prop · GT031d6 · 2006-01-01 00:00:00 — hämmande på innovationsvilja och entreprenörskap. Därigenom hotas i förlängningen våra möjligheter att fullt ut ta tillvara möjligheterna till hållbar ekonomisk tillväxt. Därför är det avgörande att fortsätta ett kraftfullt arbete för att förebygga och motverka ekonomisk brottslighet. Miljöbrott innebär både ett hot mot människors hälsa, djur och mot vår gemensamma miljö. En viktig del i arbetet för en hållbar utveckling av samhället handlar om att förbättra regelverket på miljöområdet. Det är därför av avgörande betydelse att regelverket följs och att de som bryter mot detta drabbas av tydliga sanktioner. Narkotikamissbruket skapar ett oerhört lidande för missbrukarna och deras anhöriga. I missbrukets spår gror också en omfattande och svårbemästrad kriminalitet med förödande ekonomiska konsekvenser och en ökad otrygghet för enskilda och för samhället. Narkotikabruket och narkotikabrottsligheten måste bekämpas med kraftfulla insatser på alla nivåer och genom nära samverkan mellan myndigheter och andra aktörer inom landet. I bekämpningen av den gränsöverskridande narkotikahandeln är det nödvändigt med långtgående internationellt samarbete. Det är också nödvändigt att den kraftsamling mot narkotikamissbruk inom kriminalvården som inleddes fortsätter. Regeringen har därför avsatt särskilda medel för detta ändamål . En övervägande del av alla brott utgörs av den så kallade mängdbrottsligheten. Den består av de vanligt förekommande brott som drabbar människor i deras vardag och påtagligt bidrar till otrygghet i samhället. Till mängdbrottsligheten hör t.ex. fordonsrelaterade brott, inbrott och även klotter och annan skadegörelse. I betydande utsträckning kan dessa brott förebyggas genom en insiktsfull bebyggelseplanering, tekniska åtgärder mot fordonsinbrott, ökad informell social kontroll m.m. Genom att mängdbrottsligheten skapar kostnader, otrygghet och vantrivsel för så många, är det en stor utmaning för rättsväsendet att initiera och samordna olika insatser för att förebygga sådana brott. Näringslivet har också en viktig roll i detta arbete. har kategorierna av intagna på kriminalvårdsanstalterna förändrats. Andelen intagna med långa strafftider har ökat markant och antalet livstidsdömda har mer än fördubblats. Andelen narkotikamissbrukare har också ökat, liksom andelen intagna med psykiska problem och störningar. Dessa förhållanden, i förening med uppkomsten av kriminella gängbildningar och förekomsten av avancerad, organiserad och internationell brottslighet, ställer nya krav på kriminalvården. Säkerhetsarbetet inom kriminalvården fokuserar bl.a. på att utveckla underrättelseverksamheten, höja personalens kompetens i säkerhetsfrågor, ytterligare förstärka och utöka samarbetet med polisen samt att inrätta en säkerhetsanstalt och ytterligare säkerhetsplatser. Riktlinjer för rättsväsendets utveckling Samhället utvecklas och därmed förändras förutsättningarna för brottsligheten och dess bekämpning. För att kunna fullgöra sina uppgifter måste rättsväsendet utvecklas i samklang med omvärldsförändringarna. Regeringen driver på förändringsarbetet inom rättsväsendet. Myndigheterna måste löpande utveckla och förfina sina verksamheter. Regeringen ser till att verksamhetsutvecklingen sker utifrån följande riktlinjer. Rättsväsendets myndigheter skall tjäna människors intresse. Det innebär att de enskildas krav på verksamheterna är viktiga för bedömningen av om rättsväsendet fungerar väl. Det är exempelvis av stor vikt att utredningsverksamheten håller hög kvalitet, att handläggningstiderna är korta och att verkställigheten av utdömda straff är säker och trovärdig. Myndigheterna i rättsväsendet har direkta kontakter med personer som är i behov av deras tjänster. Dessa personer har rätt att ställa krav på god service, lättillgänglig information, hög tillgänglighet, tydliga rutiner och korrekt bemötande. 