prop · GU034 · 2006-10-12 00:00:00 — Regeringens proposition2006/07:4Restriktioner i handeln med vissa varor som kan användas till dödsstraff ellertortyr, m.m.Prop.2006/07:4Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.Stockholm den 12 oktober 2006Fredrik ()Propositionens huvudsakliga innehållI propositionen föreslås en lag om handel med vissa varor som kan användas tilldödsstraff eller tortyr, m.m. (verkställandelagen) och en ändring i lagen(2000:1225) om straff för smuggling (smugglingslagen). De föreslagnabestämmelserna kompletterar och möjliggör verkställighet av rådets förordning(EG) nr 1236/2005 av om handel med vissa varor som kan användas till dödsstraff, tortyr eller annan grym, omänsklig eller förnedrandebehandling eller bestraffning (EG-förordningen).Verkställandelagen innehåller bestämmelser om straffansvar för dem som brytermot EG-förordningens bestämmelser om tillhandahållande och mottagande avtekniskt bistånd samt om förverkande vid sådan brottslighet. Den innehåller även bestämmelser om hur förvaring skall ske och ansvaret för kostnader fördelas vid sådant kvarhållande som skall besluta om enligt artikel 10.2 iEG-förordningen. Slutligen innehåller den en bestämmelse som tydliggör att detgår att överklaga de myndighetsbeslut som blir aktuella enligt EG-förordningenoch verkställandelagen. Ändringen i smugglingslagen ger ochKustbevakningen möjlighet att förhindra, samt också att utreda ochbeivra, brott mot verkställandelagen.Verkställandelagen och ändringen i smugglingslagen föreslås träda i kraft den 1januari 2007.Innehållsförteckning1 Förslag till riksdagsbeslut 42 Lagtext 52.1 Förslag till lag om handel med vissa varor som kan användas tilldödsstraff eller tortyr, m.m. 52.2 Förslag till lag om ändring i lagen (2000:1225) om straff för smuggling83 Ärendet och dess beredning 104 Bestämmelser om dödsstraff och tortyr 114.1 Andra internationella överenskommelser och instrument än de som ingåttsinom ramen för EU-samarbetet 114.2 Internationella överenskommelser som ingåtts inom ramen förEU-samarbetet 114.3 Svenska bestämmelser 125 EG-förordningen 125.1 EG-förordningens syfte och huvudsakliga innehåll 125.2 Verkställande av EG-förordningen 136 Behörig myndighet 147 Överväganden och förslag 157.1 Sekretessbestämmelser 157.2 Straffansvar 197.3 Förverkandebestämmelser 247.4 Kvarhållande m.m. 257.5 Nationella förbud 297.6 Överklaganden 307.7 Ikraftträdande 317.8 Ekonomiska konsekvenser 328 Författningskommentar 348.1 Förslaget till lag om handel med vissa varor som kan användas tilldödsstraff eller tortyr, m.m. 348.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:1225) om straff försmuggling 36Bilaga 1 Rådets förordning (EG) nr 1236/2005 av omhandel med vissa varor som kan användas till dödsstraff, tortyr eller annangrym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning 37Bilaga 2 Rättelse till förordning (EG) nr 1236/2005 56Bilaga 3 Sammanfattning av promemorian 57Bilaga 4 Promemorians lagförslag 60Bilaga 5 Förteckning över remissinstanserna till promemorian omkompletteringar till rådets förordning (EG) nr 1236/2005 64Bilaga 6 Lagrådsremissens förslag 65Bilaga 7 Lagrådets yttrande 70Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 71Rättsdatablad 721 Förslag till riksdagsbeslutRegeringen föreslår att antar regeringens förslag till1. lag om handel med vissa varor som kan användas till dödsstraff eller tortyr,m.m.,2. lag om ändring i lagen (2000:1225) om straff för smuggling.2Lagtext2.1 Förslag till lag om handel med vissa varor som kan användas till dödsstraffeller tortyr, m.m.Härigenom föreskrivs följande.Tillämpningsområde1 § Denna lag innehåller kompletterande bestämmelser till rådets förordning (EG) nr 1236/2005 av om handel med vissa varor som kan användastill dödsstraff, tortyr eller annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning1.Straff2 § Bestämmelser om straff för olovlig import och export av sådana varor