prop · GT03165 · 2006-03-21 00:00:00 — Om den unge begår nya brott bör detta förhållande således inte i sig leda till ett undanröjande av ungdomstjänsten utan då får ny påföljd dömas ut för den nya brottsligheten. Detsamma bör gälla om den unge begått annat brott före domen på ungdomstjänst. Det synes normalt inte vara förenat med några olägenheter att ungdomstjänsten kan löpa paral- lellt med annan påföljd, t.ex. en annan ungdomstjänst eller ungdomsvård. Olägenheter kan emellertid uppstå om ett längre frihetsberövande också skall verkställas. I avsnitt 8.1 föreslår regeringen emellertid att ung- domstjänst skall kunna undanröjas om den inte i väsentlig grad kan full- göras inom skälig tid. Genom denna reglering är det möjligt att undvika de otillfredsställande resultat som kan uppkomma om ungdomstjänst skall verkställas som en längre frihetsberövande påföljd. Vid fortsatt brottslighet kan det också vara fråga om misskötsamhet av ungdomstjänsten, exempelvis genom att den unge begår brott på arbets- platsen. Detta skall självfallet normalt medföra att åklagaren väcker talan om att ungdomstjänsten skall undanröjas på dessa grunder. Ungdomstjänst bör alltså, i likhet med ungdomsvård och böter, inte omfattas av regeln i 34 kap. 1 § . I lagrådsremissen föreslogs en bestämmelse av innebörd att rätten, om den unge skall dömas till ung- domstjänst för brott som begåtts innan en tidigare dom på ungdomstjänst börjat verkställas, vid bestämmande av antalet timmar skall iaktta att det sammanlagda antalet timmar i de båda domarna inte överstiger det antal timmar som skulle ha dömts ut som gemensam påföljd för brotten. Lagrådet har ansett att lagtexten i den föreslagna paragrafen i 34 kap. 8 § bör förtydligas, genom dels en omformulering, dels ett tillägg i vilket det anges att ungdomstjänst inte skall väljas som påföljd för det nya brottet om ungdomstjänst vid tillämpning av 32 kap. 2 § tredje stycket inte skulle ha ansetts som en tillräckligt ingripande påföljd för den samlade brottsligheten. Regeringen godtar, med vissa språkliga justeringar, Lagrådets förslag till omformulering av den föreslagna lagtexten. När det gäller Lagrådets förslag till ändring genom ett tillägg gör regeringen emellertid en annan bedömning. Enligt regeringens mening väcker Lagrådets förslag till tillägg frågan om den i lagrådsremissen föreslagna bestämmelsen innebar alltför begränsade möjligheter att döma till ungdomstjänst i de aktuella fallen. Utan någon möjlighet att överskrida , som utgör högsta antalet timmar ungdomstjänst, finns enligt regeringens mening en risk för att, exempelvis i fall då det är lämpligt med ungdomsvård i före- ning med ungdomstjänst, antalet timmar ungdomstjänst som är möjliga att döma ut efter att den tidigare utdömda ungdomstjänsten beaktats, inte är tillräckliga för att påföljden ungdomsvård skall anses tillräckligt ingri- pande. För en mer flexibel tillämpning och för att kunna tillgodose ungas särskilda behov av vård eller andra åtgärder anser regeringen att det i den föreslagna bestämmelsen i stället bör anges att domstolen, vid bestäm- mande av antalet timmar ungdomstjänst, så långt möjligt, skall iaktta att detta antal tillsammans med det antal timmar som tidigare dömts ut inte överstiger det antal timmar som skulle ha bestämts som gemensam på- följd för brotten. Det tillägg som Lagrådet förordat blir med denna juste- ring av förslaget inte längre relevant och bör därför inte införas. Vidare bör, om ungdomstjänst förekommer till verkställighet som en dom på fängelse på livstid, livstidsstraffet träda i stället för ung- domstjänsten. Motsvarande gäller när livstidsstraff skall verkställas sam- tidigt som många andra påföljder, t.ex. böter och sluten ungdomsvård. Av 34 kap. 11 § andra stycket följer att om det förekom- mer till verkställighet på en gång en dom på fängelse eller sluten ungdomsvård och en dom på böter eller förvand- lingsstraff för böter som har meddelats innan de