prop · GT03101 · 2006-04-20 00:00:00 — För investerarskyddet saknas uppgifter om storleken på de skyddade tillgångarna. 2Det finns två kapitaltäckningsgarantier för vilka inte några värden uppskattats eftersom garantierna är obegränsade till tid och belopp. 3Åtagandet för pensionsgarantierna är till större delen från . Storleken på den statliga garantiportföljen ökade till följd av större volym insättningar som omfattas av insättningsgarantin. Dess- förinnan har portföljen uppgått till . och ökade åtagandena tillfälligt genom flygförsäkringsgarantier utfärdade av RGK (se diagram 6.1). Diagram 6.1 Garantiåtaganden 20012005 har beslutat att EKN får binda staten för exportkreditgarantier . Regeringen har bemyndigat EKN att av denna ram använda . För EKN:s investeringsgarantier finns en särskild ram på . Den totala ramen för Sidas garantiåtaganden uppgår till , varav kan användas för Sidas fristående garantier. Ramen för BKN:s nya kreditgarantier är . Inom RGK:s garantigivning finns ramar för enskilda projekt och några mindre program. Syftet med insättningsgarantin är att stärka konsumentskyddet för allmänhetens insätt- ningar i banker och i vissa värdepappersbolag samt att komplettera den övriga skyddsreglering som omger instituten. Garantin kan sägas inne- bära att spararna erbjuds ett säkert placeringsal- ternativ. Garantins existens antas också minska risken för uttagsanstormningar. De garanterade insättningarna har under de åren varierat mellan 389 och omfattning och utformning styrs av regelverk inom och EU. Maximalt belopp som be- talas ut som ersättning är per kund och institut. Samma ersättningsbelopp gäller för investerarskyddet, vars syfte är att stärka konsumentskyddet för allmänhetens investeringar i finansiella instrument och likvida medel som handhas av värdepappersinstitut. Insättningsgarantin har ännu inte behövt tas i anspråk sedan den infördes . inträffade de första ersättningsfallen inom investerarskyddet då två värdepappersbolag gick i konkurs. Nämndens viktigaste uppgift har varit att hantera ett pågående ersättningsfall (). I det andra fallet har Länsrätten i avslagit ett överklagande av insättningsgarantinämndens beslut att inte betala ut ersättning från investerarskyddet. avlämnade Insättningsgaranti- utredningen betänkandet Reformerat system för insättningsgarantin (SOU 2005:16). Där föreslås bl.a. att insättningsgarantin i fortsättningen skall utformas som en renodlad statlig garanti som prissätts efter risk av en myndighet med resultatansvar och att investerarskyddet även i fortsättningen skall bygga på ömsesidiga principer och administreras av staten. Förslagen bereds i . Garantier om tillförsel av kapital I stället för att staten direkt tillför kapital till ett företag kan garantier ställas ut där staten åtar sig att under vissa betingelser tillskjuta kapital. En sådan garanti är en relation mellan två parter: företaget och staten som utfärdare av garantin. Men garantin skyddar i praktiken tredje part, dvs. företagets långivare, kunder och andra intressenter. En kapitaltäckningsgaranti innebär att staten åtar sig att ovillkorligen tillskjuta kapital till ett bolag i ett utsatt läge. Sedan införandet av nuvarande garantimodell har inga nya kapitaltäckningsgarantier utfärdats. Garantier som är obegränsade till tid och belopp är nämligen inte förenliga med garantimodellen eftersom de är olämpliga ur ett riskperspektiv och mycket svåra att prissätta på ett tillförlitligt sätt. Det finns två kapitaltäckningsgarantier kvar, båda inom infrastruktursektorn (avseende och de svenska landförbindelserna till ). En grundfondsförbindelse är i likhet med kapitaltäckningsgarantin en tvåpartsgaranti, men innebär ett begränsat åtagande i belopp och/eller tid. Staten har åtaganden på till ett antal (främst , och Fonden för den mindre skeppsfarten). medlemsåtagande i nio internatio- nella finansieringsinstitut (, Euro- peiska investeringsbanken, Nordiska inves- teringsbanken, regionala utvecklingsbanker