prop · GU0316 · 2006-11-07 00:00:00 — Det råder emellertid, som nämnts, avtalsfrihet på upphovsrättens område och det är därför i och för sig möjligt för pro- gramföretagen att träffa överenskommelser om att vissa förfoganden, som i och för sig kräver rättighetshavarens tillstånd, inte skall kosta användaren något. Den frågeställning som måste övervägas är dock om utredningens förslag att uttrycka denna begränsning i anslagsvillkoren går att likställa med ett avtal. Programföretagens verksamhet finansieras med TV-avgiftsmedel och tar ställning till TV-avgiftens nivå och storleken på medelstilldelningen. Medlen ställs därefter till programföretagens förfo- gande genom anslagsvillkoren som beslutas av regeringen. Anslagsvill- koren behöver inte godkännas av programföretagen. Med hänsyn till detta anser regeringen att det finns visst fog för remissinstansernas inställning att fastställandet av innehållet i anslagsvillkoren inte sker på ett sådant sätt att de går att jämställa med ett avtal mellan två självstän- Prop. 2006/07:16 diga avtalsparter. Om utredningens förslag skulle genomföras torde denna reglering betraktas som en inskränkning i programföretagens förfoganderätt. I 2 kap. upphovsrättslagen finns angivet de legala inskränkningar som för- foganderätten är underkastad. De har i huvudsak införts till förmån för sådana fundamentala samhällsintressen som informations- och yttrande- friheten, skolväsendet och för att förenkla rättighetsklareringen vid vissa former av massutnyttjanden av skyddade verk. Därutöver måste, som nämnts, åtaganden enligt internationella förpliktelser beaktas. Enligt den s.k. trestegsregeln, som finns i såväl som i får de undantag och inskränkningar som en medlemsstat kan föreskriva endast tillämpas i vissa särskilda fall som inte strider mot det normala användandet av verket och inte oskäligt inkräktar på rättig- hetshavarens legitima intressen. Förslaget till reglering i anslagsvillkoren torde därmed inte vara i överensstämmelse vare sig med bestämmelserna i upphovsrättslagen eller med vad som följer av internationella förpliktelser. Mot denna bakgrund anser regeringen att det inte bör föreslås några formella begränsningar av programföretagens rätt att begära ersättning när sändningarna görs tillgängliga för allmänheten genom offentligt framförande av någon annan än programföretagen. Även om ingen formell begränsning införs i anslagsvillkoren gäller att vissa fall av offentliga framföranden i enlighet med 21 § upp- hovsrättslagen får ske utan tillstånd och ersättning till upphovsmannen. Beträffande fall som sträcker sig utanför regleringen i denna bestäm- melse, anser dock regeringen, att programföretagen med utgångspunkt i sitt särskilda uppdrag och finansieringssätt noga bör överväga vid vilka tillfällen krav på ersättning framförs. Regeringen utgår från att programföretagen kommer att agera på ett balanserat sätt utan tvingande regler och med hänsyn till programföreta- gens uppdrag i allmänhetens tjänst, dvs. att ge alla tillgång till ett allsi- digt och oberoende programutbud av hög kvalitet fritt från reklam- budskap. Bolagen bör således överväga om krav på ersättning kan äventyra bolagens trovärdighet och legitimitet. Det är av yttersta vikt att förhindra en utveckling mot vad som kan uppfattas som en ökad kommersialisering av verksamheten inom en radio och TV i all- mänhetens tjänst. Utifrån det underlag som regeringen nu har haft att ta ställning till kan konstateras att det inte är möjligt att införa några formella begränsningar när det gäller bolagens rätt att ta betalt vid offentligt framförande av upphovsrättsligt skyddade verk. Regeringen anser dock att de resone- mang som förs i utredningens betänkande ligger i linje med vad som ovan beskrivs som programföretagens grundläggande uppdrag i allmän- hetens tjänst. Regeringen kan konstatera att några remissinstanser, t.ex. tingsrätt, har anfört att den aktuella frågeställningen samt konsekven- serna av utredningens förslag bör utredas ytterligare. nen (prop. 2006/07:1, utg. omr. 17) föreslog regeringen att den kommande tillståndsperioden för företagen inom radio och TV i allmän- hetens tjänst skall ändras till att omfatta , dvs. i stället för de som tidigare Regeringen kommer att ta fram ett brett beredningsunderlag inför den efterkommande tillståndsperioden där en rad frågor kommer att belysas, som effektivare resursutnyttjande och bolagens utvecklingsmöj- I det sammanhanget kan