prop · GT03128 · 2006-03-20 00:00:00 — Detta bör kunna lösas så att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer med stöd av det generella bemyndigandet i den föreslagna 8 § (se avsnitt 12.4) meddelar föreskrifter om vilka krav som skall ställas på foder till icke livsmedelsproducerande djur som omfattas av lagens tillämpningsområde. Som exempel på EG-bestämmelser om fodersäkerhet som bör få sin motsvarighet i nationella föreskrifter kan exempelvis nämnas artiklarna 11, 12, 15, 18 och 20 i och rådets förordning (EG) nr 178/2002. 12.3.3Vilda djur som foder Regeringens förslag: Det skall även i fortsättningen vara förbjudet att använda hela eller delar av vilda djur och fodermjöl eller andra varor som framställts av djuren eller delar av djuren som foder om djuret inte har avlivats, slaktats upp och därefter veterinärbesiktigats. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får dock meddela föreskrifter om undantag från dessa krav. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regering- ens. I promemorian föreslås dock inte något bemyndigande för rege- ringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela före- skrifter om undantag från kraven för när vilda djur m.m. får användas som foder. Remissinstanserna: anser att det tydligare borde framgå vad som avses med rekvisiten avlivats, slaktats upp och därefter veterinärbesiktigats. Övriga remissinstanser har inte yttrat sig särskilt över förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt 3 a § den nuvarande foder- lagen är det förbjudet att som foder använda vissa djur eller djurdelar, fodermjöl eller annan vara som framställts av djuren eller delar av djuren som foder. De huvudsakliga bestämmelserna om förbud mot att som foder använda djur, djurdelar eller varor som framställts av djur finns i och rådets förordning (EG) nr 1774/2002 och Euro- paparlamentets och rådets förordning (EG) nr 999/2001. Bestämmelserna i och rådets förordning (EG) nr 1774/2002 tillämpas inte på vilda djur med undantag av kommersiellt fiskad fisk, vilda djur som används för tillverkning av jakttroféer samt på vilda djur som misstänks vara infekterade med smittsamma djursjukdomar (artikel 1.2). Förbudet mot användning av vilda djur 3 a § omfattar Prop. följaktligen fall som inte omfattas av och rådets (EG) nr 1774/2002 (prop. s. 15 f). uppfattning bör förbudet gälla även i fortsättningen. bestämmelse med detta innehåll bör därför tas in i den nya lagen. I den mån som bestämmelsen behöver preciseras närmare anser regeringen att detta får ske genom föreskrifter meddelade med stöd av de föreslagna bemyndigandena i lagen. Det kan emellertid finnas särskilda situationer när kraven på avlivning, uppslaktning och veterinärbesiktning av vilda djur inte bör tillämpas. Exempelvis kan det finnas behov av att ta hand om trafikdödat vilt för stödutfodring av t.ex. utrotningshotade rovfåglar. För att möjliggöra sådan utfodring föreslår vi att det i den nya lagen införs ett bemyn- digande för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela undantag från kraven i lagen om när vilda djur får användas som foder. 12.4Nationella föreskrifter om foder Regeringens förslag: Det skall även i fortsättningen vara möjligt för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter eller i det enskilda fallet besluta om villkor för eller förbud mot införsel, utförsel, tillverkning, utsläppande på marknaden, användning och bortskaffande av samt annan befattning med foder eller ett visst parti av foder, meddela föreskrifter eller i enskilda fall besluta om villkor för laboratorier för foderanalyser och metoder för sådana analyser och meddela föreskrifter om att djur eller delar av djur får användas som foder i enlighet med undantagsbestämmelserna i artikel 23 i Europaparla- mentets och rådets förordning (EG) nr 1774/2002. Promemorians förslag: Överensstämmer i princip med regeringens. Remissinstanserna: Svensk Mjölk framhåller att