prop · GT03150 · 2006-03-21 00:00:00 — Eftersom detta får anses följa direkt av SCE- förordningen föreslogs i lagrådsremissen inte någon uttrycklig bestäm- melse om den saken i lagen om europakooperativ. Lagrådet har emellertid ansett att denna begränsning för att fatta ett för europakooperativet negativt besked bör komma till ett mer tydligt uttryck i den svenska lagtexten. Vi delar den uppfattningen och föreslår således att det, för tydlighetens skull, i lagen uttryckligen anges att får motsätta sig flyttning av säte endast om det är motiverat av hänsyn till allmänintresset. Av praxis följer att nationella åtgärder som med hän- visning till allmänintresset begränsar den fria rörligheten inom EU skall vara sakligt motiverade och proportionella i förhållande till det efter- strävade syftet (se t.ex. domstolens domar i mål C- 212/97 och i mål C-411/03, jfr prop. 2003/04:112 s. 70 f.). Det är enligt vår mening också angeläget att de kriterier som gäller för att hindra en flyttning av säte om möjligt är tydliga och klart förutsebara för det europakooperativ som planerar att flytta. Mot den bakgrunden gjordes i lagrådsremissen bedömningen att möjligheter att motsätta sig flyttning av säte borde begränsas och kvalificeras ytterligare utöver vad som följer av SCE- förordningen. Lagrådet har ansett att regleringen, om den utformas på det sättet, riskerar att bli i stort sett meningslös. utrymme för att motsätta sig flyttning skulle, enligt Lagrådets uppfattning, bli mycket litet. Vi delar inte den uppfattningen. Som vi redan har nämnt framgår det av praxis att intresset av en effektiv skattetillsyn är ett sådant allmänintresse som kan åberopas till grund för inskränkningar i etableringsfriheten och i kapitalets fria rörlighet (jfr även Werlauff, EU-Selskabsret, 3 udg., 2002 s. 152). Visserligen måste en proportionalitetsprincip iakttas av vid utnyttjandet av möjligheten till motsättande. De fiskala intressena måste i varje enskilt fall vägas mot europakooperativets behov av rörlighet över gränserna. Likväl lämnar SCE-förordningen, enligt vår bedömning, ett inte obetydligt utrymme för att en sådan myndighet som har utsetts i den nationella lagstiftningen för att bevaka det allmänna intresset av en effektiv skattetillsyn använder sig av möjligheten till motsättande. En motsättanderegel bör syfta till att hindra att flyttningsmöjligheten används av europakooperativ i syfte att undandra sig betalning av skatt. Det är då i första hand fråga om att säkerställa att de skattefordringar som inte är fastställda kan bli tillräckligt utredda innan europakooperativet lämnar landet. Med hänsyn till det starka intresset av att europakoope- rativets flyttningsmöjligheter inte onödigtvis försvåras bör dock en sådan möjlighet inte finnas i alla situationer då europakooperativet är föremål för utredningsåtgärder. utredningar kan fullgöras på olika sätt allt efter om- ständigheterna i det enskilda ärendet. Utgångspunkten är dock att varje ärende skall handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts. Normalt är det tillräckligt att den skattskyldige per telefon eller skriftligen tillfrågas om vissa sakförhållanden eller att han eller hon ombeds att inkomma med skriftligt material till styrkande av en i deklarationen lämnad uppgift. Ett alternativ är att utnyttja de före- läggandemöjligheter som bl.a. lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter och taxeringslagen (1990:324) ger utrymme för. Utredningen kan också bestå i att , efter överenskommelse med den skattskyldige, beslutar om taxeringsbesök. Det yttersta utred- ningsmedlet är revision. En revision kan bl.a. syfta till att kontrollera att deklarations- och annan uppgiftsskyldighet har fullgjorts riktigt och fullständigt. Vid en revision är beroende av tillgång till räkenskapsmaterial och kontakt med det reviderade företagets före- trädare. Revision är således det mest ingripande kontrollinstrument som Skatte- verket kan tillgripa. Om det har gått så långt att