också frågan om programföretagens rätt att ta betalt för olika tjänster övervägas ytterligare. Skälen för regeringens förslag I punkten 8 i nu gällande anslagsvillkor för SVT anges att företagets sändningar riktade till skall vara tillgängliga för allmänheten utan villkor om särskild betalning utöver erlagd TV-avgift. bestämmelse finns i SR:s och UR:s anslagsvillkor i punkten 7. regeringens förslag och beslut skall denna grundläggande princip i stället fastslås i lag (prop. 2005/06:112, bet. 2005/06:KrU28, 2005/06:323). Lagändringen är avsedd att träda i kraft Utredningen har föreslagit att grundprincipen att någon ytterligare betalning än TV-avgiften inte får tas ut av programföretagen för sänd- ningar riktade till inte skall anges i lag utan att detta i stället skall framgå av anslagsvillkoren. Bland de remissinstanser som yttrat sig i denna del har bl.a. (juridiska fakultetsnämnden) och tillstyrkt detta förslag. också anfört att om principen i den nuvarande punkten 8 anges i lag upp- står oklarhet kring frågan om dels vem eller vilka som kan vidta rättsliga åtgärder med anledning av att bestämmelsen inte anses uppfylld liksom mot vem en sådan talan kan riktas. Mot bakgrund av framförallt vad SVT anfört bör den aktuella bestäm- melsen upphävas och innehållet i stället framgå av anslagsvillkoren. Detta innebär en återgång till vad som tidigare gällt. fande villkorets innebörd måste dock undanröjas. regeringens ställningstagande till utredningens huvudförslag bör anslags- villkoren utformas så att programföretagens sändningar riktade till skall kunna tas emot av allmänheten utan villkor om särskild betalning utöver erlagd TV-avgift. Den nya lydelsen innebär att varje TV-avgiftsbetalare skall kunna ta emot utsändningarna från programfö- retagen, dvs. innehållet i programföretagens sändningar, och tillgodogöra sig dessa för eget bruk utan att behöva betala någon annan avgift än TV- Om emellertid någon TV-avgiftsbetalare på ett sådant sätt som kräver tillstånd från rättighetshavarna vill nyttja utsändningarna så att de görs tillgängliga för allmänheten, t.ex. genom ett offentligt framförande av upphovsrättsligt skyddade verk, innebär den nya lydelsen att program- företagen har rätt att kräva ersättning för detta förfogande. Förslagen bedöms inte få några konsekvenser för statsbudgeten. För de tre programföretagen innebär förslagen inte någon egentlig för- ändring i ekonomiskt hänseende i jämförelse med vad som gäller . Genom förslagen tydliggörs emellertid att programföretagen har ett utrymme att via avtal med olika aktörer komma överens om vilken ersättning som skall betalas när dessa vill använda programföretagens sändningar genom offentligt framförande. Sammanfattning (SOU 2006:83) Utredaren har fått i uppdrag att analysera och klargöra vilka möjligheter (), men även () och () (programföretagen), bör ha att vida- resälja rättigheter till offentligt framförande med hänsyn till den grund- läggande principen att sändningarna skall vara tillgängliga för allmänhe- ten utan villkor om särskild betalning utöver erlagd TV-avgift. I sam- manhanget skall utredaren vidare belysa gränsdragningen mellan pro- gramföretagens kärnverksamhet och kompletterande verksamhet å ena sidan och sidoverksamhet å andra sidan samt de rättigheter för program- företagen som följer av bestämmelserna i upphovsrättslagen (1960:729). Utredaren skall vidare värdera och väga de komplikationer i rättighets- hänseende som kan bli följden om SVT inte kan begära ersättning för offentligt framförande av TV-sändningar mot den principiella utgångs- punkten för finansieringen av programföretagen. Programföretagen har ett uppdrag att bedriva radio och TV i allmänhetens tjänst. Som ersättning för att utföra detta uppdrag erhåller programföretagen TV-avgiftsmedel. De verksamhetsområden som skall finansieras med TV-avgiftsmedel benämns kärnverksamhet och kompletterande verksamhet. Programföretagen har därutöver möjlig- het, att i begränsad utsträckning, bedriva viss sidoverksamhet. Sidoverk- samheten skall täcka sina egna kostnader och bedrivas på ett konkurrens- neutralt sätt i förhållande till andra företag som tillhandahåller motsva- rande tjänster. Utifrån bestämmelserna i radio- och TV-lagen (1996:844) har pro- gramföretagen fått sändningstillstånd för sin verksamhet. Häri anges de villkor som gäller för uppdraget och som har godtagits av programföre- tagen. Genom de s.k. anslagsvillkoren får programföretagen