prop · GU0316 · 2006-11-07 00:00:00 — Regeringens proposition 2006/07:16 Radio och TV i allmänhetens tjänst överlåtelse av rättigheter till offentligt framförande Regeringen överlämnar denna proposition till . (Utbildnings- och ) I propositionen föreslås en ändring i lagen (2006:798) om ändring i lagen (1989:41) om TV-avgift. Ändringen innebär att principen som anger att någon ytterligare betalning än TV-avgiften inte får tas ut av programfö- retagen när sändningarna är riktade till inte skall anges i lagen om TV-avgift. I stället skall det framgå av programföretagens anslags- villkor att sändningarna skall kunna tas emot av allmänheten utan villkor om särskild betalning utöver TV-avgiften. I propositionen görs vidare den bedömningen att det inte bör göras några formella begränsningar av , Televi- sion AB:s och AB:s rätt att begära ersättning av en anordnare när innehållet i programföretagens sändningar görs till- gängliga för allmänheten genom offentligt framförande. Förslag till riksdagsbeslut.................................................................. Förslag till lag om ändring i lagen (2006:798) om ändring i lagen (1989:41) om TV-avgift .................................................................... Ärendet och dess beredning............................................................... Radio och TV i allmänhetens tjänst................................................... Allmänna principer och riktlinjer för verksamheten........... 5.2Kärnverksamhet, kompletterande verksamhet och Lagen om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk..8 Radio- och TV-lagen......................................................... Lagen om TV-avgift ......................................................... Programföretagens förfogande över överlåtelse av rättigheter till 7.2Programföretagens möjligheter att ta betalt vid offentligt Sammanfattning (SOU 2006:83)........................................... Betänkandets (SOU 2006:83) författningsförslag................. Förteckning över remissinstanser.......................................... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ...28 Regeringen föreslår att dels antar regeringens förslag till 1.lag om ändring i lagen (2006:798) om ändring i lagen (1989:41) om TV-avgift, dels godkänner vad regeringen föreslår om 2.innehållet i programföretagens anslagsvillkor (avsnitt 7.2). Förslag till lag om ändring i lagen (2006:798) Prop. om ändring i lagen (1989:41) om TV-avgift Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1989:41) om TV-avgift i stället för dess lydelse enligt lagen (2006:798) om ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse. Lydelse enligt SFS 2006:798 Radio- och TV-verksamhet i allmänhetens tjänst och verksamhet som är direkt anknuten till den skall finansieras med en TV-avgift enligt denna lag under förutsättning dels att sändningstillstånd enligt 2 kap. 2 § första stycket radio- och TV-lagen (1996:844) har meddelats den som bedriver sändningsverksamheten, dels att tillståndet innehåller ett förbud mot att sända reklam. Sändningar av radio och TV som avses i första stycket och som är riktade till skall vara tillgängliga för allmänheten utan villkor om annan betalning än TV- avgiften. 1 Ändringen innebär att andra stycket upphävs. Ärendet och dess beredning I samband med behandling av regeringens proposition Vikti- gare än någonsin! Radio och TV i allmänhetens tjänst 20072012 (prop. 2005/06:112) tillkännagav som sin mening att reger- ingen måste göra en skyndsam översyn av vilka villkor som skall gälla för AB:s verksamhet avseende överlåtelse av rättig- heter till offentligt framförande. uttalade vidare att det är önskvärt, om analysen utmynnar i förslag som bör underställas riksda- gen, att regeringen återkommer till med förslag i sådan tid att det finns möjlighet för att behandla ärendet (bet. 2005/06:KrU28, rskr. 2005/06:323). Regeringen beslutade att bemyndiga chefen för och att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att bl.a. analysera och klargöra vilka möjligheter främst , men även och , bör ha att vidaresälja rättigheter till offentligt fram- förande samt lägga fram de förslag till författningsändringar som analy- sen kan ge anledning till (dir. 2006:73). Utredningen antog namnet Utredningen om överlåtelse av rättigheter till offentligt framförande. överlämnade utredningen betänkandet Radio och TV i allmänhetens tjänst överlåtelse av rättigheter till offentligt framförande, (SOU 2006:83). En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 1. Betänkandets lagförslag finns i bilaga 2. