prop · GT03155 · 2006-03-22 00:00:00 — Skälen för regeringens bedömning: Den nya utformning som jäm- ställdhetspolitiken har fått ställer krav på att även organi- seringen av verksamheten förändras. Inriktningen på att förmedla bidrag till nyskapande projekt och att anordna konferenser och andra aktiviteter för att förändra attityder gentemot jämställdhet som tidigare dominerat politikområdet bör nu överges. Projektverksamheten har haft stor betydelse för att stärka jämställdhetsarbetet, utveckla metoder och uppmärksamma nya områden där insatser är angelägna. har emel- lertid jämställdhetspolitiken kommit till en punkt där behoven av konti- nuitet, systematik och professionalitet ökar och behöver tillgodoses. Arbetet med jämställdhetsintegrering och de ökade kraven på de stat- liga myndigheterna att integrera ett jämställdhetsperspektiv i samtliga verksamheter ställer krav på ett organiserat stöd som huvudsakligen sak- nas . Den organisation som finns är dessutom alltför uppsplitt- rad. Medel som tidigare använts för projektverksamhet inom och som bidrag till externa jämställdhetsinsatser bör överföras till den nya myndigheten liksom uppgifter som åligger Delegationen för fördelning av statsbidrag för kvinnors organisering och jämställdhets- projekt. Utredningen med uppgift att stödja arbetet med jämställdhets- integrering i den statliga verksamheten, Jämstöd, avslutar sin verksamhet 2007. Genom att skapa en ny jämställdhetsmyndighet samlas flera verksam- heter som varit uppsplittrade i en gemensam organisation vilket dels medför ett mer effektivt resursutnyttjande, dels innebär att verksam- heter av förvaltningskaraktär flyttas från . Regeringen konstaterar i likhet med utredaren att inte är organiserat för att inom sig inordna verksamheter av förvaltnings- natur som det är fråga om i det här fallet. Det är regeringens uppfattning att verksamhet avseende särskilda behov och program endast bör bedri- vas inom när särskilda behov föreligger. I första hand skall undersökas om uppgiften kan utföras utanför . Dessutom talar det faktum att myndigheten skall ha en operativ roll för att förlägga verksamheten utanför . Delegationer som utnyttjas för jämställdhetspolitisk verksamhet är i normalfallet relativt kortlivade eftersom de tillsätts för en bestämd uppgift. Syftet med att förändra organisationen för samordningen av jämställdhetspolitiken är emellertid att skapa bättre förutsättningar för genomförandet av jämställdhetspolitiken på såväl kort som lång sikt. För att skapa en kontinuitet och långsiktighet i jämställd- hetspolitiken anser regeringen att myndighetsformen är att föredra fram- för delegationsformen. Av remissinstanserna har bl.a. Statskontoret föreslagit att uppgiften att stödja andra myndigheter i jämställdhetsarbetet bör tillföras det nyin- rättade Verket för förvaltningsutveckling (Verva) som i övrigt skall stödja myndigheternas arbete. Uppgiften att svara för uppföljningen av jämställdhetspolitiken bör enligt Statskontoret (Statskontoret 2005:1) åläggas en särskilt inrättad delegation. Frågan om att föra uppgiften att stödja de statliga myndigheterna i ar- betet med jämställdhetsintegrering till Verket för förvaltningsutveckling har övervägts i samband med tillskapandet av myndigheten. Regeringen bedömer det emellertid som olämpligt att ytterligare splittra upp den jämställdhetspolitiska organisationen genom att lämna en uppgift till Verket för förvaltningsutveckling och ytterligare en uppgift till ännu en delegation. Regeringens avsikt är att samla de jämställdhetspolitiska myndighetsuppgifterna för att därigenom skapa en mera kraftfull organi- sation och skapa förutsättningar för ett mer effektivt resursutnyttjande. Ett annat argument mot att inrätta en myndighet som framförts från flera remissinstanser är att en sådan åtgärd skulle stå i strid med tillämp- ningen av jämställdhetsintegrering som strategi i regeringens jämställd- hetsarbete. Det är emellertid regeringens uppfattning att jämställdhets- integrering