förstnämnda påföljderna har börjat verkställas, skall fängelsestraffet eller utdömd sluten ung- domsvård träda i stället för den andra påföljden. Utredningen har före- slagit att ungdomstjänst i detta avseende skall behandlas på samma sätt som böter, dvs. att ungdomstjänst skall bortfalla om ett längre frihets- straff också skall verkställas. En sådan reglering är dock mindre väl förenlig med grunderna för den nämnda bestämmelsen. Eftersom ung- domstjänst bör kunna dömas ut för betydligt allvarligare brottslighet än sådan som förskyller böter finns det också en risk för den samlade reak- tionen på brottsligheten inte blir adekvat om ungdomstjänst bortfaller på det föreslagna sättet. Regeringen anser därför att det inte finns skäl för att föreslå att ungdomstjänst skall behandlas på samma sätt som böter i den nämnda bestämmelsen. Av 33 kap. 6 § tredje stycket följer att om någon som varit frihetsberövad döms till böter så får rätten i vissa fall förordna att bötesstraffet skall anses helt eller delvis verkställt genom frihetsberövan- det på sätt som där sägs. Enligt regeringens mening är det rimligt att motsvarande skall gälla när någon dömts till ungdomstjänst. Regeringen föreslår därför en sådan bestämmelse. Påföljdspreskription och övriga frågor Regeringens förslag: En utdömd ungdomstjänst skall bortfalla om inte domen börjat verkställas innan förflutit från det att den vann laga kraft. Om verkställigheten avbryts skall den fortsatta verk- ställigheten av ungdomstjänsten bortfalla om den inte återupptas innan förflutit från avbrottet. En uppgift om ungdomstjänst skall gallras ur belastningsregistret tio år efter domen eller beslutet. Lagen (1977:265) om statligt personskadeskydd skall gälla även ungdomstjänst som utförs efter att ha dömts ut som fristående påföljd. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall få meddela föreskrifter om ersättning från staten för skador som har orsa- kats av den dömde vid ungdomstjänst. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: anser att en preskriptionstid längre än inte är rimlig. Skälen för regeringens förslag: Det kan förutsättas att en utdömd ungdomstjänst, som av ett eller annat skäl inte kan verkställas under lång tid, blir undanröjd av domstol på talan av åklagaren. Om den inte blir undanröjd, antingen därför att åklagaren inte för talan om det eller därför att domstolen anser att det saknas skäl för undanröjande, är det enligt regeringens mening inte rimligt att när förflutit från domen kräva att den unge skall fullgöra ungdomstjänsten. bör därför bortfalla om inte domen börjat verkställas från att domen vann laga kraft. Tiden bör dock inte sättas så kort att det finns en risk för att domar på ungdomstjänst undanröjs utan tillräckliga skäl med tillämpning av reglerna om omprövning av påföljd (se avsnitt 8.1). är när det gäller böter och sluten ungdomsvård. Utredningen har föreslagit även för ungdomstjänst. Enligt regeringens mening är en lämplig preskriptionstid för Om verkställigheten avbryts bör den fortsatta verkställig- heten av ungdomstjänsten bortfalla om den inte återupptas innan fem år förflutit från avbrottet. Normalt gallras uppgifter ur belastningsregistret . om böter gallras dock . Utredningen har föreslagit att uppgift om ungdomstjänst skall gallras efter domen eller beslutet. Detta har inte ifrågasatts av remissinstanserna. är också den gall- ringstid som gäller när ungdomstjänst förenats med överlämnande till vård inom . Ungdomstjänst kommer att kunna dömas ut för betydligt allvarligare brott än sådana som bestraffas med böter. Regeringen föreslår därför att en uppgift om ungdomstjänst skall gallras ur belastningsregistret efter domen eller beslutet. Lagen (1977:265) om statligt personskadeskydd gäller ersättning av staten vid personskada. har den som utför ungdomstjänst rätt till ersättning enligt lagen. Regeringen föreslår, liksom utredningen, att en sådan rätt även skall finnas i de fall ungdomstjänst utförs efter att ha dömts ut som fristående påföljd. Enligt nuvarande 38 kap. 19 § (som genom prop. 2005/06:123 föreslås byta beteckning till 38 kap. 20 § ) får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela Prop. 2005/06:165 föreskrifter om ersättning från staten för skador som har orsakats av den dömde vid ungdomstjänst. Utredningen har föreslagit att denna möjlighet bör gälla även ungdomstjänst som fristående påföljd. Regeringen delar utredningens bedömning. 