prop · GT0364 · 2006-01-18 00:00:00 — I lagen (1915:218) om avtal och andra rättshandlingar på förmögen- hetsrättens område (avtalslagen) finns allmänna bestämmelser om avtals ingående och när avtal är ogiltiga. Både vissa av de allmänna bestämmel- serna om avtals ogiltighet i avtalslagen och vissa bestämmelser i försäk- ringsavtalslagen innebär att försäkringstagare kan ha skyldighet att ge försäkringsbolaget upplysningar vid ingående av avtal (upplysnings- plikt). Utgångspunkten är att försäkringsbolaget skall ha möjlighet att bedöma risken med att ingå ett visst avtal. Vid försäkringsavtal anses det särskilt viktigt att det lämnas riktiga och fullständiga uppgifter vid avta- lets ingående. Det är då väsentligt att försäkringstagaren lämnar uppgifter som har betydelse för den försäkrade risken. Ofta får försäkringstagaren besvara frågor om förhållanden som har intresse för riskbedömningen. När det handlar om individuella personför- säkringar (livförsäkring, sjukförsäkring och olycksfallsförsäkring) får försäkringstagaren lämna upplysningar som rör hälsan. Den som ansöker om en privat livförsäkring får därför inte sällan besvara frågor som är av integritetskänslig natur. En upplysning som regelmässigt efterfrågas när en livförsäkring skall tecknas är om försäkringstagaren genom- gått en HIV-test och vad som var resultatet av denna undersökning. Andra frågor gäller om försäkringstagaren varit sjukskriven , har behandlats av läkare för sjukdom eller tar medicin av något slag. Avtalet innebär regelmässigt att försäk- ringstagaren ger försäkringsbolaget fullmakt att infordra medicinska journaler. Uppgifterna i dessa används i bolagets riskbedömning. Särskilda regler om försäkringstagarens upplysningsplikt vid person- försäkring finns i 12 kap. 1- 4 §§ FAL. Upplysningsplikten är dock be- gränsad på flera sätt. Försäkringsbolaget får inte åberopa att upplys- ningsplikten har åsidosatts, om det insåg eller borde ha insett att upplys- ningarna var oriktiga eller ofullständiga. Detsamma gäller om upplys- ningarna saknade eller senare har upphört att ha betydelse för avtalets innehåll (12 kap. 4 § FAL) Om försäkringstagaren vid avtalets ingående svikligen uppgivit eller förtigit något som kan antas vara av betydelse, är avtalet ogiltigt enligt 12 kap. 2 § FAL. Samma sak gäller om försäkringstagaren har uppgivit eller förtigit något under sådana omständigheter att det skulle strida mot tro och heder att åberopa avtalet. Om försäkringstagaren eller den försäkrade annars uppsåtligen eller av oaktsamhet som inte är ringa lämnat oriktiga eller ofullständiga uppgifter av betydelse för riskbedömningen och kan försäkringsbolaget visa att det inte skulle ha meddelat försäkring om upplysningsplikten hade fullgjorts, är bolaget fritt från ansvar för inträff- ade försäkringsfall. Om försäkringsbolaget får kännedom om att upplysningsplikten har åsidosatts uppsåtligen eller av oaktsamhet som inte är ringa och kan försäkringsbolaget visa att det inte skulle ha med- delat försäkring om upplysningsplikten hade fullgjorts, får bolaget säga upp försäkringen till upphörande eller ändring. Skulle försäkringsbolaget, om upplysningsplikten hade fullgjorts, ha meddelat försäkring mot högre premie eller i övrigt på andra villkor än som avtalats, har försäkrings- tagaren rätt till fortsatt försäkring med det försäkringsbelopp som svarar mot den premie och de villkor i övrigt som avtalats. I försäkringsrörelselagen (FRL) regleras de offentligrättsliga och associa- tionsrättsliga sidorna av försäkringsbolagens verksamhet. Regleringen innefattar vissa allmänna principer. gällde en s.k. skälighetsprincip med krav på skälighet i pre- mier och kostnader, på skäliga villkor utöver och på skälighet i skaderegleringen. Principen utmönstrades ur lagen , vilket bl.a. motiverades av en önskan att främja konkurrens och produktutveckling. Premierna skulle kunna bestämmas solidariskt utan krav på att en försäk- ringstekniskt beräknad högre risk gäller för vissa utsatta