inte fungerar utan en fast stödstruktur som bl.a. kan tillgodose behovet av kunskapsuppbyggnad, metodutveckling, erfarenhetsutbyte och uppföljning. Denna uppfattning stöds av erfarenheterna från det ar- bete med jämställdhetsintegrering som genomförs i . Om myndigheternas arbete med jämställdhetsintegrering skall bli framgångsrikt måste dessa behov tillgodoses. bidrar Jäm- stöd i viss mån med stöd men utredningens verksamhet kommer 2007 att upphöra varför det är angeläget att nu skapa en ändamålsenlig organisa- tion som långsiktigt kan svara för denna uppgift. Regeringen delar inte de farhågor som framförts av vissa remissin- stanser att en jämställdhetsmyndighet skulle kunna utgöra ett hinder för det regionala och kommunala jämställdhetsarbetet. Det är tvärtom re- geringens uppfattning att såväl arbetet vid länsstyrelserna som i kommu- nerna kan få ett värdefullt stöd av en samlad organisation för jämställd- hetspolitiken. En invändning mot utredningens förslag om att tillskapa en jämställd- hetsmyndighet som bl.a. framförts av LO och ST är att det finns skäl att avvakta med att ta ställning tills det är klarlagt vilken form och funktion diskrimineringsmyndigheterna skall ha . Diskrimineringsut- redningen har överlämnat sitt betänkande En samman- hållen diskrimineringslagstiftning (SOU 2006:22) till regeringen. I be- tänkandet föreslås bl.a. att de nuvarande fyra ombudsmännen mot diskriminering (JämO), Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO), () och Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO) slås samman till en myndighet, Ombudsmannen mot dis- kriminering. Den nya ombudsmannen föreslås få i uppdrag att utöva till- syn över diskriminering enligt den nya lag som föreslås i betänkandet. Regeringen bedömer det som angeläget att skilja den verksamhet som jämställdhetsmyndigheten bör bedriva från det arbete med att motverka diskriminering som JämO har ansvar för. Oberoende av vilken ställning JämO framöver kommer att ha är det olämpligt att samma myndighet dels skulle stödja myndigheternas arbete med jämställdhetsintegrering, dels utöva tillsyn av lagar. Regeringen bedömer det som lämpligt att ta ett samlat grepp om bl.a. jämställdhetspolitikens organisering på myndighetsnivå med beaktande av dels den Jämställdhetspolitiska utredningens förslag om bildandet av en jämställdhetsmyndighet, dels betänkande. En närmare precisering av myndighetens uppgifter bör således anstå Prop. 2005/06:155 men regeringens bedömning är att myndigheten bör ges i uppgift att bi- dra till utvecklandet av en effektiv jämställdhetspolitik. I denna uppgift bör ingå att följa upp och utvärdera de insatser som genomförs för att uppnå de jämställdhetspolitiska målen. Myndigheten bör förse re- geringen med underlag för styrningen mot de jämställdhetspolitiska må- len. Myndigheten bör även ge stöd åt statliga myndigheter och stödja samverkan mellan myndigheter i jämställdhetsfrågor. Den bidragsgiv- ning som handläggs av Delegationen för fördelning av statsbidrag för kvinnors organisering och jämställdhetsprojekt bör överföras till myndigheten. Avsikten är att myndigheten skall bildas . Mäns våld mot kvinnor Regeringens insatser inom området Regeringens bedömning: Mäns våld mot kvinnor utgör ett allvarligt samhällsproblem som inte minskat i omfattning. Det är angeläget att det arbete som tog sin början med Kvinnofridspropositionen fortsätter med oförminskad styrka. regeringens strategiska arbete för att motverka mäns våld mot kvinnor startade har FN:s Deklaration om avskaf- fande av våld mot kvinnor, varit en utgångspunkt. av och definierar våldet som varje könsrelaterad våldshandling som resulterar i eller sannolikt kommer att resultera i fysisk, sexuell eller psykisk skada eller lidande för kvinnor, inklusive hot om sådana handlingar, tvång eller godtyckligt frihetsberö- vande, vare sig det sker offentligt eller privat. deklarationen fysiskt, sexuellt och psykiskt våld inom familjen och i Exempel på detta är fysisk och