7Ungdomsvård i förening med ungdomstjänst eller böter Regeringens förslag: Liksom skall ungdomsvård, om det be- hövs med hänsyn till brottslighetens straffvärde eller art eller den unges tidigare brottslighet, kunna förenas med ungdomstjänst eller dagsböter. Ungdomstjänst skall utformas som en tilläggspåföljd. För ungdomstjänst som tilläggspåföljd skall i allt väsentligt detsamma gälla som för ungdomstjänst som fristående påföljd. Ungdomstjänst som tilläggspåföljd skall således kunna dömas ut i lägst 20 och högst . I valet mellan ungdomstjänst och böter skall ungdoms- tjänst väljas om den påföljden inte är alltför ingripande. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Utred- ningen har bl.a. föreslagit att högst ungdomstjänst skall kunna dömas ut. Den har vidare föreslagit en regel om att böter endast skall väljas som tilläggspåföljd om ungdomstjänst inte kan komma till stånd. Remissinstanserna: Ett mindre antal remissinstanser har yttrat sig särskilt i denna del och uttryckt tveksamhet i olika avseenden. Hovrätten över och konstaterar att en upptrappning av insatserna vid återfall eller allvarligare brottslighet förutsätter att det finns möjlig- heter att förstärka påföljden överlämnande till vård inom för att den skall bli tillräckligt ingripande. Hovrätten anser att förslaget tyder på att utredningen betraktar böter som en allvarligare påföljd än ungdomstjänst. Enligt hovrätten bör böter i större utsträckning användas som påföljd och bötesstraffet kan väl uppfylla kravet på proportionalitet vid påföljdsvalet. anser att påföljdskombinationen bör kunna utgå om utredningens förslag om ändringar i överlämnandepå- följden genomförs, då detta skulle minska bötesstraffets användning och göra påföljdssystemet för unga lagöverträdare mer överskådligt och begripligt. ifrågasätter om det är förenligt med likhets- principen att den som har ekonomiska möjligheter att betala böter kan välja att inte samtycka till ungdomstjänst och därigenom i stället betala av sitt brott. anser att även när man bedömer tilläggspåföljderna måste ungdomstjänst anses som en mer ingripande påföljd än böter och att böter därför bör väljas i första hand medan kombination med ungdomstjänst bör förbehållas brott med högre straff- värde. anser att barn i princip inte skall kunna dömas till böter. och kommun anser att högsta antalet timmar bör vara 150 även när ungdomstjänsten utgör ett tillägg till ungdomsvård. Skälen för regeringens förslag: Principen om proportionalitet mellan brott och straff är grundläggande i straffsystemet. Den innebär att brotts- lighetens svårhet skall avspegla sig i straffets stränghet och således bör samhällets reaktion vara mer ingripande ju allvarligare brottsligheten är. Påföljden överlämnande till vård inom är inte alltid lätt att förena med proportionalitetsprincipens krav, eftersom det är den unges vårdbehov som är avgörande för vilka åtgärder som vidtas. För- ändringarna vid reform tog sikte på att öka domstolens infly- tande över bl.a. innehållet i påföljden för att därmed bättre tillgodose kravet på proportionalitet. Att enbart kunna förena överlämnandepå- följden med böter ansågs då inte tillräckligt. Regeringen föreslog därför att överlämnandepåföljden skulle förstärkas genom att införa en möj- lighet att förena påföljden med en särskild föreskrift om ungdomstjänst i lägst 20 och högst . Domstolens skyldighet att iaktta proportionalitetsprincipen innebär att domstolen är förhindrad att döma till vård inom om