prop · GT03147 · 2006-03-15 00:00:00 — Resttillstånden efter sådana skador sträcker sig från nedsättning av hjärnans kognitiva funktioner till bestående hjärnskador och i allvarliga fall även dödsfall. 5.2Vad ökar respektive minskar risken för skador? Inom idrotten är det främst olika kampsporter som uttryckligen tillåter slag, sparkar eller annat våld mot huvudet. Förekomsten av skador inom sådan idrott beror på en mängd faktorer. Skador kan uppkomma på grund av olyckshändelser. I de flesta fall är det dock möjligt att genom regler och säkerhetsbestämmelser för den aktuella idrotten minska risken för skador. När det gäller kampsporter som tillåter slag mot huvudet är det naturligen så att tjocka och stötupptagande handskar ger ett visst skydd för deltagarna. De stora handskar som används inom t.ex. amatörboxning gör också att det blir lättare att gardera sig. Det huvudskydd som används inom amatörboxning skyddar i viss utsträckning, i vart fall mot ögonbrynsskador och vid fall mot golvet. Huvudskyddet är emellertid framför allt ett yttre skydd. Det skyddar inte hjärnan mot slag eller sparkar som t.ex. träffar på hakan. Nackmusklerna är viktiga när det gäller motståndskraften mot slag, sparkar eller annat våld mot huvudet. Starka och färdigutvecklade nackmuskler ökar möjligheten att ta emot slag utan att huvudet kastas hit och dit eller roterar. Det är därför viktigt att deltagare i idrott som tillåter våld mot huvudet är färdigväxta. Under uppväxten sker utmognaden av hjärnans nätverk. Om denna process störs kan det ge omfattande påverkan på hjärnans funktion. Den intellektuella förmågans slutliga nivå hos individen bestäms i stor utsträckning av i livet. En lång match med begränsade pauser innebär naturligt nog att deltagarna får ta emot många slag eller sparkar. Vid långa matcher tröttas dessutom nackmusklerna ut och förmågan att stå emot slag avtar. Konsekvensen av en träff mot huvudet blir därmed större. Begränsat antal träffar under en karriär En lång idrottskarriär inom kampsport kan medföra ett stort antal träffar mot huvudet och därmed en risk för hjärnskador. Motorisk snabbhet avtar med åldern och eftersom reflexsnabbhet är en viktig del i skyddet mot träffar kan långa karriärer öka risken för skador. Omhändertagande av den som har blivit medvetslös vid knockout Med begreppet seger på knockout avses i dagligt tal att en person vunnit en kamp genom att med ett eller flera slag ha försatt sin motståndare ur stridbart skick. I vissa kampsporter ger begreppet knockout uttryck för ett poänggivande eller vinstgivande moment. Inom t.ex. boxning är definitionen av knockout att en boxare vinner en match om motståndaren inte är redo att återuppta boxningen efter att ha blivit nedslagen. Om en domare bryter en match, t.ex. då den ene boxaren skadats, kallas detta i proffsboxning teknisk knockout och i amatörboxning referee stops contest, RSC. Våld mot huvudet som resulterar i en knockout innebär att den nedslagne får en hjärnskakning. Det är förenat med stora risker att få slag eller sparkar mot huvudet om den som träffas har en oläkt hjärnskakning. Det är därför viktigt att denne inte får fortsätta en match utan att den bryts . Det är därför av stor betydelse att det inom alla kampsporter där knockout ingår eller där det förekommer att deltagare råkar ut för hjärnskakningar finns rutiner för och kunskap om hur sådana situationer skall hanteras. 