prop · GT0395 · 2006-03-14 00:00:00 — En väsentlig uppgift är alltså att sprida kunskap och öka medvetenheten på nivå och bland statliga förvaltningsmyndigheter om de åtaganden som följer av dessa konventioner. Regeringen har som en första åtgärd genomfört regionala konferenser om mänskliga rättigheter och nationella minoriteter. Dessa konferenser följs nu upp och kommer att ligga till underlag för en fortsatt strategi för genomförandet av minoritetspolitiken i samhällslivet. Strategin kommer att innehålla såväl centrala som lokala insatser, t.ex. uppdrag till berörda myndigheter att sprida kunskap om nationella minoriteter inom myndigheterna på alla nivåer, lokala möten för erfarenhetsutbyte mellan kommunerna samt dialogforum med företrädare för de nationella minoriteterna och företrädare för berörda kommuner. Det uppdrag som Skr. 2005/06:95 regeringen lämnat till av mänskliga rättigheter vid att ta fram en handbok om mänskliga rättigheter med fokus på bland annat de nationella minoriteternas rättigheter är ett viktigt verktyg i detta arbete (se närmare avsnitt 5.4, åtgärd 108). Inom ramen för denna åtgärd kommer kommuners strävan att ta fram särskilda handlingsplaner rörande de nationella minoriteterna att följas upp. Detta arbete kommer att ske i samarbete med den delegation för mänskliga rättigheter som kommer att inrättas (se vidare avsnitt 5.2, åtgärd 103). Åtgärder avseende utbildningssituationen för barn från de nationella minoriteterna Åtgärd 40: Som en uppföljning av Statens skolverks rapport om utbildningssituationen för de nationella minoriteterna avser regeringen att överväga åtgärder mot bakgrund av verkets förslag. Regeringen gav 2004 i uppdrag att kartlägga utbildningssituationen för de nationella minoriteterna, framför allt inom och ge förslag på åtgärder som ansågs påkallade. Uppdraget redovisades i rapporten nationella minoriteternas utbildningssituation (dnr U2005/8017/S). framförde i rapporten att de nationella minoriteternas utbildningssituation i fråga om modersmålsundervisning är bekymmersam och långt ifrån tillfredsställande. Regeringen har också i regleringsbrevet givit i uppdrag att belysa eventuella ekonomiska effekter av de förslag om utökad rätt till undervisning i de nationella minoritetsspråken som verket lämnat i sin rapport. Uppdraget skall redovisas . Regeringen avser att följa upp om utbildningssituationen för de nationella minoriteterna. Vidare beslutade regeringen att uppdra åt Myndigheten för skolutveckling att främja utveckling och produktion av läromedel i samiska för undervisning i sameskolan och för integrerad samisk undervisning i . Myndigheten skall redovisa uppdraget i samband med årsredovisningen . Som framgått ovan (åtgärd 37) har även fått i uppdrag att göra en fördjupad studie av situationen för romer i den svenska skolan. Uppdraget lämnades och skall redovisas . Som närmare beskrivs i avsnitt 6.6 om språk- och informationsfrågor avser regeringen att skapa en språkvårdsorganisation med uppdraget att, bland annat, utveckla och främja vården av de nationella minoritetsspråken och det svenska teckenspråket. Ansvaret för det samiska språkarbetet kommer dock även fortsättningsvis ligga på . Samerna är ett urfolk och en nationell minoritet i . Hur den samiska befolkningen kommit till och hur kulturen uppstått här är inte helt klarlagt, men forskning tyder på att den samiska kulturen uppstod för cirka 2 genom en sammansmältning av flera redan då existerande fångst- och jordbrukarkulturer på . Samerna har sedan fortsatt att leva och verka inom detta område, som är delar av , , och . Samerna har således en lång sammanhängande historisk anknytning till de områden där de bedrivit sin näring och utvecklat sin kultur. Denna anknytning går tillbaka till tiden före nationalstatens bildande. Samerna uppfyller därmed kriterierna för ett urfolk. Detta har även bekräftats av , som uttalade att samerna är ett urfolk som har folkrättsliga krav på en kulturell särbehandling i (prop. 1976/77:80, bet. 