prop · GT03110 · 2006-03-22 00:00:00 — De bör ta sin utgångs- punkt i den diskriminering som kan förekomma inom respektive myn- dighets egen verksamhet. De bör bland annat ta upp bemötande och behandling av dem som kommer i kontakt med myndigheternas verk- samhet. 5 Vad har hänt ? I detta kapitel belyses de områden som berörs av handikappolitiken. Varje område inleds med en sammanfattande ruta. Därefter presenteras de mål och åtgärder som lyftes fram i handlingsplanen Från patient till medborgare en nationell handlingsplan för handikappolitiken (prop. 1999/2000:79). De mål och åtgärder som slutrapporterades i förra upp- Skr. 2005/06:110 följningen (skr. 2002/03:25) finns inte med. I lägesbeskrivningen ges en bild av hur situationen för personer med funktionshinder ser ut . Därefter redovisas de åtgärder som rege- ringen genomfört sedan förra skrivelsen . Avslutningsvis görs en samlad bedömning och en redovisning av fortsatta insatser inom om- rådet. Sammanfattning och slutsats: Att öka sysselsättningen är ett av regeringens viktigaste mål. Ansvaret för att öka sysselsättningen är något som sträcker sig över flera politikområden. För att lyckas krävs ett starkt engagemang från alla samhällssektorer, inte minst näringsliv och fackliga organisationer. Arbetslinjen är grunden i svensk arbets- marknadspolitik. Den är bland annat ett uttryck för grundläggande politiska värderingar om att göra alla delaktiga i samhället och för- hindra att grupper ställs utanför. De fördelningspolitiska inslagen inom arbetsmarknadspolitiken är därför stora och särskilda konjunk- turoberoende program finns för funktionshindrade med nedsatt arbets- förmåga som de är prioriterade i de konjunkturberoende programmen. Möjligheterna för personer med funktionshinder att kunna få och behålla ett arbete påverkas av olika faktorer. Lagstiftning om förbud mot diskriminering på arbetsmarknaden är ett viktigt instrument. har arbetsmarknadssituationen för män- niskor med funktionshinder försämrats. Arbetskraftsdeltagandet var lägre för kvinnor än för män. Dessa könsskillnader återfinns både bland personer med funktionshinder och utan funktionshinder. I budgetpropositionen för har regeringen presenterat en rad för- slag för att förbättra situationen för personer med nedsatt arbets- förmåga. Den bidragsgrundande nivån i lönebidraget har höjts. En modell med insatser i tre steg har införts för att tillförsäkra individen en bättre kvalitet och ökad effektivitet. Arbetsmarknadspolitiken kan dock inte ensam förbättra situationen på arbetsmarknaden för personer med funktionshinder. Utbildningspolitiken har också ett ansvar för att utbildningar är tillgängliga på ett sådant sätt att alla som vill får möj- lighet att studera. Regeringen menar att det är angeläget att de kom- mande åren särskilt sätta fokus på förutsättningarna för att personer med funktionshinder skall få samma möjligheter till utbildning och arbete som andra. Regeringen avser bland annat att tillsätta en utred- ning för att göra en kartläggning och analys av de insatser samhället erbjuder. Mål och åtgärder enligt handlingsplanen (prop. 1999/2000:79): Arbetsgivarens syn på hinder och möjligheter för att anställa personer med funktionshinder utreds. utses till sektorsmyndighet. Andelen funktionshindrade med nedsatt arbetsförmåga En miljon människor mellan i har, enligt arbetskraftsundersökningar () något funktionshinder. Det motsvarar av befolkningen. För sex av tio funktions- hindrade innebär funktionshindret att deras arbetsförmåga är nedsatt. Av de funktionshindrade bedömer av kvinnorna och ca hälften av männen att deras arbetsförmåga är nedsatt. Den försämrade konjunkturen har i hög grad påverkat grupper som har svagare förankring på arbetsmarknaden. Enligt Arbetsmarknadsstyrel- sens (AMS) register har antalet arbetslösa ökat , som är det år då antalet arbetslösa var som lägst under 2000- talet. Vissa grupper har särskilt påverkats av nedgången. Antalet arbetslösa ungdomar , till exempel, har