prop · GT03160 · 2006-03-22 00:00:00 — flygplatser med undantag för som på grund av kraftig volymtill- växt inte erhöll driftbidrag. Utöver detta engagemang upphandlar staten, genom Rikstrafiken och med tillämpning av EU-reglerna om allmän trafikplikt, flygtrafik på ett Kostnaden för den upphandlade flygtrafiken uppgick till ca och ca . Kostna- den beräknas bli avsevärt lägre och bedöms av Rikstrafiken komma att uppgå till ca . Allmän trafikplikt gäller på linjer mellan följande orter och trafiken upphandlas på samtliga dessa linjer: /, /, /, /, /, /, /, /, /, /Kallax samt . Det totala ekonomiska underskottet vid de olönsamma svenska trafik- flygplatserna kan beräknas uppgå till . Det bör finnas potential till effektivisering av det interregionala transportsystemet och därmed till en tydligare prioritering av de statliga resurserna på området. En viktig utgångspunkt för det statliga engagemanget i flygplatsinfra- struktur är att säkerställa tillgänglighet och hållbar regional utveckling i hela landet. Resurser skall prioriteras och fördelas så att målen kan upp- nås till lägsta möjliga kostnader. Regeringen har i avsnitt 16.2 föreslagit att tillgången till kollektiva transportalternativ bör ges större vikt vid bedömningar av förutsättningarna för det statliga engagemanget i flyg- platssystemet. Med den utgångspunkten bör statligt driftbidrag till kom- munala och privata flygplatser i princip endast medges då tillfredsstäl- lande kollektiva transportalternativ saknas. För de statliga flygplatserna gäller att det statliga engagemanget i dessa flygplatser successivt kom- mer att omprövas. Regeringen kan emellertid konstatera att det finns ytterligare skäl att se över omfattningen av det långsiktiga statliga ansvaret för flygplatssyste- met. Det finns till exempel regioner i landet med hög flygplatstäthet där staten äger flygplatser eller fördelar stöd av olika slag. Därutöver till- kommer flygtrafikupphandlingar i flera regioner. Regeringen anser att om en och samma region har flera alternativa flygplatser bör rimligen övervägas att prioritera resurserna till ett färre antal flygplatser under förutsättning att regionens flygtransportbehov som helhet kan säkerställas för både näringslivet och medborgarna. Det är av resurs- och effektivitetsskäl knappast försvarbart att staten fortsätter att finansiera en omfattande flygplatsinfrastruktur utan att analysera vilka alternativ som finns som tar hänsyn till både de transportpolitiska målen och kravet på kostnadseffektivitet. Regeringen avser att initiera en översyn av det svenska flygplatssyste- met med syfte att ge förslag till utvecklade riktlinjer för det långsiktiga statliga ansvaret för flygplatsinfrastruktur som en del av det samlade Översynen bör omfatta alla flygplatser i hela landet, Prop. 2005/06:160 oavsett ägarform, samt bygga på och utveckla de principer och resone- mang som regeringen redovisat tidigare i detta avsnitt. Utgående från att säkerställa den interregionala tillgängligheten till lägsta möjliga kostna- der, bör utredningen analysera vilka alternativ som finns att garantera tillgängligheten. Potentialen till samverkan mellan trafikslag skall bely- sas, vilket t.ex. kan innebära kombinationer med flyg och markbunden kollektivtrafik i anslutning till regionala centralflygplatser. Tillgången till alternativa transportmöjligheter skall utgöra ett krite- rium för överväganden kring det statliga engagemanget i flygplatser, se resonemangen i avsnitt 16.2 och 16.3, där regeringen anger att en restid till och från i detta sammanhang skall anses utgöra en tillfredsställande resmöjlighet. I detta sammanhang bör utredningen analysera konsekvenserna av att tillämpa andra restid- gränsvärden. Effekter av förslagen som skall belysas och analyseras är t.ex. kostna- der, såväl samhällsekonomiska som statsfinansiella, tillgänglighetsför- ändringar, miljöeffekter och resande. Även konsekvenser för den regio- nala konkurrenskraften och utvecklingen är centrala