1976/77:KrU43). Folkrätten innehåller regler om rättigheter för urfolk, bland annat i fråga om land, naturresurser och självbestämmande. Fortsatt arbete för ratificering av konvention (nr 169) om ursprungsfolk och stamfolk i självstyrande länder Åtgärd 41: Regeringens ambition är att skall ratificera konvention (nr 169) om ursprungsfolk och stamfolk i självstyrande länder så snart det låter sig göras. konvention (nr 169) om ursprungsfolk och stamfolk i självstyrande länder trädde i kraft . Ett av de grundläggande kriterierna för att konventionen skall tillämpas är att de folk som berörs själva identifierar sig som urfolk eller stamfolk. Därutöver anges det i artikel 1 b att konventionen gäller folk i självstyrande länder, vilka betraktas som urfolk på grund av att de härstammar från folkgrupper som bodde i landet eller i ett geografiskt område, som landet tillhör, vid tiden för erövring eller kolonisation eller fastställandet av nuvarande statsgränser och vilka, oavsett rättslig ställning, har behållit en del av eller alla sina egna sociala, ekonomiska, kulturella och politiska institutioner. har 14 länder anslutit sig till konventionen, däribland och . I pågår ett arbete liknande det i om förberedelser inför en anslutning. Såsom har redovisats i kartläggningen av situationen för de mänskliga rättigheterna i (del II) har bland andra FN och , liksom en rad företrädare för referensgrupperna, påpekat att bör ratificera . Representanter för Sametingen i , och framförde i den s.k. Jokkmokksdeklarationen att , , och är förpliktade att erkänna och säkra samernas rättigheter som urfolk, däribland historiska rättigheter till land, vatten och naturresurser, i linje med staternas förpliktelser enligt FN:s konvention om medborgerliga och politiska Skr. 2005/06:95 rättigheter, speciellt artikel 1 och 27, och konvention nr 169. Regeringens ambition är att skall ratificera så fort det låter sig göras. För del medför en anslutning till konventionen att olika rättigheter påverkas med avseende på ett markområde som motsvarar en tredjedel av yta. Ett beslut i en fråga av sådan betydelse kan inte hastas fram. En förutsättning för att ratificera konventionen är att regeringen först inhämtar godkännande. Inför ställningstagande måste frågor kring de rättsliga konsekvenserna vara utredda. Dessutom måste de lagändringar som blir nödvändiga ha utarbetats. Ett omfattande utredningsarbete pågår för att ta fram ett underlag inför en ratificering. Resultatet av detta utredningsarbete måste avvaktas innan en proposition med godkännande av konventionen kan utarbetas. Följande kan sägas om utredningsarbetet. En särskild utredare tillkallades 1997 med uppgift att utreda frågan om kan ratificera konventionen och vilka åtgärder som i sådant fall är nödvändiga för att skall kunna efterleva bestämmelserna. Utredarens bedömning (SOU 1999:25) var att kan ansluta sig till konvention först sedan ett antal åtgärder som rör samernas rätt till mark blivit genomförda. Det handlar främst om att identifiera gränserna för de områden som avses i konventionens artikel 14, klarlägga omfattningen av samernas jakt- och fiskerätt samt stärka samernas skydd mot inskränkningar i renskötselrätten. Utredaren räknade med att detta är en process som tar . Regeringen tillsatte en med uppgift att utreda omfattningen av den mark där renskötselrätt finns. I uppgiften ingår att fastställa i vilken omfattning som samerna traditionellt innehar mark respektive nyttjar mark tillsammans med andra så som anges i artikel 14 i . Kommissionen har redovisat sitt arbete (SOU 2006:14). har berett rekommendationerna om ökat skydd mot inskränkningar i renskötselrätten. Detta betänkande (SOU 2001:101) har remissbehandlats och bearbetas i . Sedan regeringen beslutade att en särskild utredare skulle tillkallas för att bland annat så långt det är möjligt klarlägga grunderna för och omfattningen av samebymedlemmars och markägares rätt till jakt och fiske inom lappmarkerna och på renbetesfjällen är samtliga rekommendationer