prop · GT0385 · 2006-03-09 00:00:00 — Andra frågor som lyfte fram var bl.a. fattigdomsbekämpning och fokus på låginkomst- länder/minst utvecklade länder, samstämmighet, harmoniseringsagendan samt integration av horisontella frågor som mänskliga rättigheter, jämställdhet, barnets rättigheter och miljö. Den nya utvecklingspolicyn antogs av biståndsministrarna . Sedan även godkänt policyn under- tecknades den av kommissionens ordförande , talman och rådets ordförande i . 10.2Utvecklingsbistånd i det nya finansiella perspektivet presenterade kommissionen ett förslag till uppdelning inom budgetkategori 4 (det utrikespolitiska området) i EU:s långtids- budget för 20072013. Förslaget innehöll sex instrument (förordningar). Ett av dessa avser ekonomiskt samarbete och utvecklingssamarbete med länder som inte omfattas av något av de två andra geografiska instrumenten, grannskapinstrumentet och instrumentet för anslutningen. Förhandlingarna om det nya utvecklingsinstrumentet inleddes /februari. Genom utvecklingsinstrumentet regleras användningen av bistånd till utvecklingsländer som förvaltas av kommissionen. Kommissionens förslag till förordning kritiserades framför allt för den dubbla juridiska grunden, dvs. att man blandade samman utvecklings- samarbete och ekonomiskt samarbete med industrialiserade länder som t.ex. och samt att fattigdomsbekämpning inte var tillräckligt framträdande i förordningen. Kommissionens förslag till utvecklingsinstrument förkastades av utvecklingsutskott. Bakgrunden var framför allt minskade inflytande i samband med att en rad budgetlinjer skulle försvinna, vilket betydde att möjligheter att påverka inom ramen för den årliga budgetprocessen reducerades. pekade även på att fattigdomsmålet inte belystes tillräckligt, svårigheten att beräkna offentligt utvecklings- Skr. 2005/06:85 samarbete samt att ekonomiskt samarbete och utvecklingssamarbete inte borde blandas samman. presenterade ett omarbetat förslag till förordning. Förslaget skulle tillgodose medlemsstaternas och Europa- parlamentets kritik avseende den dubbla rättsliga grunden genom två tydligt åtskilda kapitel för utvecklingssamarbete respektive ekonomiskt samarbete, vilket är i linje med den svenska inställningen. betonade fattigdomsbekämpning och ansåg att hela utvecklingsinstru- mentet skulle kunna räknas som offentligt utvecklingssamarbete (). Frågan förväntas fortsätta diskuteras . Inför om genomförandet av Millenniedeklarationen och millenniemålen arbetade kommissionen fram förslag som skulle ligga till grund för EU:s bidrag till toppmötet (KOM(2005) 132; KOM(2005) 133). I kommissionens förslag ingick bl.a. att sätta upp nya nivåer för offentligt utvecklingssamarbete (). Kommissionen förslag innebar dels kollektiva åtaganden, dels individuella mål med skillnad mellan de nya medlemsstaterna, EU10, och övriga EU15. De nya delmålen för ODA-volym till 2010 som föreslogs var av BNI (bruttonationalinkomsten) för av BNI för EU10 samt ett kollektivt mål på för EU25. Man föreslog även ett förnyat åtagande för EU15 på av BNI till 2015 samt ett nytt individuellt mål för EU10 på av BNI till 2015. Biståndsministrarna kom överens om de föreslagna ODA-nivåerna i rådet . var aktiv i frågan och stödde kommissionens förslag att sätta upp nya delmål för ODA-volym eftersom tydliga delmål är av betydelse för att nå slutmålet om en ODA-volym på av BNI till 2015. 10.4Samstämmighet i de olika politikområdena Inför om översynen av Millenniedeklarationen och millenniemålen arbetade kommissionen även fram ett meddelande om samstämmighet (KOM(2005) 134). Samstämmighetsfrågorna har rättslig grund i EG-fördraget, där det i artikel 178 fastställs att EG ska beakta målen för utvecklingssamarbetet då den genomför sådan politik som kan beröra utvecklingsländerna. hade en positiv inställning till kommissionens förslag och drev samstämmighetsfrågorna i enlighet med den svenska politiken för global utveckling. anser att EU har stor potential att bidra till millenniemålen genom