försäkrings- tagare. Trots att skälighetsprincipen är borttagen förutsätts det fortfar- ande i lagstiftningen att premierna skall vara betryggande. Grundläggande för verksamheten är enligt nuvarande regler i 1 kap. 1 a § FRL att den skall bedrivas med en för rörelsens omfattning och beskaffenhet tillfredsställande soliditet, likviditet och kontroll över försäkringsrisker, placeringsrisker och rörelserisker, så att åtagandena mot försäkringstagarna och andra ersättningsberättigade på grund av för- säkringarna kan fullgöras. Vidare föreskrivs att verksamheten skall be- drivas enligt god försäkringsstandard. I 7 kap. 4 § finns en bestämmelse som innebär att för bl.a. liv- försäkringar skall grundas på antaganden om dödlighet och andra risk- mått, räntesats samt driftskostnader som var för sig är betryggande. En avvikelse får ske om den är försvarlig med hänsyn till bolagets ekono- miska situation. En motsvarande bestämmelse finns i artikel 19 i tredje livförsäkringsdirektivet (dvs. rådets direktiv /96/EEG av om samordning av lagar och andra författningar som avser direkt livförsäkring och om ändring av direktiven /267/EEG och 90/619/EEG). Enligt 7 kap. 1 § gäller vidare att ett försäkringsbolags försäkringstek- niska avsättningar skall motsvara belopp som erfordras för att bolaget skall kunna uppfylla alla åtaganden som skäligen kan för- väntas uppkomma med anledning av ingångna försäkringsavtal. Sådana avsättningar beräknas delvis med statistiska och försäkringsmatematiska metoder. 10.2.4Avtalet mellan staten och Mellan staten och ingicks ett avtal om genetiska undersökningar i samband med tecknande av eller utökande av redan tecknad liv- eller sjukförsäkring. (Avtalet bifogas pro- positionen som bilaga 4.) I avtalets inledande bestämmelse anges att av- talet är träffat mellan staten och för de för- säkringsbolag som är medlemmar i förbundet och som i mark- nadsför vad som försäkringsavtalsrättsligt avses som liv- eller sjukför- säkring. De berörda försäkringsbolagen har en marknadsandel avseende livförsäkringar i om beräknat i premieinkomster och beräknat i tillgångar i bolagens balansräkningar. Beträffande sjukförsäkringar har de berörda försäkringsbolagen hela den svenska marknaden. Samtliga försäkringsbolag som marknadsför individuell tra- ditionell liv- och fondförsäkring är medlemmar i . Avtalet avser liv- och sjukförsäkring. Så kallade barnförsäkringar, som till sin försäkringsavtalsrättsliga karaktär är kombinerade sjuk- och olycksfallsförsäkringar för barn vanligtvis med giltighet omfattas inte av avtalet. Inte heller tjänstegruppliv- eller avtalsgruppsjukförsäkring, där det enda kravet för försäkrings tecknande är full arbetsförhet, omfattas av avtalet. I 2 § finns en bestämmelse som ger en uttömmande definition av vilka olika typer av genetiska undersökningar som omfattas av avtalet. Med presymtomatisk genetisk undersökning enligt första punkten avses un- dersökningar för att fastställa om en person har ett dominant ärftligt sjukdomsanlag som kommer att leda till sjukdom senare i livet. Begrep- pet prediktiv genetisk undersökning enligt andra punkten omfattar under- sökningar i syfte att granska friska människors arvsanlag för att beräkna sannolikheten för att personen kan komma att drabbas av sjukdom senare Tredje punkten behandlar genetiska undersökningar för att påvisa eller utesluta att en person bär anlag för en ärftlig sjukdom som visar sig först i senare generationer. En genetisk undersökning kan utföras med olika metoder och på olika nivåer. Bestämmelsen har dock getts en metodneutral utformning och omfattar således samtliga genetiska me- toder. Med genetisk undersökning avses i avtalet inte undersökningar för att ställa sjukdomsdiagnos, varmed avses diagnostik av patienter med konstaterad eller misstänkt sjukdom. Även begreppet familjeupplys- ningar definieras. Med familjeupplysningar avses således information om förekomsten av ärftliga sjukdomar i släkten. Sådana upplysningar om- fattas av