verket har beslutat om revision, finns det som regel goda skäl för en fortsatt granskning. I sådana fall skulle det givetvis ofta innebära stora olägenheter för Skatte- verket om föremålet för revisionen lämnar landet och övergår till en annan jurisdiktion. I de fallen kan det enligt vår mening ibland vara rimligt och lämpligt att verket kan motsätta sig flyttningen. Är det däremot fråga om en pågående skatteutredning av mindre ingripande karaktär, framstår motsättandeinstrumentet som väl långtgående. Vi föreslår således att skall ha rätt att motsätta sig flyttning av säte endast om verket har fattat ett beslut om revision av europa- kooperativet. , och har ansett att det vidare skall krävas att beslut om revision har fattats före det att europakooperativet har offentliggjort förslaget om flyttning av säte. Vi delar inte den uppfattningen. Enligt vår mening finns det inte anledning att, såsom remissinstanserna har varit inne på, befara att verket mera rutinmässigt skulle besluta om revision för säkerhets skull när en fråga om flyttning har aktualiserats. Det får förutsättas att verket tillämpar bestämmelserna med restriktivitet och att revision således inte inleds utan att det finns skäl för det. Till detta kommer att en sådan ordning som remissinstanserna har förordat skulle leda till orimliga konsekvenser i de fall då skälen för att inleda en revision faktiskt upp- kommer först efter tidpunkten då flyttningsförslaget har offentliggjorts. Bestämmelser om revision finns i en mängd författningar, bl.a. taxe- ringslagen och skattebetalningslagen. I författningarna används be- greppen taxeringsrevision, skatterevision och revision utan att det finns någon klar distinktion mellan dessa. har ansett att det i lagtexten bör klargöras vilka typer av revision som skall kunna ligga till grund för ett motsättandebeslut. För att undvika tolkningssvårig- heter och skapa förutsättningar för att möjligheten till motsättande blir verkningsfull, är det enligt vår mening lämpligt att rätt att motsätta sig att ett europakooperativ flyttar sitt säte skall gälla vid alla typer av revisioner. Vi anser mot den bakgrunden att det inte är nöd- vändigt eller lämpligt att i lagtexten ange alla de olika slag av revision som det kan vara fråga om. I motsats till och anser vi vidare att även revisioner som omfattar endast en del av ett företags verksamhet skall omfattas. Det kan tänkas att en pågående revision är av mindre komplicerat slag, eller att revisionen befinner sig i ett slutskede. Det är möjligt att en flytt- ning i sådana fall inte kan sägas hota resultatet av utredningen på ett mera påtagligt sätt. Bestämmelsen om rätt att motsätta sig flyttning bör därför kvalificeras ytterligare för att inte bli alltför ingri- pande mot kooperativet. I promemorian föreslogs att det utöver kravet på beslutad och pågåen- de revision, också skall krävas att det finns skäl att anta att revisionen avsevärt försvåras av en flyttning av europakooperativets säte. , och har ansett att kriterierna bör skärpas för att få till stånd en rimlig avvägning mellan den fria omsättningens berättigade intresse och skattekontrollskäl. De har förordat att , för att kunna motsätta sig en flyttning av säte, skall visa att revisionen avsevärt försvåras av en sådan flytt. har ansett att det för motsättande av flytt- ning bör finnas en misstanke om skatteundandragande. En sådan ordning som remissinstanserna har förordat skulle innebära att , för att kunna motsätta sig flyttning, måste kunna påvisa att det föreligger en förhållandevis hög misstankegrad avseende europa- kooperativet i fråga. Vid en revision tar det emellertid ofta innan det uppstår misstankar om skatteundandragande. Den begränsade tid som enligt förordningen har till sitt förfogande för att fatta ett beslut att motsätta sig en flyttning av säte är enligt vår mening alldeles för kort för att det skall vara möjligt att bedöma och visa att det föreligger en sådan kvalificerad misstanke. Ett sådant krav skulle därmed