prop · GT03165 · 2006-03-21 00:00:00 — Vid misskötsamhet av ungdomstjänst som fristående påföljd bör vanligen en annan påföljd meddelas, t.ex. böter eller ungdomsvård. I andra stycket regleras reaktioner vid hinder för verkställighet utan att det är fråga om den unges misskötsamhet. Enligt bestämmelsen får annan påföljd än böter som dömts ut för brottet undanröjas och ny påföljd för detta meddelas om den planerade vården eller de planerade åtgärderna enligt ett ungdomskontrakt eller en vårdplan inte kommer till stånd, vården eller åtgärderna kommit att i väsentlig grad avvika från vad som planerats i kontraktet eller vårdplanen eller en dom på ungdomstjänst inte till väsentlig del kan fullgöras inom skälig tid. Frågan om undanröjande prövas av rätten på talan av åklagare. I nämnda fall får en varning inte meddelas. Orsakerna till hindret för verkställighet av påföljden kan vara hän- förliga såväl till den unge som till socialnämnden. Bestämmelsen kan vara tillämplig när den unge på grund av skada helt eller till stor del inte inom rimlig tid kan genomföra de planerade vårdåtgärderna eller en ut- dömd ungdomstjänst. Ett annat exempel är att beslutade vårdåtgärder inte längre står till buds eller kan genomföras först . Det kan också vara så att den planerade vården uteblir eller får ett väsentligt annat innehåll på grund av att socialnämnden ändrat uppfattning i fråga om vilka vårdåtgärder som är de mest lämpliga för den unge. Liksom bör, för att undvika stötande resultat, ett undanröjande som regel inte aktualiseras om den planerade vården uteblir på grund av att den unges situation har förbättrats i sådan grad att vården inte längre behövs (se prop. 1997/98:96 s. 208). Vidare kan bestämmelsen vara tillämplig om den unge döms för annat brott till en längre frihetsberövande påföljd eller är förhindrad att genomföra ungdomstjänsten. Det är dock endast mer långvariga hinder för verkställighet som kan föranleda undanröjande. Det krävs därtill att hindret antingen medför att beslutade vårdåtgärder inte kan komma till stånd eller att det är fråga om väsentliga avvikelser från de beslutade vårdåtgärderna. Om endast en mindre del av de planerade åtgärderna inte kan genomföras kan således ett undan- röjande inte ske. När det gäller ungdomstjänst krävs att den till väsentlig del inte kan fullgöras. Om en betydande del av antalet timmar ungdoms- tjänst har verkställts föreligger således inte grund för undanröjande. Det är inte nödvändigt att invänta att hindret för verkställighet uppkommer utan undanröjande kan ske redan när det kan förutses att ett hinder kom- mer att uppstå. Om påföljden undanröjs enligt andra stycket skall ny påföljd bestäm- mas för brottet. Ny påföljd har här samma innebörd som i första stycket. Det är inte heller enligt andra stycket möjligt att undanröja sådant bötes- straff som dömts ut enligt 32 kap. 3 § första stycket 2. Enligt paragrafens tredje stycke skall rätten, om den beslutar om undanröjande enligt första eller andra stycket, när den nya påföljden be- stäms ta skälig hänsyn till vad den dömde har undergått till följd av den undanröjda påföljden och till böter som har dömts ut enligt 32 kap. 3 § första stycket 2. Om den tidigare påföljden utgjordes av ungdomstjänst och ungdomstjänst på nytt skall meddelas skall domstolen således räkna av de fullgjorda timmarna ungdomstjänst när det nya antalet timmar skall bestämmas. I 38 kap. 3 § regleras vilken domstol som skall pröva frågor enligt denna paragraf. Paragrafen motsvarar nuvarande 31 kap. 1 a §. Endast en språklig och en redaktionell justering har gjorts. Se avsnitt 9. I paragrafens tredje stycke, som behandlas i avsnitt 6.4, har ungdoms- tjänst lagts till. Bestämmelsen reglerar situationen att ett frihetsberövande har föregått domen på ungdomstjänst. Ett sådant frihetsberövande kan tillgodoräknas av domstolen på så sätt att påföljden skall anses helt eller delvis verkställd genom frihetsberövandet. Motsvarande ordning finns enligt gällande rätt