åt- gärderna i vårdplanen, i förekommande fall i förening med böter eller ungdomstjänst, inte framstår som tillräckligt ingripande i förhållande till brottslighetens svårhet. När det gäller överlämnandepåföljden visade Brottsförebyggande rå- dets (Brå) undersökning att de ungdomar som även dömdes till ung- domstjänst eller böter i genomsnitt hade begått allvarligare brott än de som enbart hade överlämnats till vård inom . De som fick ungdomstjänst eller böter hade också i genomsnitt något fler tidigare lag- föringar och begått fler brott. Det framgick dessutom att brottsligheten var allvarligare när överlämnandepåföljden förenades med ungdoms- tjänst än när den förenades med böter. Det är inte heller ovanligt att överlämnande till vård inom förenas med antingen böter eller ungdomstjänst. Regeringen anser, som framgår av avsnitt 5.2, att ungdomsvård främst skall komma i fråga i de fall där den unge lagöverträdaren har ett mer tydligt behov av stöd och hjälp för att motverka en ogynn- sam utveckling. Med regeringens förslag kan det förmodas att åtgärderna inte sällan blir mer ingripande än . Detta torde i viss mån minska behovet av att även i fortsättningen kunna förena ungdomsvård med en tilläggspåföljd. Ungdomsvård skall anpassas till den unge lagöverträdarens behov av stöd och hjälp i syfte att motverka en ogynnsam utveckling. Det är angeläget att i görligaste mån undvika frihetsberövande påföljder för unga lagöverträdare. Utrymmet för att använda ungdomsvård bör därför vara så stort som möjligt. Med hänsyn till det sagda gör regeringen bedömningen att det även i fortsättningen bör finnas möjlighet att förstärka ungdomsvård i syfte att den påföljden skall kunna få ett brett tillämpningsområde som sluten ungdomsvård skall kunna undvikas. Regeringen föreslår därför att domstolen även fortsättningsvis skall kunna förena ungdomsvård med antingen ungdomstjänst eller böter. Brå har konstaterat att det inte finns stöd i vare sig lag eller förarbeten för att ungdomstjänst företrädesvis skall användas vid mer allvarlig brottslighet och att böter skall komma till användning som tilläggspåföljd vid mindre allvarlig brottslighet. Den slutsats man kan dra av Brå:s utvärdering är emellertid att de faktorer som leder till att påföljden överlämnande till vård inom social- tjänsten kombineras med en föreskrift om ungdomstjänst i stället för med böter är att brottslighetens straffvärde är högt eller att det rör sig om återfall i brottslighet. Den bild som utvärderingen givit av rättstillämpningen i aktuellt hänseende är inte överraskande. Det är naturligt att böter, som är den lindrigaste påföljden i vårt straffsystem, används i fall där brottsligheten är mindre allvarlig. Ungdomstjänst infördes också för att vidga möjlig- heterna att använda överlämnandepåföljden för unga lagöverträdare. Att tolka detta som att ungdomstjänst har företräde framför böter som tilläggspåföljd vid allvarligare brottslighet ligger därför nära till hands. Detta ligger också i linje med hur regeringen anser att ungdomstjänst som fristående påföljd bör användas. Som regeringen uttalat i avsnitt 6.3 bör lindriga bötesstraff inte kunna ersättas med ungdomstjänst. Regering- en är dock av den uppfattningen att bötesstraffets användningsområde bör begränsas. Skälen för detta har utvecklats i avsnitt 4.4. är det inte ovanligt att påföljden överlämnande till vård inom kombineras med böter. Med hänsyn till att den grupp som döms till sådan påföljd ofta har olika sociala problem, kan det antas att personer inom gruppen har särskilda svårigheter att betala böterna. Böter kan medföra långtgående konsekvenser ur ekonomisk och social syn- punkt. Det framstår därför som ändamålsenligt att, även när det gäller tilläggspåföljderna, minska användningen av böter och i stället döma till ungdomstjänst. Ytterligare en aspekt som enligt regeringen medför att ungdomstjänst bör användas som tilläggspåföljd i första hand är att den påföljden skapar bättre förutsättningar för kontroll av den unges anpassning till samhället. Om böter inte betalas medför det inte några kännbara konsekvenser för den unge på kort sikt. Om i stället en ungdomstjänst missköts är avsikten att en tydlig reaktion från vuxenvärlden skall följa. En ungdomstjänst som inte visar sig fungera kan också ge anledning att vidta ytterligare åtgärder för den unge. De pedagogiska fördelar som ungdoms- tjänsten har väger därför tungt. Bötesstraffet saknar rehabiliterande inslag och medför inte några möj- ligheter att motivera den dömde att leva laglydigt. I förhållande till böter främjar en användning av ungdomstjänst mer målsättningen att vård- aspekten skall vara framträdande vid valet av ingripande mot unga lagöverträdare. Mot bakgrund av det ovan anförda är det regeringens uppfattning att ungdomsvård, när förhållandena kräver att den kombineras med en tilläggspåföljd, i första hand skall kombineras med ungdomstjänst. Dom- stolen bör således döma till böter om det inte finns skäl att döma till ungdomstjänst. Vidare bör böter väljas om ungdomstjänst skulle vara alltför ingripande. Liksom vid ungdomstjänst som fristående påföljd bör det vanligtvis vara fallet när alternativet är ett tilläggsstraff som under- stiger 60 dagsböter. Lagrådet har förespråkat ett tillägg till den före- slagna paragrafen 32 kap. 3 § andra stycket av innebörd att om valet står mellan ungdomstjänst och ett lägre straff än 60 dagsböter skall ungdomsvården inte förenas med ungdomstjänst annat än om det föreligger särskilda skäl. Av samma skäl som redovisas i avsnitt 6.3, och som gäller Lagrådets föreslagna tillägg till 32 kap. 2 § tredje stycket , anser regeringen emellertid inte att bestämmelsen bör ändras på det sätt som Lagrådet föreslagit. Regeringen har i avsnitt 6.3 föreslagit att antalet timmar ungdomstjänst skall bestämmas till lägst 20 och högst 150 när ungdomstjänst används som fristående påföljd. Frågan är om detta antal timmar är lämpligt även när det är fråga om att använda ungdomstjänsten i förening med en ungdomsvård. Det kan enligt regeringens mening ifrågasättas om det antal timmar, 20100, som står till buds enligt nu gällande ordning medger tillräckliga möjligheter till differentiering och anpassning till brottslighetens straffvärde och den unges tidigare brottslighet. Reglering- en skulle i viss mån bli enklare och mer enhetlig om maximala antalet timmar var samma i båda fallen, dvs. En sådan likformighet kan också främja en enhetlig rättstillämpning eftersom det då kan vara lättare att få vägledning vid beräkningen av antalet timmar ungdomstjänst som bör dömas ut. Det är även viktigt att skapa förutsättningar för en bred användning av ungdomsvård. En utökning av antalet timmar kan göra ungdomsvård till ett än mer trovärdigt alternativ till frihetsberövande på- följder för unga lagöverträdare och bidra till att ungdomsvård får ett brett tillämpningsområde. Detta talar starkt för en höjning av antalet timmar. Regeringen gör därför bedömningen att det högsta möjliga antalet timmar ungdomstjänst som domstolen skall kunna döma ut bör vara 150 även när ungdomstjänst dömts ut som en tilläggspåföljd till ungdoms- vård. Som regeringen uttalat i avsnitt 6.3 bör ungdomstjänst som fristående påföljd för unga endast komma i fråga om det finns särskilda skäl. Enligt regeringen finns det inte anledning till någon ändring i den restriktiva syn som gäller rörande att döma unga till ungdomstjänst. Också när ungdomstjänst är en tilläggspåföljd till ung- domsvård bör den därför endast komma i fråga för unga om det finns särskilda skäl. Sådana skäl bör självfallet anses föreligga om det finns anledning att döma en lagöverträdare till ungdomsvård som måste förenas med en mer ingripande tilläggspåföljd än böter. För ungdomstjänst som tilläggspåföljd bör enligt regeringens mening i allt väsentligt detsamma gälla som för ungdomstjänst som fristående påföljd. Således bör innehållet i påföljden