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning av remissinstan- serna finns i bilaga 3. En sammanställning av remissvaren finns tillgäng- lig i Utbildnings- och (dnr U2006/6491/Me). Programföretagen har i särskild ordning beretts tillfälle att yttra sig över den föreslagna nya lydelsen i anslagsvillkoren. Lagförslaget innebär att den tidigare beslutade lagändringen inte skall stå kvar. Den föreslagna lagändringen är, enligt regeringens mening, såväl författningstekniskt som till sitt innehåll av sådan beskaffenhet att Lagrå- dets hörande skulle sakna betydelse. Programföretagen (), () och () har ett uppdrag att bedriva radio och TV i allmänhetens tjänst. Som ersättning för att utföra detta uppdrag får programföretagen TV-avgiftsmedel. Utifrån bestämmelserna i radio- och TV-lagen (1996:844) har pro- gramföretagen fått sändningstillstånd för sin programverksamhet. I sänd- ningstillstånden anges de villkor som gäller för uppdragen och som har godtagits av programföretagen. Programföretagen tilldelas medel mot att de följer de anslagsvillkor som beslutas av regeringen och de villkor som finns i sändningstillstånden. Enligt punkten 8 i nu gällande anslagsvillkor Prop. 2006/07:16 för SVT skall företagets sändningar riktade till vara tillgängliga för allmänheten utan villkor om särskild betalning utöver TV-avgiften. Motsvarande anslagsvillkor gäller också för och UR. Avsikten med formuleringen har varit att alla lyssnare och tittare genom TV-avgiften skall bidra till finansieringen av en radio och TV som skall vara tillgäng- lig för och betjäna alla. Regeringen har i propositionen Viktigare än någonsin! Radio och TV i allmänhetens tjänst 20072012 som överlämnades till föreslagit att det som anges i punkten 8 i anslagsvillkoren skall fastslås i lag. har beslutat i enlighet med regeringens förslag (bet. 2005/06:KrU28, rskr. 2005/06:323). Lagändringen är avsedd att träda i kraft . I samband med att kulturutskottet behandlade regeringens proposition beaktade utskottet en skrivelse från SVT. SVT pekade i skrivelsen på oklarheter när det gäller tolkningen av punkten 8 i nu gällande anslags- villkor samt efterlyste klargörande om vilka riktlinjer som skall anses gälla för den del av SVT:s verksamhet som består i att sälja rättigheter till offentligt framförande. Frågan blev aktuell efter en diskussion om SVT har rätt att ta betalt av exempelvis restauranger vid överlåtelse av rätten till offentligt framförande av TV-sändningarna från . Oklarheten rörande tolkningen av punkten 8 i anslagsvillkoren bestod i frågan om hur den grundläggande principen om finansieringen av pro- gramföretagens verksamhet förhåller sig till de rättigheter som program- företagen kan ha enligt lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk. Riksdagsbehandlingen resulterade i att som sin mening gav regeringen till känna att en skyndsam översyn måste göras av vilka vill- kor som skall gälla för SVT:s verksamhet och att det är önskvärt att regeringen, om resultatet av analysen utmynnar i förslag som bör under- ställas , återkommer till med förslag i sådan tid att det finns möjlighet för att behandla ärendet . 