att öka samstämmigheten i sin politik. EU:s relationer med de så kallade AVS-länderna, 78 länder i , () och , regleras övergripande genom , som undertecknades och har en giltighet med möjlighet till revidering . Avtalet har en bred ansats där bistånd, handel och politisk dialog inkluderas. Det övergripandet målet för samarbetet är fattigdomsbekämpning, hållbar utveckling och en gradvis integrering av AVS-länderna i världsekonomin. Stor vikt läggs vid den politiska dialogen. Det finns en tydlig partnerskaps- och ägarskapstanke i avtalet. Kommissionen lade fram ett förslag till översyn av avtalet. Med grund i ett mandat från medlemsstaterna fördes sedan förhandlingar mellan kommissionen och AVS-länderna om ändringar i avtalet. Vid AVS-EU ministerråd fattades beslut om revidering av avtalet och det reviderade avtalet undertecknades vid AVS- EU ministerråd . De största ändringarna i avtalet återfinns i den politiska delen där nytt textinnehåll om bl.a. terrorismbekämpning, och en klausul om icke-spridning av massförstörelsevapen infördes. Avtalet innehåller även vissa ändringar i fråga om biståndstekniska förfaranden som syftar till att underlätta hanteringen av bistånd i fält. Ratificeringsprocessen beräknas ta . I samband med undertecknandet av avtalet antogs ett separat beslut om övergångsåtgärder av AVS-EU ministerråd. Detta innebär att merparten av de ändrade bestämmelserna i avtalet kommer att tillämpas provisoriskt till dess att avtalet formellt träder i kraft. Bestämmelserna om tilldelning och användning av nya medel kan emellertid inte tillämpas förrän medlemsstaterna har enats om det interna avtal som reglerar nivån på biståndet . Kommissionens humanitära kontor (ECHO) förfogade 2005 över en budget på med möjligheten att vid behov utnyttja ytterligare . Detta gör gemenskapen till en av världens största givare av humanitärt bistånd. De vägledande principerna för ECHO:s verksamhet byggde vidare på de riktlinjer som fastslagits under föregående år. Det innebär särskilt fokus på följande områden: en mer noggrann och genomgående inriktning mot de områden där humanitära behov är störst, en fortsättning av den betoning på bortglömda kriser som ECHO inledde 2001, samt en förstärkning av kontorets arbete med fyra övergripande frågor. Dessa fyra frågor handlar om säkerställande av en smidig övergång från humanitär hjälp till ut- vecklingssamarbete, barnfrågor, tillgång till dricksvatten samt katastrof- beredskap. Vidare har uppföljning av stödet till de drabbade av flodvågen varit en prioritering för ECHO, liksom arbetet med åtgärder inriktade på att förebygga katastrofer i områden särskilt drabbade av naturkatastrofer. har förespråkat ett närmare samarbete mellan Skr. 2005/06:85 ECHO och humanitära FN-organ. Kommissionens nya ramavtal med humanitära FN-organ respektive enskilda organisationer och inter- nationella organisationer har tillämpats . betonar att detta samarbete bör stärkas ytterligare. har även fortsatt att uppmuntra ECHO till en fortsatt aktiv medverkan i processen om gott humanitärt givarskap. har haft en löpande kontakt med ECHO om en rad olika humanitära frågor och söker ständigt förbättra dialogen och verka för samsyn i multilaterala frågor. 11 EU:s bilaterala och regionala förbindelser 11.1Europeiska ekonomiska samarbetsområde (EES) och Europeiska frihandelssammanslutning (EFTA) Medlemmar i är , , och . , och deltar även i EES-samarbetet. inne- bär att väsentliga delar av regelverket för EU:s inre marknad även gäller i och gentemot , och . Dessutom innefattas i EES-samarbetet ett antal så kallade angränsande politikområden, t.ex. forskning, utbildning och statistik samt även en utrikespolitisk dialog. är det övergripande politiska organ som styr EES- samarbetet. Vid de två sedvanliga mötena på ministernivå noterades att samarbetet fungerar väl. En fråga som ägnades uppmärksamhet var anpassningen av avtalet med anledning av . valde 1992 att ställa sig utanför EES. I syfte att knyta närmare gemenskapens inre marknad har bilaterala förhandlingar mellan gemenskapen och pågått inom 16 olika områden i olika omgångar till 2004. Vid folkomröstningar och röstade en majoritet av schweizarna för en anslutning till Schengen- och Dublinkonventionerna samt för protokollet om fri rörlighet för personer. 