prop · GT03105 · 2006-03-17 00:00:00 — På detta sätt effektiviseras processen och mer tid frigörs hos budget- och skuldrådgivarna att arbeta förebyggande med budget- och skuldrådgivning till sådana personer som inte är kvalificerade för skuldsanering, men som behöver rådgivning. Många överskuldsatta, t.ex. evighetsgäldenärer, har ofta bristande kunskap om hur skuldsaneringssystemet fungerar. har därför genomfört riktade informationsinsatser till dem som har varit föremål för utmätning enligt kronofogdemyndighetens register. I och med dessa insatser har antalet ansökningar om skuldsanering ökat, vilket får ses som en bekräftelse på att informationen har nått fram. Att ta upp frågor kring privatekonomi och resurshushållning med barn i tidiga åldrar har gett resultat visar ett projekt med sexåringar i (se avsnitt 7.8.1). De barn som tidigt lärt sig att förstå konsekvenserna av sitt handlande har senare en bättre kunskap om vilka kostnader som väger tyngst i ett hushåll och vad det betyder att köpa på kredit. En del i arbetet för att minska ungas skuldsättning bör vara att i skolan ta upp frågor kring privatekonomi och resurshushållning. Det är angeläget med ett förebyggande arbete och en verkningsfull tillsyn på försäkringsområdet för att stärka konsumenternas ställning. Försäkringsprodukter är komplexa och svåra att till fullo förstå för försäkringstagarna. Till detta kommer att många försäkringsprodukter, t.ex. pensionsförsäkringar, tecknas . Det är därför särskilt viktigt att säkerställa att försäkringstagarna får relevant och tydlig information före och . De senaste årens turbulens på framför allt livförsäkringsmarknaden har visat på att marknadsföringen och informationen till konsumenterna i vissa fall har varit bristfällig. Många försäkringstagare har inte förstått den fulla innebörden av vissa tecknade försäkringsprodukter. trädde en ny Försäkringsavtalslag (2005:104) i kraft och har en ny lag (2005:405) om försäkringsförmedling införts. Båda lagarna stärker skyddet för konsumenterna när det gäller alla typer av försäkringar. Det är nu viktigt att tillsynen anpassas till de nya lagarna så att efterlevnaden av detta förstärkta skydd följs upp. Med anledning av och rådets direktiv /39/EG av om marknader för finansiella instrument och om ändring av rådets direktiv /611/EEG, 93/6/EEG och och rådets direktiv /12/EG samt upphävande av rådets direktiv /22/EG, (EUT L 145, 30.4.2004, s. 1, Celex 32004L0039) kommer nya investerarskyddsregler att införas på värdepappersområdet. Reglerna styr bl.a. de finansiella institutens uppträdande mot kunderna och handlar bl.a. om hur information ges, om rådgivning och om intressekonfliker. har vidare inlett undersökningar om hur de finansiella instituten genomför och tillämpar bestämmelserna i lagen (2003:862) om finansiell rådgivning till konsumenter. I rapporten och rådgivningen (2005:13) redovisar hur företagen följer inspektionens regler om finansiell rådgivning. Dessa undersökningar kommer att följas upp . Information om finansiella produkter och tjänster Det finns ett stort utbud av produkter och tjänster på de finansiella marknaderna. Inte sällan är dessa både komplicerade och svåra att jämföra. De val och beslut som konsumenterna gör på de finansiella marknaderna rör den enskildes privatekonomi på både kort och lång sikt och är ofta av stor betydelse. Det är därför viktigt med tillgång till god information och nödvändiga kunskaper för att söka och utvärdera den information som ges. En ökad kunskap om produkterna och valmöjligheterna på det finansiella området gör det möjligt för den enskilde att själv ta ansvar för den egna ekonomin och därigenom på ett medvetet sätt kunna hushålla med sina egna resurser. De finansiella instituten har, som ansvariga för produktutbudet, ett stort ansvar för att lämna tydlig och begriplig information till konsumenterna. Information till konsumenter om varor och tjänster på det finansiella området finns att få i olika former. Konsumenternas