prop · GT03194 · 2006-04-18 00:00:00 — I artiklarna 5458 i konventionen finns be- stämmelserna om principen ne bis in idem, dvs. inte två gånger för samma sak. Principen innebär att en person som dömts för en viss gärning i en Schengenstat inte får åtalas för samma gärning i en annan Schengenstat. En förutsättning är dock att, vid fällande dom, straffet avtjänats eller är under verkställighet eller kan verkställas enligt lagarna i den Schengenstat där domen meddelats, artikel 54. Det finns enligt artikel 55 möjlighet att göra vissa undantagsförklar- ingar när det gäller principen ne bis in idem. har avgett en så- dan förklaring av innebörd att inte är bundet av huvudprincipen i artikel 54 om utländsk doms hinderverkan, dels om gärningen har för- övats helt eller delvis på svenskt territorium, dels om gärningen har ska- dat statens säkerhet eller andra för lika viktiga intressen. För- klaringen överensstämmer med svensk rätt, jfr 2 kap. 5a § . Om det i en Schengenstat har väckts nytt åtal mot någon som har dömts till påföljd för samma gärning i någon annan Schengenstat, skall, enligt artikel 56, den tid som personen har varit frihetsberövad på den andra statens område fullt ut tillgodoräknas vid påföljdens bestämmande. 2005/06:194 Vidare skall, i den mån staternas lagar tillåter det, hänsyn tas till andra påföljder personen har undergått förutom frihetsberövande. Om en behörig myndighet i en Schengenstat, i samband med åtal för brott, har skäl att anta att ett åtal avser samma gärning som personen re- dan har dömts för i en annan Schengenstat, skall åklagaren inhämta upplysningar från den andra staten. Informationen skall beaktas när det gäller vilka fortsatta åtgärder som skall vidtas i den pågående processen, artikel 57. Artiklar i som undantar skall tillämpa samtliga artiklar som rör principen ne bis in idem. I artiklarna 7076 i finns bestämmelser om nar- kotika och narkotiska läkemedel. Konventionen lägger stor vikt vid be- kämpningen av all narkotikarelaterad brottslighet. Schengenstaterna har åtagit sig att i enlighet med FN:s narkotikakonventioner vidta alla nöd- vändiga åtgärder för att förebygga och bekämpa olaglig handel med nar- kotika och narkotiska läkemedel samt att därutöver särskilt bevaka de platser som är kända för narkotikahandel för att minska spridningen av narkotiska preparat till nya missbrukargrupper. De har vidare åtagit sig att, i enlighet med sin konstitution och nationella lagstiftning, tillåta s.k. kontrollerade leveranser på sina territorier, förstärka sin kontroll över person- och varutrafiken vid de yttre gränserna i syfte att förhindra olag- lig införsel av narkotika och narkotiska läkemedel samt garantera att gällande lagstiftning medger beslag och förverkande av tillgångar som härrör från illegal handel med narkotika. innehåller också särskilda regler om rätt att medföra narkotiska läkemedel vid resa till ett annat Schengenland. En resande får medföra narkotiska läkemedel för medicinsk behandling un- der förutsättning att en behörig myndighet i hemlandet har utfärdat sär- skilt intyg. Artiklar i som undantar Av bilaga A till associationsavtalet följer att undantar artiklarna 70 och 74 om narkotika i . Artikel 70 berör nar- kotikabekämpningen och inrättandet av en permanent arbetsgrupp. arbetsgrupp som berörs är transformerad inom EU:s rådsstruktur och är inte längre kopplad till Schengens regelverk. Som en följd av att undantar artikeln deltar inte i arbetsgruppen. berör konventioner om narkotika och psykotropa ämnen och kontroll av laglig handel med dessa ämnen. undantar artikeln kommer inte att genomföra kontroll av laglig handel med narkotika eller psykotropa ämnen inom landet utan kontrollen kommer i stället att ske vid gränsen. Schengenstaterna har enligt åtagit sig att anpassa sina regler om förvärv, innehav, handel och överlåtelse av skjutvapen och ammunition till konventionens bestämmelser i fråga om fysiska och juridiska personer men inte när det gäller myndigheter