11.2Nordliga dimensionen och regionalt samarbete i norra Den andra handlingsplanen för unionens politik för den Nordliga dimensionen (ND) sträcker sig till . En första årlig framstegsrapport för genomförandet av handlingsplanen utgavs av kommissionen (dok. SEC(2005) 688). inleddes ett intensivt arbete avseende ND-politikens framtid efter 2006. Ett viktigt etappmål nåddes då det fjärde ND-utrikesministermötet EU:s utrikesministrar och ansvarig kommissionär samt Skr. 2005/06:85 utrikesministrarna från partnerländerna (, och ) antog då politiska riktlinjer för en mellan EU och partnerländerna gemensamt överenskommen ND-politik. Förhandlingar om innehållet i den framtida politiken inleddes mellan unionen och de tre partnerländerna . ND förutses i mångt och mycket bli ett regionalt uttryck för samarbetet inom de fyra gemensamma områdena mellan och . Det svenska ordförandeskapet för ND:s Partnerskap för hälsa och socialt välbefinnande avslutades med ett hälsoministermöte i . Mötet befäste intresset för partnerskapet från samtliga deltagande länder. valdes till ny ordförande för en tvåårsperiod med som vice ordförande. lämnades ytterligare finansiering till miljöområdet inom ND:s miljöpartnerskap. har tio projekt godkänts för finansiering. Den första insatsen, Sydvästra reningsverket i , invigdes . Inom kärnsäkerhetsområdet har arbetet inletts med att ta fram andra delen av en strategisk plan, för projekt på . Dessutom har fem kärnsäkerhetsprojekt fått finansiering från miljöpartnerskapet. EU:s engagemang för regionalt samarbete i visas också genom kommissionens deltagande i Östersjöstaternas råd () och i (). Vid och utrikesminister- möten samt vid Östersjötoppmöten på regeringschefsnivå deltar normalt både EU-ordförandeskapet och kommissionen. Utrikesministermöten hölls i , i , samt i BEAC, i . EU:s relationer med länderna i (, , , , ) har utvecklats och EU har ingått Partnerskaps- och samarbetsavtal med alla länderna. Avtalen med och har dock ännu inte ratificerats av samtliga medlemsstater. EU:s insatser i har efterhand ökat och uppgick de till ca . En särskild representant för har utsetts och den politiska dialogen med de fem länderna har utvecklats. I samarbete med FN och stödjer EU kampen mot terrorism, droger och kriminalitet. De grundläggande frågorna om demokrati, pressfrihet och respekten för de mänskliga rättigheterna ägnas fortsatt uppmärksamhet. Regimskiftet i har medfört ökat fokus på landet. Mot bakgrund av de uzbekiska myndigheternas urskillningslösa våld mot demonstranter i Andizjan, har ett flertal gånger behandlats i EU. beslutade EU att införa vapenembargo mot och reserestriktioner för dem som var direkt ansvariga för våldsinsatserna. låg EU:s fokus på främst på två områden; dels upprättandet av en gränsövervakningsmission, dels på konflikten i Transnistrien, utbrytarrepubliken i östra . På initiativ av har förhandlingar förts mellan parterna i konflikten mellan och utbrytarrepubliken med medverkan av medlarna . EU och har blivit inbjudna att framöver delta som observatörer i dessa förhandlingar. och bad EU om hjälp med att anordna en gränsövervakningsinsats mellan (främst Transnistrien) och . kunde EU:s gränsövervakningsmission inledas. har kommis- sionen öppnat ett delegationskontor i huvudstaden . förnyade och utökade rådet de viseringssanktioner mot flera nyckel- personer i Transnistrien som infördes . Detta till följd av uppmärk- sammade stängningar av skolor i området. EU:s och strävan att utveckla ett strategiskt partnerskap framskred med fortsatt hög ambitionsnivå. Bland annat genomfördes två toppmöten, i och i , och samarbetsformerna sågs över. Båda parter har mycket att vinna, både politiskt och ekonomiskt, på