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 Rättsväsendets verksamheter skall bedrivas effektivt. Detta betyder i sin tur att verksamheterna ständigt måste bedömas, utvärderas och utvecklas med sikte på effektivt resursutnyttjande. En kontinuerlig verksamhetsutveckling skall vara en integrerad del av all verksamhet inom rättsväsendet. Dessutom måste effektivitet och ett strategiskt resursutnyttjande tillmätas stor betydelse när olika handlingsalternativ övervägs i den löpande verksamheten. Rättssäkerhet i rättskipning och myndighetsutövning Myndigheterna inom rättsväsendet har långtgående befogenheter att fatta beslut och vidta åtgärder som griper in i enskilda personers liv. Därför är det nödvändigt att beslut och åtgärder är korrekta och genomförs så att de mänskliga rättigheterna respekteras och främjas. Kraven på rättsäkerhet innebär bl.a. att rättskipningen och myndighetsutövningen skall kännetecknas av förutsebarhet, proportionalitet och likabehandling. Myndigheternas åtgärder skall vara konsekventa och ta hänsyn till de personer som berörs. Arbetet skall bygga på kunskap De verksamheter som rättsväsendet bedriver måste bygga på väl underbyggd kunskap. En grundläggande källa till sådan kunskap är det forsknings- och utvecklingsarbete som bedrivs vid universitet och högskolor och inom ramen för olika myndigheters verksamheter. Regeringen tar också initiativ till utvärderingar av reformer och till särskilda forsknings- och utvecklingsinsatser av olika slag inom och i anslutning till rättsväsendet. Dessutom måste kunskap från andra länder tillvaratas och omsättas i praktisk verksamhet. Myndigheterna inom rättsväsendet ansvarar för att de egna verksamheterna bygger på bästa möjliga kunskap och för att de dokumenteras och bedöms utifrån hur väl de fungerar. Genom informations- och utbildningsinsatser kan den kunskap som byggs upp få genomslag i det strategiska beslutsfattandet och i den löpande verksamheten. För att detta skall fungera är det nödvändigt att myndigheterna vidareutvecklar sina system för att bygga upp kunskap och omsätta den i praktisk verksamhet. 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 De övergripande målen för verksamhetsområdena bryts ner till att gälla olika delar av verksamheterna inom rättsväsendet. Genom att konsekvent styra verksamheterna mot de uppsatta målen, ökar förutsättningarna för att uppnå goda resultat och för att de resurser som ställs till förfogande används på bästa sätt. Detta innebär att kärnuppgifter identifieras och att verksamheterna koncentreras till att i första hand lösa dessa uppgifter. På detta sätt uppnås en högre grad av renodling, med tydligare rollfördelning mellan olika aktörer, mer målinriktad verksamhet och bättre förutsättningar för effektiv resursanvändning. Med tydliga mål och ett målinriktat arbete ökar också möjligheterna att bedöma myndigheternas och verksamheternas resultat, vilket i sin tur skapar utgångspunkter för att utveckla dessa ytterligare. Samarbete i rättskedjan och med andra aktörer Myndigheterna i rättsväsendet bildar och binds samman av en rättskedja. Myndigheterna är inbördes beroende av varandras verksamheter. I många fall går det att följa ett enskilt ärende genom flera led i rättskedjan. För att de enskilda och de sammanlagda resultaten skall bli så goda som möjligt, är det viktigt att var och en av myndigheterna tar ansvar för sin roll i rättskedjan och på olika sätt underlättar övriga myndigheters insatser. Rättskedjeperspektivet skall få större genomslag i rättsväsendet. Många samhällssektorer måste engageras i arbetet mot brottsligheten. Samarbetet med andra aktörer måste bedrivas på alla nivåer i rättsväsendet, såväl lokalt och nationellt som internationellt. En förutsättning för att rättsväsendets myndigheter skall samarbeta i rättskedjan och med andra aktörer är att det kan ske med bibehållet fokus på de mål som satts upp och med respekt för myndigheternas grundläggande uppdrag och rollfördelning. Den geografiska samordningen mellan rättsväsendets myndigheter är inte alltid optimal. För att skapa ett effektivt rättsväsende är det viktigt