Bank- och och drivs som stiftelser med respektive branschorganisationer, och Konsument- verket som huvudmän. Byråerna ger information på sina respektive webbsidor samt per telefon. Byråernas framtida roll och utveckling diskuteras inom ramen för det arbete som pågår i med anledning av betänkande. Även enskilda aktörer tillhandahåller information om finansiella tjänster och produkter. När det gäller information från de finansiella instituten handlar det främst om de egna produkterna och tjänsterna, men mer generell information om t.ex. privatekonomi lämnas också. Det är viktigt att de aktörer som skapar och tillhandahåller information till konsumenterna på det finansiella området kan göra det på ett resurseffektivt sätt. Informationskraven som ställs på de finansiella instituten enligt vissa regelverk är, som några remissinstanser påpekar, i många fall varierande. Anledningen är att EU-lagstiftningen i många fall är överlappande. Även inom Europeiska kommissionen har detta problem uppmärksammats och i en vitbok om finansiella tjänster (2005-2010 (KOM (2005) 629 slutlig) anger kommissionen att en översyn ska genomföras för att identifiera eventuella misstämningar och olämpliga informationsbestämmelser i existerande EU-regler. En översyn inom EU för en kodifiering och förenkling av informationskraven för de finansiella företagen, utan att konsumentskyddet försämras, är ett initiativ som regeringen aktivt kommer att stödja. Det är dock viktigt att hitta nationella lösningar som överensstämmer med EG-rätten i avvaktan på detta. Att hitta samverkansformer för framtagande och distribution av information på det finansiella området borde leda till en lättnad för instituten och till förenklingar för konsumenten. bör därför få i uppdrag att se över vilka möjligheter som finns att bättre samordna informationen till konsumenterna på det finansiella området. Detta bör ske i samråd med såväl andra myndigheter som de finansiella instituten och kopplas till arbetet med att förbättra informationen om finansiella tjänster på verkets Internetportal. Regeringen tillsatte 2004 en utredning som hade till uppgift att se över hur information och vägledning kring PPM-fonderna kan förbättras. Premiepensionssparande på rätt kurs (SOU 2005:87) lämnades till och är föremål för remissbehandling. utvidgade PPM sin hemsida till att även omfatta viss vägledning vid val av fonder, den s.k. Lotsen. 9.1.4Det civilrättsliga konsumentskyddet på tjänsteområdet Regeringens bedömning: Det bör genomföras en översyn av det civilrättsliga konsumentskyddet på tjänsteområdet i syfte att stärka konsumentskyddet på bl.a. de regelreformerade marknaderna. Bedömningen i promemorian Den framtida konsumentpolitiken: Överensstämmer i stort med regeringens bedömning. Remissinstanserna: En övervägande majoritet av remissinstanserna har godtagit bedömningen i promemorian eller lämnar den utan erinran när det gäller en översyn av det civilrättsliga konsumentskyddet på I övriga delar ställer sig remissinstanserna i allt väsentligt positiva till den bedömning som görs i promemorian. Skälen för regeringens bedömning Skyddet på tjänsteområdet har stärkts på ett antal tjänsteområden. Som exempel kan nämnas lagen (2003:862) om finansiell rådgivning till konsumenter, konsumentskyddsreglerna i ellagen (1997:857) och reglerna om småhusentreprenader i konsumenttjänstlagen (1985:716). Den nya prisinformationslagen (2004:347) innebär bl.a. en utvidgning av skyldigheten att lämna prisinformation till ytterligare tjänsteområden. Det har även framförts förslag i olika sammanhang om att det civilrättsliga konsumentskyddet inom tjänstesektorn bör stärkas. I konsumentköplagen (1990:932) finns generellt utformade regler om vad som ska gälla när en konsument köper en vara av en näringsidkare. Någon motsvarande generell reglering finns inte på tjänsteområdet. Konsumenttjänstlagens tillämpningsområde är nämligen begränsat till vissa tjänstetyper. Lagen är tillämplig på avtal om: 1.arbete på lösa