fortsatt integration och samarbete. Grunden för samarbetet mellan och utgörs av partnerskaps- och samarbetsavtalet. Det största framsteget under toppmötet i var antagandet av planer för de fyra samarbetsområdena (ett gemensamt ekonomiskt område, extern säkerhet, rättsliga och inrikesfrågor samt utbildning, vetenskap och kultur). Toppmötet i fokuserade till största del på genomförandet av dessa planer. EU och enades även om att ingå avtal om viseringslättnader respektive återtagande. har EU i dialogen med strävat efter att nå ett hållbart slut på och att motverka och lagföra brott mot de mänskliga rättigheterna. Respekten för demokratiska fri- och rättigheter är en grundförutsättning för att EU:s samarbete med ska kunna utvecklas. EU:s relationer med var fortsatt ansträngda. Inga bilaterala politiska kontakter mellan och förekom. EU protesterade regelbundet mot bristen på demokratisk utveckling och respekt för de mänskliga rättigheterna i landet. har fortsatt aktivt drivit vikten av ett ökat engagemang från EU:s sida i och i rådets slutsatser från bekräftas EU:s ambition att intensifiera stödet till en demokratisk utveckling i landet och viljan att fortsätta stödja det civila samhället. Vidare fokuserar man bland annat på det kommande presidentvalet i och vikten av att det genomförs rättvist och demokratiskt i enlighet med internationella har EU beslutat att förlänga de viseringsförbud som Skr. 2005/06:85 infördes mot delar av det vitryska ledarskapet. Relationerna mellan och har främst fokuserat på hur man kan bredda och fördjupa samarbetet inom ramen för den europeiska grannskapspolitiken och den handlingsplan för samarbetet som antogs . Handlingsplanen kompletterar partnerskaps- och samarbetsavtalet och konkretiserar innehållet i samarbetet mellan och . Innan handlingsplanen hade hunnit antas inträffade den så kallade orangea revolutionen i . Detta ledde till att rådet , som den tidigare fram- förhandlande handlingsplanen antogs, också antog slutsatser med åtgärder i form av ett tiopunktsprogram för att ytterligare stärka samarbetet. hölls det årliga toppmötet mellan och i . Under toppmötet noterades särskilt de framsteg som ägt rum i relationerna , såsom inledandet av förhandlingar om viseringsförenklingar. EU aviserade även att man avsåg ge marknadsekonomistatus i antidumpningssammanhang. Vidare välkomnade EU den positiva utvecklingen i vad gäller ett förbättrat medieklimat liksom ansträngningarna inom demokrati, rätts- samhälle och respekt för mänskliga rättigheter. underströks behovet av fortsatta framsteg i . 11.3.6Utvecklingssamarbete och biståndsinsatser i regionen Programmet för stöd till de nya oberoende staterna (Tacisprogrammet) är Europeiska gemenskapens främsta instrument för biståndsinsatser i , södra och . Det övergripande syftet med programmet är att stödja övergången till en marknadsekonomi med särskild tonvikt på att stödja demokrati och utveckling av ett rättssam- hälle. har förhandlingarna fortsatt om det nya grannskaps- instrumentet grannskaps- och partnerskapsinstrumentet (ENPI), som ska ersätta Tacis . Den totala Tacis- budgeten uppgick till . Folkomröstningarna i och avvisade förslaget till konstitutionellt fördrag för EU. Detta resultat bidrog till en stor osäkerhet bland länderna på om det EU-perspektiv om medlemskap som utfästs vid toppmötet i . Europeiska rådets toppmöte i bekräftade dock åter Västra EU-perspektiv. presenterade kommissionen ett förslag till ny utvidgningsstrategi för godkännande av medlemsstaterna. tog samtliga länder i regionen viktiga steg i EU-närmandet. Förhandlingar om ett (Stabiliserings- och Associeringsavtal) med EU inleddes och pågår fortfarande. Parterna är i princip överens om de olika delarna i avtalet men innan förhandlingarna kan av- slutas krävs omfattande reformarbete för att stärka möjligheter att genomföra sina åtaganden enligt avtalet. Kommissionen har i första hand pekat på stora brister i genomförandet av befintlig reformlagstift- ning som förklaring