva rekvisit. Det kan vara fråga om att bryta mot tillståndskravet eller mot villkor i tillståndsbeslutet samt att lämna oriktiga uppgifter i ett ansökningsärende. Dessa gärningar kan begås såväl uppsåtligt som av oaktsamhet. Straffansvar gäller också för deltagande m.m., som kräver uppsåtligt handlande. Det kan inte uteslutas att en gärning av de nu beskrivna slagen undantagsvis kan framstå som icke straffvärd. Som exempel kan nämnas oriktigt uppgiftslämnande som sker av oaktsamhet där uppgiften i fråga inte är av betydelse för bedömningen av säkerheten vid kampsportsmatch, t.ex. en felaktig adressuppgift. Mot denna bakgrund föreslås att straffansvar inte skall gälla vid brott mot lagen om gärningen är ringa. Regeringens förslag: Utbyte av brott enligt lagen skall förklaras förverkat, om det inte är uppenbart oskäligt. beslag i gäller i fråga om beslag av egendom som kan antas vara förverkad. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har haft något att invända mot de föreslagna bestämmelserna om förverkande. Skälen för regeringens förslag: Enligt lagen om förbud mot Prop. 2005/06:147 professionell boxning skall utbyte av brott enligt lagen förklaras förverkat, om det inte är uppenbart obilligt. Bestämmelser om förverkande av utbyte av brott finns också i och i andra specialstraffrättsliga lagar. Även i fråga om brott enligt den nya lagen föreslås att utbyte skall förverkas, om det inte är uppenbart oskäligt. Vid brott mot tillståndskravet eller mot villkor bör publikintäkter från en kampsportsmatch kunna förverkas om det inte är uppbenbart oskäligt. Förverkande av publikintäkter bör även kunna komma i fråga om sökanden genom oriktiga uppgifter till tillståndsmyndigheten föranlett att tillstånd meddelats, som annars skulle ha vägrats. Om någon har deltagit i en kampsportsmatch trots att tillstånd för matchen saknats och deltagaren fått ersättning för sin medverkan bör också denna ersättning kunna förklaras förverkad. Samma sak gäller ersättning till andra som begått brott enligt lagen, exempelvis den som upplåtit lokal för matchen och den som tjänstgjort som domare. Med utbyte av brott avses såväl konkret egendom som någon kommit över genom brott som det till ett penningbelopp uppskattade värdet av vad som åtkommits (jfr prop. 2004/05:135 s. 85). Som utbyte av brott anses även egendom som har trätt i stället för utbyte, avkastning av utbyte samt avkastning av det som trätt i stället för utbyte. Förverkande av publikintäkter torde i regel avse vanliga inträdesavgifter som betalats i pengar. Undantagsvis kan tänkas att ersättning för att närvara vid matchen har utgått i något annat än pengar. Samma sak kan gälla ersättning för att delta i eller på annat sätt medverka till otillåten kampsportsmatch. Egendom som kan antas vara förverkad med tillämpning av dessa bestämmelser kan tas i beslag i enlighet med vad som föreskrivs i 27 kap. . Regeringens förslag: beslut får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna har inte haft några invändningar mot förslaget. i anser att den föreslagna domstolsprövningen är bra ur ett rättssäkerhetsperspektiv. kampidrottsutredningens förslag innebar att ett krav på tillstånd för offentliga tillställningar med viss kampsport skulle införas i Härigenom kopplades också bestämmelserna i ordningslagen om överklagande av tillståndsmyndighetens beslut till den Som redogjorts för i avsnitt 7.2 framfördes viss kritik av remissinstanserna om införandet av de nya bestämmelserna i Det föreslås därför i stället att bestämmelserna om krav på tillstånd för anordnande av kampsportsmatch förs in i en särskild lag. Utan kopplingen till ordningslagen uppkommer frågor om beslut tillstånd m.m. skall kunna överklagas samt om det eventuella valet av När det gäller möjligheten att överklaga tillståndsmyndighetens beslut kan konstateras att den föreslagna regleringen av vissa kampsportsmatcher kommer att begränsa möjligheterna för såväl organisationer som enskilda att anordna, delta och på annat sätt främja Viss kampsport kommer inte att få tillstånd och därmed vara förbjuden. Att få tillstånd till kampsportsmatch är således av Med hänsyn till den centrala tillståndsmyndighetens beslut också kunna överklagas. att det för denna prövning inte finns anledning att inrätta någon annan ordning än den som gäller enligt ordningslagen och för övrigt för många andra myndighetsbeslut. Att inrätta ett särskilt prövningsorgan för detta ändamål framstår som mindre lämpligt med beaktande av det begränsade antal prövningar som det kan förväntas bli fråga om. beslut bör därför kunna överklagas till allmän Domstolen skall göra en överprövning av tillståndsmyndighetens bedömning av tävlingsregler och säkerhetsbestämmelser rörande viss Denna prövning torde i normalfallet kunna ske utan anlitande av medicinskt eller idrottsligt sakkunnig. antecknas att domstolen enligt förvaltningsprocesslagen (1971:291) skall tillse att mål blir så utrett som dess beskaffenhet kräver, vilket i förekommande fall kan innebära inhämtande av yttrande från exempelvis Prövningstillstånd bör krävas vid överklagande till kammarrätten. Bemyndigande att meddela föreskrifter Regeringens förslag: Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om tävlingsregler och säkerhetsbestämmelser för kampsportsmatcher enligt denna lag. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har lämnat förslaget utan anför att det är viktigt att godtagbara regler specificeras och inte lämnas åt en tillståndsmyndighets i anser att det är oklart om föreslaget bemyndigande även innefattar ett bemyndigande att utfärda kompletterande föreskrifter om hur kampsportsförbunden skall utföra den inbegripna egenkontrollen. Enligt bör det finnas möjlighet att föreskriva vilka krav organisationernas egenkontroll skall Skälen för regeringens förslag: I utövas en mängd olika kampsporter där skilda krav på säkerhet gör sig gällande. prövningen av om en viss kampsports tävlingsregler och säkerhetsbestämmelser är godtagbara för deltagarna måste hänsyn tas till På grund av de olika kampsporternas skiftande karaktär är det inte möjligt att i den föreslagna lagen uttömmande reglera Prop. 2005/06:147 hur regler och säkerhetsbestämmelser skall vara utformade för att tillstånd till kampsportsmatch skall kunna medges. Det är inte heller lämpligt att, såsom föreslår, i lagen specificera vad som utgör godtagbara tävlingsregler och säkerhetsbestämmelser.