det är viktigt att utfärdar föreskrifter om hur märkning av foder skall ske. Övriga remissinstanser har inte yttrat sig särskilt över för- Skälen för regeringens förslag: Trots att en allt större del av reglerna på foderområdet numera finns i direkt gällande EG-bestämmelser finns det som det har konstaterats ovan fortfarande behov av nationella bestämmelser i olika avseenden. Flera bestämmelser på foderområdet finns fortfarande i EG-direktiv som måste genomföras i nationella föreskrifter. Dit hör exempelvis bestämmelser om märkning av foder. Dessutom medger EG-förordningarna emellanåt att medlemsstaterna inom vissa områden utfärdar nationella föreskrifter. Det finns även vissa områden som fortfarande inte är harmoniserade inom EU, t.ex. vissa frågor om fodersäkerhet m.m. som behandlas i och rådets förordning (EG) nr 178/2002 och som rör andra djurslag än livsmedelsproducerande djur. EG-bestämmelserna om foderhygien gäller däremot även för andra djurslag än livsmedelsproducerande djur. Den nuvarande foderlagen är till stora delar en ramlag som innehåller Prop. 2005/06:128 allmänna och grundläggande bestämmelser om foders beskaffenhet och Detaljerade bestämmelser finns huvudsakligen i föreskrifter på på myndighetsnivå och grundas på bemyndiganden i lagen. Enligt 8 § första stycket i den nuvarande foderlagen får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter eller i enskilda fall besluta om villkor för eller förbud mot införsel, utförsel, tillverkning, försäljning eller annan överlåtelse, användning, bortskaffande eller hantering i övrigt av foder eller ett visst parti foder. Bemyndigandet täcker ett stort antal situationer (se prop. 1997/98:92 s. 18 f och 25) och en motsvarighet bör med vissa justeringar tas in även i den nya lagen. Med stöd av detta bemyndigande kan föreskrifter utfärdas i de fall då de EG-bestämmelser som kompletteras av lagen inte är tillämpliga eller i frågor som har sin grund i EG-rätten men som måste genomföras nationellt. Enligt 10 § i nuvarande foderlagen får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter eller beslut om villkor för laboratorier för foderanalyser och metoder för sådana analyser. Enligt förarbetena (prop. 1997/98:92 s. 19) infördes bestämmelsen i lagen för att i nationell rätt kunna genomföra rådets direktiv /53/EG av om fastställande av principerna för organisationen av officiell kontroll på djurfoderområdet. Detta direktiv upphörde dock att gälla när och rådets förordning (EG) nr 882/2004 började tillämpas. I denna EG-förordning finns be- stämmelser om laboratorier för bl.a. foderanalyser och metoder för sådana analyser (artikel 12). Det finns dock även i fortsättningen behov av författningsstöd för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter eller i enskilda fall besluta om villkor för laboratorier för foderanalyser och metoder när det gäller analys av andra prover än sådana som tagits med stöd av de EG-bestämmelser som kompletteras av lagen. Regeringen anser därför att det nuvarande bemyndigandet i 10 § foderlagen bör tas in även i den nya lagen. Slutligen finns i 3 b § den nuvarande foderlagen ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om att djur eller delar av djur får användas som foder i enlighet med undantagsbestämmelsen i artikel 23 i och rådets förordning (EG) nr 1774/2002. Enligt förarbetena (prop. 2003/04:148 s. 17) togs bemyndigandet in i lagen för att ge regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer befogenhet att, utöver det generella bemyndigandet att meddela de ytterligare föreskrifter som behövs som komplettering av dessa EG-bestämmelser, införa sådana nationella undantag från och rådets förordning (EG) nr 1774/2002 som anges i artikel 23. Även detta bemyndigande bör tas in i den nya lagen. 