under beredning. Utredningen har lämnat två delbetänkanden och slutbetänkandet överlämnades till regeringen . Betänkandet (SOU 2005:116) innehåller bland annat förslag om att jakten och fisket inom lappmarkerna och på renbetesfjällen skall förvaltas av samverkansföreningar. Regeringen följer också noga utvecklingen i vad gäller en proposition om förvaltningen av marken i Finnmark. Denna proposition lämnades och innehåller en intressant lösning om markförvaltningen i Finnmark som bygger på tanken att den statliga marken skall förvaltas regionalt. Utkastet till en nordisk samekonvention är också intressant i sammanhanget eftersom den berör frågor om mark och vatten (se vidare nedan, åtgärd 44). Proposition om ökat inflytande för Åtgärd 42: Regeringen har lämnat en proposition till med förslag bland annat om att skall få fler myndighetsuppgifter och därigenom få ett ökat inflytande. Regeringen har lämnat en propositionen om ett ökat samiskt inflytande till . I propositionen föreslår regeringen ett antal åtgärder som syftar till att öka samernas inflytande, bland annat att myndighetsuppgifter som huvudsakligen rör rennäringen och andra samiska intressen skall överföras till från länsstyrelserna och . I propositionen föreslås även åtgärder som syftar till att stärka arbetsformer. Medling om vinterbete i Åtgärd 43: Regeringen har initierat medling för att få fram en överenskommelse om vinterbete i med syftet att finna en långsiktigt hållbar lösning på samebyarnas behov av vinterbetesmark. Konflikten kring vinterbetet för renar i uppkom då mark delades upp mellan staten och nybyggare. Samerna menade att de missgynnades och att marken inte räckte till för betet. En lag stiftades 1886 för att klargöra samernas rätt till renbete. Enligt denna lag har samerna rätt till vinterbete på grundval av sedvanerätten. Den exakta utbredningen av betesområdet kan dock endast slås fast i domstol. Hovrätten för nedre fastslog i en dom 2002 att samebyarna inte har rätt till vinterbete på ett stort antal fastigheter om inte avtal träffas mellan markägarna och samebyarna. Staten har ett övergripande ansvar för att säkra samernas rättigheter som urfolk. Då rennäringen är en viktig del av det samiska kulturarvet är det angeläget att den kan fortleva. bör därför få en snar lösning. Regeringen beslutade att ge i uppdrag att arbeta för att förhandlingar mellan samebyarna och markägare i om ersättning för renarnas vinterbete skall komma till stånd. Arbetet på leds av en operativ utredare som till sin hjälp även har och i . Uppdraget skall redovisas . Förhandlingar om nordisk samekonvention Åtgärd 44: Arbetsgruppen för en nordisk samekonvention lämnade ett utkast till konventionstext. Den fortsatta behandlingen av utkastet syftar till att tillsätta en nordisk förhandlingsdelegation med målsättningen att utarbeta en slutlig konventionstext. De nordiska länderna beslutade att inleda arbetet med en nordisk Bakgrunden var bland annat samernas egen önskan om En arbetsgrupp tillsattes 1996 med uppgift att utreda Skr. 2005/06:95 behov och förutsättningar för en konvention. samverkan med Sametingen och presenterades i form av en rapport där flera ämnen nämndes som angelägna att reglera, bland annat frågor om lagstiftningssamarbete, samiskt språk och samisk kultur, utbildning, miljö och näringar. Sametingens representanter underströk även vikten av att närmare reglera samernas ställning och samisk rätt till självbestämmande. Arbetsgruppen rekommenderade inrättandet av en expertgrupp med mandat att utarbeta förslag till en konvention. enades de ansvariga ministrarna i de nordiska länderna och ordförandena för Sametingen om att en expertgrupp skulle tillsättas med uppgift att utarbeta ett utkast till en nordisk samekonvention. Gruppen bestod av representanter från , och . Arbetsgruppen för en nordisk samekonvention lämnade ett utkast till konventionstext. Den fortsatta behandlingen av utkastet syftar till att tillsätta en nordisk förhandlingsdelegation med målsättningen att utarbeta en slutlig konventionstext. Det första steget i den processen är ett remissförförande i samtliga tre länder . I sammanhanget bör nämnas att förhandlingar mellan och pågår om det gränsöverskridande renbetet. Den gamla konventionen har upphört att gälla och Lappkodicillen är nu tillämplig. Rennäringen mellan och är delvis gränsöverskridande såtillvida att svenska samer i viss utsträckning utnyttjar sommarbetesmarker i medan norska samer, i något mindre utsträckning, utnyttjar vinterbetesmarker i . 