m.fl.) består av inbetalt kapital och garanti- kapital. Garantikapitalet innebär att svenska staten förbinder sig att tillhandahålla ett visst kapitalbelopp utöver det kapital som direkt betalat in till berört institut. Dessa åtagan- den uppgick vid utgången av 2005 till . finns en garanti som innebär en rätt för Bostadsfinansieringsaktiebolag () att tillföras kapital inom en begränsad ram. Denna ram, som från början uppgick till , minskar med belopp skall ske inom den ovan nämnda ramen. EKN skall främja svensk export genom att mot en premie erbjuda konkurrenskraftiga export- kreditgarantier och investeringsgarantier an- passade till kundernas efterfrågan. Garanti- villkoren skall vara likvärdiga dem i omvärlden under förutsättning att verksamheten på lång sikt uppnår ett balanserat resultat. En tyngd- punkt i såväl utvecklingsarbete som marknads- föring ligger i att underlätta de små och medelstora företagens exportsatsningar. utfärdades nya utfästelser och garantier för . Engagemanget inklusive utfästelser uppgick vid slutet av året till , en ökning med varav hälften förklaras av valutakursändringar. Bland garantierna är det särskilt motgarantin (produkt för banker som ställer ut kontraktsgarantier) som varit starkt efterfrågad. Trots att EKN har genomfört premiesänkningar efter en översyn av antagan- dena för förväntad förlust, har premievolymen ökat med , detta på grund av ökade garantivolymer. har EKN beslutat att upphöra med ny garantigivning inom den särskilda garantiramen för , med flera länder (Baltramen). Den efterfrågan på garanti- stöd som kan finnas för de berörda länderna kan numera hanteras inom ramen för EKN:s ordinarie verksamhet. En u-kredit är en exportkredit som Sida garanterar och subventionerar. Garantierna ges till projekt som av Sida bedöms få betydande utvecklingseffekter i det berörda landet och som inte kan bära kostnaderna för en normal finansiering på kommersiella villkor. Sidas totala engagemang inklusive utfästelser har uppvisat en fallande trend . Vid utgången av uppgick engagemanget till . Den vanligaste formen av enskilda garanti- åtaganden är kreditgarantier. En sådan innebär att staten tar på sig hela eller delar av kreditrisken vid finansiering av investeringar i infrastruktur, bostäder etc., men överlåter själva kreditgivningen till andra långivare. I några fall sköter bolagen sin finansiering genom att emittera obligationer på kredit- marknaden. RGK ställer då ut en kreditgaranti för varje enskild lånetransaktion och även garantier för motparter med vilka bolaget ingår derivattransaktioner. För att inte tillföra finansiella risker utöver den reala risken i projekten har RGK upprättat riktlinjer för bolagens upplåning, portföljhantering och valutaexponering i de fall de finansiella riskerna bedöms som relativt stora. Nedan beskrivs kreditgarantier inom olika områden förutom exportgarantierna och u- kreditgarantierna som behandlats ovan. De statliga bolagen statsgaranterade upp- låning byttes ut mot lån från RGK direkt till . Därigenom beräknas statens räntekostnad bli totalt lägre. Det enda kvarvarande infrastrukturprojektet som omfattas av statliga kreditgarantier är . Genom RGK respektive garanterar svenska och danska staten solidariskt den upplåning på som Konsortiet har på kreditmarknaden. Kreditgarantier får ställas ut för Venantius AB:s upplåning på högst . Åtagandet minskade med till . Bostadskreditgarantierna uppgick vid utgången av 2005 till , en minskning med . Den rådande konkurrensen om kunder, på en kreditmarknad präglad av extremt hög likviditet och låga kreditförluster, innebär en minskad efterfrågan på kreditgarantier. De internationella garantierna på gäller främst krediter från Nordiska investeringsbanken för enskilda projekt i olika länder. Därutöver finns några beloppsmässigt mindre garantier till dels i , dels två öst- europeiska länder (där de garanterade lånen löstes ). Det finns cirka 600 kreditgarantier, på relativt små belopp, avsedda att främja sysselsättningen