12.5Förbud mot utsläppande på marknaden Regeringens förslag: Utöver vad som följer av de EG-bestämmelser som kompletteras av lagen skall det vara förbjudet att använda eller på marknaden släppa ut foder om det kan antas att fodret har en skadlig inverkan på miljön, om det har en sådan beskaffenhet som inte är tillåten enligt bestäm- melsen som reglerar när vilda djur får användas som foder, för vilket föreskriven eller beslutad upplysningsskyldighet inte full- gjorts, som inte uppfyller nationellt föreskrivna krav och villkor om foder- säkerhet. Promemorians förslag: Överensstämmer i princip med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna har inte yttrat sig särskilt över förslaget. kommun påpekar att det bör tydliggöras vad som gäller för respektive foderslag såsom exempelvis hö, halm och ensilage. anser att det vore bra om det fanns möjligheter för en central eller regional kontrollmyndighet att meddela ett generellt förbud att saluföra en viss produkt varvid den lokala kontrollmyndigheten endast skulle behöva verkställa beslutet. Svensk Mjölk anser att det är positivt att lagen även i fortsättningen anger att foder inte får en skadlig inverkan på miljön. Skälen för regeringens förslag: I 9 § nuvarande foderlagen finns förbud mot att sälja eller på annat sätt överlåta eller använda foder av viss beskaffenhet. Förbudet gäller foder som har en sådan beskaffenhet som inte är tillåten enligt lagen eller foder som har tillförts någon vara eller ämne i strid mot lagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. I 11 § foderlagen finns ytterligare förbud mot vidareförsäljning av foder för vilket upplysningsskyldighet enligt föreskrifter eller beslut som meddelats med stöd av lagen inte fullgjorts. Den som förvärvat sådant foder får inte sälja eller på annat sätt överlåta varan utan att upplysningsskyldigheten har fullgjorts. Det har konstaterats ovan att och rådets förordning (EG) nr 178/2002 innehåller regler om att foder inte får släppas ut på marknaden eller ges åt livsmedelsproducerande djur om det inte är säkert. och rådets förordning (EG) nr 1831/2003 innehåller bestämmelser om vilka villkor som gäller för att fodertillsatser skall få släppas ut på marknaden, bearbetas eller användas. Detta får ske endast under förutsättning att de har godkänts med stöd av förordningen, uppfyller föreskrivna villkor för användning och uppfyller de villkor för märkning som fastställs i förordningen. Med utsläppande på marknaden avses enligt båda EG-förordningarna innehav av livsmedel eller foder för försäljning, inbegripet utbjudande till försäljning eller varje annan form av överlåtelse, kostnadsfri eller inte samt försäljning, distribution och andra former av överlåtelse. I EG-förordningarna finns alltså redan en reglering under vilka villkor som foder till livsmedelsproducerande djur får säljas eller på annat sätt överlåtas och vilka förutsättningar som gäller för att fodertillsatser skall få släppas ut på marknaden. För att undvika en dubbelreglering i förhållande till den EG-rätten innebär det ovan sagda att den nya lagen inte bör innehålla någon motsvarighet till den nuvarande foderlagens bestämmelser om förbud mot att sälja eller på annat sätt överlåta eller använda foder som har en otillåten beskaffenhet enligt lagen eller som har tillförts vara eller ämne i strid mot lagen eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen när det gäller livsmedelsproducerande djur. Det nu gällande nationella förbudet mot överlåtelse och användning av foder av viss beskaffenhet omfattar dock allt foder som omfattas av foderlagens tillämpningsområde, dvs. både foder avsett för livsmedels- producerande djur och foder till andra djurslag. Det bör även i fortsättningen vara förbjudet att sälja, överlåta på annat sätt eller använda foder till andra djurslag än livsmedelsproducerande djur som inte uppfyller föreskrivna krav och villkor om fodersäkerhet (se avsnitt 12.3.2). En bestämmelse om, att det, utöver vad som gäller enligt de EG- bestämmelser som kompletteras av lagen skall vara förbjudet att använda eller släppa ut sådant foder på marknaden