ökat . Antalet arbetslösa med funktionshinder är inget undantag till detta och siffran ökade . var antalet arbetslösa med funktionshinder 21 700 personer i genomsnitt enligt AMS register. Detta är dock lägre än då 24 800 sökande med funktionshinder var registrerade som arbetslösa. Sjunkande arbetskraftsdeltagande enligt undersökning av SCB Arbetskraftsdeltagandet visar andelen sysselsatta och arbetslösa (som är arbetssökande) i befolkningen. Personer som inte ingår i arbetskraften kan t.ex. vara studerande, hemarbetande eller långvarigt sjuka. Arbetskraftsdeltagandet för personer med funktionshinder (såväl de som hade nedsatt arbetsförmåga som de som inte hade nedsatt arbets- förmåga) ökade . Därefter sjönk arbetskrafts- deltagandet och var tillbaka på samma nivå som , dvs. För funktionshindrade med nedsatt arbetsförmåga har utvecklingen varit sämre än för funktionshindrade utan nedsatt arbetsförmåga. uppgick arbetskraftsdeltagandet för dem med nedsatt arbetsförmåga till och hade då sjunkit från en nivå på . För personer med funktionshinder utan nedsatt arbetsförmåga har utvecklingen varit mer positiv, även i jämförelse med personer som sak- nar funktionshinder. Arbetskraftsdeltagandet har ökat för denna grupp funktionshindrade och uppgick till . För personer utan funktionshinder har utvecklingen av arbetskrafts- deltagandet varit mer stabil och uppgick till . Tabell 1 Arbetskraftsdeltagande (procent av befolkningen ) Källa: AMS och SCB Funktionshindrades situation på arbetsmarknaden 4:e kvar- talet 2004. Arbetskraftsdeltagandet var lägre för kvinnor än för män, för- utom bland personer med funktionshinder utan nedsatt arbetsförmåga där det inte förelåg någon signifikant skillnad mellan könen. Det finns stora skillnader mellan olika grupper av funktionshindrade när det gäller situationen på arbetsmarknaden. var sysselsätt- ningsgraden högst bland hörselskadade och döva () och lägst bland psykiskt funktionshindrade (). En undersökning som har gjort visar att av de personer som får riktade stöd har arbete på den öppna arbetsmarknaden. Besvärligast är situationen för kvinnor med förvärvade rörelsehinder där arbetar på den öppna arbetsmarknaden (RFV analyserar 2003:15). Utbildningsnivån bland personer med funktionshinder är generellt lägre än bland befolkningen totalt. Lägst är den bland funktionshindrade med nedsatt arbetsförmåga. En undersökning från (2002) visar att högre utbildning lönar sig. För personer med utbildning motsvarande gymnasium ökar sannolikheten för arbete på öppna arbetsmarknaden med , medan per- soner med högskoleutbildning har över fyra gånger så stor sannolikhet att vara förankrade på den öppna arbetsmarknaden, jämfört med dem som enbart har grundskoleutbildning. Detta är något som också bekräftats i en tidigare undersökning som redovisas i regeringens mångfaldsprojekt (Ds 2000:69). Denna studie visar att akademiker med funktionshinder får den typ av arbete som de har utbildat sig för, men att det tar innan de får jobb och att de har också med arbetslöshet jämfört med andra akademiker. I enlighet med AMS etappmål har arbetsförmedlingen prioriterat arbetssökande med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga när det gäller deltagande i såväl arbetsmarknadsutbildning som förbere- dande utbildning. Gruppen har ett högre deltagande i både arbetsmark- nadsutbildning och förberedande utbildning än vad som motsvaras av deras andel av de arbetslösa. fram till och med har deras andel av de konjunkturberoende programmen legat kring som de endast utgör av de arbetslösa. AMS har i sin omvärldsanalys pekat på olika förändringar som påver- kar funktionshindrades möjligheter att få eller behålla ett arbete, både när det gäller den enskildes kompetens och arbetslivets villkor. Arbetslivet har förändrats i både positiv och negativ riktning. Tunga arbeten har blivit färre, vilket kan underlätta för många med funktionshinder. Nya anställningsformer såsom distansarbete har tillkommit, vilket också kan vara