tilldelat sig medel från staten mot att de, utöver villkoren i sändningstillstånden, föl- jer de ytterligare villkor som preciseras häri. Finansieringen genom TV- avgiftsmedel ger programföretagen den förmånen att de är garanterade en medelstilldelning med visst belopp . Den för utredningen aktuella problematiken har sin grund i de rättig- heter som programföretagen kan ha enligt lagen (1960:729) om upphovs- rätt till litterära och konstnärliga verk (URL). Det kan konstateras att en del av programföretagens program innehåller upphovsrättsligt skyddat material enligt 1 § URL. Programmen kan vara inköpta eller egenprodu- cerade. Enligt 2 § URL har programföretagen, som upphovsmän eller rättighetshavare, ensamrätt till ett antal upphovsrättsliga förfoganden. Ett av dessa förfoganden är offentligt framförande. Offentligt framförande innebär att ett verk görs tillgängligt för allmänheten på samma plats där allmänheten kan ta del av verket. Detta kan ske genom ett levande fram- förande eller föregås av en överföring (sändning) och ske med ett tek- Som exempel kan anges att SVT sänder ut ett program, vilket är ett upphovsrättsligt förfogande, som tas emot av enskilda perso- ner genom en TV-mottagare. Om exempelvis en restaurang, som tar emot sändningen, väljer att göra sändningen tillgänglig för allmänheten är det fråga om ett nytt upphovsrättsligt förfogande, ett offentligt framfö- Det offentliga framförandet kan ske med eller efter Ensamrätten innebär att programföretagen har möj- lighet att ge tillstånd till annan, exempelvis en restaurang, att offentligt framföra programföretagets sändningar. gen förhandla om eventuell ersättning. I 2 kap. URL finns uppräknat de inskränkningar som förfoganderätten enligt 2 § samma lag är underkas- Vidare finns i 3 kap. URL bestämmelser om upphovsrättens över- Dessa innebär bl.a. att kontraherande parter har full avtalsfrihet när det gäller deras upphovsrätt, med undantag för den ideella rätten. gramföretagen har dessutom en till upphovsrätten närstående rättighet, den s.k. signalrätten, enligt 48 § URL, vilken avser all radio- och TV- Denna innebär bl.a. en ensamrätt att förfoga över en sänd- ning genom att tillåta återutsändning eller återgivning för allmänheten på platser där allmänheten har tillträde mot inträdesavgift. att upphovsrätten har en stark internationell prägel och att det både när det gäller upphovsrätten och de närstående rättigheterna, i vilka signal- rätten ingår, finns ett system av internationella konventioner, som anslutit sig till och som således är införlivade i svensk rätt. internationella regelverket innehåller bl.a. bestämmelser som begränsar möjligheterna att införa inskränkningar i nationell upphovsrätt. Frågan hur man skall se på programföretagens, såsom utövare av radio och TV i allmänhetens tjänst, möjlighet att ta betalt av annan som vill utföra ett upphovsrättsligt förfogande, ett offentligt framförande, har inte tidigare beaktats från lagstiftarens sida i samband med radio- och TV- En uppgift för denna utredning är därför att ta ställning till hur finansieringen bör ske av den verksamhet som avser rättigheter till offentligt framförande, d.v.s. om programföretagen skall finansiera sådana kostnader med TV-avgiftsmedel och därmed inte ta betalt vid överlåtelse till annan eller om verksamheten skall bära sina egna kostna- Utredaren föreslår att när innehållet i programföretagens sändningar görs tillgängligt för allmänheten genom offentligt framförande som sker sam- tidigt med utsändningen skall programföretagen inte begära ersättning av anordnaren om allmänheten har tillträde till framförandet utan att betala Eventuella tillkommande kostnader på grund av sådana framföranden får bekostas med TV-avgifter. Utredaren anser att i de fall då det offentliga framförandet sker samti- digt med utsändningen så är det fråga om sådan verksamhet som direkt anknyter till radio och TV i allmänhetens tjänst. Detta är emellertid inte fallet när det är fråga om offentliga framföranden som görs efter själva Vid bedömningen av vilka offentliga framföranden som skall finansieras med TV-avgifter kan även beaktas om den som utför det offentliga framförandet har ett kommersiellt intresse eller inte. slår emellertid, för att skapa en klar och tydlig gräns, att programföreta- gen enbart skall kunna ta betalt av arrangören när denne tar ut en inträ- Programföretagen skall även eftersträva att de rättigheter som programföretagen