somomfattas av förordning (EG) nr 1236/2005 finns i lagen (2000:1225) om straff för smuggling.3 § Den som utan nödvändigt tillstånd tillhandahåller eller tar emot teknisktbistånd i strid med artiklarna 3 och 4 i förordning (EG) nr 1236/2005, döms till böter eller fängelse i högst två år.Om brottet är att anse som grovt döms till fängelse i lägst ochhögst sex år.Vid bedömningen av om brottet är grovt skall det särskilt beaktas om gärningeningått som ett led i en brottslighet som utövats systematiskt eller i störreomfattning.4 § Den som av grov oaktsamhet begår en gärning som avses i 3 § döms till bötereller fängelse i högst två år.Om gärningen är ringa, skall den inte medföra ansvar.5 § För försök till brott enligt 3 § första stycket samt för försök,förberedelse och stämpling till grovt brott enligt 3 § andra stycket döms tillansvar enligt 23 kap. brottsbalken.Förverkande6 § Om det inte är uppenbart oskäligt, skall följande egendom förklarasförverkad:1. egendom som varit föremål för brott enligt denna lag eller värdet på sådanegendom,2. utbyte av brott enligt denna lag, och3. vad någon har tagit emot som ersättning för kostnader i samband med ett brott enligt denna lag, eller värdet av det mottagna, om mottagandet utgör brottenligt denna lag.Egendom som avses i första stycket 1 eller en särskild rätt till egendomen fårinte förklaras förverkad, om egendomen eller rättigheten efter brottetförvärvats av någon som inte haft vetskap om eller skälig anledning att anta att egendomen haft samband med brottet. Vid förverkande enligt första stycket 1gäller inte bestämmelserna i 36 kap. 5 § första och andra styckena brottsbalkenom hos vem förverkande får ske, om förverkandet avser egendom.7 § Egendom som har använts som hjälpmedel vid brott enligt denna lag fårförklaras förverkad, om förverkandet behövs för att förebygga brott enligt denna lag eller det annars finns särskilda skäl. Detsamma gäller egendom som harvarit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott enligt denna lag, om brottethar fullbordats eller om förfarandet har utgjort ett straffbart försök eller enstraffbar förberedelse eller stämpling. I stället för egendomen får dess värdeförklaras förverkat. I 36 kap. 5 § finns bestämmelser om hos vemförverkande får ske och om särskild rätt till förverkad egendom.I stället för förverkande av egendomen eller dess värde får rätten besluta attnågon åtgärd vidtas med egendomen som förebygger fortsatt missbruk av den. Isådana fall får dock även en del av egendomens värde förklaras förverkat.Förvaring och ansvar för förvaringskostnader8 § Varor som kvarhålls genom beslut av i enlighet med artikel 10.2 i förordning (EG) nr 1236/2005 skall förvaras på betryggande sätt och stå underTullverkets övervakning.Det som sägs i 3 kap. 8 § och 4 kap. 9 § tullagen (2000:1281) om tillfälligtlager och tullager gäller även vid sådant kvarhållande av varor som Tullverketbeslutar enligt första stycket. får även godkänna ett byte avförvaringsställe för en kvarhållen vara.Den som har lagt upp en vara på ett tillfälligt lager eller på ett tullageransvarar för förvaringskostnaden även när varan kvarhålls av enligtförsta stycket. Om däremot beslutar förvaringsställe skall i ställetden som enligt tullagstiftningen är gäldenär eller skulle ha varit gäldenär omvaran varit tullbelagd ansvara för förvaringskostnaden.Om det behövs för att säkerställa betalning skall besluta att en vara som har kvarhållits enligt första stycket inte får lämnas ut förrän kostnader för förvaringen har ersatts eller säkerhet ställts för dem.Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om ställande av säkerhet för kostnader för förvaring enligt dennalag.Överklagande9 § Beslut i tillståndsfrågor som har meddelats av med stöd avförordning (EG) nr 1236/2005 får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol.Detsamma gäller sådana beslut som har meddelat med stöd av artikel10.2 i förordning (EG) nr 1236/2005 eller med stöd av 8 § denna lag.Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007.2.2Förslag till lag om ändring i lagen (2000:1225) om straff för smugglingHärigenom föreskrivs att 1 § lagen (2000:1225) om straff för smuggling skall haföljande lydelse.Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse1 §1Denna lag innehåller bestämmelser om ansvar m.m. för gärningar som rör införseltill eller utförsel från landet av varor. Har det i lag eller annan författningföreskrivits straff för den som bryter mot ett förbud mot eller villkor för attföra in eller ut en vara, gäller i stället bestämmelserna i den författningen om inget annat är föreskrivet.I 19-22, 26, 27 och 32 §§ finns särskilda bestämmelser om befogenheter för attförhindra, utreda och beivra brott enligt denna lag eller brott, som rörinförsel till eller utförsel från landet av varor, enligt någon av deförfattningar som nämns i tredje stycket. Befogenheterna gäller även vid sådanabrott enligt narkotikastrafflagen (1968:64) som avses i 12 § tredje stycket samt vid sådana terroristbrott som avses i 3 § 18 jämförd med 2 § lagen (2003:148)om straff för terroristbrott. Befogenheten enligt 32 § att väcka åtal ellerbesluta om förverkande gäller dock inte vid brott enligt narkotikastrafflageneller lagen om straff för terroristbrott.De författningar som avses i andra stycket är lagen (1960:419) om förbud i vissa fall mot införsel av spritdrycker, lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen, lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror ochmineraloljeprodukter, lagen (2000:1064) om kontroll av produkter med dubblaanvändningsområden och av tekniskt bistånd, tullagen (2000:1281) samt lagen(2004:228) om beskattning av viss privatinförsel av tobaksvaror.De författningar som avses i andra stycket är lagen (1960:419) om förbud i vissa fall mot införsel av spritdrycker, lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen, lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror ochmineraloljeprodukter, lagen (2000:1064) om kontroll av produkter med dubblaanvändningsområden och av tekniskt bistånd, tullagen (2000:1281), lagen(2004:228) om beskattning av viss privatinförsel av tobaksvaror samt lagen(2006:00) om handel med vissa varor som kan användas till dödsstraff ellertortyr, m.m.Bestämmelserna i 19-22 och 26 §§ samt 27 § första och tredje styckena, när detgäller kroppsvisitation, och bestämmelserna i 32 § gäller också vid brott somavses i 2-4 §§ skattebrottslagen (1971:69), om brottet rör underlåtenhet attlämna deklaration enligt 10 kap. 32 a § andra eller tredje stycketskattebetalningslagen (1997:483).Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007.3Ärendet och dess beredningKommissionen presenterade ett första förslag tillrådsförordning om handel med viss utrustning och vissa produkter som kananvändas till dödsstraff, tortyr eller annan grym, omänsklig eller förnedrandebehandling eller bestraffning, KOM(2002) 770. lade kommissionen, i enlighet med artikel 250.2 i EG-fördraget, fram ett ändrat förslag tillrådsförordning på samma tema. Efter att översättning skett överlämnadesförslaget formellt till medlemsstaterna . En faktapromemoria om det ändrade förslaget överlämnades till ,2004/05:FPM31.Rådet antog förordning 1236/2005 om handel med vissa varor somkan användas till dödsstraff, tortyr eller annan grym, omänsklig ellerförnedrande behandling eller bestraffning. EG-förordningen trädde i kraft . EG-förordningen är publicerad i Europeiska unionens officiellatidning (EUT L 200, 30.7.2005, s. 1), och finns i bilaga 1. En rättelse tillEG-förordningen har också publicerats där (EUT L 79, , s. 32) och finns i bilaga 2.EG-förordningen är till alla delar bindande och direkt tillämplig i ochövriga medlemsstater i EU. EG-förordningen skall alltså inte genomföras genomnationell normgivning. För svenskt vidkommande föranleder den dock ett behov avvissa kompletterande bestämmelser.Inom har det utarbetats en promemoria om konsekvenserna avEG-förordningen. I promemorian föreslås dels en ny lag som innehållerkompletterande bestämmelser till EG-förordningen, dels en ändring i lagen(2000:1225) om straff för smuggling. Promemorian har remissbehandlats.En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 3. Promemorians lagförslag finns i bilaga 4. I bilaga 5 finns en förteckning över remissinstanserna. Ensammanställning av remissvaren finns tillgänglig i (dnr UD2006/14689/ERS).Utöver det som föreslås i denna proposition har regeringen den 24 maj 2006beslutat en förordning om ändring i förordningen (1998:279) med instruktion förKommerskollegium, genom vilken det tydliggjorts att enligtEG-förordningen har uppgiften att vara behörig myndighet samt skall fullgöra deuppgifter som ankommer på en sådan (se SFS 2006:430).Denna proposition behandlar endast verkställandet av EG-förordningen, dvs.frågor som rör restriktioner i handeln med tredje land avseende de iEG-förordningen förtecknade varorna och tekniskt bistånd. Däremot behandlas inte frågor med avseende på tillverkning, användning eller handel inom landet ellerinom EU.LagrådetRegeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över delagförslag som finns i bilaga 6. Lagrådet har lämnat förslaget utan erinran.Yttrandet finns i bilaga 7. I förhållande till det remitterade förslaget har det gjorts vissa ändringar av redaktionell karaktär.4 Bestämmelser om dödsstraff och tortyr4.1 Andra internationella överenskommelser och instrument än de som ingåtts inom ramen för EU-samarbetetI artikel 5 i allmänna förklaring om de mänskligarättigheterna, som antogs av , stadgas attingen skall utsättas för tortyr eller annan grym, omänsklig eller förnedrandebehandling eller bestraffning. Detta förbud har därefter kodifierats genom bl.a. artikel 3 i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och artikel 7 i den internationellakonventionen om medborgerliga och politiska rättigheter från 1966.Förbudet mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning återupprepas och vidareutvecklas i FN:s konvention mot tortyr ochannan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning . Denna konvention ålägger stater att vidta olika åtgärder för att förhindraförekomsten av tortyr. Förbudet mot tortyr anses följa av sedvanerätten och är bindande för alla stater, oavsett om de tillträtt ovan nämnda konventionereller inte.Till den ovan nämnda internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter har även kopplats ett protokoll , som handlar om avskaffande av dödsstraff och som har ingåtts av ett stort antal stater,däribland samtliga EU-medlemsstater.I FN:s kommissions för mänskliga rättigheter resolution mot tortyr och annangrym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning , somockså stöds av EU:s medlemsstater, uppmanas FN:s medlemsstater att vidtalämpliga åtgärder, inbegripet lagstiftningsåtgärder, för att förhindra ochförbjuda bl.a. export av utrustning som är särskilt avsedd för tortyr och annangrym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. Denna uppmaning har sedermera upprepats genom flera påföljande resolutioner.4.2 Internationella överenskommelser som ingåtts inom ramen för EU-samarbetetEU-medlemsstaternas avståndstagande från dödsstraff och tortyr framgår redangenom att de är parter i eller stöder de internationella överenskommelser sombehandlats under avsnitt 4.1. Respekt för dessa och andra grundläggandemänskliga rättigheter ingår också som en del av de grundläggande principer påvilka EU bygger. Detta framgår bl.a. av preambeln till och artikel 6 iEU-fördraget samt av praxis. Genom EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna, som tillkännagavs av , rådet och kommissionen , togs ett steg mot ett mer tydligt befästande av dessarättigheter och principer. Stadgan i sig är dock endast en politisk deklarationutan juridiskt bindande verkan. I förslaget