6 Kampsportens utveckling i De kampsporter som funnits längst tid i är boxning och brottning vars förbund är medlemmar i (). Dessa idrotter introducerades i och var de dominerade kampsporterna . Därefter har många andra stilar introducerats i och lockat många utövare. De flesta av de nya kampsporterna representeras i tre andra specialförbund inom RF nämligen , samt . Antalet medlemmar i minskade och . Nedgången sammanföll tidsmässigt med beslutet att förbjuda professionell boxning i . antalet utövare inom amatörboxningen långsamt ökat. sida uppvisar en långsamt nedåtgående trend när det gäller antalet Prop. 2005/06:147 föreningar. Antalet föreningar anslutna till har däremot tre sista decennier ökat kraftigt liksom antalet föreningar anslutna till . Även har fått en ökad anslutning av föreningar sedan förbundet bildades . Många av de kampsporter som finns i har en bred verksamhet och är väl etablerade inom den svenska idrottsrörelsen. Även andra förbund som inte är med i RF har en verksamhet som i huvudsak delar de värderingar som kännetecknar den svenska idrottsrörelsen. Utöver de kampsporter som beskrivs ovan har det arrangerats tävlingar med regler som är en blandning av flera olika kampsporter. En sådan kampsportsvariant är K1 vars regler delvis är hämtade från karate, kung fu och kickboxning. Proffsboxnings- och kampidrottsutredningen, som sammanställt information om olika kampsportsverksamheter i , anger bland annat följande om K1 i betänkandet Kampidrott i fokus. I K1 får deltagarna i en match slå, sparka och knäa varandra. Utövarna är utrustade med boxhandskar. Poäng utdelas enligt följande prioritering: antal nedslagningar, omfattningen av den skada som deltagaren tillfogat sin motståndare, antalet rena träffar samt aggressivitet. I reglerna för K1 förekommer få begränsningar för att vara stående kamp. Knockoutfrekvensen i K1- tävlingar är hög och ligger enligt organisationens egna marknadsföringsuppgifter på upp emot . Som knockout räknas då samtliga matcher som avbryts före full tid (SOU 2003:24 s. 72 f). En annan kampsportsvariant som nämns i betänkandet är (s. 73 f). Själva namnet är portugisiska för allt är tillåtet. I många fall avgörs matcherna genom att någon av de tävlande ger upp eller att domaren bryter matchen. Matcherna utkämpas som regel i burar. 7.1Reglering av kampsport som tillåter våld mot huvudet Regeringens bedömning: All kampsport som tillåter slag, sparkar eller annat våld som träffar huvudet bör regleras. Regleringen bör således även omfatta professionell boxning. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har godtagit Kammarrätten i välkomnar en samlad reglering för samtliga kampsporter i . anser att den föreslagna lagen utgör en utmärkt förbättring av regelsystemet och finner det positivt att regleringen inte skiljer på idrottande med eller utan ekonomiskt vederlag eftersom detta i sig inte i anser att det är positivt att det införs en ny lag med bestämmelser som skall tillämpas lika för alla kampsporter där det tillåts våld mot deltagarens huvud. Kommuner och Landsting välkomnar särskilt att förslaget innebär en generell reglering av kampsporter med våld mot huvudet och anför att den tidigare lagen om förbud av professionell boxning med tiden har kommit att bli otidsenlig som underlag vid kommunala bedömningar. och tillstyrker förslaget att lagen om förbud mot professionell boxning ersätts av en ny lag som reglerar all kampsport som tillåter deltagarna att med slag, sparkar eller annat våld träffa motståndarens huvud. ifrågasätter emellertid behovet av den föreslagna regleringen och pekar på att det finns en rad andra idrotter som uppvisar betydligt högre skaderisker. Förbundet anser vidare att om en lagreglering av kampsporter ändå genomförs bör denna ha till syfte att komma åt avarter som finns utanför den organiserade idrottsrörelsen och låta de väl etablerade kampsporterna drabbas av ett minimum av byråkrati. anser att de kampsporter som ingår i inte skall omfattas av lagen. Skälen för regeringens bedömning Behov av en ny reglering I föregående avsnitt har redogjorts för att utövandet av kampsport i på många sätt har förändrats sedan förbudet mot professionell boxning infördes . Många för vårt land nya kampsporter och stilar har introducerats och utövas av många människor. Vissa av dessa kampsporter tillåter slag, sparkar eller annat våld mot huvudet och kan på ett sätt jämföras med professionell boxning. Detsamma gäller de speciella arrangemang som utgörs av en blandning