5 Radio och TV i allmänhetens tjänst 5.1Allmänna principer och riktlinjer för verksamheten Programföretagen har en särställning genom uppdraget att sända radio och TV till hela landet och att göra programmen tillgäng- liga för hela befolkning, som företagen finansieras genom TV-avgiften. Programföretagens uppdrag innebär bl.a. att de skall tillgodose publikens skiftande behov. En i uppdraget är att programverksamheten skall bedrivas självständigt i förhållande till såväl staten som olika ekonomiska, politiska och andra intressen och maktsfä- rer. Ingen utomstående skall kunna påverka innehållet i enskilda pro- gram. En förutsättning för detta är att de riktlinjer som beslutas för pro- gramverksamheten är tydliga utan att inskränka programföretagens integ- ritet. Riksdag och regering anger vissa grundläggande riktlinjer för verk- Prop. 2006/07:16 samheten samt ser till att verksamheten har en effektiv och ändamålsen- lig organisation så att uppdraget kan utföras på bästa sätt och att det sker med en god hushållning med TV-avgiftsmedlen. Radio- och TV-lagen (1996:844), sändningstillstånd och anslagsvillkor ger riksdag och reger- ing möjlighet att ange vilka villkor och riktlinjer som skall gälla för verk- samheten. Finansiering med TV-avgiftsmedel ger programföretagen en garante- rad medelstilldelning med visst belopp . Genom att i princip vara garanterade en viss på förhand känd tillförsel av medel behöver företagen till skillnad från kommersiell radio och TV inte maximera antalet tittare, lyssnare och annonsörer för att generera intäkter. För att programföretagen skall få dessa medel krävs dock exempelvis att de inte sänder reklam och att de ser till att några tekniska eller geografiska hin- der inte står i vägen för att programutbudet skall komma alla till del. De övergripande riktlinjer som har gällt för programföretagen innebär bl.a. att programverksamheten skall präglas av oberoende och stark integritet, bedrivas självständigt samt att programföretagen skall erbjuda ett varierat utbud av hög kvalitet som speglar hela landet. Vidare skall programutbudet vara tillgängligt för hela publiken så att också de som inte kan eller vill betala för betalkanalernas programinnehåll på olika digitala plattformer kan få tillgång till ett varierat utbud av hög kvalitet, utan andra kostnader vid sidan av TV-avgiften. 5.2 Kärnverksamhet, kompletterande verksamhet och sidoverksamhet De verksamhetsområden som enligt programföretagens anslagsvillkor skall finansieras med TV-avgiftsmedel benämns kärnverksamhet och Programföretagen har därutöver möjlighet att i begränsad utsträckning bedriva viss sidoverksamhet. villkoren skall sidoverksamheten täcka sina egna kostnader och bedrivas på ett konkurrensneutralt sätt i förhållande till andra företag som tillhan- dahåller motsvarande tjänster. Det är svårt att dra några absoluta gränser mellan vad som skall anses som kärnverksamhet och kompletterande verksamhet å ena sidan och sidoverksamhet å andra sidan eller, uttryckt på annat sätt, vilken verk- samhet som skall finansieras med TV-avgiftsmedel respektive på annat Av de två senaste propositionerna om radio och TV i allmänhetens tjänst (prop. 2001/01:94 och prop. 2005/06:112) framgår beträffande denna gränsdragning i huvudsak följande. Programföretagens kärnverksamhet är att producera och sända radio- och TV-program till hela den svenska publiken på lika villkor. inkluderas i huvudsak produktion och inköp av radio- och TV-program, administrationskostnader m.m., samt kostnader för distribution. Den kompletterande verksamheten skall också finansieras med TV- Avsikten är att ge programföretagen möjlighet att stärka kärnverksamheten genom verksamhet som direkt kompletterar denna. takt med att informationstekniken utvecklas förbättras möjligheterna att göra radio- och TV-programmen tillgängliga på flera skilda sätt och att ge programmen ett mervärde för publiken. Till kompletterande verksam- Prop. 2006/07:16 het bör företagens fördjupande verksamhet i andra medier än radio- och TV-sändningar räknas, t.ex. webbtjänster på Internet. Programföretagen kan även i begränsad utsträckning bedriva sidoverk- samhet. De verksamheter som inte utgör en del av kärnverksamheten eller den kompletterande verksamheten och därmed inte skall