i sammanhanget. När det gäller en eventuell prioritering av flygplatser i en region och utformningen av en effektiv intermodal samverkan anser regeringen att det är viktigt att detta görs i dialog med berörda kommuner, näringsliv och regioner. Utredningen bör därutöver ge förslag till möjliga trafikkon- cept utgående från en anpassad infrastruktur. En slutrapport bör redovi- sas för regeringen . Regeringens bedömning: bör bidra till genomförandet av det gemensamma europeiska luftrummet. bör, i samarbete med Luftfartsstyrelsen, delta i internationaliseringsprocessen genom att fortsätta utreda förutsättningarna för de nordiska projekt som bedrivs inom flygtrafiktjänstområdet. Förutsättningarna för icke-statliga flygplat- ser att själva få välja vilken leverantör av lokal flygtrafiktjänst de vill anlita bör utvecklas. Som en följd därav utreds konsekvenserna av att möjliggöra för andra operatörer än att utföra flygtrafik- tjänster vid icke-statliga flygplatser på annan grund än genom uppdrag från . Skälen för regeringens bedömning: Flygtrafiktjänstens syfte är att säkerställa att luftfarten kan bedrivas med säkerhet, regularitet och effektivitet. Organisationen av flygtrafiktjänsten bygger i huvudsak på ett riksdagsbeslut (se rskr. 1973:160) varigenom god- kände de riktlinjer som regeringen föreslagit i Kungl. Maj:ts proposition (1973:27) angående samordning av den civila och militära flygtrafikled- ningen i en organisation m.m. Med anledning av beslut inte- grerades 1978 flygtrafikledningen för civil och militär luftfart och infördes ett yttäckande flygkontrollområde som täcker hela lan- det. I samband med delningen av renodlades myndighets- och produktionsrollerna. Luftfartsstyrelsen svarar för myndighetsupp- gifter som rör flygtrafiktjänst för civil luftfart och i fred för militär luft- fart. har uppdraget att ansvara för drift och utveckling av flygtrafiktjänst i fred för civil och militär luftfart. får överlåta åt annan att ombesörja flygtrafiktjänst. Om det rör militära för- hållanden får detta emellertid ske endast i samråd med Försvarsmakten. För flygtrafiktjänst som är av betydelse för Försvarsmakten fastställer regeringen ansvars- och uppgiftsfördelningen mellan och Försvarsmakten. Flygtrafiktjänster bedrivs som ett globalt sammanhängande system av tjänster där varje nation tilldelats ett ansvar inom de flyginformations- regioner som fastställts av . Trafiktillväxten med åtföljande risk för ökade förseningar kräver ett kontinuerligt tekniskt och operativt utveck- lingsarbete. Den europeiska organisationen för säkrare flygtrafiktjänst, Eurocontrol, har ansvaret för detta arbete på europeisk nivå. är medlem i Eurocontrol. har även gemen- skapen genom det transeuropeiska nätverket (TEN) samt genom det fjärde, femte och sjätte ramprogrammet engagerat sig i denna utveckling. bör medverka i detta utvecklingsarbete för att säkerställa att svenska civila och militära intressen tillvaratas. trädde regelverket om det gemensamma europeiska luft- rummet i kraft och som syftar till att i första hand öka kapaciteten i luft- rummet och förbättra säkerheten. Varje stat kommer dock även framöver att självständigt avgöra vem som skall tillhandahålla flygtrafiktjänster inom det egna territoriet. Regelverket ställer krav på en tydlig uppdelning av flygtrafiktjänstens reglerande och producerande uppgifter. Genom delning har en sådan separation genomförts i . Regelverket föreskriver vidare att alla leverantörer av flygtrafiktjänster skall vara certifierade enligt gemensamma krav. Därigenom får leveran- törerna möjlighet att erbjuda sina tjänster inom hela gemenskapen. Detta öppnar också för möjligheten att inrätta gränsöverskridande funktionella luftrumsblock. bör enligt regeringens uppfattning bidra till genomförandet av det gemensamma europeiska luftrummet . De tekniska aspekterna av det gemensamma europeiska luftrummet behand- las inom projektet () som förväntas pågå . deltar aktivt i utformnings- fasen av SESAR