inom lantbruk och glesbygd om totalt . Dessa garantiprogram är stängda för ny garantigivning. Sida bedriver en försöksverksamhet med fri- stående garantier inom en ram på . Vid utgången av 2005 fanns tre enga- gemang i som tillsammans uppgick till . Garantier för pensionsåtaganden på skall trygga upparbetade avtalspensioner för dem som var anställda när statliga myndig- heter bolagiserats. I vissa fall har de aktuella delarna av företagens (de före detta myndig- heternas) pensionsskulder tryggats direkt genom garanti. I andra fall finns försäkringar hos Försäkringsbolaget (), som sedan garanteras indirekt genom en efterborgen från staten. I några fall har medlen som skall finansiera pensionerna förts till stiftelser som sedan garanteras direkt eller indirekt av staten. Statens garantiportfölj innehåller obalanser eftersom åtagandena tillkommer på politiska grunder och inte i diversifieringssyfte. Flera av åtagandena är mycket stora och förknippade med relativt hög risk. Därtill kommer att åtaganden eller grupper av åtaganden i stora delar utsätts för samma riskfaktorer (t.ex. konjunktur- och ränteutveckling). Det saknas möjligheter att mäta och redovisa den samlade portföljens riskprofil. I enlighet med förslagen i rapporten kostnads- och riskredovisning för statliga garantimyndigheter (dnr Fi 2005/1595/), fick BKN i uppdrag att införa en riskbaserad redovisning i sin årsredovisning . För redovisas dock inga avsättningar för förväntade garantiförluster av BKN och IGN. Nedan följer en beskrivning av olika typer av risker i garantiportföljen samt en bedömning av riskläget. Bedömningarna har utförts av respek- tive ansvarig garantimyndighet eller ansvarigt departement. Insättningsgarantin är statens största garanti- åtagande. Risken för infriande varierar med konjunkturen men även med den finansiella situationen för enskilda banker. Det mest troliga krisscenariot är att ett värdepappersbolag eller en mindre bank går i konkurs. Sådana skadeut- betalningar bedöms kunna täckas av insättnings- garantins ackumulerade avgifter. Risken för infriande av investerarskyddet får i allt väsentligt anses vara densamma som för insättningsgarantin. IGN har bedömt att den skyddslagstiftning och de rutiner för intern- kontroll som finns utgör en tillräcklig säkerhet för de allra flesta investerare i händelse av fallissemang i ett värdepappersinstitut. Det har därför inte ansetts nödvändigt att bygga upp en fond för att säkerställa betalningsberedskap i förväg. Risken för infrianden av kapitaltäcknings- garantierna till och de svenska landförbindelserna till är till stor del beroende av de framtida intäkterna i projekten. Åtagandena i form av garantikapital till inter- nationella finansieringsinstitut är exponerade mot landspecifika risker, till stor del i länder med relativt hög kreditrisk. Finansieringsinstituten, som är exponerade mot dessa landrisker, är prioriterade långivare med god kapacitet att hantera kreditförluster och har dessutom en konservativ kreditgivning. De bedöms av dessa anledningar vara behäftade med relativt sett låg risk. Dessutom är det troligt att medlems- staterna skulle utöka andelen inbetalt kapital i stället för att infria garantikapitalet. Riskerna för infrianden av exportgarantier varierar över olika länderkategorier (politisk och ekonomisk utveckling i respektive land) och kommersiella förutsättningar i de olika affärerna. Under en rad år har EKN noterat en relativ minskning av andelen rena statsrisker i engagemanget och en stark ökning av företags- Som andel av det utestående engagemanget i kronor räknat var dock rena statsrisker eller risker på annan offentlig aktör. Även om ett stort antal länder ingår i EKN:s riskexponering är risken koncentrerad till ett fåtal länder. Garantier på fem länder svarade för drygt hälften av den totala volymen. står för nära en femtedel av garantierna. Garanti- engagemanget på har ökat medan det drastiskt minskat på som inte längre ingår bland de tio största