eller statliga fö- retag. Schengenstaterna är dock oförhindrade att anta strängare bestäm- melser om skjutvapen och ammunition. I konventionen finns bl.a. be- stämmelser om vilka vapen som skall klassificeras som förbjudna, till- ståndspliktiga eller anmälningspliktiga och om kontroll av vapeninnehav och vapenhandlare. Artiklar i som undantar Av bilaga A till associationsavtalet följer att inte ansluter sig till bestämmelser om skjutvapen och ammunition (artiklarna 7791) i den utsträckning det som regleras där också omfattas av rådets direktiv /477/EEG av om kontroll av för- värv och innehav av vapen (vapendirektivet). Artiklarna 7791 i Scheng- enkonventionen omfattas i huvudsak av vapendirektivet. Associations- avtalet innebär således att inte ansluter sig till Schengenkonven- tionens bestämmelser om skjutvapen och ammunition. Schengens informationssystem (SIS) är ett gemensamt efterlysnings- och spaningsregister som innefattar uppgifter om såväl personer som föremål. Varje stat ansvarar för sina nationella registreringar i SIS men samtliga staters registreringar är tillgängliga för alla anslutna stater. Till de olika kategorierna av registreringar i SIS är en viss typ av åtgärd kopplad som skall vidtas när en registrerad person eller ett föremål påträffas. Varje land har en särskild enhet som ansvarar för hanteringen av SIS och den uppföljning som krävs i samband med att personer och föremål som är registrerade i SIS påträffas. Artikel 95 omfattar personer som är efterlysta och som skall omhän- dertas för utlämning eller överlämnande i enlighet med den europeiska arresteringsordern till en annan Schengenstat. Artikel 96 innehåller en s.k. spärrlista över personer som skall vägras inresa i Schengenområdet. Personer registrerade på spärrlistan är s.k. tredjelandsmedborgare och får således inte vara medborgare i en EU-stat eller en stat ansluten till Schengen. Personer uppförda på spärrlistan skall utgöra ett hot mot all- män ordning och säkerhet eller statens säkerhet. Främst rör det sig om personer som dömts för brottslig gärning för vilken det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse och enligt beslut i domen skall utvisas. Registrering på spärrlistan kan också grunda sig på ett beslut om avvis- ning eller utvisning med återreseförbud. Ett sådant beslut fattas i av . Artikel 97 avser försvunna personer eller personer som med hänsyn till sin egen säkerhet eller i syfte att förebygga hot till- fälligt bör omhändertas på begäran av behörig myndighet. Artikel 98 omfattar begäran från rättsliga myndigheter om uppgifter om en persons uppehållsort eller hemvist. Det omfattar personer som skall inställa sig Prop. 2005/06:194 vid rättegång, exempelvis vittnen. Artikel 99 reglerar begäran om hemlig övervakning eller särskild kontroll. I syfte att bekämpa brottslighet och förebygga hot mot den allmänna säkerheten kan en brottsbekämpande myndighet begära att uppgifter om personer eller fordon som kontrolleras skall vidarebefordras till den begärande myndigheten. Med särskild kontroll menas att fordon, väskor etc. skall genomsökas. Detta förfa- rande måste vara förenligt med nationell lagstiftning för att kunna utfö- ras. Artikel 100 omfattar föremål som är efterlysta och som skall beslag- tas eller användas som bevismaterial vid rättegång i brottmål. Föremålen kan vara fordon, skjutvapen, dokument, identitetshandlingar eller sedlar. Artikel 101 reglerar vilka myndigheter som har rätt att få tillgång till uppgifter ur SIS. Artiklarna 102118 reglerar skyddet av personuppgifter (se även avsnitt 5.1.11) och säkerheten för uppgifter i SIS och artikel 119 fördelningen av kostnaderna för SIS. I regleras användandet av SIS i lagen (2000:344) om Schengens informationssystem. Artiklar i som undantar Av associationsavtalet framgår att ansluter sig till Schengenkon- ventionens samtliga artiklar om SIS. Rättsakter som utgör en utveckling av Nedan redovisade rättsakter utgör en utveckling av beträffande SIS och som ansluter