bör därför införas i den nya lagen. Den nuvarande foderlagens övriga bestämmelser om förbud mot försäljning eller annan överlåtelse eller användning i sak bör föras över till den nya lagen. Detta gäller för det första bestämmelserna om salu- förbud för foder som är av sådan beskaffenhet att det kan antas att det är skadligt för miljön. Enligt gällande bestämmelser i foderlagen får foder inte ha en sådan sammansättning eller beskaffenhet i övrigt att det kan antas ha en skadlig inverkan på miljön. Det får inte heller hanteras så att det blir av sådan beskaffenhet. Enligt förarbetena (prop. 1992/93:119 s. 35 och 56) infördes bestämmelsen för att markera att krav på foder också i detta avseende skulle överensstämma med EG:s krav. gällde, enligt om fodertillsatser, att en sådan tillsats inte fick godkännas om den hade en skadlig effekt på miljön. Även enligt den nu gällande EG-förordningen 1831/2003 gäller detta krav för fodertillsatser. För foder saknas dock motsvarande krav. Enligt artikel 15.6 i och rådets förordning (EG) nr 178/2002 skall, i de fall då det inte finns några särskilda gemenskaps- bestämmelser, foder bedömas som säkert när det uppfyller de särskilda bestämmelserna i lagstiftningen om fodersäkerhet i den medlemsstat på vars territorium dessa foder saluförs. Sådana bestämmelser måste dock utformas och tillämpas utan att det påverkar tillämpningen av EG- fördraget, särskilt artiklarna 28 och 30 i fördraget. Att foder inte får vara beskaffat så eller hanteras på så sätt att det kan antas ha skadlig inverkan på miljön utgör ett grundläggande krav på fodersäkerhet. Det är således även i fortsättningen motiverat att utöver EG-bestämmelserna på foderområdet bibehålla detta krav i nationell lagstiftning på foder som släpps ut på marknaden eller ges åt djur i landet. Ett sådant krav torde även vara förenligt med gemenskapsrätten. Kravet bör gälla oavsett vilket djurslag som fodret är avsett för. Även bestämmelsen om förbud mot försäljning m.m. av foder producerat av vilda djur där fodret har en otillåten beskaffenhet enligt lagen bör i sak föras över till den nya lagen. I gemenskapsrätten finns dessutom flera direktiv som innehåller märkningsbestämmelser för foder (exempelvis rådets direktiv /373/EEG av om salu- föring av foderblandningar). Bestämmelser om sådan märkningsskyldig- het har genomförts i myndighetsföreskrifter. Den nuvarande foderlagens förbud mot vidareförsäljning eller annan överlåtelse av vara för vilken upplysningsskyldighet föreligger, om inte upplysningsskyldigheten full- görs (11 §), har inte någon direkt motsvarighet i EG-förordningarna på foderområdet. I konsekvens med detta bör bestämmelsen i sak föras över till den nya lagen. Slutligen bör enligt regeringens uppfattning den nya lagens termi- Prop. 2005/06:128 nologi i så stor utsträckning som möjligt anpassas till EG-rätten. tillämpningen av den föreslagna bestämmelsen om saluförbud av foder bör därför samma beteckning användas i lagen som i gemenskapens lagstiftning och i den betydelse det har i den aktuella EG-förordningen. I detta syfte bör därför begreppet sälja eller på annat sätt överlåta ersättas med begreppet utsläppande på marknaden i den betydelse som begreppet har i och rådets förordning (EG) nr 178/2002. Nationella föreskrifter om animaliska biprodukter Regeringens förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter eller i det enskilda fallet besluta om villkor för eller förbud mot införsel, utförsel, tillverkning, utsläppande på marknaden, omhändertagande, bearbetning och bortskaffande av samt annan befattning med animaliska biprodukter och därav framställda Begreppet utsläppande på marknaden av animaliska biprodukter och därav framställda produkter har i denna lag samma betydelse som i och rådets förordning (EG) nr 1774/2002. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regering- Bemyndigandet utformades dock på ett annorlunda sätt i prome- I promemorian föreslogs dessutom inte någon definition av begreppet utsläppande på marknaden av animaliska biprodukter och därav framställda produkter. Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte yttrat sig särskilt över påpekar dock att bemyndigandet i likhet med bemyndigandet om foder även bör omfatta villkor för eller förbud mot införsel, utförsel, tillverkning, försäljning eller annan överlåtelse av animaliska biprodukter och därav framställda produkter. Skälen för regeringens förslag: I 4 c § lagen (1992:1683) om prov- tagning på djur, m.m. (provtagningslagen) finns ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter eller i det enskilda fallet besluta om omhändertagande, be- arbetning, bortskaffande och hantering i övrigt av animaliska biproduk- Bemyndigandet omfattar sådan hantering av animaliska biprodukter som faller utanför tillämpningsområdet för och rådets förordning (EG) nr 1774/2002 men inom tillämpningsområdet för den nuvarande provtagningslagen (se prop. 1996/97:62 s. 19 och prop. 2003/04:148 s. 24). Eftersom tillämpningsområdet för den nya foderlagstiftningen föreslås utvidgas till att överensstämma med samtliga frågor om animaliska biprodukter som faller inom tillämpningsområdet för och rådets förordning (EG) nr 1774/2002 bör det ovan nämnda bemyndigandet i provtagningslagen med vissa justeringar föras över till den nya lagen om foder och animaliska biprodukter med motsvarande innehåll i sak. Det nuvarande bemyndigandet omfattar dock endast frågor om omhändertagande, bearbetning, användning, bortskaffande eller hantering i övrigt av animaliska biprodukter. reglera området för animaliska biprodukter och foder bör vilket Prop. 2005/06:128 också påpekat var likvärdiga. Det finns behov av att med stöd av den nya lagen kunna meddela föreskrifter eller fatta beslut i det enskilda fallet om villkor för eller förbud mot införsel, utförsel, tillverkning och utsläppande på marknaden av sådana animaliska biprodukter och därav framställda produkter som inte omfattas av och rådets förordning (EG) nr 1774/2002 men som faller inom lagens tillämpningsområde. Regeringen föreslår därför att bemyndigandet i lagen utformas i enlighet med detta och till den nya lagens terminologi. Begreppet utsläppande på marknaden av animaliska biprodukter och därav framställda produkter bör i lagen ha samma betydelse som i och rådets förordning (EG) nr 1774/2002. Med stöd av det föreslagna bemyndigandet kan föreskrifter även i fortsättningen utfärdas i de fall då och rådets förordning (EG) nr 1774/2002 inte är tillämplig eller i frågor som har sin grund i gemenskapsrätten men som måste genomföras nationellt. Antibiotika som tillsats i foder, m.m. Regeringens bedömning: Det behövs inte någon särskild reglering i lag om förbud mot användning av antibiotika eller kemoterapeutiska medel eller andra läkemedel i foder annat än i veterinärmedicinskt syfte. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Inga remissinstanser har yttrat sig särskilt i Skälen för regeringens bedömning: Foder kan innehålla läkemedel i syfte att veterinärmedicinskt behandla djur. Det förekommer dock att läkemedel tillsätts i foder även i andra syften. EU-bestämmelser om fodertillsatser finns i och rådets förordning (EG) nr 1831/2003. Med fodertillsatser avses ämnen, mikroorganismer eller preparat som tillsätts i foder och vatten i syfte att bl.a. inverka positivt på fodrets egenskaper, på animalieproduktionens egenskaper, på djurens produktion, prestanda eller välbefinnande eller ha en koccidiostatisk eller histomonostatisk inverkan. följer att alla fodertillsatser måste godkännas och föras in i ett register Förordningen är inte tillämplig på veterinärmedi- cinska läkemedel med undantag för koccidiostatika ett förebyggande medel mot tarmparasiter och histomonostatika ett förebyggande me- del mot sjukdomen histomoniasis hos kalkoner som används som Genom förordningen påbörjas en utfasning av antimikro- biella