till varför förhandlingarna om ett inte av- slutats. I den översynsrapport som kommissionen publicerade noterades dock vissa framsteg även om behovet av kraftfulla åtgärder för att bekämpa organiserad brottslighet och korruption kvarstod. Bosnien och tog viktiga steg i sitt närmande till EU. lyckades man sluta överenskommelser om de sista frågorna av de 16 punkter som kommissionen satt upp som villkor för förhandlingar i sin genomförbarhetsstudie . Sedan entiteten Republika Srpskas parlament slutligen godkände den sista avgörande frågan om en polisreform gav rådet klarsignal till att inleda förhandlingar om ett Stabiliserings- och Associeringsavtal med Bosnien och . Samarbetet med Jugoslavientribunalen i (ICTY) har förbättrats och är en fortsatt central fråga för EU-närmandet. Dessa framsteg till trots är vägen till ett EU-medlemskap ännu mycket lång och kommer att ställa stora krav på politisk vilja och fordra omfattande resurser. Mandaten för EU:s polismission (EUPM) och för den militära missionen (EUFOR) har förlängts. EU:s särskilde representant, tillika Hög representant, har fått ett justerat mandat som stärker dennes koordineringsroll. strävar efter EU-medlemskap och presenterade kommissionen en positiv avis. På basis av kommissionens rekommenda- tion fattade beslut om att tilldela kandidatlandsstatus utan datum för förhandlingsstart. tillträdde EU:s nyutnämnde särskilde representant i (EUSR). i EU:s historia gavs en EUSR mandat att representera både rådet och kommissionen i ett land. EU:s rådgivande polisinsats i (Proxima) har observerat den makedonska polisen. Insatsen avslutades i enlighet med mandatet. Polisreformen kommer att fortsätta med internationellt stöd även efter Proxima, i form av en mindre, rådgivande polisinsats (EUPAT). kommer att delta i denna grupp med en eller två personer. EUPAT är verksam från och med den till och med , varefter stöd till polisreformer kommer att ske i form av ett så kallat twinning-projekt som innebär myndighetssamverkan för att stödja förvaltning att anpassa sig till EU:s lagstiftning. gjordes stora framsteg i och EU- närmande inom Stabiliserings- och Associeringsprocessen. gav kommissionen ett positivt utlåtande om landets kapacitet att starta förhandlingar om ett Stabiliserings- och Associeringsavtal () med EU. Beslut togs av EU:s utrikesministrar och för- handlingarna inleddes . Ambitionen är att ett avtal ska kunna färdigförhandlas . Bakgrunden till kommissionens positiva utlåtande var de framsteg i samhällsreformerna som gjorts, samt tydliga förbättringar i samarbetet med Internationella krigsförbrytartri- bunalen för f.d. i (ICTY). Fortsatt fullt samarbete med tribunalen är en förutsättning för fortsatta förhandlingar. En övergripande komplicerande faktor i förhandlingarna om är den osäkra framtiden för statsförbundet och . Detta med anledning av planerade folkomröstning 2006 om själv- ständighet, vilket noga bevakas av kommissionen och medlemsstaterna. I samband med utnämnandet av FN:s särskilda sändebud inleddes processen med att avgöra Kosovos framtida status. EU har förberett sig för en aktiv roll inför de internationellt ledda förhandlingarna om Kosovos framtida status. När frågan är avgjord kommer EU att behöva ta ett större ansvar . EU:s framtida roll i Kosovo kommer fortsatt att ha fokus på bl.a. institutionsbyggande, stärkande av den politiska och institutionella stabiliteten samt säkra att de lokala myndigheterna tar direkt ansvar för Kosovos administration. Arbetet inom ramen för EU:s särskilda process för Kosovo fortsatte och kommer även fortsatt att vara av betydande vikt för Kosovos närmande till EU. 11.4.6EU:s bistånd till västra EU utgör den i särklass största givaren till västra med stöd om ca via instrumentet för åter- uppbyggnad, utveckling och stabilitet (CARDS). CARDS fokuserar på tekniskt bistånd för stöd till Stabiliserings- och Associeringsprocessen, och syftar till att främja ett EU-närmande för , och , , , och inklusive Kosovo. Inför EU:s nästa