saker, dock ej behandling av levande djur, 2.arbete på fast egendom, på byggnader eller andra anläggningar på mark eller i vatten eller på andra fasta saker och 3.förvaring av lösa saker, dock ej förvaring av levande djur. Lagen innehåller bestämmelser om bl.a. uppdragets utförande, näringsidkarens skyldighet att avråda från en tjänst, påföljder vid fel och dröjsmål, skadeståndsskyldighet för näringsidkaren och konsumenten, bestämning av priset, tid för betalning, dröjsmål med betalning och vad som gäller vid avbeställning av tjänsten. Lagen är i huvudsak tvingande till konsumentens förmån. Konsumenttjänstlagens tillämpningsområde är begränsat, men det förekommer i praxis att lagen - eller i vart fall de principer som ligger till grund för lagen - tillämpas analogt även på andra avtal om tjänster. Ett exempel är Högsta domstolens avgörande NJA 2002 s. 644 som gäller betalningsskyldighet för en kursavgift där kursdeltagaren avbrutit kursen . Det har sedan konsumenttjänstlagens tillkomst införts civilrättslig speciallagstiftning på några tjänsteområden. Exempel på sådan lagstiftning är lagen (2003:862) om finansiell rådgivning till konsumenter, lagen (1992:1672) om paketresor, fastighetsmäklarlagen (1995:400) och lagen (1997:218) om konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende. I förarbetena till konsumenttjänstlagen (prop. 1984/85:110) uttalade regeringen att arbetet borde inriktas på att åstadkomma en grundläggande civilrättslig reglering beträffande de tjänster som, från rättslig och praktisk utgångspunkt, framstod som mest centrala. Hit hörde de tjänster som gäller arbete på lösa saker eller på fast egendom. I betänkande (SOU 1979:36), som låg till grund för propositionen, nämndes även några andra typer av konsumenttjänster som i och för sig borde kunna komma i fråga för reglering i en konsumenttjänstlag, t.ex. behandling av person, skötsel och behandling av djur, undervisning samt konsulttjänster av teknisk, ekonomisk och juridisk natur. Utredningen gick emellertid inte fram med något lagförslag på de här områdena. Redan den konsumentpolitiska kommittén anförde i sitt slutbetänkande Starka konsumenter i en gränslös värld (SOU 2000:29) att områden som skulle kunna bli aktuella för en Prop. 2005/06:105 mer omfattande lagstiftning var bl.a. tjänster på de regelreformerade marknaderna, t.ex. el och telekommunikation (som definieras som elektronisk kommunikation). Med hänsyn till den snabba utvecklingen av tjänstesektorn, särskilt när det gäller de regelreformerade marknaderna, och eftersom tjänster har ökat i betydelse för den enskildes privatekonomi bör en översyn av det civilrättsliga konsumentskyddet inom tjänstesektorn göras. Syftet med översynen är att finna lösningar för att stärka det civilrättsliga konsumentskyddet på området. Säkra varor och tjänster Regeringens bedömning: kommer att få i uppdrag att utveckla formerna för marknadskontrollen inom sitt ansvarsområde. Regeringen avser att, såväl nationellt som på EU-nivå, verka för att representationen av konsumentintressen i standardiseringsarbetet ökar, bl.a. genom regeringens ökade bidrag till Konsumentråd. Arbetet med tjänstesäkerhet bör fördjupas för att tillförsäkra konsumenterna ökad trygghet. Regeringen avser att ge i uppdrag att utveckla samarbetet med tullen för att förhindra införsel av farliga produkter. Bedömningen i promemorian Den framtida konsumentpolitiken och promemoria 2004:14 Redovisning av uppdrag avseende strategi för tjänstesäkerhet: Överensstämmer i allt väsentligt med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser stödjer de bedömningar som görs i de båda promemoriorna. promemoria till utveckling av en tjänstesäkerhetsstrategi har huvudsakligen fått ett positivt mottagande av remissinstanserna. Arbetsmodellen med lokalt arbete med centralt stöd samt ett utvecklat samarbete mellan kommuner, myndigheter och branschorganisationer Betydelsen av att i utvecklingsarbetet samarbetar med i dess egenskap av central