psykisk misshandel, våldtäkt, sexuellt tvång, sexuella trakasserier och hot, kvinnlig könsstympning, handel med kvinnor samt prostitution. det våld som utövas eller tolereras av staten. FN har fastställt att våld mot kvinnor är en kränkning av kvinnors rät- tigheter och grundläggande friheter. FN menar vidare att våldet skadar och upphäver kvinnors åtnjutande av dessa grundläggande friheter och I handlingsplanen som det internationella samfundet ställde sig bakom och åtog sig att genomföra vid i , anges bl.a. att våld mot kvinnor är ett uttryck för historiskt ojämlika maktrelationer mellan kvinnor och män vilka har lett till mäns dominans över och diskriminering av kvinnor. Mäns våld mot kvinnor en fråga om demokrati I många kvinnors liv är våld en del av vardagen, där den egna utsattheten eller andra kvinnors utsatthet för våld, och rädslan för att utsättas för våld, ofta är närvarande. Mäns våld mot kvinnor inskränker kvinnors handlingsutrymme på flera plan, varför frågan ytterst handlar om demo- krati. Mäns våld mot kvinnor kan också drabba barnen i de familjer där våld förekommer och det är därför viktigt att särskilt uppmärksamma deras utsatthet då de dels kan tvingas bevittna våld och dels själva kan bli utsatta för våld. tillsatte regeringen en kommissionen som skulle göra en över- syn av frågor som rör våld mot kvinnor ur ett kvinnoperspektiv och före- slå åtgärder mot sådant våld. Kvinnoperspektivet tog sin utgångspunkt i de utsatta kvinnornas situation. betänkande Kvinnofrid (SOU 1995:60) innehöll, förutom förslag till åtgärder, en beskrivning av våldets bakom- liggande orsaker och mekanismer. Genom forskning om mäns våld mot kvinnor har en förståelse för pro- blemet kommit till stånd och frågan har fått status som en offentlig och samhällelig angelägenhet som måste bekämpas på politisk nivå. Kvinnofridsreformen var den handlingsplan som kom till stånd genom propositionen Kvinnofrid (prop. 1997/98:55). Reformen innebar ett om- fattande åtgärdsprogram för att motverka mäns våld mot kvinnor. Ut- gångspunkterna var en förbättrad lagstiftning, förebyggande insatser och ett bättre bemötande av utsatta kvinnor. Två nya brottsrubriceringar in- fördes i grov kvinnofridskränkning respektive grov fridskränkning. Vidare utvidgades våldtäktsbrottet samt skärptes straffet för könsstympning av flickor och kvinnor. Det blev straffbart att köpa sexuella tjänster och jämställdhetslagen (1991:433) skärptes avseende sexuella trakasserier. I samband med propositionen fick också flera myn- digheter gemensamma uppdrag för att enskilt eller i samverkan öka an- strängningarna för att förebygga våld mot kvinnor. Syftet med uppdragen var att konkretisera myndigheternas ansvar och skyldigheter att vidta åtgärder. Uppdragen gällde Riksåklagaren och alla åklagarmyndigheter, och alla polismyndigheter, , , , , läns- styrelserna och i vissa delar . Samtliga dessa myndigheter fick i uppdrag att öka ansträngningarna för att förebygga våldsbrott mot kvinnor, utarbeta åtgärdsprogram eller policydokument för sitt eget ar- bete med dessa frågor samt att samverka myndigheter emellan och med berörda frivilligorganisationer. Nationellt råd för kvinnofrid inrättade regeringen ett Nationellt råd för kvinnofrid med upp- gift att vara ett rådgivande organ för regeringen och att uppmärksamma frågor som inte blivit belysta i Kvinnofridspropositionen i tillräckligt hög grad. Här avsågs kommunernas ansvar enligt 2 kap. 2 § socialtjänstlagen, lokala kvinnojourers arbete och villkor, våldsamma män, barn som lever med våld, våld i samkönade relationer liksom specifik våldsproblematik gällande äldre, funktionshindrade och missbrukande kvinnor samt kvin- nor med utländsk bakgrund. Det Nationella rådet för kvinnofrid var verk- samt och anordnade hearings och konferenser inom de områ- den de hade att uppmärksamma. Dessutom tog rådet fram en mängd skrifter som även de belyste de olika områdena. Rikskvinnocentrum (RKC) för kvinnor som våldtagits och misshandlats