riskera att leda till att möjligheten till motsättande inte blir effektiv och att det allmänintresse som möjligheten avser att tillgodose inte kan tas till vara. Vi har därför stannat för att rekvisiten för mot- sättande bör utformas på det sätt som föreslogs i promemorian. Det kan, menar vi, förutsättas att använder sina instrument restriktivt och att skälen för skattekontroll inte på ett onödigt ingripande sätt in- kräktar på intresset av en fri omsättning. och har vidare menat att det bör krävas att en revision, när det finns ett beslut om motsättande av flyttning, skall avslutas inom en angiven kort tidsgräns. Vi delar uppfattningen att det är angeläget att hanterar frågor av dessa slag så skyndsamt som möjligt. Såsom konstaterades i promemorian torde det också följa av EG-rättens krav på proportionalitet att verket inte som helst kan hindra ett europakoope- rativ från att flytta med hänvisning till en pågående revision. Vilken tidsutdräkt som kan accepteras är emellertid beroende av förhållandena i det enskilda fallet. Vi är därför inte beredda att förorda någon bestämd tidsgräns i detta hänseende. Förfarandet för prövning av frågor om motsättande Enligt artikel 7.14 i SCE-förordningen skall, som redan nämnts, ett mot- sättande av flyttning ske senast från offentliggörandet av lednings- eller förvaltningsorganets förslag om flyttning. I prome- och lagrådsremissen föreslogs följande ordning för prövningen. För att säkerställa att får kännedom om den planerade flyttningen skall europakooperativet vara skyldigt att ansöka om prövning hos verket. Ansökan skall göras i anslutning till offentlig- görandet. skall beredas tillfälle att yttra sig innan meddelar ett beslut som innebär att verket motsätter sig flyttning. Konsekvensen av att motsätter sig flyttning skall vara att europakooperativet inte får flytta sitt säte. Frågan om tillstånd till flyttning skall avgöras av . I sin tillståndsprövning skall vara skyldigt att ta hänsyn också till beslut. skall vara skyldigt att till en ansökan om flyttning av säte foga en kopia av beslut. Detsamma skall gälla när ansökan om tillstånd görs hos (se vidare nedan). Lagrådet har ansett att ett ansökningsförfarande av det slag som föreslogs i lagrådsremissen framstår som en onödig och byråkratisk omgång, eftersom ändå på ett fullgott sätt bör ha möjlighet att kunna ta ställning till om det finns anledning att motsätta sig flyttningen genom att bevaka offentliggörandet av flyttningsförslaget. Lagrådet har också ansett att det är tveksamt om SCE-förordningen medger att ett sådant nationellt förfarande införs. Även Svenskt Närings- liv och har haft invändningar mot det föreslagna förfarandet. Vi delar uppfattningen att förfarandet kan och bör förenklas i förhållande till vad som föreslogs i lagrådsremissen. Sålunda anser vi att det inte bör krävas att det europakooperativ som avser att flytta ger in någon särskild ansökan om prövning till . Det får i stället, såsom Lagrådet har förordat, ankomma på verket att självt bevaka frågan och, i förekommande fall, på eget initiativ besluta om motsättande. Såsom det föreslogs i lagrådsremissen bör ett sådant beslut dock inte få fattas utan att europakooperativet först har fått tillfälle att yttra sig. För att underlätta bevakning avser vi att i förordning föreskriva att lämnar en underrättelse till i samband med att flyttningsförslaget kungörs. En logisk följd av den ordning som vi nu föreslår är att det inte heller bör krävas att europakooperativet ger in något särskilt beslut från i samband med ansökan till om tillstånd till flyttning. prövning i ett sådant ärende bör över huvud taget inte inrymma frågan om ett eventuellt motsättande från Skatte- verkets sida. I den mån väljer att utnyttja sin möjlighet till motsättande bör detta i stället utgöra ett hinder mot att utfärdar det intyg som enligt SCE-förordningen skall utfärdas när alla formaliteter inför flyttningen är uppfyllda. På så sätt säkerställs att möjlighet till motsättande blir