för böter. Regeln är fakultativ för domstolen. När det gäller böter har ansett att som ett riktmärke kan gälla att ett dygns frihetsberövande motsvarar tio dagsböter (se NJA 1989 s. 12). Hur många timmar ungdomstjänst som kan anses motsvara ett dygns frihetsberövande får bestämmas i rättstillämpningen. Ett tillgodoräknande kan också ske om ungdomstjänst döms ut i förening med ungdomsvård. Döms den unge till ungdomsvård kan dock ett frihetsberövande som föregått domen emellertid utgöra skäl för att inte förena påföljden med ungdomstjänst. I övrigt har en redaktionell ändring gjorts. Paragrafen är ny och reglerar situationen när den som dömts till ung- domstjänst har begått annat brott innan påföljden börjat verkställas. Domstolen skall, om påföljden även för detta brott bestäms till ungdoms- tjänst, vid bestämmande av antal timmar ungdomstjänst, så långt möjligt, iaktta att det sammanlagda antalet timmar ungdomstjänst inte blir högre än det antal timmar som skulle ha bestämts som gemensam påföljd för brotten. Bestämmelsen är tillämplig både vid ungdomstjänst som fristående påföljd och vid ungdomstjänst i förening med ungdomsvård. Att domstolen så långt möjligt skall beakta det tidigare antalet ut- dömda timmar ungdomstjänst när ungdomstjänst åter väljs som påföljd syftar till att undvika oskäliga resultat. Det innebär att domstolen dels skall göra en bedömning av hur många timmar ungdomstjänst som skulle ha dömts ut om ungdomstjänst utgjort en gemensam påföljd för brotten, dels får utrymme att döma till ungdomstjänst även om det sammanlagda antalet timmar skulle överstiga det högsta antalet timmar ungdomstjänst som kan dömas ut som gemensam påföljd, dvs. Det senare bör dock mer sällan komma i fråga. Möjligheten att i samband med en ny dom på ungdomstjänst få ett sammanlagt antal timmar ungdomstjänst att verkställa som överskrider 150 bör främst aktualiseras om det är en förutsättning för att kunna döma till ungdomsvård att denna förenas med ungdomstjänst och att antalet timmar därvid måste sättas högt på grund av brottets straffvärde. Bestämmelsen motiveras i avsnitt 6.4. I paragrafens första stycke har ungdomstjänst lagts till i uppräkningen av de påföljder som inte skall verkställas om det till verkställighet förekommer en dom på fängelse på livstid. Den situationen torde dock, med tanke på förbudet att döma någon till livstids fängelse för brott som han eller hon begått , mycket sällan aktualiseras. Bestämmelsen gäller både när ungdomstjänst dömts ut som en fristående påföljd och som en tilläggspåföljd. Bestämmelsen motiveras i avsnitt 6.4. Paragrafen, som är ny, behandlas i avsnitt 6.5. I bestämmelsen föreskrivs preskriptionstider för utdömd ungdomstjänst. Den gäller såväl ungdoms- tjänst som fristående påföljd som ungdomstjänst i förening med ungdomsvård. Paragrafen innebär att ungdomstjänst bortfaller om den inte börjat verkställas innan förflutit från det att domen vann laga kraft. Om verkställigheten avbryts bortfaller den återstående delen av påföljden om verkställigheten inte återupptas för avbrottet. Paragrafen innehåller inte längre några bestämmelser som gäller på- följden överlämnande till vård inom . Regler om reaktioner vid misskötsamhet av ungdomsvård och ungdomstjänst samt olika fall av hinder för verkställighet av sådana påföljder återfinns i stället i 32 kap. 4 §. Paragrafen reglerar därför enbart situationen när vård med stöd av 31 kap. 2 §, dvs. vård enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, inte kunnat anordnas i enlighet med socialnämndens yttrande. Se avsnitt 9. Paragrafen innehåller vissa forumregler. Bestämmelsen har ändrats mot bakgrund av att reglerna om undanröjande m.m. vid misskötsamhet av ungdomsvård och ungdomstjänst samt olika fall av hinder för verk- ställighet av sådana påföljder har samlats i 32 kap. 4 §. En hänvisning till 32 kap. 4 § har lagts till i paragrafen. Ändringen innebär att frågor om undanröjande m.m. tas upp av den rätt som först avgjorde det mål