förvaltningsmyndighet för olycks- och skadeförebyggande verksamhet lyfts särskilt fram i några yttranden. Bland annat Statskontoret och har invändningar rörande beskrivningen och tillämpbarheten av den i promemorian diskuterade lagen om skydd mot Skälen för regeringens bedömning Konsumenter ska tryggt kunna köpa de varor och tjänster som erbjuds på marknaden och känna förtroende för producenter och säljare. Säkerhetsarbetet har haft hög prioritet inom konsumentpolitiken under ska fortsatt ha en hög profil inom detta område, såväl nationellt som internationellt. Ett led i att tillförsäkra konsumenterna säkra varor och tjänster är införandet av den nya produktsäkerhetslagen (2004:451), som trädde i kraft och som baserades på och rådets direktiv /95/EG av 2001 om allmän produktsäkerhet (EGT L 11, , s. 4, Celex Genom den nya lagen förbjuds näringsidkare att tillhandahålla farliga varor och tjänster och ska på eget initiativ vidta de åtgärder som behövs för att varorna eller tjänsterna inte skadar någon. skärptes lagen (1992:1327) om leksakers säkerhet. Ett produktsäkerhetsarbete på en hög nivå betyder att säkerhetsarbetet är prioriterat inom ramen för verksamhet, men också att det uppmärksammas inom andra myndigheters, kommuners och övriga aktörers ansvarsområden. Det är även viktigt att näringsidkarna genom sina branschorganisationer och andra informationsvägar får kunskap om sitt ansvar att endast saluföra säkra produkter. För att uppnå ett sektorsöverskridande lärande om olyckor, skador, tillbud och säkerhetsarbete har man under skapat från olyckor (NCO). NCO har tagit fram rapporter om t.ex. olycksutvecklingen i landet och äldres skador, som utgör viktiga underlag i säkerhetsarbetet. har ingått ett samarbetsavtal med NCO för att bidra med sin kunskap om produktsäkerhet. Centralt för samarbetet är bl.a. tillgången till fördjupad skadestatistik. har i uppgift att samordna barnsäker- hetsarbetet i . Det innebär att på ett över- gripande plan ska samordna och vara pådrivande i frågor som rör säkerhet för barn och ungdom. Deras arbete ska öka barns och ungas säkerhet och motverka olycksfall som leder till personskador. De ska även verka för att detta arbete utvecklas på alla nivåer i samhället. Sektorsmyndigheterna på barnsäkerhetsområdet, bl.a. , ska med sin expertis medverka aktivt till att arbetet med att öka barns säkerhet får ett brett genomslag även på lokal nivå. Fyra av fem skador inträffar i hem- och fritidsmiljöer. Det är framför allt barn, ungdomar och äldre som skadar sig. Fallolyckor bland äldre utgör en stor andel av olyckorna i hemmet. Dessa skador drabbar kvinnor i större utsträckning än män och antalet fallolyckor för kvinnor ökar drastiskt . Barns och äldres säkerhet är prioriterat i det svenska produktsäkerhetsarbetet. Även på EU-nivå uppmärksammas barns och äldres säkerhet särskilt. Genom ett förebyggande produktsäkerhetsarbete kan man inte bara undvika personligt lidande, utan också bidra till att minska samhällets kostnader. Många av de som går i pension och är och kommer att vara friskare, ha det bättre ekonomiskt ställt samt att ha andra levnadsmönster än vad som har varit vanligt bland pensionärer. Säkerhetsaspekter relaterade bl.a. till olika fritidsaktiviteter och turism kan därmed komma att på ett nytt sätt hamna i fokus. Regeringen gör bedömningen att förebyggande åtgärder för de äldres säkerhet behöver vidtas. Det finns goda exempel på lokala insatser som märkbart har minskat olycksfrekvensen. I vissa kommuner har man kunnat minska antalet fallolyckor radikalt genom att anställa en person som hjälper äldre med riskfyllda vardagssysslor såsom att byta glödlampor och hänga upp gardiner. Aktivt arbete inom standardiseringen kan också bidra till att bygga in säkra lösningar i olika produkter i hemmet. Produkter som säljs till och för barn måste vara säkra. kommer rådets direktiv /378/EEG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om leksakers säkerhet (EGT L 187, , s. 1, Celex 31988L0378) att