verkningsfull. Vi avser att i förordning ta in en bestämmelse om att i förekommande fall genast skall underrätta om sitt motsättandebeslut. Möjligheten för en behörig myndighet att motsätta sig att ett finansiellt företag flyttar sitt säte behandlades också i lagstiftningsärendet om europabolag. Frågan bedömdes på följande sätt (prop. 2003/04:112 s. 72 f.). När det gäller finansiella europabolag finns det anledning att be- röra de motiv som ligger bakom den tämligen omfattande regle- ringen av finansiella företag. Motiven skiljer sig visserligen något beroende på vilken verksamhet det är fråga om, men generellt kan sägas att motiven är att säkerställa stabila bolag som har allmän- hetens förtroende och ett gott kundskydd. För att begränsa risken för penningtvätt är de finansiella bolagen som står under tillsyn dessutom skyldiga att följa särskilda regler som finns i bl.a. lagen (1993:768) om penningtvätt. I promemorian konstaterades att regleringen av de finansiella före- tagen präglas av att deras verksamhet är central för samhället och för bolagens kunder och att det är svårt att nu förutse vilka situatio- ner som kan uppkomma när ett finansiellt europabolag flyttar sitt säte eller om en sådan flytt i ett enskilt fall kan komma i konflikt med vad som i förordningen betecknas som allmänintresset. Mot bakgrund av det samhällsintresse som ligger bakom regleringen av de finansiella företagen ansågs det i promemorian rimligt att Finans- inspektionen gavs möjlighet att beträffande europabolag som in- spektionen auktoriserat och som står under inspektionens tillsyn motsätta sig flyttningen på grund av hänsynen till allmänintresset. och har anfört att inte bör ges denna möjlighet. I det föregående har regeringen gett sin syn på vad som avses med allmänintresset. Av vår redogörelse framgår att det kan vara svårt att på förhand ange i vilka fall ett allmänintresse kan ligga till grund för att en myndighet motsätter sig ett bolags flyttning av säte. Vi delar emellertid inte Svenska Bankföreningens och Svenska Fondhand- lareföreningens uppfattning att detta innebär att det inte är möjligt att åberopa allmänintresset som grund för att skall kunna motsätta sig att ett finansiellt bolag flyttar sitt säte. Det behöver emellertid preciseras under vilka förutsättningar som bör ha möjlighet att motsätta sig en flyttning av säte. Som ett exempel på sådant som bör kunna betraktas som ett allmänintresse kan nämnas intresset av ett fungerande betalnings- system. Det EG-rättsliga regelverk som styr de enskilda företagens och tillsynsmyndigheternas ageranden hanterar inte hur ett sådant samhällsviktigt intresse skall tillgodoses. Vi anser att det i detta avseende finns ett behov av skydd i samband med att ett europa- bolag flyttar sitt säte. Den omständigheten att ett finansiellt bolag kan upphöra med verksamheten i på annat sätt än genom flyttning förändrar inte denna bedömning. Vi delar alltså promemorians bedömning att det bör införas en bestämmelse som ger möjlighet att motsätta sig flyttningen med hänsyn till allmänintresset. Det är lämpligt att frågan om hur en sådan regel bör utformas behandlas som frågan om en motsvarande regel för de företag som inte står under tillsyn. Vi lämnar därför nu inga förslag i denna del. Vi avser dock att återkomma med förslag i denna del med att vi lämnar förslag i fråga om motsättande på grund av skattetillsynen. I det sammanhanget avser vi också att behandla frågan om en motsvarande regel vid bildande av europabolag genom fusion (se avsnitt 5.12). Liksom för europabolag som driver icke-finansiell verksamhet tog regeringen alltså ställning för en möjlighet för att motsätta sig flyttning av säte av hänsyn till allmänintresset samt anförde att det bör preciseras under vilka förutsättningar så skall kunna ske. De skäl som låg till grund för regeringens ställningstagande i fråga om de finansiella europabolagen är giltiga även i fråga om finansiella europa- kooperativ. Med hänsyn till att möjligheten att flytta sätet över gränserna utgör ett kännetecknande drag och en rättighet för europakooperativ bör det inte komma i fråga att tillämpa den föreslagna motsättandemöjligheten annat än mycket restriktivt. Vidare talar hittillsvarande praxis i fråga om möjligheten att inskränka den fria rörligheten för en restriktiv tolkning även i detta fall (jfr prop. 2003/04:112 s. 70 f.). För europa- kooperativ i allmänhet föreslår vi därför, som framgår ovan, att man på visst sätt, utöver vad som följer av SCE-förordningen, begränsar och kvalificerar befogenhet att motsätta sig flyttning av sätet. Därigenom utesluts att bestämmelsen får en alltför vidsträckt tolkning. Ett exempel på vad som bör kunna betraktas som ett allmänintresse, vilket också framfördes i lagstiftningsärendet om europabolag, torde vara intresset av ett väl fungerande betalningssystem. hanterar inte det EG-rättsliga regelverk som styr de enskilda företagens och tillsynsmyndigheternas ageranden hur ett sådant samhällsviktigt intresse tillgodoses. Hänsyn till kapitalmarknadens funktion bör också kunna åberopas. har beträffande finansiella europabolag infört en möjlighet för tillsynsmyndigheten att motsätta sig flyttning av säte. Därvid har i motiven angetts att de båda nämnda intressena bör kunna utgöra skäl för tillsynsmyndigheten att av hänsyn till allmän- intresset vägra ett europabolags flyttning av säte (Lov om det europaeiske selskab, § 19 s. 55). Ett annat mer allmänt skäl bör kunna vara intresset av att förhindra olagliga aktiviteter i allmänhet och, för de finansiella företagen, penningtvätt i synnerhet. Som har anfört, bör kunna motsätta sig en flyttning av sätet om inspektionen har uppdagat eller håller på att utreda oegentligheter i ett företag, i syfte att undvika att europakooperativet flyttar sätet för att undvika en fördjupad utredning. Det faktum att ett företag står under utökad tillsyn av annan anledning än misstanke om olagliga aktiviteter eller oegentligheter i företaget bör däremot inte kunna förhindra en flytt- ning av sätet. Om ett företag exempelvis tar för stora risker i sin verk- samhet, som medför extra tillsyn, bör företaget ändå ha möjlighet att flytta sätet till en annan medlemsstat. Under alla förhållanden måste beslutet att motsätta sig flyttningen av ett europakooperativs säte vara sakligt motiverat och proportionellt i förhållande till det eftersträvade syftet. Syftet med en möjlighet för att motsätta sig att ett finansiellt företag flyttar sitt säte bör således vara att förhindra vissa allvarliga effekter som skulle kunna bli resultatet av en flyttning. Sådana effekter eller resultat är svåra att på förhand ringa in. Allvarliga stör- ningar i betalningssystemets eller kapitalmarknadens funktion utgör exempel på omständigheter som kan ligga till grund för ett motsättande. I lagrådsremissen föreslogs att detta skulle framgå direkt av lagtexten. Lagrådet har invänt mot det förslaget och ansett att det är lämpligare att lagtexten endast hänvisar till att inspektionen, i enlighet med vad som anges i SCE-förordningen, får motsätta sig ett europakooperativs flyttning av säte om det är motiverat av hänsyn till allmänintresset. Vi ansluter oss till det förslaget. Sammanfattningsvis bör det alltså införas en bestämmelse som ger möjlighet att motsätta sig flyttningen av ett finan- siellt europakooperativs säte om det är motiverat av hänsyn till allmän- intresset. Mot bakgrund av arbete kring finansiell stabilitet och dess lagstadgade uppgift att främja ett säkert och effektivt betalningsväsende, bör i enlighet med vad Riks- banken anfört samråda med den senare i frågan om det finns skäl att anta att det skulle uppstå allvarliga störningar i betalningssystemets eller kapitalmarknadens funktion. Av de skäl som vi har redogjort för när det gäller europa- kooperativ i allmänhet anser vi inte, vilket föreslogs i lagrådsremissen, att det finansiella europakooperativet bör vara skyldigt att till en ansökan om flyttning av säte som görs hos eller