att det sker en samordning mellan rättsväsendets myndigheter. Detta är, på grund av de stora geografiska avstånden, särskilt angeläget i . Regeringen har därför för avsikt att låta utreda förutsättningarna för en förbättrad samordning av rättsväsendets myndigheter i . utvärderades det femåriga åtgärdsprogram med inriktning bl.a. på kampen mot brottslighet inom Europeiska unionen och en unionsgemensam asyl- och migrationspolitik som antogs av Europeiska unionens stats- och regeringschefer i . Den allmänna slutsatsen var att en påtaglig utveckling ägt rum när det gäller rättsligt och polisärt samarbete inom EU då även Amsterdamfördraget trädde i kraft. I anslutning till denna utvärdering inleddes arbetet med att utarbeta ett nytt flerårigt program. Ett sådant program, det s.k. Haagprogrammet, antogs av . Haagprogrammet bygger på riktlinjerna från och innefattar specifika och ambitiösa åtgärder för en fortsatt utveckling av det rättsliga och polisiära samarbetet inom EU. antog också en ny narkotikastrategi för EU för perioden 20052012. Denna strategi är avsedd att vara en integrerad del av Haagprogrammet. Vidare antog stats- och regeringscheferna två handlingsplaner för genomförande av dels Haagprogrammet, dels narkotikastrategin för perioden 20052008. lade kommissionen fram förslag till ramprogram på området frihet, säkerhet och rättvisa för perioden 20072013. Dessa program avses genomföras inom ramen för unionens nya finansiella perspektiv 2013, den s.k. långtidsbudgeten, och innefattar bl.a. anslag för brottsförebyggande och brottsbekämpande arbete, skydd av brottsoffer, vittnen och andra bevispersoner, gränskontroll och bekämpning av terrorism. Utvecklingen innebär att de övergripande villkoren för rättsligt och polisiärt samarbete inom EU har förändrats och kommer att förändras ytterligare . Nya budgetära förutsättningar innebär möjligheter till resursförstärkningar för såväl ett mer aktivt internationellt brottsbekämpande samarbete som förbättrat införlivande av detta i den nationella verksamheten. På gränskontrollområdet föreslås, parallellt med verksamheten vid den nyskapade europeiska gränsbyrån, fr.o.m. , medel att fördelas direkt till medlemsstaterna enligt fast- ställda kriterier och en årlig nationell handlingsplan. Detta kommer att kräva en utbyggd administrativ och organisatorisk kapacitet, men kommer att öka möjligheterna till utveckling och effektivisering. Nya handlingsplaner för stärkande av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa samt narkotika innebär vidare en rad åtgärder som skall förhandlas och genomföras . Teknikstöd för ett vidareutvecklat EU-samar- bete är härvidlag ett område som kommer att kräva ett aktivt arbete. Även inom pågår ett omfattande arbete, t.ex. rörande terrorism, tortyr, fängelseregler och brottsoffer. Deltagande i fredsfrämjande insatser En del av det internationella arbetet utgörs av deltagande av poliser i fredsfrämjande insatser i krisdrabbade länder inom ramen för den civila krishanteringen. Det är väl känt att krig och konflikter skapar grogrund för brottslighet och laglöshet. Kan dessa problem bekämpas vid källan bidrar det inte bara till ökad säkerhet i de aktuella konfliktområdena, utan också till en säkrare och tryggare värld i allmänhet. Det finns ett ökande behov av insatser för att stärka rättsstaten i andra länder. Ökade insatser kräver ett konsekvent regelverk samt tydlig styrning och finansiering. Efterfrågan på poliser och andra civila experter i fredssäker- hetsfrämjande och konfliktförebyggande insatser har fortsatt att öka både inom FN, EU och . Antalet FN-missioner har ökat , både i antal och volym. ledde t.ex. FN 17 stycken fredsfrämjande insatser som totalt omfattade över 6 000 poliser. Polisens utlandsstyrka är den särskilda enhet vid som bl.a. svarar för rekryteringen av poliser till fredsfrämjande insatser. Svensk polis deltar bl.a. i insatser som leds av (), () och Europeiska Unionen (EU). Utvecklingen av EU:s förmåga till deltagande i internationell