finansieras med TV-avgiftsmedel bör betraktas som sidoverksamheter. Programfö- retagen bör inte bedriva sidoverksamhet som är av sådan omfattning eller av sådan karaktär att den kan skada kärnverksamheten eller som kan upp- fattas strida mot de principer som verksamheten för radio och TV i all- mänhetens tjänst skall vägledas av. Det är viktigt att programföretagen slår vakt om det publicistiska oberoendet och att de är medvetna om ris- ken att även ett relativt begränsat inslag av kommersiell finansiering kan medföra att programföretagens självständighet och därmed allmänhetens förtroende för verksamheten tar skada. Det är också angeläget att sidoverksamheterna inte får en sådan omfattning att behovet av intäkter till sidoverksamheter medför att kärnverksamheten kommer i andra hand. Exempel på sidoverksamhet är försäljning av program, programidéer och rättigheter, uthyrning av lokaler och teknisk utrustning samt program- verksamhet utanför landets gränser. 6.1Lagen om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk Upphovsrätten, som är grundlagsskyddad i , avser rättsreglerna om författares, kompositörers, konstnärers och andra skapande upp- hovsmäns rättigheter att bestämma över användningen av sina litterära och konstnärliga verk. Till detta rättsområde hör också skyddet för vissa till upphovsrätten s.k. närstående rättigheter, vilket bl.a. omfattar radio- och televisionsföretags utsändningar. De rättspolitiska skälen för ett lagstadgat skydd för upphovsmän till litterära och konstnärliga verk och för innehavare av närstående rättig- heter är främst följande. De exklusiva rättigheter som systemet skapar stimulerar det andliga skapandet i samhället och därigenom den kultu- rella, sociala och ekonomiska utvecklingen. Rättighetshavarna uppmunt- ras att publicera sina alster genom möjligheten att kontrollera och ta betalt för olika vidareanvändningar. Det har uttalats att upphovsmannen bör förbehållas rätt att ekonomiskt tillgodogöra sig alla sådana utnyttjan- den av verket som har praktisk betydelse. Ett annat skäl är att skydd bör ges åt upphovsmännens personligt färgade ideella intressen av att deras skapelser eller prestationer inte förvanskas eller på annat sätt utnyttjas på ett oacceptabelt sätt. De rent ekonomiska aspekterna har numera en allt större betydelse. Det upphovsrättsliga systemet har en kostnadsspridande effekt genom att rättighetshavarna inte behöver ta ut hela sin ersättning från den förste användaren utan kan göra detta från alla användare. Vidare bildar upphovsrätten och de närstående rättigheterna ett skydd för de mycket betydande ekonomiska investeringar som oftast måste göras i produktionen av upphovsrättsligt skyddade alster. Av 1 § lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk (upphovsrättslagen) framgår att den som skapat ett litterärt eller konstnärligt verk har upphovsrätt till verket. Vidare anges en exemplifie- rande uppräkning av vad som kan anses som verk. Den ekonomiska delen av upphovsrätten regleras i 2 § upphovsrättsla- Denna består dels av rätten till framställning av exemplar, dels av rätten att göra verket tillgängligt för allmänheten. Att göra verket till- gängligt för allmänheten kan enligt bestämmelsen bl.a. ske genom över- föring (punkten 1) och offentligt framförande (punkten 2). ring till allmänheten och offentligt framförande jämställs överföringar och framföranden som i förvärvsverksamhet anordnas till eller inför en större sluten krets. Genom genomförandet av direktivet 2001/29/EG om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättighe- ter i informationssamhället, det s.k. Infosocdirektivet (EGT L 167, 22.6.2001, s. 10, Celex 32001L0029, se prop. 2004/05:110, bet. 2004/05:LU27, rskr. 2004/05:247) infördes överföring till allmänheten som en ny underkategori till begreppet tillgängliggörande för allmänhe- Med detta begrepp avses alla fall då ett verk görs tillgängligt för all- mänheten från en annan plats än den där allmänheten kan ta del av ver- I denna