fodertillsatser inom EU. Från är det förbjudet att använda andra antibiotika än koccidiostatika eller histomonostatika Andra antibiotika som varit godkända som fodertillsatser har strukits från registret. I förordningen finns även en bestämmelse om utfasning på av koccidiostatika och histo- monostatika som fodertillsatser. Antibiotika till djur får i fortsättningen således endast användas som veterinärmedicinskt läkemedel och då endast efter förskrivning av veterinär. Foder som innehåller läkemedel i syfte att veterinärmedicinskt behand- Prop. 2005/06:128 la djur, regleras på gemenskapsnivå genom rådets direktiv /167/EEG av om fastställande av villkor för framställning, utsläppande på marknaden och användning av foderläkemedel inom gemenskapen (EGT L 92, , s. 42, Svensk specialutgåva, område 3, volym 32, s. 122). I direktivet finns bl.a. bestämmelser om tillverk- ning, märkning, krav på receptförskrivning m.m. av foder som innehåller läkemedel. Av 1 § andra stycket nuvarande foderlagen framgår att varor som omfattas av läkemedelslagen (1992:859) inte räknas som foder. Genom en bestämmelse i 2 § läkemedelslagen undantas dock djurfoder som innehåller antibiotika eller kemoterapeutiska medel från lagens tillämpningsområde. För sådana varor gäller i stället foderlagstiftningens bestämmelser. I förarbetena (prop. 1984/84:149 s. 15) motiverades undantagsbestämmelsen i läkemedelslagen rörande antibiotika och kemoterapeutika i djurfoder med att det är olämpligt att hantera sådant foder enligt de bestämmelser som gäller för läkemedel redan av det skälet att det volymmässigt rör sig om så stora kvantiteter, men också för att det främst i fråga om framställningen skiljer sig från andra läkemedel och därför inte låter sig inpassas i läkemedelslagstiftningens regelsystem. Dessutom angavs det att om läkemedelslagstiftningen omfattade foder som hade tillsatts kemoterapeutika skulle detta innebära att en mängd foder skulle komma att generellt undantas från foderlagstiftningens område och de krav som ställs på bl.a. den hygieniska kvaliteten. Enligt 4 § nuvarande foderlagen får antibiotika eller kemoterapeutiska medel eller andra läkemedel tillsättas foder enbart i veterinärmedicinskt syfte. Det finns således ett förbud i foderlagen mot att använda läkemedel som fodertillsats. Motsvarande bestämmelse finns numera i EG-förordningen om fodertillsatser, med ovan nämnda undantag för koccidiostatika och histomonostatika. EG-förordningar gäller utan vidare som svensk lagstiftning. För att undvika en dubbelreglering i nu aktuellt hänseende anser regeringen att den nuvarande foderlagens antibiotika- bestämmelse inte bör få någon motsvarighet i den nya lagen. Vad gäller hanteringen av foder innehållande läkemedel för veterinär- medicinsk behandling av djur har regeringen och , med stöd av bemyndigande i den nuvarande foderlagen, meddelat föreskrifter som genomför foderläkemedelsdirektivet såvitt avser antibiotika och kemoterapeutiska medel. Det föreslås här ingen ändring i detta avseende i nya foderlagen. Det förekommer dock att även andra läkemedel blandas i foder. Det kan exempelvis röra sig om kombinationspreparat av vitamin E och selen i hög koncentration eller om avmaskningsmedel. Regeringen har i prop. 2005/06:70 Ändringar i läkemedelslagstiftningen också föreslagit att hanteringen av samtliga foder som innehåller läkemedel skall regleras i foderlagstiftningen. 12.8Kontroll av foder och animaliska biprodukter Regeringens förslag: och kommunerna skall ha huvudansvaret för den offentliga kontrollen av efterlevnaden av lagen, de föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av lagen, de EG- bestämmelser som kompletteras av lagen samt de beslut som har meddelats med stöd av EG-bestämmelserna. Den närmare ansvarsfördel- ningen mellan kontrollmyndigheterna skall föreskrivas av regeringen. En kommuns uppgift skall fullgöras av den eller de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet.