prop · GT0370 · 2006-01-18 00:00:00 — Det är särskilt angeläget att innehavaren underrättar den behöriga myndigheten om eventuella förbud eller begränsningar som utfärdats av de behöriga myn- digheterna i något land där läkemedlet saluförs och om andra nya upp- gifter som kan påverka nytta/riskförhållandet för läkemedlet i fråga. För att nytta/riskförhållandet kontinuerligt skall kunna bedömas får den be- höriga myndigheten när som helst begära att innehavaren av godkännan- det för försäljning överlämnar uppgifter som visar att nytta/risk- förhållandet är gynnsamt. Enligt artikel 23a skall innehavaren av godkännandet informera den behöriga myndigheten i den medlemsstat som beviljat godkännandet om datum för humanläkemedlets faktiska marknadsintroduktion i den med- lemsstaten och därvid beakta de olika godkända varianterna av läkemed- let. Innehavaren skall också meddela den behöriga myndigheten om för- säljningen av läkemedlet i medlemsstaten upphör. Ett sådant meddelande skall, utom i undantagsfall, göras innan försäljningen av produkten upphör. På begäran av den behöriga myndigheten skall innehavaren av godkännandet för försäljning ge den behöriga myndig- heten fullständiga upplysningar om försäljningsvolymen för läkemedlet, samt de uppgifter som denne har tillgång till beträffande förskrivnings- volymen. Ett godkännande för försäljning skall vara giltigt (artikel 24). Godkännandet kan förnyas genom att den behöriga myndigheten gör en ny bedömning av nytta/riskförhållandet. Innehava- ren av godkännandet för försäljning skall för detta ändamål lämna in en konsoliderad version av dokumentationen vad avser kvalitet, säkerhet och effekt, med alla ändringar som införts efter det att godkännandet be- viljats, innan det ursprungliga godkännandet för för- säljning upphör att gälla. Efter sitt förnyande skall godkännandet för för- säljning gälla utan tidsbegränsning, såvida inte den behöriga myndighe- ten av skäl som är motiverade med hänsyn till säkerhetsövervakningen beslutar om ytterligare ett femårigt förnyande. Om godkännandet inte leder till att läkemedlet faktiskt släpps ut på marknaden i den medlemsstat som beviljat godkännandet skall det upphöra att gälla. Godkännandet skall också upphöra att gälla om ett godkänt läkemedel som tidigare släppts ut på marknaden i den medlemsstat som beviljat godkännandet under tre på varandra följande år inte saluförs i den medlemsstaten. I vissa fall får undantag beviljas. Godkännande för försäljning skall inte beviljas, om det efter gransk- ning av underlaget framgår att nytta/riskförhållandet inte anses vara gynnsamt, eller läkemedlets terapeutiska effekt inte dokumenterats till- räckligt av sökanden, eller läkemedlets kvalitativa och kvantitativa sammansättning inte överensstämmer med den uppgivna. Godkännande skall inte heller beviljas om det underlag som lämnas in inte uppfyller de krav som anges i direktivet. 4.4.5Förfarande för ömsesidigt erkännande och decentraliserat förfarande Enligt ingressen bör särskilt förfarandet med ömsesidigt erkännande ses över för att stärka medlemsstaternas möjligheter att samarbeta. Samar- betet formaliseras genom att det inrättas en samordningsgrupp för att granska alla frågor som rör godkännande för försäljning av ett läkemedel i fler än en medlemsstat. Man har också konstaterat att det behövs ett mer lämpligt förfarande för hänskjutning av ärenden till den Europeiska lä- kemedelsmyndigheten (). Samordningsgruppen skall bestå av en företrädare för varje medlems- stat. Företrädaren skall utses för en förnybar period (artikel 27). Den som ansöker om godkännande för försäljning av ett läkemedel i fler än en medlemsstat skall lämna in en ansökan baserad på identisk an- sökningsdokumentation i dessa medlemsstater. Dokumentationen skall innefatta de uppgifter och handlingar som anges i artikel 8 och artiklarna 10, 10a, 10b, 10c och 11, dvs. samma uppgifter och handlingar som om ansökan endast avsåg en medlemsstat. Det skall också bifogas en för- teckning över de medlemsstater som berörs av ansökan. Sökanden skall begära att en av medlemsstaterna fungerar som referensmedlemsstat och utarbetar en utredningsrapport för läkemedlet. Om läkemedlet redan är godkänt för försäljning i en medlemsstat när ansökan görs, skall denna medlemsstat fungera som referensmedlemsstat och de övriga berörda medlemsstaterna skall erkänna det godkännande för försäljning som beviljats av referensmedlemsstaten. mål skall innehavaren av godkännandet för försäljning begära att refe- rensmedlemsstaten antingen utarbetar en utredningsrapport för läkemed- let eller vid behov uppdaterar en befintlig utredningsrapport. Referens- medlemsstaten skall göra detta efter mottagandet av en giltig ansökan. Utredningsrapporten skall, tillsammans med den god- kända sammanfattningen av produktens egenskaper (den s.k. produktre- sumén), märkningen och bipacksedeln, sändas till de berörda medlems- staterna och till sökanden. Om läkemedlet inte är godkänt för försäljning när ansökan görs, skall sökanden begära att referensmedlemsstaten utarbetar ett förslag till ut- redningsrapport. Referensmedlemsstaten skall utarbeta förslaget till rapport efter mottagandet av en giltig ansökan och sända det tillsammans med övriga handlingar till de berörda medlemsstaterna och till sökanden. efter mottagandet av handlingarna skall de berörda medlemsstaterna godkänna utredningsrapporten, produktresumén, märk- ningen och bipacksedeln samt underrätta referensmedlemsstaten om detta. Referensmedlemsstaten skall konstatera att enighet föreligger, av- sluta förfarandet och underrätta sökanden. Varje medlemsstat där en an- sökan har lämnats in skall efter det att enighet har kon- staterats fatta ett beslut i enlighet med handlingarna (artikel 28). Om en medlemsstat på grund av en potentiell allvarlig folkhälsorisk inte kan godkänna handlingarna, skall den utförligt moti- vera sitt ställningstagande för referensmedlemsstaten, andra berörda medlemsstater och sökanden. Innehållet i detta meddelande skall ome- delbart översändas till samordningsgruppen. Vad som utgör en potentiell allvarlig folkhälsorisk skall definieras i riktlinjer som antas av kommis- sionen. I samordningsgruppen skall de berörda medlemsstaterna göra sitt yttersta för att uppnå enighet om vilka åtgärder som skall vidtas. De skall bereda sökanden möjlighet att redogöra för sin ståndpunkt. Om med- lemsstaterna uppnår enighet efter det att meddelandet om oenighet har översänts skall referensmedlemsstaten konstatera att enighet föreligger, avsluta förfarandet och underrätta sökanden. Medlemsstaterna skall fatta beslut . Om medlemsstaterna inte har uppnått enighet skall Europeiska läkemedelsmyndigheten utan dröjsmål underrättas, så att hänskjutningsförfarandet i artiklarna 3234 kan tillämpas. Om olika beslut har fattats i de olika staterna om godkännande av ett läkemedel, eller i fråga om tillfälligt återkallande eller upphävande av godkännandet, får en medlemsstat, kommissionen, sökanden eller inne- havaren av godkännandet för försäljning hänskjuta frågan till för tillämpning av artikel 32-34. I artikel 3234 beskrivs hur ärenden skall avgöras när de hänskjutits till . Kommitténs yttrande skall som re- gel lämnas och åtföljas av ett förslag till sammanfattning av produktens egenskaper och av förslag till märkning och bipacksedel. Europeiska läkemedelsmyndigheten skall överlämna yttrandet till med- lemsstaterna, kommissionen och sökanden eller innehavaren av god- kännandet för försäljning. Kommissionen skall utarbeta ett förslag till beslut i fråga om ansökan med beaktande av gemen- skapslagstiftningen. Medlemsstaterna har på sig att ta ställning efter det att ett slutgiltigt beslut fattats av kommissionen skall medlemsstaterna antingen bevilja eller återkalla godkännande för försäljning eller göra de ändringar som krävs för att följa beslutet. Den som beviljas tillstånd till tillverkning skall vara skyldig att, förutom vad som tidigare angavs i direktivet, rätta sig efter principerna och rikt- linjerna för god tillverkningssed för läkemedel och därvid som utgångs- material endast använda aktiva substanser som tillverkats i enlighet med riktlinjerna för god tillverkningssed för utgångsmaterial (artikel 46). Principer för god tillverkningssed för aktiva substanser som används som utgångsmaterial skall antas av den Europeiska läkemedelsmyndig- heten () i form av detaljerade riktlinjer. Med tillverkning av aktiva substanser som används som utgångsmate- rial avses dels fullständig tillverkning och deltillverkning eller import av en aktiv substans som används som utgångsmaterial, dels andra förfaran- den som uppdelning, förpackning eller ompackning, ommärkning eller presentation före införlivandet med ett läkemedel. Bestämmelserna i artikel 54-55 om vad som skall anges på läkemedels- förpackningen eller läkemedelsbehållaren har ändrats i viss mån. Enligt artikel 56a skall läkemedlets namn även anges i blindskrift på förpack- ningen. Innehavaren av godkännandet för försäljning skall ansvara för att bipacksedeln på begäran av patientorganisationer görs tillgänglig i for- mat som är anpassat för blinda och synskadade. Även vad som enligt ar- tikel 59 skall anges i bipacksedeln har i viss mån ändrats. Bipacksedeln skall bl.a. avspegla resultaten av samråd med patienter i aktuella mål- grupper för att garantera att den är begriplig, tydlig och lättanvänd. Dessa resultat skall också lämnas in till myndigheterna vid ansökan om god- kännande för försäljning. För verksamheter som avser partihandel och lagring skall läkemedlet om- fattas av ett godkännande för försäljning som meddelats i enlighet med förordning (EG) nr 726/2004 eller av de behöriga myndigheterna i en medlemsstat. En distributör som inte är innehavare av godkännandet för försäljning och som importerar ett läkemedel från en annan medlemsstat skall underrätta innehavaren av godkännandet för försäljning och den be- höriga myndigheten i den medlemsstat dit läkemedlet skall importeras om sin avsikt att importera det (artikel 76). I artikel 81 har det tillagts att innehavaren av godkännandet för försälj- ning av ett läkemedel och distributörerna av detta inom gränserna för sina ansvarsområden skall ombesörja tillräckliga och fortlöpande leve- ranser av läkemedlet till apotek och personer som är behöriga att lämna ut läkemedel så att patienterna i den berörda medlemsstaten får sina be- hov tillgodosedda. I avdelning VIII i direktiv /83/EG finns regler om marknadsföring av läkemedel. Avdelningen har inte ändrats i någon större omfattning enligt direktiv /27/EG. Med marknadsföring av läkemedel avses varje form av information vid uppsökande försäljning, lokala reklamkampanjer eller förmånserbjudan- den som syftar till att främja förskrivning, leverans, försäljning eller kon- sumtion av läkemedel. Begreppet avser bl.a. särskilt läkemedelsreklam som riktas till allmänheten eller till personer som är behöriga att för- skriva eller lämna ut läkemedel, besök av läkemedelsrepresentanter hos personer som är behöriga att förskriva läkemedel, tillhandahållande av prover, användning av åtgärder för att främja förskrivning eller leverans av läkemedel som innebär gåva av, eller erbjudande eller löfte om, varje slag av förmån eller bonus, i pengar eller in natura, såvida inte det verk- liga värdet av vad som erbjuds är obetydligt, sponsring av säljfrämjande sammankomster som besöks av personer som är behöriga att förskriva eller lämna ut läkemedel samt sponsring av vetenskapliga kongresser som besöks av personer som är behöriga att förskriva eller lämna ut lä- kemedel och särskilt betalning av deras kostnader för resa och uppehälle i samband med detta. Enligt artikel 87 skall medlemsstaterna förbjuda marknadsföring av lä- kemedel som inte har godkänts för försäljning. Där anges också att marknadsföringen av ett läkemedel till alla delar måste överensstämma med de uppgifter som anges i sammanfattningen av produktens egen- skaper. Marknadsföringen skall inte innehålla några överdrifter be- träffande produkternas egenskaper och får inte vara vilseledande. Enligt artikel 88 skall medlemsstaterna förbjuda reklam som riktas till allmänheten för läkemedel som är receptbelagda eller innehåller psyko- tropa eller narkotiska ämnen. Reklamförbudet gäller dock inte vaccina- tionskampanjer som utförs av branschen och som är godkända av de be- höriga myndigheterna i medlemsstaterna. Läkemedel får dessutom mark- nadsföras till allmänheten, om de genom sin sammansättning och sitt syfte är avsedda och utformade för användning utan att en praktiserade läkare behöver medverka med att ställa diagnos, föreskriva eller kon- trollera en behandling, men, om så är nödvändigt, med hjälp av apoteka- res anvisningar. Medlemsstaterna skall vidare förbjuda industrin att dis- tribuera läkemedel direkt till allmänheten i reklamsyfte. Enligt artikel 89 skall all läkemedelsreklam som riktas till allmänheten vara utformad så att det klart framgår att det är en annons och att pro- dukten är ett läkemedel. Vidare föreskrivs att läkemedelsreklam skall innehålla läkemedlets namn och de upplysningar som är nödvändiga för att läkemedlet skall användas på rätt sätt. Det skall också finnas en lätt läsbar uppmaning att noga ta del av informationen på bipacksedeln, eller motsvarande. I artikel 90 anges hur läkemedelsreklam till allmänheten i övrigt skall vara utformad och vad som inte får förekomma i reklamen. föring av läkemedel som riktas till allmänheten får inte något material förekomma som a)ger ett intryck av att det inte är nödvändigt att söka läkare eller ge- nomgå en kirurgisk operation, i synnerhet om diagnos eller behandlings- förslag erbjuds per korrespondens, b)låter antyda att läkemedlets effekt är garanterad, inte åtföljs av några biverkningar eller är bättre , eller likvärdig med, effekten av någon annan behandling eller något annat läkemedel, c)låter antyda att en persons hälsa kan förbättras genom att han intar läkemedlet, d)låter antyda att en persons hälsa kan påverkas av att han inte intar läkemedlet (detta förbud skall inte gälla de vaccinationskampanjer som avses i artikel 88.4), e)uteslutande eller i första hand riktas till barn, f)hänvisar till någon rekommendation av vetenskapsmän, personer som är verksamma inom hälso- och sjukvården eller personer som, utan att tillhöra någon av dessa kategorier, ändå på grund av sin ryktbarhet skulle kunna främja läkemedelskonsumtionen, g)låter antyda att läkemedlet är ett livsmedel, en kosmetisk produkt eller någon annan konsumtionsvara, h)låter antyda att läkemedlet är säkert eller effektivt på grund av att det är en naturprodukt, i)skulle kunna leda till en felaktig egendiagnos genom att ett sjuk- domsfall beskrivs eller återges ingående, j)med felaktiga, oroväckande eller vilseledande ord och uttryck åbero- par sig på påståenden om tillfrisknande på grund av läkemedlet, k)på ett felaktigt, oroväckande eller vilseledande sätt använder bild- framställningar av förändringar av människokroppen som orsakats av sjukdom eller skada eller av ett läkemedels verkan på människokroppen eller dess delar. Till följd av direktiv /27/EG har strukits en tidigare gällande bestämmelse i artikel 90 om att marknadsföring av läkemedel inte får innehålla ett omnämnande av att läkemedlet har beviljats god- kännande för försäljning. I artikel 91 anges att det i all reklam som riktas till personer som är be- höriga att förskriva eller lämna ut läkemedel skall finnas grundläggande information som är förenlig med sammanfattningen av produktens egen- skaper och läkemedlets leveransklassificering. Medlemsstaterna kan även kräva att läkemedelsreklam skall innehålla försäljningspris eller cirkapris för de olika förpackningarna och villkoren för kostnadsersättning genom