omförhandlas. kommer då att verka för en hög skyddsnivå. Det är viktigt att det nya direktivet inte blir för begränsat utan att de väsentliga säkerhetskraven i direktivet blir högt ställda, vilket är till ledning för standardiseringsarbetet. Av betydelse vid förhandlingarna om det nya direktivet är att myndigheterna effektivt och enkelt ska kunna kommunicera med det företag som står bakom produkten, att myndigheterna ska få tillgång till relevant bakomliggande dokumentation samt att direktivet föreskriver att varningstexter på produkter ska vara tydliga och lättlästa vid inköpstillfället. långsiktiga arbete med personlig skyddsutrustning har gett resultat. Det är dokumenterat att användningen av olika hjälmar och flytvästar har resulterat i att antalet allvarliga huvudskador och drunkningsolyckor har minskat. Arbetet med personlig skyddsutrustning är av stor vikt och såväl det nationella som det europeiska och internationella arbetet ska fortsatt prioriteras. har det blivit alltmer populärt att på sin fritid bygga och renovera byggnader m.m. Tillverkare av maskiner och redskap kan inte utgå från att det finns ett fackmannamässigt kunnande vid användandet av deras produkter. Att utveckla produkters säkerhet, förbättra säkerhetsinformationen och skapa välutvecklade samarbets- strukturer mellan olika myndigheter är därför angeläget. Bristande språkkunskaper kan vara en faktor som ökar risken för skador. har bl.a. översatt informationsmaterial till flera av de vanligaste språken bland nya svenskar. Näringsidkarna har enligt såväl produktsäkerhetslagen (2004:451) som i de s.k. nya metoden-direktiven, såsom direktivet om leksakers säkerhet som genomförs i genom lagen om leksakers säkerhet, ett centralt ansvar att se till att det endast saluförs säkra varor. I lagen ställs det krav på riskvärdering, säkerhetsinformation, skadeförebyggande arbete och att näringsidkare som får kännedom om att en produkt som de tillhandahåller är farlig är skyldiga att underrätta tillsynsmyndigheten. Produktsäkerhetsdirektivet och direktiven enligt s.k. nya metoden medför vidare en skyldighet för medlemsstaterna att organisera och bedriva marknadskontroll på ett tillräckligt effektivt sätt och i en tillräcklig omfattning för att upptäcka produkter som inte uppfyller kraven. Branschorganisationerna, vid sidan om tillsynsmyndigheterna och andra aktörer, har en viktig uppgift att se till att kunskapen om ansvar och skyldigheter sprids och blir kända bland näringsidkare. bedriver olika typer av informationsverksamhet med spridning av information till näringsidkare och branschorganisationer. Behovet av ökad medvetenheten om de krav som ställs i den nya produktsäkerhetslagen gör att informationsverksamhet i den delen även i fortsättningen kommer att vara viktig. En fråga som har aktualiserats, bl.a. i media, rör näringsidkares skyldighet att CE-märka produkter enligt nya metoden- direktiven. Genom märkningen intygar tillverkaren eller importören att produkten uppfyller alla krav som föreskrivs i direktivet. Det har dock visat sig att det på marknaden förekommer CE-märkta varor som inte lever upp till ställda säkerhetskrav och därför inte får saluföras. Det är inte acceptabelt att det på marknaden finns farliga varor som med felaktig märkning missleder konsumenterna. Medvetenheten hos näringsidkarna måste höjas och genom en effektiv marknadskontroll ska konsumenternas förtroende för CE-märke stärkas. har 2005 antagit regeringens proposition Riktlinjer för marknadskontroll av produkter, m.m. (prop. 2004/05:98). Där föreslås bl.a. ett effektivt samarbete mellan tullen och tillsynsmyndigheterna för att ge möjlighet att agera i ett tidigt skede innan farliga varor har spritts över landet och inom unionen. Inte minst när det gäller leksaker är ett utvecklat samarbete med tullen betydelsefullt för att öka möjligheterna att stoppa farliga produkter redan vid gränsen. Regeringen kommer därför att ge i uppdrag att utveckla ett sådant samarbete. har en central roll