avtalet. åtar sig enligt 3 § att säkerställa att medlemsbo- lagen inte inför krav på att den som söker en försäkring skall genomgå sådan genetisk undersökning som det här är frågan om, som förutsättning för försäkrings tecknande. Detsamma gäller motsvarande krav mot den som redan har en försäkring och som önskar utöka denna. Vidare åtar sig enligt 4 § första stycket att säker- ställa att medlemsbolagen gentemot försäkringssökande eller försäk- ringstagare inte efterfrågar resultatet av en redan utförd genetisk under- sökning eller efterfrågar huruvida en sådan undersökning utförts. Likaså skall försäkringsbolagen avstå från att efterfråga familjeupplysning. För det fall försäkringsbolag redan har kännedom om resultatet av en utförd genetisk undersökning eller om familjeupplysning åtar sig bolagen att avstå från att använda den informationen. åtgärder i anledning av avtalet behandlas vidare nedan. Begränsningar i försäkringsbolagens åtaganden I 4 § andra stycket begränsas försäkringsbolagens åtaganden enligt första stycket till att avse sådana liv- och sjukförsäkringar där försäkringser- sättning som utbetalas som engångsbelopp inte överstiger 15 prisbasbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring eller, när det är fråga om liv- eller sjukförsäkring där försäkringsbeloppet skall utbetalas som periodisk efterlevandepension eller efterlevandelivränta eller annan periodisk utbetalning, 1 prisbasbelopp enligt lagen om allmän försäkring. Beloppsbegränsningen i andra stycket avser, enligt vad som framgår av tredje stycket, samtliga den enskildes sökta eller, vid utökning av försäk- ring, redan tecknade försäkringar. I fjärde stycket anges att 4 § skall tillämpas inte bara då någon ansöker om en försäkring utan även vid ut- ökning av befintlig försäkring. Som framgått omfattar avtalet inte tjänstegruppliv- eller avtalsgrupp- sjukförsäkringar. Dessa försäkringar är inte förenade med någon form av hälsokontroll. Det innebär att de allra flesta människor i exempelvis liv- försäkringssammanhang kan lägga en tjänstegrupplivförsäkrings försäk- ringsbelopp om 6 prisbasbelopp till det försäkringsbelopp under vilket ett försäkringsbolag enligt avtalet inte får fråga efter eller beakta genetisk information. Således kommer majoriteten av dem som tecknar en enskild livförsäkring att vara garanterad ett försäkringsbelopp överstig- ande utan att försäkringsbolagen har möjlighet att efterfråga eller ta del av resultaten av genetiska undersökningar. Undantag beträffande viss sjukdom Av 5 § framgår att åtar sig att för i avtalet berörda försäkringar säkerställa att medlemsbolagen inte undantar någon sjuk- dom för utbetalning av försäkringsersättning. Detta skall dock inte gälla om undantag görs för viss sjukdom som den försäkringssökande redan företett symtom av vid tecknande av försäkring. Åtagandet är inte be- gränsat på annat sätt. åtar sig enligt 6 § att inrätta en prövningsnämnd dit försäkringssökande, som anser att ett försäkringsbolag hanterat genetisk information felaktigt, kan vända sig. Nämndens uppgift är att ge rekom- mendationer i fråga om omprövning till försäkringsbolagen. En sådan nämnd, , inrättades . Utvecklingen inom såväl den medicinska som den kliniska genetiken har gått mycket fort. En fortsatt utveckling kan givetvis vara av stor vikt för såväl den medicinska forskningen och kliniska verksam- heten som för försäkringsbolagen. Staten åtar sig därför enligt 7 § att tillse att utvecklingen inom medicinsk och klinisk genetik som kan ha betydelse för försäkringsbranschen och andra berörda fortlöpande följs och allsidigt belyses. Något särskilt organ har emellertid inte inrättats. budgetproposition anges att uppgiften får anses ingå i roll. Avtalet trädde i kraft och gällde i första hand till och med . Uppsägning av avtalet kan ske genom att någon av parterna skriftligen säger upp avtalet före avtalstidens utgång. Sker inte sådan uppsägning förlängs avtalet med i sänder. För det fall något försäkringsbolag åsidosätter sina åtaganden enligt avtalet har dock staten rätt att säga upp avtalet. Eftersom uppsägning av avtalet inte ägde rum och inte , gäller avtalet nu till utgången av . 