positivt. har kompetenskraven höjts. Enklare arbeten har försvunnit. Visstidsanställningar har ökat och arbeten med lägre kvalifi- kationskrav har minskat. Eftersom personer med funktionshinder gene- rellt har lägre utbildningsnivå än övriga delar av befolkningen påverkar detta möjligheten att få och behålla ett arbete. AMS framhåller därför behovet av en ökad satsning på studie- och yrkesorientering och andra stöd som kan underlätta i studiesituationen och stimulera till högre studier. Vidare påtalas vissa brister i tillgänglighet hos utbildningsanord- nare, brister i kunskap om funktionshinder hos skolpersonal och behovet av möjligheter till kompletterande utbildning för särskoleelever samt att utbildningsfrågorna är mycket viktiga . Kunskaperna behöver öka hos arbetsgivarna men även hos arbetstagarna om de rättig- heter som personer med funktionshinder har. AMS påpekar att många arbetsgivare fortfarande underskattar många funktionshindrades arbets- kapacitet. Detta är något som framkommer i en studie som () presenterade 2001. AMS är sektorsansvarig myndighet och har till regeringen redovisat etappmål för det handikappolitiska arbetet. Målen avser bl.a. att syssel- sättningsgraden skall närma sig befolkningens som helhet. Andelen per- soner med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga av alla arbetssökande i förberedande utbildning och arbetsmarknadsutbildning skall överstiga deras andel av samtliga arbetslösa. Andra etapp- mål är att andelen arbetsgivare som är beredda att anställa kvinnor och män med funktionshinder skall öka och att de som har behov av indivi- duellt stöd och anpassning skall ha fått det . Dessa etappmål är ambitiösa och tar fasta på att förbättra situationen för personer med funktionshinder på arbetsmarknaden. Arbetsmarknadssituationen har dock försämrats. () menar att det finns skäl att se över sambanden mellan olika politikområden och deras ansva- riga sektorsmyndigheter. Enligt lagen (1999:132) om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av funktionshinder gäller att en arbetsgivare inte får diskriminera arbetssökande eller arbetstagare. Förbudet mot direkt diskriminering gäller även då arbetsgivaren vid anställning, befordran eller utbildning för befordran genom att vidta stöd- och anpassningsåtgärder kan skapa en situation för en person med funktionshinder som är jämförbar med den för personer utan sådant funktionshinder och det skäligen kan krävas att arbetsgivaren vidtar sådana åtgärder (6 §). Med lagen (2003:307) om förbud mot diskriminering infördes ett dis- krimineringsförbud på vissa samhällsområden som angränsar till arbets- livet. Dessa områden är arbetsmarknadspolitisk verksamhet, start eller bedrivande av näringsverksamhet, yrkesutövning samt medlemskap m.m. i bl.a. arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer. Övriga förändringar diskrimineringslagstiftning återges i kapitel 5.4. Begreppet personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga Begreppet arbetshandikapp har använts inom arbetsmarknads- politiken för att markera den nedsättning av arbetsförmågan som kan finnas hos en person med funktionshinder. Olika invändningar har riktats mot begreppet. Handikapprörelsen har länge påtalat att begreppet leder tankarna till sjukdom och diagnostänkande. Man har ansett att det är angeläget att i stället fokusera på det friska och positiva i den befintliga arbetsförmågan. ansåg begreppet oklart och konstaterade att det inte alltid finns en koppling mellan funktionshinder och nedsatt arbetsförmåga och att med rätt stöd behöver arbetsförmågan inte påverkas av funktionsnedsättningen. Regeringen anslöt sig till detta resonemang (prop. 2005/06:1) och har föreslagit att begreppet som i stället skall användas är personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga. På detta sätt vill regeringen markera att insat- serna skall utgå från individens förutsättningar, kompetens, erfarenheter och möjligheter att utföra ett arbete snarare än från