kopplad till de konsumentprodukter som inte faller inom andra myndigheters ansvarsområde. Genom den nya produktsäkerhetslagen (2004:451) och ändringar som har genomförts 2004 i lagen (1992:1327) om leksakers säkerhet har regeringen förenklat arbetet för tillsynsmyndigheterna och stärkt deras roll. Tillsynsmyndigheterna kan meddela föreläggande och förbud utan att behöva gå via och möjligheten finns att påföra näringsidkare sanktionsavgift om denne uppsåtligen eller av oaktsamhet tillhandahållit varor som inte motsvarar de krav som gäller för skydd för hälsa och säkerhet. Såsom påpekat i sitt remissvar spelar vid sidan om marknadskontrollen de anmälningar som inkommer från allmänheten en viktig roll. mottogs ett sextiotal anmälningar. En annan viktig, och under sista tiden alltmer resurskrävande, ärendehandläggning avser de anmälningar som inkommer från andra medlemsstater om farliga varor som har återfunnits på deras marknader. undersöker om samma varor har nått . Det är näringsidkarna som har ansvaret för att endast säkra varor saluförs på den svenska marknaden. Branschorganisationerna och myndigheterna har en central roll i spridandet av kunskap om detta ansvar. måste marknadskontrollen vara effektiv. I betänkande Tillsyn för säkra varor och öppna marknader (SOU 2004:57) konstaterades att bevarandet av en oförändrad ordning för marknadskontrollen inom ansvarsområde var otillräckligt för att möta kraven på en effektiv marknadskontroll. utförs marknadskontrollen huvudsakligen av kontrakterade konsumentvägledare i ett 40-tal kommuner. Marknadskontroll är något som gynnar de kommuner som deltar i marknadskontrollprojekten då de därmed säkrar ett gott varuutbud i den har avsatt ökade medel till kommunerna för att tillmötesgå krav på kostnadstäckning för kommunerna. samarbetar i vissa fall kommunala konsumentvägledare från grannkommuner med varandra i marknadskontrollarbetet. En samverkan mellan konsumentvägledare, energirådgivare och miljö- och hälsoskyddsinspektörer skulle kunna förbättra kontrollen ytterligare. bidrar till att andra myndigheter och aktörer som verkar i det lokala säkerhetsarbetet får ökad kunskap. Det är regeringens uppfattning att och de kommunala konsumentvägledarna gör en stor insats på området marknadskontroll. En förstärkning av marknadskontrollen är dock nödvändig. kommer att få i uppdrag att se över arbetsformerna för marknadskontrollen med syfte att uppnå en effektivare och starkare organisation med ett ökat stöd till kommunerna i deras säkerhetsarbete. EU:s olika produktdirektiv anger vilka väsentliga säkerhetskrav som ställs på en viss produkt. Därefter är det de europeiska standardiseringsorganens ansvar att utarbeta europeiskt harmoniserade standarder med närmare tekniska specifikationer. Deltagandet i den internationella och europeiska standardiseringen sker i huvudsak genom de nationella standardiseringsorganen. En tendens som har varit tydlig är att standardiseringsarbetet blivit alltmer internationellt och vuxit i omfattning, vilket tvingar fram prioriteringar och försvårar för myndigheter och organisationer att delta i alla relevanta processer. Utvecklingsländernas möjlighet att delta i standardiseringsarbetet är också mycket begränsat, vilket kan leda till att standarder utformas på ett sätt som inte gynnar marknadstillträdet för produkter från dessa länder. När säkerhetskraven för viktiga produkter såsom leksaker, barnvagnar, cykelhjälmar och lekplatser, fastställs inom ramen för förhandlingar i standardiseringsorganen och inte genom politiska beslut, måste näringslivets deltagande kompletteras med representation för konsumentintressena. är konsumentsidan underrepresenterad, vilket bl.a. gör att standardiseringsverksamhetens anseende och legitimitet riskerar att påverkas negativt. Regeringen kommer att verka för att konsumenterna ges ett ökat inflytande i standardiseringsarbetet. Arbetet med att ge konsumentrepresentanterna en större tyngd måste ske såväl nationellt som på EU-nivå.