socialförsäkringsorganen. Av artikel 92 framgår att informationen skall vara exakt, aktuell, möj- lig att verifiera och så utförlig att den ger mottagaren möjlighet att bilda sig en uppfattning om det berörda läkemedlets värde vid behandling. Bestämmelser finns även angående läkemedelsrepresentanternas ut- bildning och möjligheterna att lämna gratisprover och erbjuda represen- tationsförmåner. Enligt artikel 94 gäller att vid marknadsföring av läkemedel till perso- ner som är behöriga att förskriva eller lämna ut läkemedel får inga gåvor, ekonomiska förmåner eller naturaförmåner lämnas, erbjudas eller utlovas till dessa personer, såvida det inte rör sig om gåvor eller förmåner av ringa värde som har anknytning till medicinsk eller farmaceutisk verk- Representationsförmåner vid säljfrämjande sammankomster skall alltid strikt begränsas till sammankomstens huvudsakliga syfte och får inte erbjudas andra än hälso- och sjukvårdspersonal. Dessa be- stämmelser skall dock enligt artikel 95 inte utgöra hinder för att direkt eller indirekt erbjuda representationsförmåner vid arrangemang som an- ordnas i rent yrkesmässigt och vetenskapligt syfte. Enligt artikel 97 skall medlemsstaterna se till att lämpliga och effektiva metoder finns för kontroll av marknadsföringen av läkemedel. Meto- derna, som kan bygga på ett system med förhandsgranskning, skall alltid innefatta rättsregler som gör det möjligt för personer eller organisationer, som enligt den nationella lagstiftningen har ett berättigat intresse av att förbjuda varje slag av marknadsföring som inte överensstämmer med denna direktivets avdelning, att inleda rättsliga åtgärder mot sådan mark- nadsföring eller föra frågan inför administrativ myndighet som antingen själv är behörig att fatta beslut i ärendet eller som kan inleda ett lämpligt rättsligt förfarande. Enligt rättsreglerna skall domstolarna eller de admi- nistrativa myndigheterna ha behörighet att om de så finner nödvändigt med hänsyn till de intressen som saken rör, och i synnerhet det allmänna intresset: meddela föreläggande att marknadsföringen skall upphöra eller inleda rättsliga förfaranden som syftar till detta, om den vilseledande marknadsföringen inte har publicerats men detta kommer att ske , utfärda förbud mot publi- ceringen eller inleda rättsliga förfaranden som syftar till att förbud mot publiceringen utfärdas. Enligt den svenska översättningen av direktiv /28/EEG om mark- nadsföring av humanläkemedel, som kodifierats i direktiv /83/EG, samt i de engelska, tyska och danska översättningarna av det sistnämnda direktivet finns det ett eller mellan strecksatserna. Sannolikt har ordet eller fallit bort i samband med den svenska översättningen av direktiv /83/EG. Detta framstår dessutom som sannolikt med tanke på att det inledningsvis i artikeln anges att medlemsstaternas metoder för kontroll kan bygga på ett system med förhandsgranskning. Medlemsstaterna skall vidare enligt direktivet se till att åtgärderna kan vidtas med ett skyndsamt förfarande. De rättsliga åtgärderna utesluter inte en frivillig kontroll av marknads- föringen av läkemedel genom självreglerande organ och hänvändelse till sådant organ, om ett förfarande inför sådana organ kan ske vid sidan av de rättsliga och administrativa förfarandena. Staterna skall fastställa vilka sanktioner som skall utdömas i händelse av att bestämmelserna inte iakttas. De redovisade reglerna för marknadsföring skall i huvudsak även tillämpas i fråga om marknadsföringen av sådana homeopatika som upp- fyller villkoren för det särskilda förenklade registreringsförfarandet. Medlemsstaterna skall ha ett system för säkerhetsövervakning. De skall se till att lämplig information som samlas in med hjälp av detta system överlämnas till de andra medlemsstaterna och till den Europeiska läke- medelsmyndigheten (). Informationen skall registreras i den data- bas som skall inrättas enligt artikel 57.1 andra stycket i förordning (EG) nr 726/2004 och vara tillgänglig för medlemsstaterna och allmänheten. Innehavaren av ett godkännande för försäljning skall fortlöpande och oavbrutet till sitt förfogande ha en person som är ansvarig för säkerhets- övervakningen och som har lämpliga kvalifikationer. Den person som skall vara ansvarig för säkerhetsövervakningen skall enligt artikel 103 vara hemmahörande i gemenskapen. Den skyldighet som åligger innehavaren av godkännandet för försälj- ning att föra detaljerade register över alla misstänka biverkningar har ändrats i viss mån (artikel 104). Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att se till att en innehavare av ett godkännande för försälj- ning som åsidosätter skyldigheterna kan bli föremål för effektiva, pro- portionella och avskräckande påföljder. Den behöriga myndigheten i den berörda medlemsstaten skall genom upprepade inspektioner hos tillverkare av läkemedel och innehavare av godkännande för försäljning av läkemedel och vid behov inspektioner utan förvarning samt, när det är lämpligt, genom att ge ett officiellt lä- kemedelslaboratorium eller ett annat laboratorium som anvisats för detta ändamål i uppdrag att göra stickprovskontroller, se till att de rättsliga kraven i fråga om läkemedel uppfylls och att principerna och riktlinjerna för god tillverkningssed följs. Om det finns skäl att förmoda att de prin- ciper och riktlinjer för god tillverkningssed som skall antas för tillverk- ning av aktiva substanser inte följs får den behöriga myndigheten utan förvarning genomföra inspektioner hos tillverkare av aktiva substanser som används som utgångsmaterial vid tillverkning av läkemedel eller i lokaler som tillhör innehavare av godkännanden för försäljning. efter en inspektion skall ett intyg om god tillverkningssed utfärdas för tillverkaren om inspektionen leder till slutsatsen att tillverkaren följer principerna och riktlinjerna för god tillverkningssed. Intyget skall införas i gemenskapsdatabasen. Om inspektionen leder till motsatt resultat skall i stället uppgift om detta införas i databasen. De behöriga myndigheterna skall enligt artikel 116 tillfälligt återkalla, upphäva, dra tillbaka eller ändra godkännandet för försäljning, om de an- ser att läkemedlet är skadligt vid normal användning, att det saknar tera- peutisk effekt, att nytta/riskförhållandet inte är gynnsamt vid normal an- vändning eller att sammansättningen till art och mängd inte överens- stämmer med den uppgivna. Godkännandet skall också tillfälligt åter- kallas, upphävas, dras tillbaka eller ändras om de uppgifter som lämnats till stöd för ansökan är felaktiga eller inte har ändrats i enlighet med den vetenskapliga och tekniska utvecklingen (artikel 23) eller om kontroller av läkemedlet (enligt artikel 112) inte har utförts. Medlemsstaterna skall enligt artikel 117 genom lämpliga åtgärder se till att tillhandahållandet av ett visst läkemedel eller viss sats av ett läke- medel förbjuds och läkemedlet dras in från marknaden om den behöriga myndigheten anser att -läkemedlet har skadliga effekter vid normal användning, - läkemedlet saknar terapeutisk effekt, -nytta/riskförhållandet inte är gynnsamt vid godkänd användning, -läkemedlets kvalitativa och kvantitativa sammansättning inte överensstämmer med den uppgivna, eller -kontrollerna av läkemedlet och/eller beståndsdelarna eller av mellanstegen i tillverkningsprocessen inte har utförts eller något annat krav eller åliggande som utgjort en förutsättning för till- stånd till tillverkning inte har uppfyllts. I artikel 126a anges att om det saknas ett godkännande för försäljning eller en inlämnad ansökan för ett läkemedel som är godkänt i en annan medlemsstat får en medlemsstat av motiverade folkhälsoskäl tillåta att läkemedlet ändå släpps ut på marknaden. Av ingressen till direktiv /27/EG framgår att bestämmelsen är avsedd att göra ett läkemedel mer tillgängligt, särskilt på mindre marknader, då ansökan om god- kännande inte lämnats in.