sig till. Rådets förordning (EG) nr 2424/2001 av om utvecklingen av andra generationen av Schengens informationssy- stem (SIS II) Förordningen fastslår att nuvarande SIS skall ersättas med ett nytt sy- stem, SIS II. Systemet skall utvecklas av kommissionen inom ramen för ett så kallat kommittéförfarande. Förordningen reglerar de delar av SIS II som relateras till gemenskapsrätten (första pelaren). Rådets beslut /886/RIF av om utvecklingen av andra generationen av Schengens informationssystem (SIS II) Innebörden är densamma som beträffande den föregående förord- ningen. Beslutet reglerar dock de delar av SIS II som är mellanstat- liga (tredje pelaren). Beslutet har inte inneburit några svenska lagänd- ringar. Rådets förordning (EG) nr 871/2004 av om infö- randet av ett antal nya funktioner för Schengens informationssystem bland annat i kampen mot terrorism Förordningen innebär att vissa nya funktioner tillförs SIS. 2005/06:194 ningen reglerar den del av ändringarna som är gemenskapsrättsliga. Förordningen omfattar bl.a. vissa regler om lagring och registrering av varje överföring av personuppgifter i SIS. Registrering av överfö- ringen av personuppgifter sker i syfte att kunna kontrollera om sök- ningen i SIS är tillåten eller inte. Rådets beslut /211/RIF av om införandet av ett antal nya funktioner för Schengens informationssystem, bland annat i kampen mot terrorism Innebörden är densamma som beträffande föregående förordning. Be- slutet reglerar dock den del av ändringarna som är mellanstatlig. Det föreslagna rådsbeslutet innehåller bl.a. bestämmelser som ger Euro- pol och nationella medlemmar av Eurojust tillgång till delar av SIS och bestämmelser om att ytterligare kategorier av information skall kunna införas i SIS. Sådana kategorier är uppgifter om stulna fartyg, flygplan, containrar och kreditkort. I SIS skall det även kunna tas in uppgifter om vilket brott som en efterlyst person är misstänkt för. Därutöver innehåller beslutet vissa regler om lagring och registrering av varje överföring av personuppgifter i SIS. antagande av rådets beslut godkändes av genom antagandet av regeringens proposition 2004/05:37. 5.1.10Transport av och rörlighet för varor Schengenstaterna skall underlätta varors fria rörlighet över de inre grän- serna. I syfte att uppnå en sådan ökad rörlighet skall Schengenstaterna samarbeta bl.a. i fråga om kontroller av transporttillstånd och tekniska kontroller av transportmedel, kontroller som genomförs av polis, hälso- kontroller som genomförs av veterinär, kontroller av växter samt kon- troller av farligt gods och avfall. Artiklar i som undantar har enligt bilaga A till associationsavtalet undantagit samtliga artiklar, 120125, om transport av och rörlighet för varor. I konventionen finns bestämmelser om skydd av personuppgifter både i avdelning IV, som särskilt tar sikte på de uppgifter som registreras och behandlas inom ramen för SIS, och i avdelning VI, där de grundläggande bestämmelserna om skydd vid överföring och användning av personupp- gifter enligt konventionen läggs fast. Några övergripande bestämmelser om dataskydd finns i artiklarna 126130. Enligt bestämmelserna i artikel 126 skall de avtalsslutande staterna anta nationella bestämmelser som, när det gäller automatiserad behandling av sådana personuppgifter som överförs i enlighet med kon- ventionen, ger ett skydd av uppgifterna som minst svarar mot den Prop. 2005/06:194 skyddsnivå som följer av principerna i konvention av den om skydd för enskilda vid automatisk databehandling av personuppgifter (ETS nr 108). I samma artikel föreskrivs vidare vissa grundläggande krav i fråga bl.a. om användningen av uppgifter för andra ändamål än de som anges i konventionen, om användningen av uppgif- terna i domstolar m.m. och om skadestånd. Artikel 127 innehåller grundläggande bestämmelser om dataskydd vid överföring av sådana uppgifter som finns i register. Enligt artikel 128 ställs krav på att överföringarna enligt artiklarna 126 och 127 