inrättades på förslag av i delbetänkandet Ett centrum för kvinnor som våldtagits och misshandlats (SOU 1994:56). fungerade RKC som en enhet inom kvinnokliniken vid i , men blev RKC en egen fristående klinik. På centrumet arbetar läkare, kuratorer, barnmorskor, en informatör m.fl. En utredare tillsattes för att finna formerna för en ombildning av RKC till ett nationellt för dessa frå- gor. Det nya föreslagna centrumets roll skall enligt utredningens förslag i betänkandet Nytt nationellt , ombildning av RKC (SOU 2004:117) vara att ta tillvara erfarenheterna av den verksamhet som RKC bedriver, samla och sprida kunskap om och utveckla metoder för stöd och behandling av kvinnor som misshandlats och våldtagits. Ut- redningen föreslår att verksamheten skall knytas till . Regeringens insatser för att motverka mäns våld mot kvinnor skall även fortsättningsvis vara en viktig och angelägen uppgift. Regeringen vill i detta sammanhang betona att det är viktigt att uppmärksamma barns våldsutsatthet i de familjer där män slår kvinnor. Mäns våld mot kvinnor kan drabba även barn genom att de tvingas bevittna våld eller själva ut- sätts för våld inom familjen och det är därför särskilt angeläget att det enskilda barnets behov uppmärksammas i dessa fall. Regeringen ser det också som angeläget att få samlad kunskap om olika former av behand- ling av våldsutövande män. Regeringen har mot bakgrund av detta på- börjat ett kartläggningsarbete, se vidare avsnitt 6.5. Den grundläggande analysen av våldet är att det både är ett uttryck för en maktordning som råder mellan kvinnor och män och ett medel för att upprätthålla denna könsmaktordning. Att mäns våld mot kvinnor är ut- tryck för en maktordning står inte i motsättning till att det i den konkreta situationen, vid t.ex. förebyggande arbete och behandling av våldsut- övande män, måste riktas uppmärksamhet mot individuella faktorer. Regeringens styrning av myndigheterna visar på en fortsatt prioritering av arbete för att motverka mäns våld mot kvinnor. Brottsoffermyndighe- ten har fått i uppdrag att ta fram ett samverkansprogram för brottsoffer- frågor på lokal och central nivå. En skärpt sexualbrottslagstiftning har trätt i kraft och ansvar för våldsutsatta kvinnor och deras barn utreds. Det pågår också ett utredningsuppdrag för att kartlägga och beskriva behandlingsverksamheter för män som utövar våld. Det före- byggande arbete, som syftar till att förändra den rådande föreställ- ningen om maskulinitet bör vidareutvecklas både på en strukturell nivå samt på individnivå. Barn och unga som lever i familjer där våld före- kommer skall också uppmärksammas. Det kan vidare nämnas att statisti- ken över anmälda fall av misshandel har förbättrats när det gäller köns- uppdelningen. tillkallades en särskild utredare för att följa upp och ur ett könsmaktperspektiv utvärdera de myndighetsgemensamma och de en- skilda uppdrag till myndigheter som gavs i Kvinnofridspropositionen. Utredaren fick i uppdrag att göra en samlad analys av eventuella hinder och strukturer som motverkar ett könsmedvetet arbete på de områden som uppdragen gällde. Utredningen konstaterar i betänkandet Slag i luften (SOU 2004:121) att myndigheterna utfört en del av uppdragen medan andra inte genomförts eller genomförts på ett sätt som inte är tillfredställande. Till exempel har inte en enda myndighet på central nivå tagit fram handlingsplaner eller motsvarande policydokument för hur arbetet med mäns våld mot kvinnor skall bedrivas, vilket var ett av uppdragen. Mäns våld mot kvinnor ses inte som ett eget kompetens- eller kunskapsområde och bristen på sam- arbete mellan myndigheterna är fortfarande ett stort problem anser utred- ningen. Utredningen argumenterar för att arbetet med att motverka mäns våld mot kvinnor i högre utsträckning måste institutionaliseras och systemati- seras. Tillräckliga resurser och en samsyn på problematiken måste skapas för att möjliggöra ett effektivt arbete. Utredningen menar att det är nöd- vändigt att anlägga