4.4Ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter De ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna avser att garantera en grundnivå av välfärd för alla människor, utan diskriminering. Såväl FN:s övervakningskommittéer som utvärderaren av den första nationella handlingsplanen för de mänskliga rättigheterna samt referensgrupperna har framfört synpunkten att regeringens första handlingsplan för de mänskliga rättigheterna i alltför begränsad utsträckning behandlade dessa frågor (se del II och bilaga 2). Regeringen bedömer det som angeläget att uppmärksamma frågor om hur de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna efterlevs i . Det finns en risk att det utan närmare övervägande tas för givet att den ekonomiska och sociala situationen i är så god att rättigheterna måste var tillgodosedda. Det är särskilt viktigt att tillse att förverkligandet av de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna inte sker på ett sätt som diskriminerar eller missgynnar en del av befolkningen i förhållande till en annan. Sådan åtskillnad är orättfärdig och skapar ett utanförskap som riskerar att få en negativ inverkan på hela samhället. Regeringen har också i skrivelsen Demokratipolitik (skr. 2004/04:110) betonat sambandet mellan ekonomisk och social marginalisering och bristande deltagande i det demokratiska livet. Enligt FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna har var och en rätt att fritt ta del i ett samhälles kulturella liv och att njuta av konsten. Till en nations tillgångar hör de kulturella uttrycken i alla dess former, inklusive kulturarvet. För att hela befolkningen skall kunna åtnjuta dessa gemensamma tillgångar måste de vara tillgängliga för alla. De kulturella rättigheterna omfattar även de nationella minoriteternas rätt till en egen kulturell identitet. Dessa frågor behandlas i avsnitt 4.3. Enligt FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna har var och en rätt till arbete och till skydd mot arbetslöshet. Var och en har också rätt att utan diskriminering få lika lön för lika arbete, vilket bland annat framgår av artikel 11 i FN:s konvention om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor. Rätten till arbete skyddas vidare av FN:s konvention om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter, den europeiska sociala stadgan och av målsättningsstadgandet i 1 kap. 2 § regeringsformen. Rätten till arbete innebär inte en ovillkorlig rätt till ett arbete, utan en skyldighet för staterna att vidta åtgärder för att motverka arbetslöshet. Det är viktigt att uppmärksamma att rätten till arbete skall genomföras på ett sätt som inte är diskriminerande. har mottagit kritiska synpunkter från internationella organ om diskriminering av personer med utländsk bakgrund och på grund av etnisk tillhörighet, bland annat av romer, på den svenska arbetsmarknaden. har vidare fått flera påpekanden om diskriminering av kvinnor på arbetsmarknaden. De synpunkter som framförts av internationella organ och av referensgrupperna angående rätten till arbete beskrivs närmare i kartläggningen av situationen för de mänskliga rättigheterna i (del II, avsnitt 3.4.1). Åtgärd 45: En utredning har genomförts om avidentifierade ansökningshandlingar. Regeringen kommer att ta ställning till om och hur det är lämpligt att pröva metoden vid någon eller några myndigheter. Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att analysera förutsättningarna för att använda en metod med avidentifierade ansökningshandlingar vid rekrytering inom offentlig sektor (dir. 2005:59). Utredarens uppgift var att analysera vilken information som det kan vara möjligt för myndigheterna att bortse från i inledningsskedet av ett rekryteringsförfarande. Utredaren fick också i uppgift att analysera hur en sådan metod förhåller sig till offentlighetsprincipen och vid behov lämna nödvändiga författningsförslag. I uppdraget ingick vidare att beakta den praktiska hanteringen med avidentifiering samt att göra en samlad bedömning av för- och nackdelar med avidentifierade ansökningar utifrån olika aspekter. Utredaren överlämnade sitt Skr. 2005/06:95 betänkande till regeringen (SOU 2005:115). Betänkandet har därefter skickats ut på remiss. Regeringen kommer att ta ställning till om och hur det är lämpligt att pröva metoden vid någon eller några myndigheter. Förbud mot diskriminering på grund av ålder i arbetslivet Åtgärd 46: kommer att införa förbud mot diskriminering på grund av ålder i arbetslivet. Enligt EG:s direktiv /78/EG av om inrättande av en allmän ram för likabehandling i arbetslivet skall medlemsstaterna införa förbud mot diskriminering på grund av ålder i arbetslivet. har lämnat förslag till hur bestämmelserna om åldersdiskriminering i direktivet om likabehandling i arbetslivet skall genomföras i . Regeringen avser att bereda förslaget för att skall kunna införa förbud mot diskriminering på grund av ålder i arbetslivet. Rätten till lika lön Åtgärd 47: Regeringen arbetar med att ta fram en nationell handlingsplan för att avskaffa könsdiskriminerande löneskillnader, vilken kommer att ligga till grund för åtgärder inom detta område. Enligt artikel 11 i FN:s konvention om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor skall staterna vidta alla lämpliga åtgärder för att utplåna diskriminering av kvinnor i arbetslivet och särskilt säkerställa, bland annat, rätten till lika lön för lika arbete. diskriminering av kvinnor har i sin kommentar 2001 över fjärde och femte periodiska rapport uttryckt oro över att lönegapet mellan kvinnor och män i inte har minskat . Kommittén har uppmanat regeringen att anta handlingsplaner och vidta aktiva åtgärder för att bekämpa lönediskrimineringen av kvinnor, bland annat genom arbetsvärderingar, fortsatt kunskapsinhämtning om de bakomliggande orsakerna till löneskillnaderna samt ett ökat stöd till arbetsmarknadens parter i kollektiva löneförhandlingar, i synnerhet beträffande lönestrukturer inom kvinnodominerade yrken. har också gjort klart att den önskar mer information om frågan i samband med nästa periodiska rapport. Även nationellt har könsdiskriminerande löneskillnader varit en De strukturella löneskillnader som finns på arbetsmarknaden beror på samhällets värderingar och kommer att kvarstå så länge det arbete som utförs av kvinnor värderas lägre än det arbete som utförs av män. Regeringen arbetar med att ta fram en nationell handlingsplan mot Planen kommer att vara bred och omfatta de områden som direkt eller indirekt påverkar individens lön. Det innebär att den, utöver jämställdhetslagen, bland annat kommer att omfatta områden såsom anställningsformer, kompetensutveckling och fördelning av betalt och obetalt arbete. Den långsiktiga ambitionen är att all könsdiskriminering på arbetsmarknaden skall upphöra. Åtgärd 48: Regeringen avser att fortsätta att genom regleringsbreven för lärosäten sätta rekryteringsmål avseende professorer i syfte att utjämna fördelningen mellan könen. mot diskriminering av kvinnor har framfört synpunkter på att betydligt färre kvinnor än män är professorer i , trots det höga antalet kvinnor i högre utbildning. Kommittén uppmanade regeringen att genom sin politik stimulera till en ökning av antalet kvinnor som rekryteras till högre tjänster vid universitet och högskolor och att säkerställa att kvinnliga akademiker inte diskrimineras när det gäller tillgång till forskningsstipendier. Regeringen har satt mål för lärosätenas rekrytering . har 24 lärosäten haft sådana rekryteringsmål. Målen sätts i