funktionshindret. Samlad bedömning och fortsatta insatser Att få och behålla ett arbete Att öka sysselsättningen och minska arbetslösheten är två viktiga mål för regeringen. Att uppnå målen är nödvändigt bl.a. för att möta den demo- grafiska utvecklingen. Politikområden måste samverka och aktörerna på arbetsmarknaden medverka för att måluppfyllelse skall bli möjlig. Inte minst gäller det för att förbättra situationen på arbetsmarknaden för per- soner med funktionshinder. Det krävs både utbildning, förbättrad till- gänglighet i samhället liksom anpassning av arbetsplatser. Lagstiftning om förbud mot diskriminering på arbetsmarknaden är ett viktigt instru- ment för att motverka diskriminering. Arbetslinjen skall gälla både inom socialförsäkringen och inom arbetsmarknadspolitiken. Alla skall ha möj- lighet att vara delaktiga på arbetsmarknaden och den individuella arbets- förmågan skall vara i fokus. De särskilda insatser som finns för funk- tionshindrade med nedsatt arbetsförmåga inom arbetsmarknadspolitiken skall tillsammans med de övriga arbetsmarknadspolitiska insatserna ständigt följas upp och granskas så att effektiviteten och kvaliteten säker- ställs för att underlätta för personer med funktionshinder att få arbete. Den nya modellen som regeringen och beslutat om skall gälla och kommer att utvärderas . Regeringen har också uppmärksammat att könsfördelningen har brister när det gäller fördelningen av resurser såväl kvalitativt som kvantitativt inom arbetsmarknadspolitiken. Det skall rättas till och AMS har därför i sitt regleringsbrev för ett uppdrag att både tydliggöra och analy- sera resursfördelningen mellan kvinnor och män, men också aktivt använda de arbetsmarknadspolitiska insatserna för att uppnå jämställdhet mellan könen. Särskilt skall situationen för kvinnor och män med funk- tionshinder redovisas. Arbetsmarknadspolitiken har goda möjligheter att medverka till att förbättra situationen för personer med funktionshinder, men andra politikområden har ett delat ansvar. Utbildningspolitiken har också ett ansvar för att utbildningar är tillgängliga på ett sådant sätt att alla som vill får möjlighet att studera. Regeringen menar att det är ange- läget att särskilt sätta fokus på förutsättningarna för att personer med funktionshinder skall få samma möjligheter till utbild- ning och arbete som andra. Regeringen avser bland annat att tillsätta en utredning för att göra en kartläggning och analys av de insatser samhället erbjuder. Ny modell för insatser för funktionshindrade med nedsatt arbetsförmåga beslutade regeringen att ge en särskild utredare uppdraget att se över de arbetsmarknadspolitiska programmen (dir. 2002:22). överlämnade utredningen sitt betänkande till regeringen. Regeringen beslutade också om en översyn av (dir. 2002:34). Ett betänkande överlämnades . Båda utred- ningarna lämnade förslag om en modell i tre steg för att underlätta för personer med funktionshinder, som medför nedsatt arbetsförmåga, att få och behålla ett arbete. Regeringen har i budgetpropositionen för presenterat flera för- slag till särskilda insatser för personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga inom arbetsmarknadspolitiken gällande dels och dels . Modellen kommer att utvärderas . En ny insats benämnd fördjupad kartläggning och vägledning skall erbjudas med en varaktighet . är anordnare och aktivitetsstöd lämnas. Dessutom införs ett nytt program benämnt utvecklingsanställning (UA), vilket innebär en tidsbegränsad anställning med varaktighet i högst med viss möjlighet till förlängning med . Avtals- enlig lön och andra förmåner skall lämnas. UA är undantagen anställ- ningsskyddslagen. Visst mått av rehabiliteringsinsatser skall kunna lämnas i UA. Särskilt bidrag för hjälpmedel på arbetsplatsen får lämnas, dock inte bidrag till arbetsbiträde. Arbetsgivaren kompen- seras för arbetstagarens nedsatta arbetsförmåga med lönebidrag samt ett anordnarbidrag med högst /dag. Trygghetsanställning (TA), införs som alternativ till anställning i . TA är en tillsvidareanställning med avtalsenlig lön och andra förmåner, som omfattas av anställningsskyddslagen. Särskilt bidrag för hjälpmedel på arbetsplatsen får lämnas, dock inte bidrag till arbets- biträde. Arbetsgivaren kompenseras för arbetstagarens nedsatta arbets- förmåga med lönebidrag samt ett anordnarbidrag med högst /dag. För att underlätta rörligheten på arbetsmarknaden även för personer med funktionshinder, som medför nedsatt arbetsförmåga, får besluta att ett lönebidrag får följa en arbetstagare vid byte av arbetsgivare för återstoden av den beviljade bidragstiden. Det skall också vara möjligt för den som har ett funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga och som trots arbetsgivarens rehabiliteringsinsatser inte kan återgå till sin anställning från en långtidssjukskrivning, att få anställ- ning med lönebidrag hos en ny arbetsgivare utan att ha en arbetslöshets- tid emellan, även om personen inte tidigare haft anställning med löne- bidrag. Den bidragsgrundande lönenivån höjs till . Allmännyttiga organisationer får utöver ett vanligt lönebidrag ett bidrag med per dag i de fall då arbetsförmedlingen har bedömt att nedsättningen i arbetsförmågan hos arbetstagaren motiverar i bidragsnivå. omfattar statens stöd för arbetsmarknadspolitiska insatser speciellt riktade till personer med funktionshinder . Dessa insatser regleras i förordningen (2000:630) om särskilda insatser för arbetshandikappade. Regeringens ambition har varit att skapa en mer sammanhållen arbetsmarknadspolitik för kvinnor och män med funk- tionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga. Som ett led i detta har AMS det samlade ansvaret för utbetalning av de olika stöden, inklusive ersättning till . Samarbetet mellan AMS och bör därmed, enligt regeringens uppfattning, bli mer effektivt som måluppfyllelsen i verksamhet ytterligare förbätt- ras. Effektiviteten i de olika insatserna för personer med funktionshinder kommer också att kunna jämföras bättre. AMS uppdrag blir att utifrån regeringens mål för arbetsmarknadspolitiken sluta avtal med om vad som skall levereras och uppnås för att medel skall utbetalas. De ambitioner som regeringen har för integrationen av personer med funktionshinder i arbetslivet torde med det nya systemet bättre kunna uppnås. kärnuppdrag skall även framöver utgöra basresursen för skyddat arbete. Därutöver kommer att på samma sätt som andra arbetsgivare kunna anställa personer med funktionshinder inom ramen för utvecklingsanställningar och särskilt anställningsstöd. Bidraget till kommer att beräknas per års- anställd. Bidraget räknas på samma sätt som bidrag till trygghetsanställ- ningar, dock utifrån en beräknad genomsnittlig arbetsförmåga hos de anställda med funktionshinder. På detta sätt skapas jämförbarhet mellan bidraget till och bidraget till anordnare av trygghetsanställ- ningar, vilket leder till bättre spårbarhet och effektivitet i bidraget. Sam- tidigt skapas också rimliga och förutsägbara ekonomiska förutsättningar för . Regeringen kommer, när den nya modellen införs , att fastställa ett medelantal årsanställda som skall ligga till grund för beräkningen av bidraget som AMS skall betala till . En årlig avräkning skall göras så att bidraget lämnas för högst det av regeringen fastställda medelantalet årsanställda i bolaget. Därigenom säkerställs att alla arbetsgivare behandlas på liknande villkor och att personer med funktionshinder får det stöd de behöver. Regeringen bedömer att förändringen av stödet skall anmälas till med hänsyn till . Arbetsgivaren, arbetsförmedlingen och har delat ansvar för att en anställd eller arbetssökande med funktionshinder får de hjälpmedel i arbetet som hon eller han behöver. Arbetsgivarens ansvar regleras i arbetsmiljölagen där det stadgas att arbetsgivare skall ta hänsyn till arbetstagarens särskilda förutsättningar för arbetet genom att anpassa arbetsförhållandena eller vidta andra lämpliga åtgärder. Det ansvaret om- fattar även