konflikthantering med civila medel är en del av den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken (ESFP). Målsättningen är att EU med en egen krishanteringsförmåga självt skall kunna förebygga och bemöta konflikter med både civila och militära resurser. har man inom EU påbörjat arbetet med att ta fram nya mål- 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 sättningar för EU:s civila krishanteringsförmåga Civilian Headline 2008. Syftet är att fastställa vilka ambitioner och uppgifter EU skall ha och hur man skall utveckla EU:s förmåga att möta dessa ambitioner och uppgifter. Medlemsstaterna har indikativt fått ange vilka nationella resurser som kan ställas till internationellt förfogande. Vad gäller aktuellt utgiftsområde har till EU anmält personal inom områdena polis och rättsväsendet i övrigt. Utveckling av kompetens och arbetsmiljö Kompetent och motiverad personal är rättsväsendets viktigaste resurs. Samhällsutvecklingen innebär att myndigheterna måste bli effektivare för att kunna uppnå de uppsatta målen. För att klara detta måste rättsväsendet ha förmåga att rekrytera och behålla skickliga medarbetare och kontinuerligt utveckla deras kompetens och motivation. Detta ställer stora krav på möjligheter till fortbildning och attraktiva karriärvägar samt på ett ledarskap som kontinuerligt verkar för personalens utveckling och trivsel. De ökade kraven på effektivitet och högt resursutnyttjande får inte ske till priset av ökad ohälsa bland personalen. Ett gott hälsoläge och låga sjuktal är förutsättningar för att kunna bedriva verksamheterna på ett bra sätt. Därför måste myndigheterna säkerställa en god arbetsmiljö, skydd mot hot och våld samt goda möjligheter att kombinera arbete, familj och fritid. Detta kan bara ske genom att det finns utvecklade rutiner för kommunikation mellan personalen och ledningen, samt att man på ett tidigt stadium förebygger och åtgärdar missförhållanden. Jämställdhet samt etnisk och kulturell mångfald Myndigheterna har ett långtgående ansvar för att se till att jämställdheten mellan kvinnor och män ökar. Det skall råda jämställdhet på arbetsplatserna i rättsväsendet. En jämnare könsfördelning skall uppnås såväl vid nyrekrytering som vid rekrytering till olika nivåer inom myndigheterna. Alla verksamheter som rättsväsendet bedriver måste genomsyras av ett jämställdhetsperspektiv. Kvinnor och män skall ha samma möjligheter till rättstrygghet och rättssäkerhet vilket kräver insikt i och kunskap om de strukturer och normer som fortfarande särskiljer kvinnors och mäns levnadsvillkor. Jämställdhet skall beaktas då verk- 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 samheter förändras och även vara en självständig drivkraft till utveckling. I det svenska samhället finns människor med olika etnisk och kulturell bakgrund. För att klara sina uppgifter måste myndigheterna inom rättsväsendet ha goda kunskaper om den etniska och kulturella mångfalden i samhället och vad detta innebär inom respektive verksamhetsområden. All diskriminering skall bekämpas, såväl på den egna arbetsplatsen som i mötet med människor som av olika anledningar kommer i kontakt med myndigheten. En viktig del av arbetet är att verka för en ökad etnisk mångfald bland personalen. Den etniska och kulturella mångfalden i samhället måste beaktas både i det dagliga arbetet och då verksamheter förändras. 3.4.2Verksamhetsområde 1 Brottsförebyggande arbete Det bästa sättet att öka tryggheten för medborgarna är att förhindra att brott begås. Målet för verksamhetsområdet arbete är att brott skall förebyggas. Hela samhället har mycket att vinna på minskad brottslighet och ökad trygghet. Samhällets brottsförebyggande arbete är viktigt för att minska såväl antalet brottsoffer som antalet gärningsmän. Verksamhetsområdet arbete berör många politikområden och myndigheter. Av rättsväsendets myndigheter verkar i huvudsak polisorganisationen, Säkerhetspolisen, samt () inom verksamhetsområdet. Även kriminalvårdens återfallsförebyggande arbete har betydelse