som sträcker sig och syftar till att ta fram en gemensam europeisk generalplan för genomförandet av hela projektet. En strävan bör vara att långsiktigt få samtliga nordiska och/eller andra länder att delta i ett eller flera gemensamma funktionella luftrumsblock. bör, i samarbete med Luftfartsstyrelsen, delta i interna- tionaliseringsprocessen genom att fortsätta utreda förutsättningarna för de nordiska projekt som bedrivs inom flygtrafiktjänstområdet och som syftar till att på ett effektivt sätt utnyttja resurser och kompetenser i de nordiska länderna. I denna process bör söka lösningar som bidrar till att reducera kostnaderna genom ökat samarbete och integrering av de nordiska flygtrafiktjänsterna. Regeringen meddelade i proposition Konkurrenspolitik för förnyelse och mångfald (prop. 1999/2000:140) att den hade för avsikt att utveckla konkurrensen vad gäller flygtrafiktjänsten. Vidare ansåg regeringen att det var avgörande för en fungerande konkurrens inom flygtrafiktjänstom- rådet att flygtrafiktjänsten separerades från flygplatshållningen inom . Regeringen meddelade att den skulle återkomma med förslag till om en ny organisation för . Sådana förslag lämnades i budgetpropositionen och i proposition En ny luftfartsmyndighet lagstiftning (prop. 2004/05:10) Regeringen valde dock att dela så att en ny myndighet skapades som omfattade , avdelningen Luftfart och Samhälle samt övriga funktioner som var av klar myndighetskaraktär. Därmed förblev flygtrafiktjänsten och flygplatshållningen inom samma organisation. Delningen innebär dock ett närmande till den inriktning av konkurrens- politiken som regeringen föreslog i ovan nämnda proposition och som sedermera godkände. Efter delningen har enligt sin instruktion möjlighet att överlåta åt annan att utföra flygtrafiktjänster. Föreskriftsrätten på flygtra- fiktjänstområdet åligger efter delningen Luftfartsstyrelsen. Härigenom har en otydlighet i regelverket uppstått. Regeringen har därför givit Luft- fartsstyrelsen i uppdrag att klargöra förutsättningarna för och konsekven- serna av att i möjliggöra för andra operatörer än att utföra flygtrafiktjänster vid icke-statliga flygplatser på annan grund än genom uppdrag från . Förutsättningarna och formerna för utbildning av flygledare är en fråga som aktualiserats av Svenska regionala flygplatsförbundet i en skrivelse till regeringen . Förbundet vill att utbildningen av flyg- ledare skall inlemmas i det ordinarie högskolesystemet och att utbild- ningen finansieras på sedvanligt sätt via statsbudgeten. Regeringen bedömer att det inte nu finns skäl att föreslå en sådan ordning. 17 Utveckling av kollektivtrafiken m.m. 17.1Nationellt handlingsprogram för kollektivtrafiken Regeringens bedömning: och bör ges i uppdrag att gemensamt ta fram ett nationellt handlingsprogram för kollektivtrafikens långsiktiga utveckling. Arbetet bör ske i samverkan med berörda myndigheter och övriga aktörer, vara aktivt inriktat och prioritera i första hand följande delområden: samordning av system för information, bokning och biljetthantering, attraktiva, tillgängliga och effektiva bytespunkter, kraftsamling för en tillgänglig kollektivtrafik för funktionshindrade. Skälen för regeringens bedömning: Från ett samhällsperspektiv är kollektivtrafiken ett viktigt medel i arbetet för ett långsiktigt hållbart transportsystem. En effektiv kollektivtrafik bidrar till tillväxt, regional utveckling och ett mer jämställt transportsystem. Den bidrar till färre trafikolyckor, mindre miljöproblem och trängsel i våra städer. Från ett konsumentperspektiv är kollektivtrafiken framförallt till för att tillgodose individernas behov av tillgänglighet till arbete, utbildning, vård, kultur och fritidsaktiviteter bland olika grupper av kvinnor och män, flickor och pojkar. Kollektivtrafiken är särskilt viktig för den del av befolkningen som inte har körkort eller tillgång till bil. Den bidrar således till att samt- liga trafikpolitiska mål uppfylls och det är därför