underställs en nationell tillsynsmyndighet för fristående granskning. Artikel 129 reglerar vilka krav som ställs på det dataskydd som skall gälla vid överföringar i enlig- het med bestämmelserna i konventionen om polisiärt samarbete. Beträf- fande sådana överföringar skall nationella bestämmelser antas som inför en skyddsnivå i fråga om personuppgifter som tar hänsyn till principerna i ministerkommittés rekommendation R (87) 15 av avseende reglering av användningen av personuppgifter inom den polisiära sektorn. Artikel 130 innehåller en begränsning av da- taskyddsbestämmelsernas tillämplighet när uppgifter lämnas ut till andra staters s.k. kontaktpersoner enligt bilaterala avtal i vissa fall. Bestämmelserna i artiklarna 126 och 127 är inte tillämpliga vare sig i fråga om överföringar som sker inom ramen för SIS eller beträffande sådana överföringar som sker enligt bestämmelserna om behandling av asylansökningar, inbördes rättslig hjälp, utlämning av eftersökta personer och överföring av verkställighet. När det gäller SIS finns särskilda dataskyddsbestämmelser intagna i den avdelning som reglerar inrättandet och utnyttjandet av SIS. I artikel 94 finns bl.a. en uppräkning av de uppgiftskategorier som får registreras i SIS när det gäller personer. I artikel 101 regleras vilka slags myndigheter som får ha tillgång till och söka efter uppgifter i SIS. Personuppgifterna skyddas enligt artikel 102 från användning i informationssystemet för andra ändamål än sådana som angetts för SIS. I artiklarna 105106 regle- ras vem som ansvarar för uppgifternas riktighet och vem som får ändra uppgifterna i systemet. Bestämmelser om information och rättelse finns i artiklarna 109111. Vissa begränsningar med avseende på hur länge uppgifterna får sparas anges i artiklarna 112113 och i artikel 116 finns bestämmelser om skadestånd. Av artikel 117 följer att de avtalsslutande parterna måste ha en skyddsnivå för personuppgifter vid överföringar i SIS som minst svarar mot den nivå som följer av principerna Europarådskonvention nr 108 och som är förenlig med ministerkommittés rekommendation R (87) 15. De grundläggande be- stämmelserna om datasäkerhet finns i artikel 118. Artiklar i som undantar skall tillämpa samtliga artiklar som rör skyddet av personupp- gifter (artiklarna 126130). Rättsakter som utgör en utveckling av Anslutningen innebär, enligt bilaga B till associationsavtalet, att skall tillämpa och rådets direktiv /46/EG av den om skydd för enskilda personer med avseende på be- handling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (dataskyddsdirektivet). Direktivet har genomförts i svensk rätt genom personuppgiftslagen (1998:204), jfr prop. 1997/98:44. ning föranleder inte några lagändringar. Rådet bemyndigade kommissionen att inleda förhandlingar med angående ett avtal mellan å ena sida Europeiska gemenskapen (EG) och dess medlemsstater och å andra sidan angående be- kämpande av bedrägerier och annan olaglig verksamhet som skadar deras finansiella intressen. Ett avtal har därefter förhandlats fram (bedrägeri- avtalet), se bilaga 5. innehåller 48 artiklar och är uppdelat på fyra avdel- ningar: avdelning I (artiklarna 16) innehåller allmänna bestämmelser, avdelning II (artiklarna 724) innehåller bestämmelser om administrativt bistånd genom tullsamarbete, avdelning III (artiklarna ) innehåller bestämmelser om rättslig hjälp i brottmål och avdelning IV (artiklarna 3948) innehåller slutbestämmelser om bl.a. tvistlösning och ikraftträ- dande. Avtalet skall för svenskt vidkommande förstås så att det i första hand reglerar samarbete mellan och och inte samarbete mel- lan och andra medlemsstater (jfr dock artikel 5.3). Avtalet träder i kraft i andra månaden efter den sista deponeringen av ratifikations- eller godkännandeinstrument (artikel 44.2). En part får vid ratificering eller godkännande avge en förklaring om förtida tillämpning av avtalet för den parten (artikel 44.3). I samband med undertecknandet av avtalet undertecknades