förvärvar också omfattar rätten till offentligt framfö- rande utan krav på betalning. Även om möjligheten att ta betalt av vissa anordnare tas bort så består programföretagens rätt att kontrollera när och var programföretagens sändningar offentligt framförs. Mitt förslag innebär att jag valt att precisera när verksamhet avseende överlåtelse av rättigheter till offentligt framförande skall finansieras med Detta har jag gjort i stället för att inordna hela verk- samheten i något av begreppen kärnverksamhet, kompletterande verk- samhet eller sidoverksamhet, eftersom den aktuella verksamheten inte naturligen går att inordna under något av dessa begrepp. Genom dagens system med sändningstillstånd inkluderande villkor som godkänts av programföretagen samt anslagsvillkor som ytterligare specificerar villkoren för medelstilldelning har staten och programfö- retagen ett avtalsliknande förhållande där programföretagen tilldelas medel mot att de utför ett uppdrag i allmänhetens tjänst. innebär att programföretagens uppdrag att bedriva radio och TV i all- mänhetens tjänst ytterligare preciseras. Programföretagen får härigenom, inom ramen för det förhållande som råder med staten, avstå från att i ett visst hänseende använda sin upphovsrätt för att ta betalt av annan. Utifrån den avtalsfrihet som råder på det upphovsrättsliga området anser jag att den princip som framgår av förslaget bör anges i anslagsvillkoren och därmed ingå som en del i beskrivningen av förhållandet mellan sta- ten och programföretagen. Bl.a. av systematiska skäl bör även principen att programföretagens sändningar riktade till skall vara tillgäng- liga för allmänheten utan villkor om särskild betalning utöver erlagd TV- avgift placeras i anslagsvillkoren. Genom att principerna för programfö- retagens uppdrag ingår i anslagsvillkoren, som gäller i taget, skapas en viss flexibilitet. Detta är viktigt på grund av den marknadsmäs- siga och tekniska utveckling som råder på medieområdet. Jag anser att, om det visar sig att den föreslagna gränssättningen lägger onödiga hinder för programföretagen i deras verksamhet så bör denna på ett enkelt sätt ånyo kunna övervägas. Detta är ytterligare en anledning till att principerna bör upptas i anslagsvillkoren. Jag föreslår därför att 1 § andra stycket lagen (1989:41) om TV-avgift i dess lydelse enligt lagen (2006:798) om ändring i nämnda lag bör upphöra att gälla. Jag kan inte se att det blir några större konsekvenser vare sig för SVT, SR och UR eller för exempelvis hotell- och restaurangbranschen. beror på att den lösning som jag föreslagit i praktiken inte innebär några förändringar mot hur programföretagen har agerat. Betänkandets (SOU 2006:83) författningsförslag Förslag till lag om ändring i lag om ändring i lagen (1989:41) om TV-avgift Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1989:41) om TV-avgift i stället för dess lydelse enligt lagen (2006:798) om ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse. Lydelse enligt SFS 2006:798 Radio- och TV-verksamhet i allmänhetens tjänst och verksamhet som är direkt anknuten till den skall finansieras med en TV-avgift enligt denna lag under förutsättning dels att sändningstillstånd enligt 2 kap. 2 § första stycket radio- och TV-lagen (1996:844) har meddelats den som bedriver sändningsverksamheten, dels att tillståndet innehåller ett förbud mot att sända reklam. Sändningar av radio och TV som avses i första stycket och som är riktade till skall vara tillgängliga för allmänheten utan villkor om annan betalning än TV- avgiften. Följande remissinstanser har yttrat sig över betänkandet Radio och TV i allmänhetens tjänst överlåtelse av rättigheter till offentligt framförande (SOU 2006:83). , , (juridiska fakultetsnämnden), och TV, Radio- och , , , Copyswede, Folkets hus och Parker, Föreningen (Scandinavian TV organisa- tion against piracy), för , och , Kanal , KLYS (Konstnärliga och ), , , Hotell- och , , , , Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå (), , och . och Stiftelsen har i sina remissvar angett att de avstår att yttra sig över betänkandet respektive inte har några synpunkter att lämna. Därutöver har en skrivelse inkommit från Stiftelsen den. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: Statsministern , statsråden , , , , , , , , Littorin, , , , , Adelsohn , Regeringen beslutar proposition 2006/07:16 Radio och TV i allmänhe- tens tjänst överlåtelse av rättigheter till offentligt framförande