engagemangen. Den goda makroekonomiska utvecklingen i många länder har inneburit att EKN:s skade- utbetalningar ligger på en mycket låg nivå. För den överblickbara framtiden förutser EKN en fortsatt mycket begränsad skadefrekvens i det befintliga engagemanget. För u-kreditgarantierna har skadeersätt- ningarna minskat kraftigt jämfört med föregående år till följd av att flera länder redan erhållit skuldavskrivning . Årets skadeersättningar orsakades främst av den fortsatt negativa utvecklingen i . I enlighet med Paris-klubbsavtal har även stora skadeersättningar gjorts avseende . Flertalet av de företag inom infrastruktur och bostadsfinansiering vars åtaganden garanteras av staten har en verksamhet som gör att deras lönsamhet är mycket beroende av ränteläget, den allmänna konjunkturen samt projektspecifika risker och då framförallt trafikutvecklingen för Öresundsförbindelsen. Exponeringen mot fastighetsmarknaden (inom området bostadsfinansiering) har minskat genom att Venantius låneportfölj minskat och att bolagets finansiella ställning förbättrats. För bostadskreditgarantierna har fortsatt stigande marknadsvärden på fastigheter och en allmänt god ekonomisk tillväxt minskat risken för förluster. Pensionsgarantierna, slut- ligen, är av varierande risk. Gruppen är relativt stor och inom gruppen finns många olika åtaganden i statliga bolag. Riskerna bedöms totalt sett som små på grund av tillgängligt buffertkapital hos FPG och en konservativ placeringspolicy hos . 6.1.3Avsättningar för garantiförluster Som ett mått på risken i garantiåtagandena Den avgift eller premie som garanti- myndigheterna tar ut skall avspegla risken i åtagandet (utom avgifterna för insättnings- garantin och investerarskyddet, vilka regleras i lag5). På så sätt skall avgifterna motsvara kostnaderna för de framtida infrianden och skadeersättningar som myndigheterna kan komma att betala till sina garantitagare. Totalt uppgår avsättningarna för RGK, EKN och Sida till . värderar RGK, EKN och Sida sina förväntade förluster och avsätter medel för dessa på balans- räkningarnas skuldsida.6 Förändringen i RGK:s avsättningar beror dels på att riskerna i garantierna till Venantius och några hypoteksinstitut minskat, dels på en ytterligare utökning av Nordiska Investerings- bankens riskbuffert. Ökningen av EKN:s avsättningar beror främst på en fyrfaldig ökning av avsättningarna för de s.k. SLV-garantierna (garantier för export av civila flygplan). I tabell 6.2 redovisas de avsättningar som gjorts av RGK, EKN och Sida för förväntade garantikostnader samt hur avsättningarna står i relation till myndigheternas engagemang. Vidare visas hur avsättningarna förändrats . Tabell 6.2 Avsättningar för förväntade garantikostnader 1I engagemangen för EKN, Baltramen och u-kreditgarantierna ingår garantiförbindelser och vissa utfästelser. I RGK:s engagemang ingår inte garantikapital eller andra åtaganden där avsättningar inte gjorts för framtida förluster. 2EKN har redovisat en långfristig fordran mot återförsäkrare för deras andel av försäkringstekniska avsättningar på . Av detta belopp är hänförlig till avsättningar för förväntade kostnader. Nettot av EKN:s avsättningar för förväntade kostnader uppgick därmed till . 3Därutöver visar en riskvärdering för Sidas fristående garantier på en förlustrisk på . 5 Avgifterna för insättningsgarantin och investerarskyddet regleras i särskild lagstiftning baserad på EG-direktiv. bankinstitutens sammanlagda avgifter uppgå till en viss andel av de Om de behållna avgiftsmedlen nått den målsatta nivån skall avgiftsuttaget vara av de garanterade För investerarskyddet tas endast en administrativ avgift De ersättningsfall som uppstår finansieras i efterhand av de företag som omfattas av skyddet. Utöver avsättning för förväntade kostnader gör EKN och Sida en avsättning för risken för oförväntade förluster med respektive . Dessa avsätt- ningar representerar osäkerhet i de framtida utfallen i myndigheternas enskilda garanti- portföljer och mäter den