finansiella perspektiv (20072013) föreslås CARDS ersättas av Instrument för förmedlemskap (IPA). Det nya instrumentet har förhandlats och kommer sannolikt att stå färdigt . I och inklusive Kosovo samt i , hanteras CARDS-biståndet av en byrå för återuppbyggnad (EAR). Byråns mandat löper ut . , också kallat Barcelonaprocessen, upprättades i av utrikesministrarna från EU:s dåvarande medlemsstater och tolv Medelhavspartners: , , , , , , , , , och samt den palestinska myndigheten. Genom 2004 omfattar processen 35 stater, dvs. de 25 EU-medlemsstaterna och tio partnerländer. Barcelonadeklarationen är grunden för partnerskapet som omfattar bl.a. politisk dialog, ekonomiskt samarbete samt en dialog mellan kulturer och civilisationer. hölls ett utrikesministermöte i . I hölls det första toppmötet med stats- och regeringschefer med anledning av processens tioårsjubileum. Toppmötet antog ett arbetsprogram för de kommande fem åren och en gemensam uppförandekod beträffande terrorism. för dialogen mellan kulturer och civilisationer har förlagts till i , där i och det egyptiska gemensamt är värdar för stiftelsen. Stiftelsen invigdes i närvaro av den svenska utrikesministern och den egyptiske kultur- ministern. upprättades ett svenskt nätverk för stiftelsen med Statens museer för världskultur i som kontaktpunkt. EU:s bistånd till partnerländerna för perioden 20002006 uppgår till . Biståndet ska gå till ekonomisk omvandling, till stärkande av den socioekonomiska jämvikten och stöd för utveckling av det civila samhället samt till regionalt samarbete. EU:s strategiska partnerskap med och lanserades genom beslut av . Det bygger på existerande strukturer och politik och kan sägas utgöra summan av unionens relationer med regionen. Några nya instrument infördes inte. För fortsätter den tioårsjubilerande Barcelona- processen som förut och dessa länder ingår dessutom i unionens grannskapspolitik. För övriga länder är basen för samarbetet svagare. Av såväl historiska som dagsaktuella skäl för unionen en särskild politik gentemot och (se avsnitt 11.6). Det strategiska partnerskapet handlar därför i praktiken mycket om relationerna till staterna på den . Med länderna i samarbetsråd (GCC) finns ett äldre samarbetsavtal. Ett frihandelsavtal EU-GCC är nu under slutförhandling, vilket tillsammans med upptagande 2005 i världshandelsorganisationen kommer att bidra till en liberalisering i regionen. kommer även att innehålla stadgar om samarbete vad gäller mänskliga rättigheter, kamp mot terrorism, icke- spridningsfrågor och migration. På så sätt vidgas möjligheterna till en bredare samverkan med dessa länder. Det fattiga står utanför GCC. En konfliktförebyggande plan för landet antogs av unionen 2005. omfattas av EU:s utvecklingsbistånd. EU:s ansträngningar för en fredlig utveckling i har fortsatt , bl.a. genom medlemskapet i den så kallade kvartetten (som utöver EU består av , och FN). EU har genom den höge representanten och dess särskilde representant för fredsprocessen i verkat aktivt för att understödja samtal mellan och den palestinska myndigheten. EU har fokuserat särskilt på tillbakadragande från och situationen i och kring östra . EU:s fältnärvaro i regionen har ökat markant i form av EU:s insats för att övervaka gränskontrollstationen vid Rafah mellan och samt EU:s utvidgade insats till stöd för uppbyggnaden av den palestinska civilpolisen. tillhör de största givarna till båda dessa förtroendeskapande och säkerhetsfrämjande insatser. har EU bistått den palestinska myndigheten i förberedelserna av parlaments- valet , som övervakas av en observatörsmission från EU i vilken flera svenskar väntas ingå. EU:s Irakpolitik lades fast i en strategi som antogs av . Strategins huvudsyfte är att främja utvecklingen av ett demokratiskt och stabilt , med en livskraftig ekonomi och integrerat i det internationella samfundet. stod EU och gemensamt värdar för en internationell i . Vid konferensen presenterade den irakiska regeringen sina prioriteringar för .