10.3Internationella förhållanden och utländsk rätt Frågan om användning av resultat från genetiska undersökningar har va- rit aktuell under i många länder och även i flera internatio- nella organisationer. Flera europeiska länder har infört förbud för arbets- givare och försäkringsbolag att använda resultat från prediktiva genetiska undersökningar (undersökningar i syfte att granska friska människors arvsanlag för att beräkna sannolikheten för att personen kan komma att drabbas av sjukdom senare i livet). uttalades i en rekommendation från (No. R[92]3) att försäkringsbolag inte bör ha rätt att kräva genetisk undersök- ning eller fråga efter resultat av tidigare utförda test, som förutsättning för försäkring. Varje form av diskriminering till följd av en persons genetiska arv är förbjuden enligt artikel 11 i konventionen om mänskliga rättigheter och biomedicin. Av artikel 12 framgår vidare att prediktiva genetiska test endast får utföras för hälso- och sjukvårdsändamål eller i samband med vetenskaplig forskning som är förenade med nämnda ändamål. I konse- kvens med detta tillåter konventionen inte att det allmänna medverkar till att genetiska test utförs som ett led i tecknandet av en försäkring. Mot detta råder enligt konventionen ett entydigt förbud. Bestämmelserna i konventionen och tolkningen av dessa redovisas närmare i avsnitt 5.3.2. () har i ett uttalande re- kommenderat att uppgifter som kommit fram vid prediktiv genetisk dia- gnostik underkastas strängast möjliga sekretess utom då det som fram- kommit skulle kunna utgöra en fara för andra människor. En deklaration om det mänskliga genomet och mänskliga rättigheter antogs av . Enligt artikel 6 i deklarationen skall ingen få utsättas för sådan diskriminering på grundval av genetiska karakteristika som kan kränka mänskliga rättig- heter, grundläggande frihet och människovärde. När det gäller nationella regleringar på området varierar förhållandena I har man haft en lag om medicinskt bruk av biotek- gäller en ny något reviderad biotekno- logilag (LOV nr 100: Lov om humanmedisinsk bruk av bio- teknologi [bioteknologiloven]). Enligt § 51 förstås med genetiska un- dersökningar: a) genetisk undersökning för att ställa sjukdomsdiagnos, b) genetiska presymtomatiska undersökningar, genetiska prediktiva under- sökningar, genetiska undersökningar för att påvisa eller utesluta anlags- bärare för ärftliga sjukdomar som visar sig först i senare generationer och c) genetiska laboratorieundersökningar för att bestämma könstillhörighet. Enligt § 52 samma lag får genetiska undersökningar endast göras för medicinska ändamål med diagnostisk eller behandlingsmässig avsikt. är enligt § 58 förbjudet att efterfråga, mottaga, besitta eller använda upplysningar om annan som framkommit vid sådan genetisk undersök- ning som beskrivits ovan under b) eller som framkommit vid en syste- matisk kartläggning av ärftlig sjukdom i en familj. Det är också förbjudet att fråga om genetisk undersökning, även diagnostisk, eller om systema- tisk kartläggning har utförts. Den som uppsåtligen överträder någon be- stämmelse i lagen, eller bestämmelse som meddelats med stöd av lagen, straffas, enligt § 75, med böter eller fängelse . Den norska regleringen har ställts under debatt. ringsselskapers innhentning, bruk og lagring av helseopplysninger (NOU 2000:23) föreslogs att den gällande förbudslagen skall upphävas såvitt Förslaget var dock långtifrån enhälligt och har mött kritik. I den reviderade lagen som trädde i kraft den 1 janu- ari 2004 finns förbudet kvar och har utökats till att också omfatta s.k. familjehistoria (jfr ovan). I propositionen (Ot.prp.nr.64 [20022003]) hänvisas till det ovan nämnda betänkandet och det uttalas att Helse- departementet i huvudsak delar minoritetens uppfattning. I genomfördes en ändring av lagen om