när det gäller att förebygga brott (se vidare avsnitt 3.4.5 Verksamhetsområde 4 Verkställighet av påföljd). För att förstärka och utveckla det brottsförebyggande arbetet presenterade regeringen det nationella brottsförebyggande programmet Allas vårt ansvar. Med utgångspunkt från detta och med beaktande av erfa- renheterna anser regeringen att det brottsförebyggande arbetet skall utgå från de perspektiv som presenteras nedan. Det brottsförebyggande arbetet är allas ansvar. Det skall vara en integrerad del av övriga politikområden. Det krävs samverkan och närvaro på alla nivåer. Arbetet skall bygga på kunskap och ha ett långsiktigt perspektiv. I ett öppet demokratiskt samhälle är det viktigt att människor känner sig trygga. Många brott drabbar människor i deras närmiljö och påverkar i hög grad deras livskvalitet och trygghet. Polisen är en nyckelaktör i det brottsförebyggande arbetet genom sin specialkompetens i fråga om brottsföreteelser och praktiska brottsförebyggande åtgärder. Ge- nom sin samverkan med en rad aktörer har polisen en central position i samhällets brottsförebyggande arbete. Polisen kan dock inte ensam få bukt med brottsligheten. Ett framgångsrikt arbete för att minska brottsligheten och öka tryggheten kräver ett brett engagemang från andra statliga myndigheter, samtliga kommuner, näringsliv, föreningsliv och andra ideella organisationer samt enskilda medborgare. Ju fler som är engagerade desto bättre. Då ökar också den informella sociala kontrollen som är en viktig brottsförebyggande faktor och tryggheten förstärks. Arbetet för att minska brottsligheten och öka tryggheten är allas vårt ansvar. En integrerad del av övriga politikområden Brottsligheten är ett allvarligt samhällsproblem och det är många faktorer som påverkar den. Därför måste insatserna mot brottsligheten innefatta åtgärder inom många politikområden. Detta är särskilt viktigt på det brottsförebyggande området. För att minska brottsligheten och öka tryggheten krävs t.ex. samlade insatser mot missbruk av alkohol och narkotika, åtgärder inom skola och socialtjänst, kontroll av penningflöden samt insatser inom bostads- och arbetsmarknadspolitikens område. Det är också viktigt att genom konsekvensanalyser se över åtgärder som vidtas inom alla politikområden så att inte nya tillfällen till brott skapas. En stor del av brotten begås i storstäderna. Koncentrationen av människor, näringsliv och nöjen gör att brottsligheten ökar och tryggheten minskar. Det övergripande målet med regeringens storstadspolitik är att öka tillväxten och bryta segregationen i storstadsregionerna. För att uppnå detta mål har regeringen bland annat slutit lokala utvecklingsavtal med sju kommuner. För att minska brottsligheten och öka tryggheten i de 24 stadsdelar som omfattas av de lokala utvecklingsavtalen är det viktigt att det brottsförebyggande arbetet fortsätter att prioriteras. I det fortsatta lokala utvecklingsarbetet är det viktigt att införliva de framgångsrika brottsförebyggande insatserna inom ordinarie strukturer. Det är angeläget att rättsväsendets myndigheter söker en bred och strategisk samverkan med lokala företrädare genom att träffa samverkansöverenskommelser inom ramen för de lokala utvecklingsavtalen för att stärka det brottsförebyggande arbetet. Med en bred samverkan på lokal nivå kan brottslighetens olika orsaker angripas på ett mer sammanhållet och effektivt sätt. Kännetecknande för glesbygdsproblematiken är de stora ytorna och avstånden. De långa avstånden medför att det kan uppstå problem med polisiär närvaro och service. har genomfört flera försöksverksamheter för att komma till rätta med ordningsstörningar i glesbygden. Det är angeläget att fortsätter att kontinuerligt pröva och utvärdera olika metoder för att förbättra den polisiära servicen i glesbygden. I sammanhanget kan också nämnas att regeringens satsning på 4 000 nya poliser leder till en förstärkning och föryngring av polisen även i glesbygden. Risken ökar att människor känner sig otrygga om det begås brott i deras närmiljö. Det gäller inte bara för dem som utsätts för brott utan även för dem som upplever brottsligheten mer indirekt, t.ex. i form av skadegörelse eller klotter i sitt bostadsområde. Den fysiska miljöns utformning påverkar brottsligheten och känslan av trygghet. Ge- nom att utforma boende- och närmiljö på ett genomtänkt sätt kan man påverka brottsligheten och därmed tryggheten. 