till det konstitutionella fördragetingår dock stadgan som en integrerad del. I artikel 2.2 i Europeiska unionensstadga om de grundläggande rättigheterna stadgas att ingen får dömastill döden eller avrättas. I artikel 4 anges att ingen får utsättas för tortyreller annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning.4.3 Svenska bestämmelserAtt dödsstraff och tortyr inte får förekomma i framgår direkt av 2 kap.4 och 5 §§ regeringsformen. Därtill har ingått samtliga deinternationella överenskommelser och lämnat stöd till de resolutioner och övriga instrument som nämns i avsnitt 4.1 och 4.2 ovan. Det förtjänar särskilt attnämnas att är införlivad i svensk rätt genom lagen(1994:1219) om den europeiska konventionen angående skydd för de mänskligarättigheterna och de grundläggande friheterna. Därtill innehåller 2 kap. 23 §regeringsformen ett uttryckligt förbud mot att lag eller annan föreskriftmeddelas i strid med åtaganden enligt . EG-fördragetoch utgör också svensk rätt enligt lagen (1994:1500) med anledningav anslutning till Europeiska unionen. Slutligen kan nämnas att det i12 kap. 1 § utlänningslagen (2005:716) anges att avvisning och utvisning av enutlänning aldrig får verkställas till ett land om det finns skälig anledning att anta att utlänningen där skulle vara i fara att straffas med döden eller attutsättas för kroppsstraff, tortyr eller annan omänsklig eller förnedrandebehandling eller bestraffning, eller utlänningen inte är skyddad i det landetmot att sändas vidare till ett land där utlänningen skulle vara i sådan fara.5 EG-förordningen5.1 EG-förordningens syfte och huvudsakliga innehållRådet har antagit EG-förordningen för att markera EU:s ställningstagande motdödsstraff och tortyr och för att genomföra olika internationella påbud ochöverenskommelser om att ta avstånd från och agera mot dylikt, bl.a. Förentanationernas kommissions för mänskliga rättigheter resolution mot tortyr ochannan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning som antogs och senare har bekräftats genom flera påföljanderesolutioner.EG-förordningen stadgar att det i förhållande till tredje land är förbjudet attexportera eller importera vissa varor som inte har något annat praktisktanvändningsområde än dödsstraff, tortyr eller annan grym, omänsklig ellerförnedrande behandling eller bestraffning. De varor som tillhör denna kategorifinns förtecknade i EG-förordningens bilaga II. EG-förordningen förbjuder ocksåtillhandahållande eller mottagande av tekniskt bistånd i förhållande till tredje land beträffande sådana varor. Härutöver föreskriver EG-förordningentillståndsplikt för export av vissa varor som kan användas för tortyr ellerannan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning men somäven kan användas till annat. De varor som tillhör denna kategori finnsförtecknade i EG-förordningens bilaga III. EG-förordningen innehåller härutövervissa nödvändiga definitioner, kriterier för beviljande av exporttillstånd,undantag för vissa nationella åtgärder, bestämmelser om ansökan om tillstånd och tullformaliteter, bestämmelser om samråd och utbyte av information mellanberörda myndigheter i medlemsstaterna samt mellan dessa och kommissionen,bestämmelser om det kommittéförfarande genom vilket bilagorna med produkter somomfattas av förordningen fastställs, samt bestämmelser om sanktioner,tillämpningsområde och ikraftträdande. I bilaga I till EG-förordningen listas de behöriga myndigheter som utsetts av respektive medlemsstat. Bilaga II och IIIinnehåller de ovan nämnda förteckningarna över varor. Bilaga IV innehåller enförteckning över medlemsstaters territorier på vilka EG-förordningens regler omexporttillstånd, under de förutsättningar som anges i artikel 5.2, inte skallgälla. Bilaga V innehåller en mall för det formulär som skall användas itillståndsärenden åtföljt av förklarande noter till formuläret.Den rättelse som gjorts av EG-förordningen och som omnämns i avsnitt 