foga en kopia av beslut. Det bör i stället ankomma på inspektionen att själv bevaka frågan. För att underlätta bevakningen bör, på motsvarande sätt som i fråga om , underrätta inspektionen om kungjorda flyttningsförslag. Vi avser att ta in Prop. 2005/06:150 bestämmelser om den saken i en förordning. beslut att motsätta sig flyttning av hänsyn till allmänintresset torde liksom motsvarande beslut i de flesta fall leda till att europakooperativet ställer in sina planer på flyttning och således inte låter föreningsstämman pröva frågan om flyttning. Det kan emellertid inte uteslutas att kooperativet går vidare med saken trots beslut. Det bör därför av lagen tydligt framgå att i sådana fall inte får utfärda ett sådant intyg som enligt artikel 7.9 i SCE-förordningen utgör en förutsättning för att europa- kooperativet skal få registreras i sitt nya hemland. 5.9Möjligheten för lednings- eller förvaltningsorganet att i visst fall ändra stadgarna utan beslut från föreningsstämman Regeringens förslag: Om det har fastställts ordningar för arbetstagar- inflytande i enlighet med lagen (2006:000) om arbetstagarinflytande i europakooperativ och europakooperativets stadgar strider mot dessa, skall lednings- eller förvaltningsorganet ha rätt att ändra stadgarna utan beslut från föreningsstämman. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se promemorian s. 168). Remissinstanserna: vid univer- sitet har förordat att bestämmelsen antingen utgår eller formuleras om till en skyldighet för lednings- eller förvaltningsorganet att ändra stadgarna. Övriga remissinstanser har tillstyrkt eller inte haft några invändningar mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: I artikel 11.4 i SCE-förordningen föreskrivs att ett europakooperativs stadgar aldrig får strida mot de ord- ningar för arbetstagarinflytande som har fastställts i enlighet med SCE- direktivet. Om nya sådana ordningar strider mot gällande stadgar, skall stadgarna ändras i nödvändig omfattning. För detta fall ges medlems- staterna en rätt att föreskriva att europakooperativets lednings- eller för- valtningsorgan skall ha rätt att ändra stadgarna utan beslut om detta av föreningsstämman. Även i SE-förordningen finns bestämmelser om att bolagsordningen skall ändras i den mån riktlinjer för arbetstagarinflytande fastställda enligt SE-direktivet strider mot denna (artikel 12.4 i SE-förordningen). En skillnad är emellertid att i det fallet skall europabolagets lednings- eller förvaltningsorgan ha rätt att vidta åtgärder för att ändra bolagsord- ningen utan ytterligare beslut från bolagsstämman. Enligt 7 kap. 14 § föreningslagen fattas beslut att ändra stadgarna av föreningsstämman. Ett sådant beslut är giltigt om samtliga röstberätti- gade i föreningen har förenat sig om det eller om det har fattats på två på varandra följande stämmor och på den senare stämman biträtts av minst två tredjedelar av de röstande. Föreningslagen medger över huvud taget inte att ett beslut om stadgeändring fattas av styrelsen. Det har ansetts att beslut om stadgeändringar kan ha ingripande betydelse för medlemmarna och att det är angeläget att sådana frågor noga övervägs och diskuteras av Motsvarande gäller för de särskilt reglerade medlems- bankerna och understödsföreningarna enligt 7 kap. 14 § lagen om med- lemsbanker och 37 § lagen om understödsföreningar. I den nu aktuella situationen ställs det i förordningen ett uttryckligt krav på att stadgarna ändras så att de inte strider mot fastställda ord- ningar för arbetstagarinflytande. Föreningens medlemmar har således inget egentligt handlingsutrymme. I promemorian gjordes därför bedöm- ningen att det är motiverat att för detta särskilda fall förenkla beslutsför- farandet. Det föreslogs sålunda att lednings- eller förvaltningsorganet skall ha rätt att ändra stadgarna utan beslut från föreningsstämman, om det har fastställts ordningar för arbetstagarinflytande i enlighet med SCE- direktivet och dessa strider mot europakooperativets stadgar.