av olika kampsporter. som denna förändring i utövandet av kampsporter har skett har lagen om förbud mot professionell boxning kvarstått oförändrad. Som beskrivits i avsnitt 4.4 är lagen utformad så att den endast reglerar professionell boxning. Den nuvarande lagen innebär således att det finns en reglering som bara omfattar en verksamhet av flera med i princip samma innehåll. En sådan ordning är inte rimlig. Regeringen anser emellertid att det alltjämt bör finnas en reglering enligt vilken kampsporter med en bristande säkerhet för deltagarnas hälsa inte skall tillåtas. Det kan alltid diskuteras hur mycket våld som skall tillåtas inom idrott och var gränsen skall anses gå för vad som utgör tillräckligt god säkerhet ur hälsosynpunkt. När lagen om förbud mot professionell boxning infördes gjordes bedömningen att amatörboxning hade tillräckliga säker- hetsbestämmelser. Gränsen för vad som kunde tillåtas drogs således vid amatörboxningen. Enligt regeringens uppfattning bör de säkerhets- bestämmelser som gäller inom amatörboxningen i alltjämt vara en viktig utgångspunkt vid bedömningen av vad som kan krävas av en idrottsverksamhet för att den ur säkerhets- och hälsosynpunkt skall Detsamma gäller de säkerhetsbestämmelser som gäller inom övriga kampsporter som organiseras av förbund anslutna till . För att möjliggöra en bedömning av säkerheten inom alla kampsporter som tillåter våld mot huvudet finns det behov av en ny reglering som kan tillämpas lika för alla kampsporter. Reglering av viss idrottsverksamhet Idrottslig verksamhet kan innebära risker för utövaren att skada sig. Ofta är idrottsutövaren införstådd med att skador kan förekomma och han eller hon kan i det enskilda fallet också ha samtyckt till den skada som faktiskt uppstått. Liksom är fallet med all riskfylld verksamhet bör dock en bedömning göras av var gränsen skall gå mellan individens rätt att bestämma över sina egna handlingar och samhällets ansvar för att skydda honom eller henne. I första hand är det naturligtvis den enskildes eget beslut och ansvar vad han eller hon vill utsätta sig för och vilka hälsorisker som han eller hon vill ta. kan det emellertid vara svårt för den enskilde att bedöma vilka risker en viss verksamhet innebär. Det bör även fortsättningsvis vara det allmännas ansvar att människor inte utsätter sig för orimliga risker för allvarliga skador. Staten har i många fall tagit på sig ett sådant ansvar. Några exempel på detta är kravet på att den som färdas i bil skall använda bilbälte och förbudet mot att använda narkotika respektive vissa dopningsmedel. Forskning visar att våld som drabbar huvudet, när det träffas av ett hårt slag eller en hård spark, riskerar att leda till allvarliga skador av både akut och långsiktig karaktär. I vissa fall rör det sig om skador som kan visa sig långt efter skadetillfället. Skador på hjärnan kan få långtgående konsekvenser för individens förmåga att fungera i det dagliga livet. Huvudargumentet för att införa en reglering av kampsport som tillåter våld som träffar huvudet är just risken för att utövarna drabbas av hjärnskador. Detta argument gör sig gällande för alla kampsporter där våld mot huvudet är tillåtet. har invänt att det finns andra idrotter där skaderisken statistiskt sett är större än inom dessa former av kampsport. Regeringen anser dock att det finns en viktig skillnad i och med att skador inom andra idrotter oftast kan betecknas som olycksfall och inte som resultatet av en medveten handling att träffa huvudet. De idrotter som har regelverk som uttryckligen tillåter våld som träffar huvudet ger automatiskt ett skadepanorama som innefattar risk för hjärnskador. All kampsport som tillåter våld som träffar huvudet bör regleras När det gäller frågan vilka kampsporter som skall regleras bör utgångspunkten vara det våld som förekommer och vilka skaderisker som utövarna därigenom utsätts för. Regeringen anser att regleringen bör utformas så att den omfattar all