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 bakgrund anser regeringen att det är angeläget att samverkan sker med polisen i samband med den fysiska planeringen av bostads- och närmiljön i lokalsamhället. Samverkan och närvaro på alla nivåer Det brottsförebyggande perspektivet måste genomsyra tänkandet och agerandet på alla nivåer; internationellt, nationellt, regionalt och lokalt. Det krävs ökad samverkan mellan aktörer som verkar på samma nivå och mellan olika nivåer. Det lokala brottsförebyggande arbetet Ett av de viktigaste och effektivaste sätten att bedriva brottsförebyggande arbete är på lokal nivå, av dem som bäst känner till problemen och därmed har goda förutsättningar att hitta lösningar. Detta är också en av utgångspunkterna i regeringens program Allas vårt ansvar. Det brottsförebyggande arbetet måste anpassas efter de lokala förutsättningarna i lokalsamhället. Vi har lyckats bra och kommit långt med detta arbete i . finns det ett lokalt brottsförebyggande råd eller liknande verksamhet i av landets kommuner och flera stadsdelar. Olika aktörer som polis, skola, socialtjänst och näringsliv samarbetar för att förebygga brott och öka tryggheten. Regeringen fortsätter att satsa på det lokala brottsförebyggande arbetet. fördelar () de av särskilt anvisade medlen för detta ändamål. BRÅ har fått en nyckelroll när det gäller att stödja de lokala brottsförebyggande råden och deras verksamhet. Det fortsatta arbetet bör nu främst inriktas på att utveckla och fördjupa rådens verksamhet. Det är viktigt att de lokala brottsförebyggande råden kan få stöd och hjälp med kunskaps- och metodutveckling i sitt fortsatta arbete. Polisen har en viktig roll i det arbetet genom att polismyndigheterna deltar i nästan samtliga lokala brottsförebyggande råd. En stor utmaning ligger i att integrera förebyggandet av återfall i det lokala brottsförebyggande arbetet. Det kan ske genom att samarbete etableras eller fördjupas mellan råden och lokala kriminalvårdsmyndigheter. Vidare finns det anledning att i ökad utsträckning uppmärksamma brottsofferper- 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 spektivet i det brottsförebyggande arbetet. Det finns också anledning att verka för att det brottsförebyggande arbetet inom ramen för de lokala utvecklingsavtalen i storstadsarbetet, införlivas med kommunens lokala brottsförebyggande arbete. Sedan närpolisreformen påbörjades har samhället genomgått stora förändringar och vår kunskap om brottsbekämpning har förbättrats. Detta har betydelse för polisen som genom sina dagliga kontakter med dem som på olika sätt berörs av brottsligheten får en ansenlig och ständigt växande kunskap om drivkrafterna bakom kriminalitet. Insikterna ökar också om vilka förebyggande åtgärder som ger bäst resultat. Det är viktigt att polisen tar tillvara den kunskapen och sprider erfarenheter och goda exempel till alla berörda delar av polisorganisationen. Närpolisen har allt sedan reformen genomfördes kontinuerligt utvecklats till följd av vunna erfarenheter, forskning och samhällsförändringar. Det är därför inte rimligt att närpolisen skall arbeta exakt som det var tänkt . Men de bärande principerna gäller fortfarande. De innebär för det första att det bästa sättet att bekämpa brott är att förebygga dem. Den andra principen för närpolisreformen är att allt polisarbete skall bygga på kunskap på kartläggning, analys och uppföljning. Ett strategiskt arbetssätt som bygger på kunskap innebär att tydliga mål för verksamheten ställs upp och dokumenteras, att arbetet följs upp och utvärderas och att verksamhetsresultatet jämförs med målen.