i vilket dömts till ungdomsvård eller ungdomstjänst. Paragrafen behandlas i avsnitt 8.1. Paragrafen rör rättens sammansättning vid prövningen av olika frågor. Ändringen innebär att nämndemän alltid skall delta när en tingsrätt avgör frågor om reaktioner vid misskötsamhet av ungdomsvård och ung- domstjänst samt olika fall av hinder för verkställighet av sådana påfölj- der. Paragrafen behandlas i avsnitt 8.1. I paragrafen regleras bl.a. frågor om att tingsrätten skall ge den dömde tillfälle att yttra sig. Bestämmelsen har ändrats mot bakgrund av att reglerna om undanröjande m.m. vid misskötsamhet av ungdomsvård och ungdomstjänst samt olika fall av hinder för verkställighet av sådana på- följder har samlats i 32 kap. 4 §. Ändringen innebär att hänvisningen till 31 kap. 1 § fjärde stycket har bytts ut mot en hänvisning till 32 kap. 4 §. Även en språklig justering har gjorts. Paragrafen behandlas i avsnitt 8.1. Enligt paragrafen skall rättens beslut om vissa åtgärder gälla om inte något annat förordnas. Detta gäller inte vid beslut enligt 32 kap. 4 § om undanröjande m.m. vid misskötsamhet av ungdomsvård och ungdomstjänst samt olika fall av hinder för verkställighet av sådana på- följder. Ändringen innebär att hänvisningen till 31 kap. 1 § fjärde stycket har tagits bort. Någon hänvisning till 32 kap. 4 § har inte gjorts. Paragra- fen behandlas i avsnitt 8.1. Övergångsbestämmelser till 32 kap. 13 §§ och 38 kap. 2, 3, 6, 8 och 9 §§. Bestämmelserna om ungdomsvård, ungdomstjänst och dessa påföljder i kombination skall tillämpas också på gärningar som begåtts före ikraft- trädandet. Äldre bestämmelser om omprövning av påföljden överlämnan- de till vård inom skall fortfarande tillämpas beträffande på- följd som dömts ut enligt 31 kap. 1 §. Övergångsbestämmelserna, som utformats i enlighet med Lagrådets förslag, behandlas i avsnitt 14. Förslaget till lag om ändring i lagen (2006:000) om Paragrafen innehåller bestämmelser om att regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om ersättning från staten för skador som har orsakats av den dömde vid ungdomstjänst. Denna möjlighet har utvidgats till att gälla även ungdomstjänst som fri- stående påföljd. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.5. Äldre bestämmelser om bemyndigande att meddela föreskrifter om er- sättning från staten skall fortfarande tillämpas beträffande påföljd som dömts ut enligt 31 kap. 1 § tredje stycket 2. Övergångsbestämmelsen be- handlas i avsnitt 14. 16.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1946:804) om införande av nya I paragrafens första stycke har hänvisningen till 31 kap. 1 a § brotts- balken bytts ut mot en hänvisning till 32 kap. 5 §. Ändringen är en följd av att innehållet i 31 kap 1 a § har flyttats till 32 kap. 5 § . I övrigt har endast språkliga justeringar gjorts i paragrafen. Se också avsnitt 13. 16.5Förslaget till lag om ändring i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare Paragrafen innehåller bestämmelser om skyndsamhet och tidsfrister vid förundersökningar mot personer . Skyndsamhetskravet i första meningen har utvidgats till alla förundersökningar som gäller brott på vilket fängelse kan följa, dvs. brott som har fängelse i straffskalan. Skälen för ändringen behandlas i avsnitt 12.1. I första meningen har också en redaktionell ändring gjorts. Enligt paragrafens andra mening skall förundersökningen avslutas och beslut i åtalsfrågan fattas senast från den dag då den unge blev delgiven brottsmisstanken. Tidsfristen omfattar, till följd av ändringen i första meningen, samtliga förundersökningar som gäller brott på vilket fängelse kan följa. Av tredje meningen följer att tidsfristen för åtalets väckande får över- skridas i vissa fall. Enligt gällande rätt får detta ske endast om det är nödvändigt med hänsyn till utredningens beskaffenhet eller andra särskil- Ett tillägg har gjorts som innebär att möjligheterna att överskrida tidsfristen utvidgats i ett avseende, nämligen om den miss- tänkte skall