försäkrings- avtal (lov om forsikringsaftaler) och i lagen om pensionskassor (lov om tilsyn med firmapensionskasser). Av förstnämnda lags 3 a § följer att försäkringsbolag i samband med eller efter ingående av avtal inte får fråga efter, inhämta eller mottaga och använda information som kan be- lysa en persons arvsanlag och risk för att utveckla sjukdom liksom att bolaget inte heller får kräva att någon skall undergå genetisk undersök- ning. Bestämmelsen gäller dock inte information om personens eller andra personers nuvarande eller tidigare hälsotillstånd. Enligt 134 § samma lag straffas överträdelse av bestämmelsen med böter. Juridiska personer kan också åläggas straffrättsligt ansvar enligt särskilda regler. Motsvarande bestämmelser har införts i lagen om pensionskassor. I finns ingen lag som tar sikte på genetiska undersökningar i försäkringssammanhang. I stället planerar man att låta konventionen om mänskliga rättigheter och biomedicin bli bindande som nationell lag. Konventionen har ännu inte ratificerats. Detta är beroende av antagandet av en lag om metoder för artificiell fortplantning. De finska försäkrings- bolagen har emellertid antagit en policy som innebär att de inte frågar efter genetiska test vid riskbedömningar. De frågar inte heller efter familjeupplysningar. I trädde en lag 1994 enligt vilken det är förbjudet att utföra genetiska test annat än för medicinska ändamål eller för forsk- ningsändamål. Det är förbjudet för försäkringsbolag att få tillgång till information från biobanker och det är också förbjudet för dem att be in- divider att förse dem med sådan information. Det är emellertid inte enligt lag förbjudet för försäkringsbolag att erhålla information från medicinska journaler. De franska försäkringsbolagen har emellertid infört ett morato- rium som innebär att resultat från genetiska undersökningar inte får be- aktas även om den försäkringssökande själv erbjuder informationen. Mo- ratoriet gällde . I träffades en överenskommelse mellan försäkringsbo- lagen och regeringen . Överenskommelsen innebar ett system med frivillig självreglering baserat på ett förslag från (). Som en del i överenskommelsen inrättade regeringen en nämnd, Genetic and (), och gav ut regler som skulle iakttas av alla medlemmar i . Systemet innebar att försäk- ringsbolagen inte skulle få kräva att en försäkringstagare eller den som sökte teckna liv- eller sjukförsäkring skulle genomgå genetisk undersök- ning. Vidare var ett syfte att säkerställa att försäkringsbolagen inte tillägger redan utförda genetiska undersökningar en betydelse som inte är motiverad. En försäkringssökande som genomgått en genetisk undersök- ning måste upplysa försäkringsbolaget om detta förhållande. Försäk- ringsbolaget skulle emellertid bara få beakta sådana undersökningar som av GAIC bedömts vara vetenskapligt tillförlitliga och ge relevant infor- mation. Kritik har riktats mot hur systemet fungerat i praktiken. 2005/06:64 Commons Science and gav ut en rapport där man föreslog ett frivilligt moratorium för försäkringsbo- lagens användning av resultat från genetiska tester. Efter diskussioner mellan regeringen och träffades en ny överens- kommelse som trädde i kraft . Denna innebär att skall försäkringsbolagen avstå från att använda sig av resultat från genetiska test. Livförsäkringar på belopp och andra försäkringar på belopp är undantagna och för dessa försäkringar får försäkringsbolagen använda sig av testre- sultat om testen blivit godkända av GAIC. Beloppsgränserna skall ses över . Man beräknade att av livförsäkring- arna uppgår till eller mer. Regeringen skall vidare se över och utöka dess roll till att också övervaka att över- enskommelsen efterlevs och därvid även mottaga klagomål från individer som ifrågasätter att något försäkringsbolag inte efterlevt överenskommel- sen. Det enda test som godkänts av GAIC är för sjuk- dom i samband med livförsäkring. Liksom i de flesta andra länder saknas i begränsningar när det gäller att fråga efter familjehistoria, dvs. uppgifter om sjukdomar och dödsfall i släkten. Det kan slutligen helt kort nämnas att förbud mot att vidarebefordra genetisk information till försäkringsbolag eller för försäkringsbolag att använda sådan information i olika former finns i bl.a. , och och i viss federal och statlig lagstiftning i , me- dan det i och finns frivilliga åtaganden från försäkrings- bolag. En utförligare redogörelse för förhållandena i andra länder ges i betänkandet Genetik, integritet och etik (SOU 2004:20, s. 173-178). 