angeläget med en fort- satt positiv utveckling av kollektivtrafiken. Regeringen anser att en fortsatt utveckling av kollektivtrafiken kräver ökad samverkan mellan staten och övriga aktörer inom kollektivtrafik- området. Det gäller såväl inom respektive trafikslag som trafikslagsöver- gripande. Behovet av samverkan gäller dock särskilt för kollektivtrafiken på väg och järnväg. Enligt propositionen Infrastruktur för ett långsiktigt hållbart trans- portsystem (prop. 2001/02:20) har och ett delat sektorsansvar för kollektivtrafik. har arbetat efter sitt Kollektivtrafikprogram på . har även regio- nala program tillsammans med trafikhuvudmännen. har utar- betat Sektorsprogram för järnvägen och Framtidsplan för järnvägen. Med utgångspunkt från dessa program och planer bör och , inom ramen för sitt sektorsansvar och med beaktande av rele- vanta förslag från och , ges uppdrag att gemensamt leda arbetet med att ta fram ett handlingspro- gram för kollektivtrafikens utveckling . Programmet bör behandla såväl inomsektoriella som transportslagsövergripande kol- lektivtrafikfrågor, främst för väg- och järnvägstrafik men även i relevanta delar sjöfart och luftfart. Arbetet bör genomföras i samverkan med övriga berörda statliga myndigheter och verk samt kommunala och privata aktö- rer. Regeringen pekar i det följande på ett antal delområden som bör ingå i handlingsprogrammet. För dessa delområden har ett ökat statligt enga- gemang och intensifierat samarbete mellan alla aktörer stor betydelse för att kollektivtrafiken skall utvecklas i ett kundperspektiv och bli effekti- Följande delområden bör prioriteras och utvecklas vidare i följande avsnitt: -samordning av system för information, bokning och biljetthante- ring, -attraktiva, tillgängliga och effektiva bytespunkter, -kraftsamling för en tillgänglig kollektivtrafik för funktionshind- Det är angeläget att resenärernas inflytande över kollektivtrafiken kan stärkas. Resenärernas och medborgarnas synpunkter på kollektivtrafiken skall på ett bättre sätt än vad som görs kunna tas tillvara och för- medlas till de som utformar och driver kollektivtrafiken. Detta bör beak- tas vid arbetet med handlingsprogrammet. 17.1.1Samordning av system för information, bokning och biljetthantering. Regeringens bedömning: Som en del i det nationella handlingspro- grammet för kollektivtrafikens långsiktiga utveckling, bör och ges uppdrag att gemensamt ta initiativ till att konsumenterna enkelt skall kunna skaffa sig information om tider, priser och kvalitet i det kollektiva trafikutbudet samt kunna boka och köpa kombinerade resor med flera trafikslag på ett och samma färdbevis. Allmän passage- rarinformation och information om störningar i kollektivtrafiken bör för- bättras och göras transportslagsövergripande. Arbetet bör genomföras i samverkan med Rikstrafiken, övriga berörda myndigheter och branschens aktörer. förslag: Överensstämmer i stort med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna är positiva till förslaget om ett gemensamt transportslagsövergripande biljettsystem. Skälen för regeringens bedömning: En väl fungerande samordning mellan olika system för trafikantinformation, bokning och biljetthante- ring är en nyckelfaktor för att kunna åstadkomma ett ökat kollektivt resande. Det gäller särskilt där de enskilda resorna inkluderar användan- det av flera färdmedel. Detta är en viktig del av en konsumentvän- lig/kundorienterad kollektivtrafik. En god och tillförlitlig information om hela reskedjan förenklar, mins- kar osäkerheten och ökar tryggheten för resenärerna. Det gäller särskilt för personer med begränsad resvana eller med särskilda behov. Särskilt viktigt är att resenärerna får god information vid förseningar och andra störningar när transporttjänsten inte håller utlovad kvalitet. Regeringen föreslår i avsnitt 18 en särskild lagstiftning om information till passage- rare m.m. En hel del arbete har utförts och pågår för att samordna trafikantinfor- mation. har systemet