största förlust som man uppskattar kan inträffa med en viss sannolikhet. I EKN:s och Sidas fall har man valt 95 procents säkerhetsnivå. Avsättningen avspeglar därmed hur hög koncentrationsrisk EKN och Sida har i sina engagemang, dvs. om åtagandena är koncentrerade till vissa länder och/eller branscher. Fonder uppbyggda av ackumulerat resultat IGN och BKN gör inga avsättningar för förväntade garantiförluster. På balansräkningens skuldsida redovisar dessa myndigheter i stället fonder uppbyggda av verksamhetens acku- mulerade resultat. Fondernas bokförda värde uppgick vid utgången av 2005 till för IGN och för BKN. 6 RGK gör inte avsättningar för garantier till internationella finansieringsinstitutioner. Inga avsättningar görs heller för garantier utställda av affärsverk och garantier utställda av andra myndigheter utan stöd av regeringsbeslut. Dessa åtaganden redovisar RGK således inom linjen. Redovisning av åtaganden utan avsättning för förväntade förluster De garantiåtaganden som inte riskbedömts och för vilka det därmed inte gjorts några avsätt- ningar för förväntade förluster redovisas som ansvarsförbindelser inom linjen. De uppgår till totalt och består främst av IGN:s, BKN:s och affärsverkens åtaganden samt garantikapital till internationella finans- ieringsinstitutioner. Garantiverksamheten finansieras av avgifter som betalas av garantitagaren eller subventioneras över statsbudgeten i vissa fall. Avgifterna placeras på räntekonton i RGK eller i värde- papper. Staten har även tillgångar i form av fordringar från tidigare infriade garantier. Värdepappersinnehav och andra placeringar IGN placerar huvuddelen av sina tillgångar i statsskuldväxlar och statsobligationer. De tre externa kapitalförvaltare som haft i uppdrag att bedriva en aktiv förvaltning av avgiftsmedlen har ersatts av Kammarkollegiet som passivt förvaltar avgiftsmedlen. EKN och Sida placerar avgiftsmedlen i utländsk valuta från exportgarantier och u- kreditgarantier på bankkonton, valutakonton och valutadepositioner i svenska banker samt bank- och företagscertifikat. En del av avgifterna redovisas på räntebärande konton hos RGK. Även återvinningar från tidigare infrianden (skador) tillförs kontona. Från de räntebärande kontona i RGK görs ut- betalningar för infrianden och myndigheternas administrationskostnader. En obegränsad kredit är kopplad till räntekontona (med undantag för garantier administrerade av Sida, BKN:s garantier för avlösen av kommunala borgens- åtaganden och garantierna till Venantius). Överskott på ett konto ger ränteintäkter, medan en utnyttjad kredit medför räntekostnader. Behållningen på dessa räntekonton konsolideras med statens övriga finanser. Influtna avgifter avräknas direkt mot statens upplåningsbehov. Ett minskat lånebehov minskar också statsskulden. Dessa kontobehållningar i RGK är således inte reserver med likvida medel för eventuella infrianden. Ett infriande belastar kontona, men det är enbart en redovisnings- mässig hantering. Finansieringen sker i praktiken genom statlig upplåning vid eventuella infrian- den. Myndigheterna har en mindre del av sina tillgångar i likvida medel. Förutom värdepappersinnehav och andra placeringar samt kontobehållningar i RGK på sammanlagt har myndigheterna även tillgångar i form av regressfordringar från tidigare infriade garantier. Större delen av dessa fordringar får betraktas som osäkra men det återstående värdet är för åtminstone exportgarantierna betydande. Re- gressfordringarna uppgår efter avdrag för förväntade förluster till totalt . Tabell 6.3 Värdepappersinnehav och andra placeringar, räntekonton hos RGK, likvida medel samt regressfordringar 6.1.5Jämförelse mellan avsättningar för lantbruks- och glesbygdsgarantier har förväntade kostnader och olika slags tillgångar i garantiverksamheten För att bedöma hur väl garantiverksamheten kan hantera eventuella framtida infrianden analyseras dels de avsättningar för förväntade kostnader som gjorts, dels de tillgångar som finns i verksamheten