delta i medling enligt lagen (2002:445) om medling med anledning av brott (medlingslagen). Skälen för ändringen behandlas i avsnitt 11.3. Regeln innebär att förutsättningarna ökar för att genomförda eller pla- nerade medlingar skall kunna beaktas av åklagaren vid prövningen av om åtalsunderlåtelse kan meddelas. Att fristen får överskridas i de fall medling är aktuellt innebär att det inte är tillräckligt att gärningsmannen sagt sig vara villig att genomgå medling. En förlängning av tiden bör kräva att företrädare för medlings- verksamheten meddelat att förutsättningarna för medling är uppfyllda och att ett medlingsmöte är planerat. En sådan underrättelse bör lämp- ligen ske inom ramen för det samrådsförfarande som skall äga rum mellan medlaren och förundersökningsledaren (6 § andra stycket medlingslagen). Om den planerade medlingen av någon anledning inte kan genomföras på utsatt dag, t.ex. på grund av sjukdom, kan tidsfristen förlängas ytterli- gare . Eftersom det är väsentligt att ungdomsmål handläggs skynd- samt bör utrymmet för att ytterligare förlänga tidsfristen på grund av att medlingsförfarandet uppskjutits vara begränsat. Paragrafen innehåller bestämmelser om bl.a. när yttrande från social- nämnden skall hämtas in och vad ett sådant yttrande skall innehålla. Skälen för ändringarna behandlas i avsnitt 5.4. Paragrafen har i huvudsak utformats i enlighet med Lagrådets förslag. I första stycket har endast språkliga justeringar gjorts. Ett nytt andra stycke har införts. Ändringen innebär en uppmaning till åklagaren att, om möjligt, i de fall skyndsamhetskravet i 4 § gäller, be- gära yttrande från socialnämnden senast i samband med delgivning av brottsmisstanke, dvs. då den unge underrättas om misstanke för brott en- ligt 23 kap. 18 § första stycket . Åklagaren skall normalt hållas underrättad om en förundersökning som leds av polis och samråd skall regelbundet ske för att motverka dröjsmål i förundersökningen, se 2 § förundersökningskungörelsen (1947:948). Om åklagaren trots detta inte fått information från polisen om att del- givning har skett, är det givetvis inte möjligt för åklagaren att efterkom- ma kravet enligt andra stycket. Det valda uttryckssättet senast i samband med delgivning ger utrym- me för att framställa begäran efter det att delgivning har skett. Ändringen torde innebära att socialnämnden får ytterligare tid såväl för utredning av den unges personliga förhållanden och för pla- nering av vilka åtgärder som bör vidtas som för upprättande av yttrande med ungdomskontrakt eller vårdplan. Av tredje stycket framgår att socialnämnden skall göra en bedömning av om den unge har ett särskilt behov av åtgärder enligt socialtjänstlagen (2001:453, SoL) eller lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU), vilka åtgärder skall syfta till att motverka att den unge utvecklas ogynnsamt. skall i ett yttrande redovisa denna bedömning samt de åtgärder som nämnden avser att vidta. dessa åtgärder vidtas med stöd av SoL skall socialnämnden upprätta ett ungdomskontrakt. Ungdomskontraktet skall innehålla en redogörelse för den vård eller de åtgärder som socialnämnden planerat och som den unge förklarat sig beredd att följa. Om åtgärder vidtas med stöd av LVU skall dessa redovisas i en vårdplan. Arten, omfattningen och varaktigheten av åtgärderna skall framgå av kontraktet eller vårdplanen. Se även kommen- taren till 32 kap. 1 § och avsnitt 5.3. I övrigt har en språklig justering gjorts. I paragrafens tredje stycke har en begränsning av bestämmelsen gjorts så att den numera endast omfattar misstänkta i åldersgruppen . Ändringen är föranledd av att motsvarande bestämmelse om kvarhållan- de när det gäller misstänkta som inte fyllt har överförts till 35 §. I övrigt har vissa språkliga justeringar gjorts i paragrafen. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 12.6. Se även kommentaren till 35 §. I tredje stycket har lagts till att vid bedömningen av om åtalsunderlåtelse skall meddelas, skall särskilt beaktas den unges vilja att medverka till att medling enligt lagen (2002:445) om medling med anledning av brott kommer till stånd. Ändringen är att betrakta som ett förtydligande av vad som gäller (jfr prop. 1994/95:12 s. 77 f. och s. 100 f.). De all- männa övervägandena finns i avsnitt 11.3. Genom ändringen i första stycket har paragrafens tillämpningsområde ut- ökats till att gälla även vid huvudförhandling i hovrätt respektive . Se även avsnitt 12.4. I paragrafen anges de påföljder som rätten kan döma till endast under förutsättning att det i målet finns ett yttrande enligt 11 §. Ändringen är redaktionell och föranledd av att påföljden överlämnande till vård inom har bytt namn till ungdomsvård. Se även avsnitt 13. Paragrafen är ny och innebär att 26 och 30 §§ skall tillämpas även i mål om omprövning av påföljdsfrågan i anledning av en tidigare dom på ung- domsvård eller ungdomstjänst. Av detta följer att domstolen vid ny pröv- ning av påföljdsfrågan skall underrätta bl.a. den dömdes vårdnadshavare om åklagarens talan i målet och om tidpunkten för eventuellt samman- träde. Även skall underrättas om tidpunkten för samman- trädet. Vidare skall bl.a. den unges vårdnadshavare i vissa fall höras vid ett sammanträde. Dessutom skall domstolen, om sammanträde äger rum, som huvudregel avkunna sitt beslut muntligen vid detta. Paragrafen är föranledd av att 26 och 30 §§ enligt sina respektive ly- delser endast är tillämpliga när fråga är om huvudförhandling och har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 12.4. Paragrafen är ny och innehåller en bestämmelse om att åklagare kan meddela den som dömts till ungdomsvård eller till ungdomstjänst en varning vid misskötsamhet. Bestämmelsen är tillämplig både vid ung- domstjänst som fristående påföljd och vid ungdomstjänst i förening med ungdomsvård. De allmänna övervägandena finns i avsnitt 8.2. I första stycket regleras förutsättningarna för att besluta om varning. Dessa korresponderar med domstolens möjligheter att besluta om undan- röjande av påföljden, se kommentaren till 32 kap. 4 § . Varning får beslutas om den dömde i väsentlig grad underlåter att göra vad som åligger honom eller henne enligt en föreskrift vid ungdomsvård om att följa ett ungdomskontrakt eller enligt en dom på ungdomstjänst. Om det, t.ex. med hänsyn till den unges egna uppgifter, inte står klart att det är fråga om sådan allvarlig misskötsamhet får varning inte beslutas. Åklagaren får vidare endast meddela varning om det bedöms vara en tillräcklig åtgärd. Så kan vara fallet vid inte alltför allvarlig missköt- samhet när den unge kan förväntas följa vad som åligger honom eller henne enligt den tidigare domen. Om det inte är aktuellt att besluta om varning skall åklagaren i stället väcka talan enligt 32 kap. 4 § brotts- balken om att påföljden skall undanröjas. Att socialnämnden har en skyldighet att återrapportera fall av misskötsamhet till åklagaren framgår av 12 kap. 8 § socialtjänstlagen (2001:453). Om åklagaren finner att det finns skäl att meddela den dömde en varning, skall åklagaren enligt paragrafens andra stycke så snart det kan ske meddela beslut om detta vid ett personligt sammanträffande med den unge. Den unges vårdnadshavare eller annan som svarar för den unges vård och fostran samt annan som har en fostrande roll i förhållande till den unge skall kallas till ett sådant sammanträffande. Vidare bör före- trädare för ges tillfälle att närvara. Om ett personligt sammanträffande inte kan genomföras har åklagaren möjlighet att i stället underrätta den unge skriftligen om beslutet. Av tredje stycket framgår vissa regler om formerna för ett samman- träffande. Vid detta bör åklagaren givetvis ge den unge en möjlighet att redovisa sin inställning till vad socialnämnden lägger honom eller henne till last. Om varning därefter meddelas den unge skall åklagaren förklara innebörden av beslutet och vad följderna kan bli om den unge fortsätter att missköta en utdömd ungdomsvård eller ungdomstjänst. Paragrafen