Resplus som medger information om kombinerade resor med tåg och buss. Rikstrafiken har inom ramen för sin uppgift att verka för en trafikslags- övergripande samordning av främst den interregionala kollektivtrafiken, haft i uppdrag att driva på utvecklingen mot ett nationellt och trafikslags- övergripande informationssystem för all kollektivtrafik. Rikstrafiken ställer även krav på tjänster för information, bokning och försäljning vid sin upphandling av kollektivtrafik. Information om störningar är ett mycket viktigt krav att ställa på en väl fungerande kollektivtrafik. har utvecklat IT- system för hantering av trafikinformation inom järnvägssystemet. IT- systemet och rutinerna kring detta bör vidareutvecklas så att information om störningar kan utbytas mellan järnvägssystemet och andra trafikslag. Samtrafiken i har tillsammans med Turistdelegationen, Destination , SAS, , SLTF samt Rese- och Turistindustrin i utvecklat en internetbaserad resplanerartjänst för inrikes resor. Med denna tjänst, som kallas Hela resan, går det att söka resalternativ med samtliga trafikslag från ort till ort. Regeringen anser att denna typ av kundorienterade lösningar är mycket positiva. Det finns dock fortfarande behov av att förbättra den trafikslagsövergripande informationen om kollektivtrafiken. Det bör finnas kommersiella möjligheter att finansiera denna typ av jämförande information om kollektivtrafiken. Även i den fortsatta utvecklingen av informationssystem kommer det att krävas ett visst statligt engagemang för att nödvändig samordning mellan trafikslagen skall kunna komma till stånd. Som en del i det nationella handlingsprogrammet för kollektivtra- fikens långsiktiga utveckling, bör och ges uppdrag att gemensamt driva på utvecklingen så att information om utbud av kollektivtrafik blir lätt att förstå, lättåtkomlig och av god kvalitet. Detta arbete bör ske i samverkan med övriga berörda myndigheter och branschens aktörer. En trafikant bör kunna köpa biljett med bokade platser för olika del- sträckor på ett och samma ställe även om det är olika operatörer som tra- fikerar de olika delsträckorna. Ett gemensamt bokningssystem är framför allt angeläget för tågtrafiken. Resenärerna upplever ofta järnvägstrafiken som mer splittrad . säljer ingen operatör det kompletta utbudet av järnvägsresor genom alla sina försäljningssystem. Den opera- tör som önskar visa och sälja sitt utbud via en annan operatör måste avtala om de marknadsmässiga kostnaderna och villkoren. Även utrikes destinationer med tåg bör vara en viktig del av utbudet att kunna boka samordnat. Samarbetet mellan olika operatörer har även hämmats av att boknings- systemen inte kunnat kommunicera med varandra. I arbetat med att skapa ett sammanhållet biljett- och bokningssystem har Rikstrafiken och Sam- trafiken i i samråd med berörda tågoperatörer utarbetat ett gränssnitt, som reglerar hur operatörernas bokningssystem skall kommu- nicera med varandra. Gränssnittet gör det tekniskt möjligt för operatö- rerna att samverka så att resenären vid ett och samma tillfälle kan boka platsbiljetter för hela sin resa även om fler tågoperatörer är involverade. Det är högst angeläget att samverkan utvecklas till att i ökad utsträckning omfatta även betalning och distribution av biljetter. Med flera operatörer i det svenska järnvägssystemet är det viktigt att säkerställa att samverkan kan fungera långsiktigt. En frivillig samverkan är att föredra. och skall följa utvecklingen noga och ta de initia- tiv som krävs för att åstadkomma nödvändig samordning av information, bokning, betalning och biljettdistribution inom kollektivtrafiken. digheterna bör även ge förslag till regeringen på åtgärder som krävs i övrigt för att göra dessa tjänster robusta och väl fungerande för konsu- menter och aktörer. Den nuvarande utvecklingen beträffande samordning av kollektivtrafi- kens informations-, boknings- och biljettsystem visar positiva tecken. Regeringen kommer dock, om så anses nödvändigt, överväga