för att möta dessa kostnader. En jämförelse av verksamhetens skuld- och tillgångssida görs i tabell 6.4. Av redovisnings- tekniska skäl görs jämförelsen på myndig- hetsnivå och omfattar endast myndigheterna RGK, EKN och Sida. Eftersom övriga garanti- myndigheter saknar motsvarande riskredo- visning kan en heltäckande analys av statens garantiportfölj inte göras i detta avseende. Tabell 6.4 Garantiengagemang, avsättningar för förväntade kostnader, tillgångar i garantiverksamheten samt nuvärdet av framtida avgifter 1I engagemangen för EKN, Baltramen och u-kreditgarantierna ingår garantiförbindelser och vissa utfästelser. I RGK:s engagemang ingår inte garantikapital eller andra åtaganden där avsättningar inte gjorts för framtida förluster. 2RGK redovisar inte framtida avgifter som en tillgång i balansräkningen. 3EKN har redovisat en långfristig fordran mot återförsäkrare för deras andel av försäkringstekniska avsättningar på . Av detta belopp är hänförlig till avsättningar för förväntade kostnader. Nettot av EKN:s avsättningar för förväntade kostnader uppgick därmed till . 4Därutöver visar en riskvärdering för Sidas fristående garantier på en förlustrisk på . Jämförelsen visar att de förväntade kostnaderna i garantiverksamheten för dessa myndigheter täcks av tillgångar i form av de avgifter som redan erlagts (redovisas som tillgångar i tabell 6.4.) samt framtida avgifter. Att tillgångarna överstiger avsättningarna beror för EKN:s del på att skadeutbetalningarna halverats genom ett fram- gångsrikt skadeförebyggande arbete. var återvinningarna från tidigare infrianden de största under EKN:s över sjuttioåriga historia. För RGK:s del har det inte inträffat några större infrianden som minskat garantitillgångarna. Endast en handfull mindre 6.1.6Betalningsflöden och garantiverksamhetens påverkan på statens finanser Som tidigare nämnts finansieras garantiverk- samheten av avgifter som betalas av garanti- objektet eller, efter beslut av , över statsbudgeten om det är fråga om subventioner. uppgick de statliga subventionerna till , varav för äldre bostadskreditgarantier och för . Det finns fortfarande några garantiåtaganden som vid infrianden helt eller delvis får belasta anslag. Det gäller åtagandena i form av garanti- kapital, u-kreditgarantier samt kapitaltäcknings- garantierna till och de svenska landförbindelserna till . I tabell 6.5 visas de anslag vars ändamål 2005 omfattade garantiverksamhet. Tabell 6.5 Anslag vars ändamål 2005 omfattade garantiverksamhet IV Bis och Cotonou- universitet: Forskning och högskolan: Forskning och Garantiverksamheten påverkar i flera fall statens lånebehov och statsskuld. Påverkan består av flöden in till och ut från statens konsoliderade checkräkning. Flödena utgörs av externa betal- ningar av garantiavgifter, infrianden, åter- vinningar och kostnader för administration. I den mån dessa betalningar går via räntekonton i RGK påverkar de statens finanser direkt via checkräkningen. I tabell 6.6 beskrivs dessa flöden. Tabell 6.6 Avgifter, infrianden, återvinningar samt administrationskostnader Garantitagarna betalade i avgifter/. Störst var avgif- terna för exportgarantier () och insättningsgarantin (). Garantier infriades för . Exportgarantierna och garantierna för u-krediter stod för huvuddelen. Återvinningar av tidigare utbetalda medel vid infrianden uppgick till . De kommer nästan uteslutande från återvinningar från tidigare infriade exportgarantier. Administrationskostnaderna uppgick till . I förhållande till totala åtaganden utgör administrationen en liten del men den varierar beroende på garantityp. IGN:s administration är anslagsfinansierad liksom han- teringen av BKN:s äldre garantier. IGN:s verksamhet belastar dock inte statsbudgeten netto, eftersom den del av influtna avgifter som avser IGN:s administration levereras mot inkomsttitel. Betalningarnas påverkan på lånebehovet Posterna avgifter, infrianden, återvinningar och administration har i olika grad påverkan på låne- behovet.