är ny och innebär en möjlighet att förordna juridiskt biträde för misstänkt under vid brottsutredning enligt 31 §. De allmänna övervägandena redovisas i avsnitt 12.3. Möjligheten skall användas mycket restriktivt. Skäl att förordna juri- diskt biträde kan föreligga när fråga är om mycket allvarlig brottslighet, när brottsutredningen med stor sannolikhet kommer att pågå och omfatta ett stort antal förhör med den unge eller när man kan förutse att omfattande skadeståndsanspråk kommer att göras gällande mot den unge. Tingsrätten skall pröva sådant behov efter ansökan av åklagaren eller den misstänktes vårdnadshavare. Till juridiskt biträde skall förordnas en advokat eller annan lämplig person enligt 21 kap. 5 § En hänvisning görs till flera av bestämmelserna i 21 Prop. 2005/06:165 kap. som rör offentliga försvarares uppdrag. I paragrafens första stycke har språkliga justeringar gjorts. I andra stycket görs ett tillägg till förtydligande av vad som följer redan av gällande rätt (jfr prop. 1996/97:175 s. 48 ff). Att en misstänkt får hållas kvar för att överlämnas till vårdnadshavare, en tjänsteman inom eller någon annan lämplig vuxen person regleras i gällande rätt i 14 § såvitt avser samtliga misstänkta under . Genom tillägget regleras förutsättningarna för kvarhållande av misstänkta som ännu inte är straffmyndiga. Ändringen innebär att de bestämmelser i denna lag som rör brott begångna av den som inte har fyllt finns samlade i 31 38 §§. Därmed avser 14 § numera endast misstänkta i åldersgruppen 15 . Den som är och är misstänkt för brott får hållas kvar för det ändamål som anges i 14 §. Bestämmelsen har kompletterats med det fallet att den unge medtagits till förhör eftersom paragrafen tidigare en- dast avsåg gripande, medan 14 § omfattar båda dessa fall. Tiden för kvar- hållandet är högst och räknas antingen från åklagares eller polismyndighets beslut att häva gripandet och frige den unge eller, om den unge medtagits till förhör, från det att förhöret avslutats. Att den unge inte får tas i förvar innebär att den som är inte får placeras i arrest. Skälen för ändringarna redovisas i avsnitt 12.6. Se även kommentaren till 14 §. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 12.5. Paragrafen reglerar vilka tvångs- medel som får användas mot brottsmisstänkta under . I uppräk- ningen över tillåtna tvångsmedel har i första stycket lagts till tagande av fotografi och fingeravtryck enligt 28 kap. 14 § . Möjlig- heten skall användas med restriktivitet. Uppgifterna skall inte utnyttjas för framtida identifiering. Att uppgifterna inte får föras in i fingerav- trycks- och signalementsregistret framgår av den föreslagna ändringen i 30 § polisdatalagen (1998:622). I övrigt har en redaktionell ändring och språkliga ändringar gjorts i paragrafen. Övergångsbestämmelser till 4 och 11 §§ Bestämmelsen i 4 § skall tillämpas i sin äldre lydelse i mål och ärenden hos polis- och åklagarmyndigheter där förundersökning har inletts före ikraftträdandet. Den nya bestämmelsen i 11 § andra stycket skall tilläm- pas endast i fråga om mål och ärenden hos polis- och åklagarmyndigheter där förundersökning har inletts efter ikraftträdandet. Övergångsbestäm- melserna behandlas i avsnitt 14. Förslaget till lag om ändring i lagen (1977:265) om Paragrafens första stycke punkten 5 har ändrats. Ändringen är föranledd av de förändringar som görs rörande ungdomstjänst, vilka framgår av 32 kap. 2 och 3 §§ . Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.5. Övergångsbestämmelse till 1 § första stycket 5 Bestämmelsen skall gälla i sin äldre lydelse beträffande den som utför ungdomstjänst på grund av en föreskrift som meddelats före ikraftträdan- det med stöd av 31 kap. 1 § tredje stycket 2 . Övergångsbe- stämmelsen, som utformats i enlighet med Lagrådets förslag, behandlas i avsnitt 14. 16.7Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga I paragrafen har hänvisningen till 31 kap. 1 a § bytts ut mot en hänvisning till 32 kap. 5 § .