utformas på samma sätt (se avsnitt 6.2.1). För att ungdomstjänst skall kunna dömas ut bör den unge ha samtyckt till det och påföljden vara lämplig med hänsyn till hans eller hennes person och övriga omständigheter (se avsnitt 6.2.2). Därtill bör reglerna om påföljdspreskription m.m. vara desamma i båda fallen (se avsnitt 6.5). I linje med regeringens förslag om att ungdomstjänst skall införas som en fristående påföljd bör ungdomstjänst som förenats med ungdomsvård inte längre utformas som en särskild föreskrift vid vård inom social- tjänsten utan som en tilläggspåföljd. När det gäller användningen av böter som tilläggspåföljd har rege- ringen inte funnit någon anledning att föreslå några förändringar i det möjliga antalet dagsböter som finns enligt nu gällande regler. Omprövning av påföljd m.m. 8.1Omprövning av påföljd vid misskötsamhet och när påföljden inte kan verkställas av andra skäl Regeringens förslag: Om den dömde i väsentlig grad underlåter att göra vad som åligger honom eller henne enligt en föreskrift vid ungdomsvård om att han eller hon skall följa ett ungdomskontrakt eller enligt en dom på ungdomstjänst, får rätten på talan av åklagare undanröja annan påföljd än böter som dömts ut för brottet och be- stämma ny påföljd för detta. I stället för att undanröja påföljden får dock rätten meddela den dömde en varning, om detta är en tillräcklig åtgärd. Om, av annat skäl än misskötsamhet, den planerade vården eller de planerade åtgärderna enligt ett ungdomskontrakt eller en vårdplan inte kommer till stånd, vården eller åtgärderna kommit att i väsentlig grad avvika från vad som planerats i kontraktet eller vårdplanen eller en dom på ungdomstjänst inte till väsentlig del kan fullgöras inom skälig tid, får rätten på talan av åklagare undanröja annan påföljd än böter som dömts ut för brottet och bestämma ny påföljd för detta. Om rätten beslutar om undanröjande skall den vid påföljdens be- stämmande ta skälig hänsyn till vad den dömde har undergått till följd av den undanröjda påföljden och till böter som har dömts ut som tilläggspåföljd till ungdomsvård. Nämnda frågor skall tas upp av den rätt som först avgjorde det mål i vilket dömts till ungdomsvård eller ungdomstjänst. Nämndemän skall delta när en tingsrätt avgör frågor om reaktioner vid misskötsamhet av ungdomsvård och ungdomstjänst samt olika fall av hinder mot verk- ställighet av sådana påföljder. Den dömde skall ges tillfälle att yttra sig i mål om sådana frågor. Rättens beslut skall inte gälla . Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Utredningen har föreslagit att om den dömde i väsentlig grad bryter mot den överenskommelse om behandling som intagits i ett ungdoms- kontrakt vid ungdomsvård skall den rätt som först dömt i målet efter ansökan av åklagare få meddela den dömde en varning om detta bedöms vara en tillräcklig åtgärd eller med upphävande av den tidigare fastställda överenskommelsen om behandling fastställa en ny sådan överenskom- melse (ungdomskontrakt) eller undanröja den utdömda ungdomsvården och döma till annan påföljd för brottet. Utredningen har också föreslagit att om den dömde inte iakttar vad som åligger honom enligt en dom på ungdomstjänst skall efter ansökan av åklagare den rätt som först dömt i målet efter omständigheterna få besluta att varning skall meddelas den dömde, ändra omfattningen av den tidigare utdömda ungdomstjänsten eller undanröja domen på ungdoms- tjänst och bestämma annan påföljd för brottet. Utredningen har vidare föreslagit att även om det inte är fråga om misskötsamhet skall rätten dels få fastställa ett nytt ungdomskontrakt samt undanröja en ungdomsvård i de fall kontraktet inte fullföljs, dels ändra omfattningen av en tidigare utdömd ungdomstjänst eller undanröja domen på ungdomstjänst och bestämma annan påföljd för brottet om Prop. 2005/06:165 ungdomstjänsten inte kan komma till stånd utan att betydande avvikelser görs från den av socialnämnden upprättade arbetsplanen.