10.4Frågeställningar ur ett försäkringsperspektiv Den privata liv- och sjukförsäkringens grundläggande idé är att ge eko- nomiskt skydd om en person skulle avlida respektive insjukna under för- säkringstiden. Premierna beräknas så att de svarar mot väntade kostnader för dödsfall respektive sjukfall. För att säkerställa försäkringsbolagens åtaganden gentemot de försäkrade måste inbetalda täcka väntade kostnader för de försäkrade sammantaget. För att kunna kalkylera en kor- rekt premie måste försäkringsgivaren bedöma risken för förtida död re- spektive ökad risk för insjuknande hos de försäkringssökande. Inom liv- och sjukförsäkring är dessa risker starkt relaterade till ålder, kön och hälsotillstånd. En riskbedömning görs därför vid ansökan om försäkring. För att kunna upprätta ett försäkringsavtal behöver ett bolag ha tillgång till samma information om den sökandes hälsotillstånd som den sökande har själv. Om bolaget har mindre information än sökanden kan riskbe- dömningen bli felaktig och premien otillräcklig. Med hänsyn till att för- säkringarna gäller stora kollektiv och till att utbetalningarna vid försäk- ringsfall ofta är betydande, kan sådana felaktiga riskbedömningar få stora konsekvenser. En i sammanhanget grundläggande faktor, som alltid måste beaktas i försäkringssammanhang, är risken för att s.k. moturval uppkommer. Ett moturval börjar med att premien är för lågt satt för vissa försäkringssök- ande. Dessa kan därför komma att teckna försäkringar i högre omfattning och till högre belopp än de skulle ha gjort om premien varit korrekt be- räknad. För att de totala premieintäkterna skall vara tillräckliga måste det resterande försäkringskollektivet betala en premie som är högre än vad som motsvarar den faktiska risk det representerar deras försäkring får ett överpris. De kan då komma att avstå från att teckna försäkring eller teckna hos ett annat bolag, eventuellt i ett annat land. Detta kan innebära att moturvalet blir än mera påtagligt. Därmed har en svårlöst situation uppkommit. Att möta problemet med ytterligare premiehöjningar är nämligen vanskligt, eftersom detta kan förstärka moturvalseffekten och vålla en spiralrörelse som innebär att premieintäkterna i det bolag där moturvalet uppstått inte täcker de utbetalningar som bolaget åtagit sig att stå för. Försäkringen slås ut. Det är bl.a. av sådana skäl som det i försäkringsrörelselagen (1982:713; FRL) har slagits fast att försäkringsgivarna måste ha kontroll över försäkringsriskerna. Det har ansetts vara ett samhällsintresse att bo- lagen kan fullgöra sina åtaganden mot de försäkrade. Om försäkringsbolagen inte tillåts inhämta den genetiska information som en försäkringssökande själv förfogar över, skulle det kunna uppstå en risk för att personer med sjukdomsanlag blir mer benägna att teckna försäkringar än vad som genomsnittligt gäller för kollektivet. Ett bolag kan då komma att försäkra personer som utgör en väsentligt större risk än den bolaget känt till och kalkylerat med då premierna fastställdes. Ett moturval uppstår då, på det sätt som just beskrivits. Detta kan förstärkas, om personer med sjukdomsanlag skulle teckna försäkring till högre be- lopp än vad som är genomsnittligt. Försäkringsbolagen gör en medicinsk riskbedömning vid liv-, sjuk- och olycksfallsförsäkring, även om det också kan finnas sådana försäkringar där en riskbedömning inte behöver göras. Resultatet av riskbedömningen är att flertalet ansökningar beviljas till normal premie.