arbetsmiljön för personer med särskilda behov och det gäller också anskaffning av hjälpmedel. Såväl som arbets- förmedlingen kan i vissa fall komplettera arbetsgivarens ansvar. I regeringens uppdrag till LSS- och hjälpmedelsutredningen ingick att se över systemet för arbetshjälpmedel samt frågan om gränsdragningen mellan personliga hjälpmedel och arbetshjälpmedel för personliga assistenter (dir. 2001:81, 2002:20). I budgetpropositionen för föreslog regeringen i enlighet med utredningens förslag en förenklad hantering och ny ansvarsfördelning av och för arbetshjälpmedel Ansvars- fördelningen var tidigare fördelad så att arbetsförmedlingen har kunnat lämna bidrag till arbetshjälpmedel under första anställningsåret och där- efter har tagit vid. Den nya ordningen innebär att arbetsförmedlingen har övertagit ansvaret för att bevilja bidrag till hjälpmedel på arbetsplatsen för arbetstagare som innehar anställning till vilken lönebidrag lämnas och i anställning i skyddat arbete hos en offentlig arbetsgivare (). Enligt regeringens bedömning är det av såväl kvalitets- som effektivitetsmässiga skäl motiverat att arbetsförmed- lingen ansvarar för bidraget till hjälpmedel på arbetet. Detta även efter det att personen ifråga har varit anställd längre än , eftersom myn- digheten också administrerar lönebidrag och OSA. Det finns dock fortfarande behov av att sprida information om de stödmöjligheter som finns till arbetsgivare. LSS- och hjälpmedelsutred- ningens övriga förslag bereds inom . Diskrimineringsskydd under pågående anställning Regeringen har i propositionen Ett utvidgat skydd mot diskriminering (prop. 2002/03:65) ifrågasatt om lagens regler fullt ut kan anses leva upp till kraven i direktivet 2000/78/EG om inrättande av en allmän ram för likabehandling i arbetslivet (arbetslivsdirektivet), särskilt med beaktande av möjligheten för en enskild att få rätten till stöd- och anpassningsåt- gärder prövad. Därför anförde regeringen att det vore en fördel om en arbetsgivares skadeståndsanktionerade skyldigheter i fråga om stöd- och anpassningsåtgärder både vid anställningar och i bestående anställnings- förhållanden hölls samlade i en och samma lagstiftning. aviserade mot den bakgrunden sin avsikt att fortsätta beredningen av Skr. 2005/06:110 frågan och att återkomma med förslag till hur arbetsgivares skyldigheter i fråga om stöd- och anpassningsåtgärder under pågående anställning skall regleras. Inom har en promemoria med förslag till änd- ringar i lagen (1999:132) om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av funktionshinder remitterats . Regeringen pla- nerar att avlämna en proposition till med förslag som gäller arbetsgivares skyldigheter i fråga om skäliga stöd- och anpassningsåt- gärder för personer med funktionshinder. Enligt förslaget skall diskrimi- neringsförbudet i den delen omfatta förutom som tidigare arbets- sökande och arbetstagare i fråga om befordran och utbildning för beford- ran även arbetstagare under pågående anställning. Ändringarna i lagen föreslås träda i kraft . Ändringarna innebär att EG-rättens arbetslivsdirektiv i den del som avser skäliga stöd- och anpassningsåtgärder fullt ut genomförs i . Verksamheten Unga med funktionshinder skall intensifieras Regeringen menar att det är av stor vikt att alla åtgärder vidtas som på ett tidigt stadium medför att unga människor får en plats på arbetsmarkna- den, oavsett om de har ett funktionshinder eller ej. Det finns därför skäl att rikta ökad uppmärksamhet mot de arbetsmarknadspolitiska insatserna som kan underlätta för unga med funktionshinder att etablera sig på arbetsmarknaden. Regeringen menar att arbetsförmedlingen skall sam- verka med skolan kring unga kvinnor och män med funktionshinder i syfte att underlätta övergången från skola till arbetsliv. Arbetsförmed- lingen skall också i ökad utsträckning samverka med kring unga med funktionshinder som uppbär aktivitetsersättning i syfte att öka deras möjligheter till egen försörjning genom förvärvsarbete.