kategori hamnar alltså alla distansöverföringar av verk, vil- ket exempelvis innefattar utsändning av verk genom en radio- eller TV- utsändning eller när ett verk görs tillgängligt på Internet genom att laddas upp på en webbsida (se prop. 2004/05:110 s. 70). Begreppet offentligt framförande har fr.o.m. ändrats så att det endast omfattar sådana fall då verket, med eller utan tekniska hjälpmedel, görs tillgängligt för allmänheten på samma plats som den där allmänheten kan ta del av verket. Detta innefattar alla slags levande framföranden till en närvarande publik, men även situationer när en CD- skiva med musik spelas upp i en affär, när musik framförs via en radio i en restaurang eller när musik eller film framförs via en TV-apparat i en Ett framförande är att betrakta som offentligt om var och en kan få tillträde till den plats där framförandet sker. offentlighetsbegreppet sträcker sig så långt att alla framföranden som inte endast sker inför en helt sluten krets är att anse som offentliga. Av den ovan nämnda propositionen framgår att överföringsrätten inte skall träffa förfoganden som består i att ett verk görs tillgängligt för all- mänheten som kan ta del av verket på den plats där det aktuella förfo- gandet sker (s. 71). Utanför förfogandet överföring skall alltså falla t.ex. uppförandet av en pjäs eller uppspelning av musik, levande eller inspe- lad, i en offentlig lokal. Detsamma skall gälla för situationer då det som görs tillgängligt för en närvarande allmänhet är något som föregåtts av en överföring t.ex. när verk tillgängliggörs för allmänheten via en radio, TV-apparat eller dator uppkopplad mot Internet i exempelvis en restau- rang eller annan offentlig lokal. I dessa situationer sker en överföring i ett led, men restaurangägaren som tillgängliggör t.ex. musik i restaurangen via radion, TV-apparaten eller datorn gör inte en överföring till allmän- heten, utan det rör sig då om ett offentligt framförande. sätt kan det ske två förfoganden t.ex. när ett musikverk spelas upp för en närvarande publik i en TV-studio som televisionsut- I förhållande till den närvarande publiken blir det då ett offentligt framförande medan televisionsutsändningen blir en överföring I 3 § upphovsrättslagen regleras den ideella rätten som innebär att upp- hovsmannen har en rätt att, i den omfattning och på det sätt som god sed kräver, bli omnämnd när exemplar av hans verk framställs eller verket görs tillgängligt för allmänheten. Vidare har upphovsmannen en rätt att motsätta sig att verket ändras så att hans eller hennes litterära eller konst- närliga anseende eller egenart kränks eller att verket görs tillgängligt för allmänheten i en sådan form eller i ett sådant sammanhang som är krän- kande för honom eller henne. Av 27 § upphovsrättslagen framgår att upphovsrätt får, med den begränsning som följer av vad som sägs i 3 §, helt eller delvis överlåtas. Utgångspunkten är således att full avtalsfrihet råder förutom när det gäller den ideella rätten. Upphovsrätten innebär bl.a. att en upphovsman har en omfattande rätt att bestämma över det ekonomiska utnyttjandet av sitt verk. den i systemet är ensamrättigheter som utgör förmögenhetstillgångar för varje enskild rättighetshavare skall restriktivitet råda vid införande och tolkning av inskränkningar i ensamrättigheterna. balanseras på ett rimligt sätt mot viktiga allmänna intressen. godose sådana intressen har ett antal inskränkningar i upphovsrätten I 2 kap. upphovsrättslagen finns uppräknat de begränsningar som för- foganderätten enligt 2 § samma lag är underkastad. avvisat möjligheten att intolka nya eller vidgade begränsningar annat än i helt atypiska situationer och anfört att det bör överlämnas till lagstiftaren att ta ställning till i vilka hänseenden som upphovsmannens förfogande- rätt skall begränsas (se exempelvis NJA 1986 s. 702 och 1993 s. 263). Enligt 21 § första stycket upphovsrättslagen får offentliggjorda verk, med undantag för filmverk och sceniska verk, i vissa fall framföras