också en slutakt. Slutakten innehåller dels två gemensamma förklaringar: en om penningtvätt och en om sam- arbete med Eurojust, dels ett förhandlingsprotokoll till avtalet. I det följande redovisas bestämmelserna i bedrägeriavtalet och i före- kommande fall om det krävs lagändringar för att skall kunna tillträda avtalet. Syfte (artikel 1) Syftet med avtalet är att utsträcka det administrativa biståndet och rättslig hjälp i brottmål mellan EG och dess medlemsstater å ena sidan och å den andra sidan. Tillämpningsområde (artikel 2) Genom artikeln avgränsas avtalets tillämpningsområde till samarbete som syftar till förebyggande, upptäckt, utredning samt administrativa och straffrättsliga åtgärder mot bedrägerier och annan olaglig verksamhet som skadar de avtalsslutande parternas finansiella intressen. ses bl.a. brott mot skattelagstiftning dock inte i fråga om direkt be- skattning samt penningtvätt och korruption i anslutning till sådana transaktioner som anges närmare i artikeln. I artikeln föreskrivs också att samarbete som grundar sig på avtalet inte får vägras med hänvisning till att de inblandade staterna inte beskattar samma nyttigheter eller att inte båda staterna rubricerar brotten på samma vis. Den svenska lagstiftningen om internationellt samarbete i brottmål här i första hand lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål är inte begränsad till vissa typer av brott, utan omfattar all slags brottslighet och i vissa fall även brott som inte är straffbara enligt svensk rätt. innehåller därför inte någon begränsning i fråga om möjligheterna att samarbeta med i ärenden om rättslig hjälp i brottmål i den ut- sträckning det följer av avtalets tillämpningsområde, låt vara att möjlig- heten att i ett enskilt fall kunna hjälpa till beror på om den svenska lagens förutsättningar för att lämna rättslig hjälp är uppfyllda. I de fall rättslig hjälp har begärts med anledning av skattebrott begränsas inte svenska myndigheters möjligheter att lämna hjälp av om den andra staten be- skattar andra nyttigheter än de som beskattas enligt svensk skattelag. har inte heller någon betydelse om den andra statens brottsrubriceringar skiljer sig från de som finns i den svenska lagen. Fall av mindre betydelse (artikel 3) Genom artikeln begränsas den anmodade statens skyldighet att hjälpa till i vissa fall där framställningen understiger vissa angivna belopp. motsvarar artikel 50.4 i . bedömdes vid antagandet av konventionen inte kräva någon lagändring 1997/98:42 s. 86). Det finns inte skäl att här göra någon annan Ordre public (artikel 4) Artikeln motsvarar, till den del den rör internationellt rättsligt samarbete i brottmål, till sitt innehåll artikel 2 (b) Europarådskonvention Den bestämmelsen har genomförts i svensk lagstiftning genom 2 kap. 14 § första stycket lagen om internationell rättslig hjälp i Den bestämmelsen kan utan lagändring tillämpas i förhållande Överlämnande av uppgifter (artikel 5) och sekretess (artikel 6) Enligt artikel 5 skall alla upplysningar och allt bevismaterial som lämnats eller erhållits enligt avtalet omfattas av sekretess och ges samma skydd som motsvarande uppgifter har enligt den nationella lagstiftningen hos den part som har tagit emot uppgifterna. Uppgifterna får dock under Prop. 2005/06:194 vissa förutsättningar överlämnas vidare till en annan avtalsslutande part En sådan part skall respektera de begränsningar i användningen av upp- gifterna eller bevismaterialet som gällde för den part som först fick dem överlämnade till sig (jfr artikel 36). Enligt artikel 6 får den ansökande parten kräva att den anmodade par- ten belägger en framställning med sekretess, utom i det fall detta skulle vara oförenligt med verkställighet av framställningen. Om den anmodade parten inte kan efterkomma en sådan begäran skall den meddela detta i förväg. De bestämmelser om sekretess som tillämpas i ärenden om internatio- nell rättslig hjälp i brottmål är främst 5 kap. 7 § sekretesslagen (1980:100), som gäller