3 (sebilaga 2) innehåller bara några redaktionella ändringar i bilagorna I och V.När det i den följande framställningen hänvisas till begreppen tortyr, annangrym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning, export, import, tekniskt bistånd, museum, behörig myndighet och sökande, utgår framställningenfrån de definitioner som finns i artikel 2 i EG-förordningen.5.2 Verkställande av EG-förordningenEG-förordningar är, i enlighet med artikel 249 andra stycket i EG-fördraget,till alla delar bindande och direkt tillämpliga i alla medlemsstater. De skalltillämpas av domstolar och myndigheter i medlemsstaterna som direkt gällanderätt och kan åberopas av enskilda. En EG-förordning får inte inkorporeras ieller transformeras till nationell rätt. Det förekommer dock att EG-förordningar innehåller bestämmelser av direktivliknande karaktär som innebär en uppmaningtill medlemsstaterna att anta nationella bestämmelser avseende en viss fråga.Existensen av en EG-förordning inom ett visst område markerar normalt attmedlemsstaterna skall undvika egen lagstiftning inom området med hänsyn tillprincipen om gemenskapsrättens företräde och spärrverkan. Såvida inte ettbemyndigande till medlemsstaterna ges i EG-förordningen får EG-förordningen inte fyllas ut eller kompletteras med mer detaljerade materiella regler inom sammaområde. En medlemsstat får vidare inte utfärda föreskrifter om hur enEG-förordning skall tolkas.En EG-förordning hindrar dock inte att en medlemsstat inför regler avverkställande karaktär. Exempelvis kan det behövas nationella regler om vilkenmyndighet som skall svara för tillämpningen. Även andra administrativa ochprocessuella regler får införas. Medlemsstaterna är skyldiga att se till att det finns nationella bestämmelser som gör att en EG-förordning kan tillämpas ipraktiken och får genomslag.De bestämmelser som föreslås i denna proposition är samtliga av sådanverkställande karaktär som nämnts. När det gäller frågan om sanktioner fördem som bryter mot vad EG-förordningen stadgar finns det en särskild bestämmelse i EG-förordningen som anger att medlemsstaterna skall vidta åtgärder (artikel17).Enligt artikel 19 i EG-förordningen träder den i kraft . Mer omdetta finns att läsa i avsnitt 7.7 om ikraftträdande.6 Behörig myndighetTillstånd för import och export samt för tekniskt bistånd skall enligt artikel 8 i EG-förordningen meddelas av en behörig myndighet i den medlemsstat därsökanden är etablerad. Den behöriga myndigheten har vidare en anmälnings- ochsamrådsskyldighet enligt artikel 11, en skyldighet att sammanställa en årligverksamhetsrapport enligt artikel 13.3 samt en skyldighet att, på begäran, lämna viss information till kommissionen eller medlemsstaterna enligt artikel 13.1och 2.De behöriga myndigheterna i medlemsstaterna har förtecknats i bilaga I tillEG-förordningen. I har utsetts till behörig myndighet.När EG-förordningen förhandlades övervägdes vilken myndighet som borde anförtros uppgiften att vara svensk behörig myndighet. Valet föll på Kommerskollegiumeftersom detta rör vad som traditionellt är kollegiets område, handelskontroll,samt då kollegiet sade sig vara berett att ta på sig uppgiften utan att detbehöver medföra några budgetkonsekvenser. Det framgår av 2 § tredje stycketförordningen (1997:969) om import- och exportreglering, att kollegiet ärlicensmyndighet för alla varor för vilka en annan licensmyndighet inte särskiltutsetts (jfr också 1 § andra stycket).Även i de delar EG-förordningen möjliggör tillstånd för tekniskt bistånd(artiklarna 3.2 och 4.2), är det troligt att det tekniska biståndet kan kommaatt ha samband med ett licensärende avseende import eller export av de varor som det tekniska biståndet avser. Prövningen av tillståndsärenden rörande teknisktbistånd torde dessutom behöva grunda sig på huvudsakligen samma omständighetersom prövningen av tillståndsärenden rörande import eller export av de varor dettekniska biståndet avser.