lagstiftning som medför skyldighet för operatörer att samverka på området (se även avsnitt 17.2). En vidareutveckling av biljettsystemet kan innebära en koppling till andra typer av transporttjänster. Tankar om detta finns bl.a. i slutbetän- kandet av utredningen om en handlingsplan för hållbar konsumtion för hushållen, Bilen, Biffen, Bostaden laster, smartare konsum- tion (SOU 2005:51): För att möta framtidens kundkrav på flexibelt resande måste också kollektivtrafiken utveckla sitt koncept. En sådan utveckling bör därför innefatta att bredda sortimentet till att innefatta mer tjänster än vad som finns . Ett sådant koncept är det gröna reskortet. Nya betalsystem med smarta kort m.m. öppnar för möjligheter till sam- ordning av olika typer av resande. Ett grönt reskort kan vara ett bra sätt att knyta ihop olika transportfunktioner med betalningsmedel. Det skulle då kunna fungera som färdbevis i kollektivtrafiken, nyckel till bilpoolsbil och cykel (som är ihopkopplad med kollektivtrafiken), betalning och/eller rabatt på hyrbil etc. Att på detta sätt koppla ihop kollektivtrafik med bilpool är antagligen en av de enskilt viktigaste åtgärderna för att stärka kollektivtrafikens tjänsteutbud. En dylik utveckling pågår hos kollektivtrafikens aktörer. SLTF:s arbete med att utveckla och introducera ett gemensamt res- och betalkort för all kollektivtrafik i landet, tillämpning av gemensamma åldersgrän- ser, underlättar även riktade erbjudanden till olika kundgrupper, vilket ökar intresset för kollektivtrafiken som marknad hos andra tjänsteleve- rantörer. Det är angeläget att även statens aktörer på kollektivtrafikområ- det stödjer/underlättar/medverkar i denna positiva utveckling av kollek- tivtrafiken. Attraktiva, tillgängliga och effektiva bytespunkter Regeringens bedömning: Som en del i det nationella handlingspro- grammet för kollektivtrafikens långsiktiga utveckling, bör och ges uppdrag att, i samråd med berörda statliga myndigheter, kommuner m.fl., agera samordnat och utifrån ett resenärsperspektiv för att främja en utveckling mot mer attraktiva, säkra, tillgängliga och effek- tiva bytespunkter. har en betydande transportpolitisk roll genom sin förvaltning av stationer och den strategiska betydelse som stationerna har för järnvägstrafik och övrig kollektivtrafik. Ett statligt stationsråd bör bildas med uppgift att utifrån ett resenärs- perspektiv säkerställa ett samordnat statligt agerande på området. I sta- tionsrådet bör ingå , , och Rikstrafi- ken. bör ta fram en riksomfattande plan för stationernas utveckling. bedömning och förslag: Överensstämmer i stort med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Remissinstanserna är överlag positiva till utred- ningens förslag. Skälen för regeringens bedömning: Attraktiva, tillgängliga och effektiva bytespunkter, bl.a. stationer, är strategiskt viktiga i det samlade persontransportsystemet och därmed för transportpolitiken. För att utveckla väl fungerande bytespunkter för olika typer av trafik måste ett systematiskt och uthålligt samarbete mellan berörda parter komma till stånd. Som en del i det nationella handlingsprogrammet för kollektivtra- fikens långsiktiga utveckling, bör därför och ges i uppdrag att gemensamt verka för en utveckling av bytespunkter utifrån ett resenärsperspektiv. Arbetet bör ske i samråd med övriga berörda statliga myndigheter, kommuner m.fl. Infartsparkeringar och parkeringar vid stationer möjliggör kombinatio- ner av bil-, cykel- och kollektivtrafikresor och därmed ett minskat bilre- sande. Avsaknaden av möjlighet att parkera cykel eller bil vid önskad bytespunkt kan innebära att resenären använder bil hela resan till slut- destinationen. Det är negativt för miljön, trafiksäkerheten och transport- systemets effektivitet. Infartsparkeringar är även viktiga för en hållbar regionförstoring genom att de ger möjlighet att kombinera bilens indivi- duella frihet med kollektivtrafikens komfort, snabbhet och goda miljö- egenskaper.