sekretess i mål som avser rättsligt samarbete på begäran av annan stat eller mellanfolklig domstol för uppgifter som hän- för sig till utredning enligt bestämmelserna om förundersökning i brott- mål eller till angelägenhet som angår tvångsmedel. Även bestämmelserna i 2 kap. 1 § samma lag, som bl.a. gäller sekretess med hänsyn till Sveri- ges förbindelser med annan stat, och 9 kap. 17 §, som rör sekretess för enskilds personliga och ekonomiska förhållanden i förundersökning i brottmål, kan komma att tillämpas. Dessa bestämmelser innebär att Sve- rige har omfattande möjligheter att belägga uppgifter från med sekretess. Skulle detta i ett sällsynt fall inte vara möjligt ger avtalet Sve- rige möjlighet att meddela det i förväg. Enligt 5 kap. 1 § lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål skall svenska myndigheter följa villkor som begränsar användningen av upp- gifter eller bevis från en annan stat oavsett vad som annars är föreskrivet i lag eller annan författning. Den bestämmelsen kan bli tillämplig i ett fall där tar emot uppgifter eller bevis från en avtalspart, som den i sin tur har fått från en annan avtalspart. Avdelning II innehåller bestämmelser om administrativt bistånd. Be- stämmelserna är i stor utsträckning utformade med förebild i konventio- nen upprättad på grundval av artikel K3 i fördraget om Europeiska unio- nen om ömsesidigt bistånd och samarbete mellan tullförvaltningar (EGT C 24, 23.1.1998, s. 2, nedan benämnd II). har tillträtt Ne- apel II. I samband därmed trädde lagen (2000:1219) om internationellt tullsamarbete i kraft. Den lagen är tillämplig på allt internationellt tull- samarbete som följer av en internationell överenskommelse med en an- nan stat eller mellanstatlig organisation som har tillträtt eller an- nars är förpliktigat att följa och som har till syfte att förhindra, upptäcka, utreda eller beivra överträdelser av tullbestämmelser. I lagen finns be- stämmelser om åtgärder i för annan stats räkning (ansökningar, avslag, utbyte av uppgifter, utredningar i , delgivning av hand- lingar), gränsöverskridande tullsamarbete (övervakning, förföljande, ut- ländska tjänstemäns skyldigheter och straffrättsliga ansvar och skydd, skadestånd) samt åtgärder i annan stat för svensk räkning (förutsätt- ningar, inhämtande av uppgifter, utredning i annan stat, delgivning av Om tillträder bedrägeriavtalet blir lagen om internationellt Prop. 2005/06:194 tullsamarbete tillämplig i relevanta delar. Lagen är för övrigt också tillämplig på det bistånd som sker enligt tilläggsprotokollet om ömsesi- digt administrativt bistånd i tullfrågor (EGT L 169, 27.6.1997, s. 817) där EG och är parter. Förhållande till andra avtal (artikel 7) och räckvidd (artikel 8) Enligt artikel 7 påverkar inte bestämmelserna i avdelning II de bestäm- melser som finns angående ömsesidig rättslig hjälp i brottmål och inte heller befintliga, mer långtgående, bestämmelser om administrativt bi- stånd eller bestämmelser i bi- eller multilaterala samarbetsavtal mellan parterna. Artikel 8 reglerar det faktum att parterna skall bistå varandra i kampen mot olaglig verksamhet som omfattas av avtalet. Sådant samar- bete kan till exempel ske genom att förebygga, upptäcka och utreda olagliga transaktioner och handlingar (eller underlåtenhet att handla). Vidare sägs att bistånd under avdelning II (administrativt bistånd) skall lämnas av samtliga administrativa myndigheter hos en avtalspart om myndigheten är behörig att företa administrativa utredningar eller är be- hörig att väcka åtal. För det fall att en brottsutredning utförs eller leds av en rättslig myndighet är det den myndigheten som avgör om en begäran om ömsesidigt bistånd som är relaterad till brottsutredningen har lagts fram i enlighet med bestämmelserna om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål eller enligt avdelning II. Som framgår av artikel 7 får det befintliga tilläggsprotokollet om öm- sesidigt administrativt bistånd i tullfrågor fortfarande tillämpas.