offentligt utan tillstånd av upphovsmannen och utan att ersättning betalas ut för utnyttjandet. Enligt första punkten i bestämmelsen får framförande ske fritt där framförandet inte är det huvudsakliga, tillträdet är avgiftsfritt och anordnandet sker utan förvärvssyfte. Beträffande den första förut- sättningen, att framförandet inte får vara det huvudsakliga, framhölls i motiven till bestämmelsen att med detta avsågs fall där framförandet endast utgjorde ett beledsagande inslag vid t.ex. kyrkliga ceremonier Med uttrycket avgiftsfritt åsyftas situationer när all- mänheten har fritt tillträde, dvs. någon inträdesavgift behöver inte beta- Den omständigheten att allmänheten frivilligt ger bidrag för något ändamål behöver inte i sig innebära att tillträdet anses avgiftsbelagt. exempel på framföranden i förvärvssyfte har i motiven nämnts bl.a. musikutföranden i restauranger och affärslokaler (se NJA II 1961 s. 162 Prop. 2006/07:16 ff. och prop. 2004/05:110 s. 200 f). I 48 § upphovsrättslagen regleras en av de till upphovsrätten närstående rättigheterna, den s.k. signalrätten. Den innebär att radio- och TV-företag ges ett skydd för alla sina utsändningar oavsett om där förekommer något litterärt eller konstnärligt verk i upphovsrättslagens mening. Signalrätten omfattar alltså endast de programbärande signaler som sänds ut och inte innehållet i dessa. ingår även rätt att kontrollera distansöverföringar med interaktivitet. Signalrätten innebär, med de inskränkningar som föreskrivs i paragrafens tredje stycke, ensamrätt att förfoga över en ljudradio- eller televisionsutsändning genom att 1.ta upp utsändningen på en anordning genom vilken den kan återges, 2.framställa exemplar av en upptagning av utsändningen, 3.sprida exemplar av en upptagning av utsändningen till allmänheten, 4.tillåta återutsändning eller en återgivning för allmänheten på platser där allmänheten har tillträde mot inträdesavgift, eller 5.tillåta att en upptagning av utsändningen på trådbunden eller trådlös väg överförs till allmänheten på ett sådant sätt att enskilda kan få tillgång till upptagningen från en plats och som de själva väljer. Den exklusiva rätten att tillåta återgivning för allmänheten är tillkom- men för att underlätta för sändarföretag att få sändningsrättigheter, typiskt sett för större sportevenemang, till sådant som annars skulle kunna göras tillgängligt exempelvis i form av biografvisning eller på storbildsskärm för en betalande publik utan vidare överenskommelse med sändarföretaget. Till skillnad mot vad som gäller inom upphovsrät- ten är dock signalrätten begränsad till återgivningar på platser där all- mänheten har tillträde mot betalning av inträdesavgift. I sammanhang där inträde för återgivningen inte krävs av allmänheten, såsom normalt inte sker på restauranger, pubar och hotell, ger 48 § upphovsrättslagen inget skydd mot annans återgivning av utsändningar. Systemet med avtalslicenser är främst tänkt att tillgodose fall av massut- nyttjanden där det inte är rimligt att skaffa individuella tillstånd. Avtals- licensen förutsätter att ett avtal ingås mellan den som önskar utnyttja ett verk och en organisation som företräder ett flertal svenska upphovsmän på området. Ett sådant kollektivt avtal kan, förutsatt lagstöd, få effekt även för upphovsmän som inte är medlemmar av organisationen. För att undvika att en alltför besvärande tvångsverkan inträder i förhållande till sådana upphovsrättshavare finns det som regel inbyggda garantier till förmån för dessa. Den generella regeln om avtalslicens finns i 42 a § upphovsrättslagen. Sådan avtalslicens erbjuds för primär radio- och TV- utsändning, se 42 e § upphovsrättslagen. I har vidare frågan om en samtidig och oförändrad vidaresändning till abonnenterna i ett kabel- nät lösts genom en avtalslicensordning, se 42 f § upphovsrättslagen. Vissa inskränkningar i 2 kap. upphovsrättslagen ger upphovsmannen . 2006/07:16 en rätt till ersättning, trots att han eller hon inte kan motsätta sig utnytt- jandet i fråga.