en könsmaktförståelse där det konkreta våldet sätts in i sitt sociala och kulturella sammanhang och tolkas i ljuset av manlig överordning. Regeringen avsikt är att fortsätta arbetet med den inriktning som angavs i Kvinnofridspropositionen /98, vilket bl.a. innebär att arbetet med mäns våld mot kvinnor blir en integrerad del av myndigheternas verk- samhet. En rad åtgärder har vidtagits för att motverka mäns våld mot kvinnor sedan utredningen om kvinnofridsuppdragen lämnat sina förslag. En del av åtgärderna rör de myndigheter vars insatser på området utred- ningen hade att utvärdera. Nedan redovisas en rad åtgärder som vidtagits . För en mer heltäckande genomgång av vad som skett inom området mäns våld mot kvinnor hänvisas till bilaga 7. Inom polisen har det skett en kontinuerlig förbättring när det gäller at- tityder och förhållningssätt, kunskap samt engagemang. heten har gjort stora satsningar på bland annat ut- bildning, specialisering och metodutveckling när det gäller bekämpning av mäns våld mot kvinnor. Regeringen har i sina styrdokument till poli- sen och konsekvent framhållit vikten av att den brottsbekämpande verksamheten med inriktning på övergrepp mot kvin- nor skall ägnas särskild uppmärksamhet och vidareutvecklas. Denna pri- oritering har konkretiserats bland annat genom att och i sina årsredovisningar ålagts att lämna särskild rapportering för detta område. Ett flertal polismyndigheter har valt att inrätta särskilda familjevålds- enheter där en viktig arbetsuppgift är att utreda anmälda fall av mäns våld mot kvinnor. har uppfattningen att enheterna po- sitivt påverkat polisens kompetens att utreda dessa brott. Som en del i arbetet vid enheterna ingår ofta ansvar för utbildning och kompetensut- veckling inom området, samt att utveckla och fördjupa samverkan med andra myndigheter och intressenter. trädde en ny sexualbrottslagstiftning i kraft, den inför- des genom lag om ändring i , SFS 2005:90 (jfr prop. 2004:05, bet. 2004/05:JuU16, rskr. 2004/05:164). Syftet med den är dels att ytterligare förstärka och tydliggöra varje människas absoluta rätt till personlig och sexuell integritet och sexuellt självbestämmande, dels att på olika sätt lyfta fram och förstärka skyddet för barn och ung- domar mot att utsättas för sexuella kränkningar. Genom den nya lagstift- ningen har bl.a. våldtäktsbrottet utvidgats genom att kravet på tvång satts lägre samt genom att de allvarligaste fallen av sexuellt utnyttjande arbe- tats in i våldtäktsbestämmelsen. Vidare har det införts nya och särskilda straffbestämmelser för sexualbrott som riktar sig till barn, t.ex. våldtäkt mot barn och sexuellt övergrepp mot barn. Genom införandet av en ny straffbestämmelse om utnyttjandet av barn för sexuell posering har skyd- det för barn och ungdomar mot att utnyttjas för sådant ändamål förstärkts ytterligare. Även förbudet mot köp av sexuella handlingar av barn har skärpts. Därutöver har den s.k. sexköpslagen arbetats in i 6 kap. brotts- balken och utvidgats till att omfatta även den som utnyttjar en tillfällig sexuell förbindelse som någon annan betalar. och har genomfört en gemensam granskning av brottsutredningar som gällt våldtäkt, se rap- porten Gemensam inspektion, granskning av brottsutredningar avseende våldtäkt och grov våldtäkt där brottsoffret är , . I flera av de undersökta ärendena har kvinnan som anmält att hon våld- tagits inte fått ett målsägandebiträde, trots att hon borde ha fått detta stöd. Myndigheterna är överens om att vidta konkreta åtgärder för att komma tillrätta med de brister som rapporten visar. genomförde och Åklagarmyndig- heten en hearing om hur utredningar angående våldtäkter kan förbättras. Förslag och idéer som kom fram vid denna hearing utgör underlag för åtgärder i syfte att höja kvaliteten i brottsutredningar. har diskussioner förts mellan åklagare och polis om gemensamma åtgär- der för att höja kvaliteten i brottsutredningar som gäller våldtäkt. Detta utvecklingsarbete kommer att fortsätta , bland annat