regleringsbrevet för varje lärosäte. Det genomsnittliga målet för perioden 20012004 har varit att av de nytillsatta professorerna skall vara kvinnor. Det är emellertid endast en tredjedel av lärosätena som uppnått sina utsatta mål. Regeringen avser att fortsätta att sätta rekryteringsmål för lärosäten. I regleringsbrev för har regeringen för perioden 2008 satt mål för en lägsta andel kvinnor bland nyanställda professorer för universiteten och för högskolor med eget vetenskapsområde. För övriga högskolor har regeringen angett att högskolan vid anställning av professorer och lektorer skall sträva efter att andelen kvinnor skall ligga inom intervallet eller närma sig detta intervall. De direkta anslag till forskning och forskarutbildning som regeringen fördelar till universitet och högskolor används främst till anställningar. Dessa tillsätts i enlighet med gällande bestämmelser, däribland jämställdhetslagen, enligt vilken könsdiskriminering är förbjuden. Statliga forskningsråd har utarbetade rutiner för att förhindra att diskriminering förekommer vid fördelning av medel för forskning och redovisar hur resurserna fördelats med könsuppdelad statistik. Ny modell för att stärka funktionshindrades ställning på arbetsmarknaden Åtgärd 49: Regeringen har beslutat att införa en ny modell för att med ett mer sammanhållet arbetssätt stärka funktionshindrades ställning på arbetsmarknaden. Modellen infördes och kommer att utvärderas . Såsom beskrivs i kartläggningen av situationen för de mänskliga rättigheterna i (del II, avsnitt 3.4.1) är arbetslösheten högre bland funktionshindrade än bland befolkningen totalt. En ny modell för ett mer sammanhållet arbetssätt i frågor om arbetssökande med funktionshinder infördes och kommer att utvärderas . Modellen består av tre steg. För det första erbjuds arbetssökande med oklar problemställning fördjupad kartläggning och vägledning hos länsarbetsnämnden , om arbetsförmedlingen bedömer att personen har behov av detta. Regeringen anser att en ordning med sådan fördjupad kartläggning och vägledning i inledningsfasen av kontakterna mellan den enskilde och länsarbetsnämnden kan bidra till större precision i de arbetsmarknadspolitiska insatserna. Deltagarna får aktivitetsstöd. För det andra kan personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga erbjudas utvecklingsanställning. Denna typ av anställning är en arbetsplatsförlagd arbetslivsinriktad rehabilitering avsedd att stärka deras ställning på arbetsmarknaden. Anställningen skall vara avtalsenlig men är tidsbegränsad till högst med möjlighet för förlängning. För det tredje genomförs en insats med trygghetsanställningar. Dessa anställningar är avsedda för personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga vilkas problem inte kan tillgodoses genom andra insatser, inklusive utvecklingsanställning. Bidrag utgår på samma sätt som för utvecklingsanställning. Trygghetsanställningarna är dock tänkta att användas som en mer långsiktig insats än utvecklingsanställning. Företrädesvis bör tillsvidareanställning användas. Anställningen skall också vara avtalsenlig. Trygghetsanställning erbjuds även av , som kommer att ha kvar sitt nuvarande uppdrag. Trygghetsanställningar hos annan arbetsgivare än är tänkta att vara ett komplement som skall utöka och bredda utbudet av arbetsplatser för personer med funktionshinder. För många personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga utgör det vanliga lönebidraget en tillräcklig åtgärd för att få en anställning. Lönebidraget finns därför kvar som . För att åstadkomma en mer sammanhållen arbetsmarknadspolitik för personer med funktionshinder tilldelas från och med det samlade ansvaret för utbetalning av de olika stödformerna, vilket också inkluderar statens ersättning till . Rätten till en tillfredsställande levnadsstandard, såsom den skyddas i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna och FN:s konvention för ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter, omfattar även rätten till bostad.