kampsport som tillåter deltagarna att med slag, sparkar eller annat våld träffa motståndarens huvud. Med uttrycket annat våld avses när deltagare tillåts att t.ex. skalla motståndaren, knäa motståndaren i huvudet eller med någon form av redskap stöta motståndaren i huvudet. Endast sådan verksamhet som på ett trovärdigt sätt kan visa att deltagarnas säkerhet är godtagbar bör tillåtas. för denna bedömning bör vara i vilken mån den enskilda kampsportens Prop. 2005/06:147 tävlingsregler skapar en acceptabel säkerhetsnivå för deltagarna. Dessutom bör det finnas rutiner för omhändertagande, kontroll och uppföljning av den som skadats av slag, sparkar eller annat våld mot huvudet. Regleringen bör innebära att en logisk och tydlig gräns dras mellan tillåtna och otillåtna verksamheter och bör kunna tillämpas också på andra kampsporter än de som utövas i vårt land. Enligt regeringens mening finns det ingen motsättning mellan en sådan reglering och vikten av att värna den allsidiga motion och de sociala värden som kännetecknar träning och tävling inom den breda och väl organiserade kampsporten. Många kampsportsorganisationer har utformat sina tävlingsregler och säkerhetsbestämmelser på ett sätt som medför en godtagbar säkerhet för deltagarna. Genom förslaget till reglering ges en tydligare avgränsning mellan dessa kampsporter och de som inte prioriterar deltagarnas säkerhet vid utformandet av tävlingsregler och säkerhetsbestämmelser. har invänt att en lagreglering av kampsporter bör ha till syfte att komma åt avarter som finns utanför den organiserade idrottsrörelsen och att de väl etablerade kampsporterna endast skall drabbas av ett minimum av byråkrati. , och har invänt att de kampsporter som ingår i inte skall omfattas av lagen. Regeringen konstaterar att den föreslagna regleringen innebär att också sådan verksamhet som bedrivs inom den breda och väl organiserade kampsporten kan komma att omfattas, dvs. även kampsport som ingår i . Enligt regeringens mening är en sådan ordning oundviklig om regleringen under en följd av år skall kunna tillämpas lika för alla kampsporter som tillåter våld som träffar huvudet. Regleringen skall kunna tillämpas även när nya kampsporter intro- duceras. Den skall också kunna förhålla sig till att tävlingsregler och säkerhetsbestämmelser inom olika kampsporter kan förändras över tiden och att kunskapen om skadeverkningar ökar. Regeringen anser således att det inte är möjligt att låta den föreslagna lagen endast omfatta vissa av de kampsporter som tillåter våld mot huvudet. Många av remissinstanserna har också välkomnat förslaget till ny reglering av just den anledningen att det omfattar alla kampsporter och inte bara pekar ut vissa av dessa. En lag om tillståndsplikt för vissa Regeringens förslag: Det skall krävas tillstånd för att anordna match i kampsport där deltagarna tillåts att med slag, sparkar eller annat våld träffa motståndarens huvud. Tillstånd får endast lämnas om kampsportens tävlingsregler och säkerhetsbestämmelser innebär en godtagbar säkerhet för deltagarna. Det blir straffbart att anordna och bland annat delta i sådana kampsportsmatcher utan tillstånd. Bestämmelserna tas in i en särskild lag om tillståndsplikt för vissa Den nya lagen skall ersätta det nuvarande förbudet mot professionell boxning. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag utom såvitt avser namnet på lagen. I promemorian föreslås lagen heta lag om förbud mot vissa kampsportsmatcher. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran. Justitiekanslern föreslår att lagen får ett namn som innefattar en hänvisning till tillståndsplikten, exempelvis lag om tillståndsplikt för vissa kampsportsmatcher. motsätter sig att andra än anordnaren av en kampsportsmatch utan tillstånd skall kunna straffas. Även anser att det är det fullt tillräckligt att straffa anordnaren av kampsportsmatchen. Skälen för regeringens förslag En reglering med krav på tillstånd Dagens förbud mot professionell boxning är utformat så att det endast reglerar denna form av boxning. Vid lagens tillkomst ansågs innebörden av begreppet boxning vara klar och att avgränsningen av den förbjudna verksamheten dvs. professionell boxning kunde bestämmas med hänsyn till de allmänna kännetecken och grundläggande regler som finns inom grenen. I tillämpningen av lagen synes inga gränsdragningsfrågor ha uppkommit i fråga om vad som utgör professionell boxning, vare sig i förhållande till amatörboxning eller till andra former av kampsport. En ny reglering av kampsport skulle i likhet med dagens förbud mot professionell boxning kunna utformas som ett generellt förbud mot viss namngiven verksamhet. Det är dock viktigt att ha i åtanke den utveckling som har skett inom svensk kampsport och som lett fram till en mångfald av stilar. En eventuell uppräkning av förbjudna sporter skulle sannolikt bli såväl omfattande som oklar då vissa arrangemang baseras på en blandning av stilar och benämns olika från gång till gång. Det kan heller inte uteslutas att mindre nogräknade arrangörer skulle ge varje kampsportsmatch en ny benämning, i syfte att kringgå ett eventuellt förbud. Det skulle således behövas ett ständigt pågående arbete med uppdatering av en sådan uppräkning, som trots detta sannolikt skulle vara svår att hålla aktuell. Det är också svårt att i lagtext allmänt ange vilken verksamhet som i princip skall vara förbjuden och under vilka förutsättningar den ändå kan vara tillåten. Mot bakgrund av dessa svårigheter är det lämpligt att i stället införa en samlad reglering, som omfattar all kampsport som tillåter deltagarna att med slag, sparkar eller annat våld träffa motståndarens huvud, med krav på tillstånd för att anordna match i sådan kampsport. Tillstånd skall endast kunna lämnas till sådan verksamhet där tävlingsregler och säkerhetsbestämmelser innebär en godtagbar säkerhet för deltagarna. En sådan reglering innebär att alla kampsporter som tillåter våld som träffar huvudet behandlas lika och att en objektiv prövning kan göras av vilka av dessa verksamheter som har en acceptabel säkerhetsnivå för deltagarna. Den föreslagna regleringen av kampsport bör ersätta den nuvarande lagen om förbud mot professionell boxning. Anordnande av match i professionell boxning kommer därmed att behandlas på samma sätt som andra kampsporter som tillåter deltagarna att med våld träffa motståndarens huvud, dvs. att matchen som sådan är tillståndspliktig och att tillstånd endast får lämnas om tävlingsregler och säkerhetsbestämmelser innebär en godtagbar säkerhet för deltagarna. Regeringen återkommer i avsnitt 8.2 till frågan om vad som bör krävas i fråga om tävlingsregler och säkerhetsbestämmelser för att tillstånd skall kunna ges. Genom förslaget får anordnare av kampsportsmatch ett stort ansvar för att säkerhetsnivån vid matchen i fråga är godtagbar. Tillståndskravet innebär att anordnaren inte själv bedömer om reglerna är tillräckliga i detta avseende, utan prövningen görs av tillståndsmyndigheten. Att bryta mot kravet på tillstånd bör vara straffsanktionerat. Även deltagande i kampsportsmatch som har anordnats utan tillstånd bör vara straffsanktionerat liksom vissa andra förfaranden. Regeringen återkommer till skälen för kriminalisering och frågan om straffansvar i övrigt i avsnitt 8.8. Proffsboxnings- och kampidrottsutredningen lämnade förslag till en reglering med krav på tillstånd för vissa kampsporter. Detta skulle ske genom att i ordningslagen införa en bestämmelse om krav på tillstånd för att anordna offentlig tillställning med kampsporter som tillåter slag eller sparkar riktade mot deltagares huvud. Tillstånd till sådan offentlig tillställning skulle vägras om deltagarnas säkerhet inte kunde anses godtagbar. När utredningens förslag remitterades framfördes från vissa remissinstanser att en prövning av tillstånd inriktad på deltagarnas säkerhet inte har sin naturliga plats inom ordningslagen. Ordningslagstiftningen