genom ytterligare inspektioner. Regeringen gav en utredare i uppdrag att bland annat ana- lysera vilka faktorer som kan bidra till att sexuella övergrepp inte anmäls och föreslå strategier och åtgärder för att öka anmälningsbenägenheten. Uppdraget redovisades i promemorian Anmälan och ut- redning av sexualbrott, Förslag på förbättringar ur ett brottsofferper- spektiv (Ju 2004:1). Promemorian innehåller både författningsförslag om t.ex. bättre juridiskt stöd och hjälp samt andra förslag på åtgärder om utbildning, bemötandefrågor, kunskapsspridning och riktade insatser mot ungdomar. skall, i samverkan med , , , och Brottsföre- byggande rådet, ta fram ett nationellt samordningsprogram för brottsofferfrågor. Syftet är att föreslå hur samordningen av brottsoffer- frågor bör bedrivas på lokal och central nivå. Mot bakgrund av vad som föreslås av promemoria Anmälan och ut- redning av sexualbrott, skall en särskild del av samordningsprogrammet omfatta arbetet med sexualbrottsoffer. Uppdraget skall redovisas . skall också upprätta en brottsofferportal. Ge- nom den skall brottsoffer enkelt kunna få tydlig information om deras rättigheter och möjligheter till hjälp och stöd samt annan relevant infor- mation. I uppdraget ingår även att upprätta en webbsida med samlad in- formation om sexuella övergrepp m.m. i enlighet med vad som föreslås av . Uppdraget skall redovisas . trädde de senaste ändringarna i lagen (1988:688) om besöksförbud i kraft som innebär bl.a. att besöksförbud kan avse det gemensamma hemmet. För att följa upp tillämpningen av de nya reglerna gav regeringen i uppdrag att på nytt följa upp och utvärdera lagen om besöksförbud. Uppdraget har delredo- visats och en slutrapport kommer . Av delrappor- ten framgår att antalet ansökningar om besöksförbud ökar och att andelen besöksförbud som överträds inte har ökat sedan Brå:s förra utvärdering . Det är fortfarande omkring två tredjedelar av alla besöksförbud som beslutas av åklagare som följs. statistik visar att antalet meddelade besöksförbud har fördubblats , från ca 2000 till 4000. Antalet polisanmälda överträdelser av be- söksförbud har minskat (ÅM 2005). En förklaring kan vara att besöksförbudens effektivitet har ökat med det kan också bero på att kvinnor inte anmäler. Regeringens ambition är att påskynda införande av ett system där be- söksförbud kan övervakas med hjälp av elektronisk kontroll s.k. förstärkt besöksförbud. Mot denna bakgrund har därför fått i uppdrag att undersöka olika tekniska lösningar som skulle kunna använ- das för detta ändamål. Uppdraget skall redovisas . Parallellt med detta uppdrag pågår ett arbete inom med att hitta en lämplig rättslig lösning för ett sådant system. Att införa ett system med förstärkt skydd kräver noggranna överväganden. Ett sådant system måste fungera både rättssäkert och trovärdigt. gav regeringen i uppdrag att ta fram en kunskapssammanställning om verkningsfulla metoder och arbetssätt i arbete med kvinnor som utsatts för våld. Uppdraget skall redovisas . har på regeringens uppdrag utformat skriftlig information till bland annat i dess arbete med personer som har skyddade personuppgifter. De flesta som har skyddade personupp- gifter är kvinnor som lever under hot från en före detta make eller sambo. Många av dessa kvinnor har barn som särskilt behöver uppmärksammas inom . Våld mot personer med funktionshinder Att ha funktionshinder innebär ofta ett särskilt beroende av andra männi- skors hjälp och en särskild utsatthet och sårbarhet i många situationer. har presenterat en lägesbeskrivning avseende kvinnor med psykiska funktionshinder som utsätts för våld, Våld mot kvinnor med psykiska funktionshinder. Rapporten tar bl.a. upp omfattning bemötande, rättsliga aspekter och goda exempel och arbetssätt. Lägesbe- skrivningen skall bidra till en ökad helhetssyn. Kunskapen om våld och sexuella övergrepp mot personer med funktionshinder är otillräck- lig. Brott som riktas mot funktionshindrade syns ofta inte i svensk stati- stik.