syftar främst till att förhindra att oordning uppstår och avser ytterst att skydda allmänheten från att komma till skada i samband med folkträngsel och dylikt. Reglerna i ordningslagen har däremot inte något huvudsakligt syfte att skydda deltagarna i den tillståndspliktiga verksamheten. Mot bakgrund av detta föreslås att en särskild lag införs. Att reglera kampsporten i en särskild lag har pedagogiska fördelar. Genom att avskilja regleringen av kampsport från ordningslagen tydliggörs att tillståndsprövningen skall göras med utgångspunkt i deltagarnas säkerhet. Justitiekanslern har föreslagit att lagens namn bör ha en hänvisning till tillståndsplikten, exempelvis lag om tillståndsplikt för vissa kampsportsmatcher. Regeringen anser att ett sådant förslag gör det tydligare att anordnande av vissa kampsportsmatcher kan kräva tillstånd och följer därför förslaget. Regeringens förslag: Det särskilda kravet på tillstånd för professionell brottning i 2 kap. 4 § andra stycket ordningslagen tas bort. Promemorians förslag behandlar inte frågan om professionell brottning. Skälen för regeringens förslag: Enligt dagens bestämmelser i ordningslagen är offentliga tillställningar med professionell brottning underkastade krav på tillstånd även om de inte äger rum på offentlig plats. Tillståndskravet gällde också enligt allmänna ordningsstadga. I Proffsboxnings- och kampidrottsutredningens betänkande Kampidrott i fokus beskrivs professionell brottning som en verksamhet där två eller flera personer möts i uppvisningsmatcher där utgången är avgjord på förhand, s.k. wrestling eller catch-as-catch-can. Den typen av matcher innehåller ofta, enligt betänkandet, både grepp och slag riktade mot huvudet. I utredningens förslag till reglering av kampsporter föreslogs att det särskilda kravet i ordningslagen rörande professionell brottning skulle tas bort. Den föreslagna regleringen skulle i stället omfatta också professionell brottning i fall reglerna för tillställningen föranledde det (SOU 2003:24 s. 150 f). Ingen av de remissinstanser som yttrade sig över betänkandet i stort sett samma remissinstanser som fått tillfälle att yttra sig över departementspromemorian (Ds 2005:46) hade något att erinra mot förslaget att ta bort tillståndskravet för professionell brottning. Regeringen anser i likhet med Proffsboxnings- och kampidrottsutredningen att det inte finns anledning att behandla professionell brottning på något annat sätt än övriga kampsporter. Det särskilda kravet på tillstånd i ordningslagen för sådan brottning bör därför tas bort. I den mån matchreglerna för den professionella brottningen tillåter deltagarna att med slag, sparkar eller annat våld träffa motståndarens huvud omfattas brottningsmatchen av den nu föreslagna tillståndsplikten och tillstånd får lämnas endast om tävlingsregler och säkerhetsbestämmelser för kampsporten innebär en godtagbar säkerhet för deltagarna. Om arrangemanget är en offentlig tillställning kan därutöver liksom är fallet med alla tävlingar och uppvisningar i sport och idrott bestämmelserna i ordningslagen om krav på tillstånd eller anmälan aktualiseras. 8En lag om tillståndsplikt för vissa kampsportsmatcher 8.1 Avgränsning av det tillståndspliktiga området Regeringens förslag: Tillstånd skall krävas för att anordna tävlings-, tränings- eller uppvisningsmatch i kampsport som tillåter deltagarna att med slag, sparkar eller annat våld avsiktligt träffa motståndarens huvud. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har lämnat förslaget utan erinran. i invänder att de faktorer som nämnts som utmärkande för tävling i kampsport kan översättas på en rad andra sporter. Skälen för regeringens förslag När det gäller vilken verksamhet som skall omfattas av tillståndskravet är det viktigt att skapa en logisk och klar avgränsning av det tillståndspliktiga området. Detta gäller särskilt om kravet på tillstånd förenas med straffansvar vid överträdelser av bestämmelserna.