prop · GT031d6 · 2006-01-01 00:00:00 — Genom myndighetens insatser har flera forskningsprojekt inletts, i syfte att öka aktiviteten i den viktimologiska forskningen i och ge viktiga tillskott av kunskap. finansierar också, via brottsofferfonden, ett stort antal konkret inriktade utvecklingsprojekt, som ger nya erfarenheter som kan omsättas i utbildning, information och i löpande verksamheter. Stärkt skydd för målsägande och vittnen har i sitt slutbetänkande föreslagit ett nationellt program om personsäkerhet (SOU 2004:1). Programmet är i första hand avsett att tillämpas på bevispersoner som medverkar i förundersökning eller rättegång rörande grov organiserad brottslighet. Utredningen föreslår också att en särskild ersättning under vissa förutsättningar skall kunna utgå till bl.a. hotade personer för kostnader som uppstår till följd av hotet. Förslaget har remissbehandlats och bereds inom . Ytterligare förbättringar av regelverket Regeringen har genomfört många åtgärder för brottsoffer, inklusive förnyad lagstiftning och överväger kontinuerligt hur lagstiftningen kan utvecklas ytterligare. Regeringen har tillsatt en särskild utredare med uppdrag att göra en översyn av lagen (1988:609) om målsägandebiträde (dir. 2005:19). I uppdraget ingår att klarlägga hur lagen används i förhållande till dess intentioner att ge målsägande med störst behov av juridisk hjälp och stöd rätt till biträde under rättsprocessen. Uppdraget skall redovisas . har varit med och drivit arbetet inom EU för att stärka brottsoffers ställning, såväl när det gäller rättsprocessen som på andra områden. Arbetet i EU har bl.a. resulterat i att har antagit rådets direktiv /80/EG om statlig brottskadeersättning och särskilda bestämmelser för gränsöverskridande fall. Arbetet med att genomföra direktivet har påbörjats och de nya reglerna föreslås träda i kraft . Insatser för utsatta kvinnor, barn och ungdomar Ett särskilt viktigt område är att även fortsättningsvis fokusera på mäns våld mot kvinnor. Enbart när det gäller våld i form av misshandel riktade mot kvinnor polisanmäldes 2004 drygt 22 500 brott. Det egentliga antalet sådana brott är dock betydligt större. Det våld som drabbar kvinnor skiljer sig från det våld som drabbar män. En viktig skillnad är att en stor del av våldet mot kvinnor sker i hemmet och att gärningsmannen är bekant med kvinnan. Det innebär att brotten ofta förblir okända för omgivningen. Detta gör att det krävs omfattande och särskilda insatser för att bekämpa våldet mot kvinnor och för att på olika sätt stödja utsatta kvinnor. Barn och unga är i många fall utsatta, inte bara som direkta brottsoffer utan också, genom att de blir vittnen till att deras mödrar utsätts för våld. Därför är insatser för utsatta kvinnor också ett sätt att ge barn och unga det stöd som de behöver. För att öka stödet i kampen mot mäns våld mot kvinnor avsätter regeringen till våldsutsatta kvinnor och deras barn, en omorganisering av Rikskvinnocentrum och ett ökat stöd till kvinnors organisering. En viktig del i regeringens arbete med att motverka mäns våld mot kvinnor har sitt ursprung i det betänkande som lämnade (SOU 1994:56). Deras förslag resulterade i tillägg i socialtjänstlagen som förtydligar ansvar och i omfattande uppdrag till flera myndigheter. ringen tillsatte en utredning som fick i uppdrag att följa upp myndighetsuppdrag som gavs i samband med kvinnofridsreformen (dir. 2003:112). Regeringen tillsatte även en utredning med uppdrag att finna formerna för en ombildning av Rikskvinnocentrum för kvinnor som våldtagits och misshandlats till ett nationellt institut (dir. 2004:11). Båda utredningarna har lämnat sina betänkanden (SOU 2004:117 och SOU 2004:121). Betänkandena har remissbehandlats och bereds i . Förbättrat skydd genom besöksförbud I arbetet med att öka skyddet för dem som utsätts för våld finns det ett ständigt behov av att se till att lagstiftningen är modern och ändamålsenlig. Ett problem som uppmärksammats är att den person som utsatts för brott varit mer eller mindre tvingad att fly från den gemensamma bostaden för att kunna freda sig. Det har även uppmärksammats att barn ofta finns med och blir vittne till sådana situationer. trädde ändringar i lagen om besöksförbud i kraft, som bl.a. innebär att besöksförbud kan avse den gemensamma bostaden och större geografiska områden . BRÅ har vid olika tillfällen genomför utvärderingar av lagen om besöksförbud. Den senaste utvärderingen redovisades (2003:2). Utvärderingen visar att kvinnor uppfattar en beviljad ansökan som mycket positiv. Besöksförbud kan ha en viss avskräckande effekt särskilt för de män som inte lagförts för brott tidigare. Som ett resultat av utvärderingen fick i uppdrag att i samråd med ytterligare utveckla hot- och riskbedömningarna i ärenden om våld i nära relationer samt utarbeta rutiner och riktlinjer för polisens arbete med ärenden om besöksförbud (dnr Ju2004/6051/). Uppdraget har slutförts och har framtagit riktlinjer och rutiner för polisens arbete med dessa ärenden (RPS Rapport 2005:1). Regeringen har även på nytt givit i uppdrag att utvärdera tillämpningen av besöksförbudslagstiftningen. Inom ramen för uppdraget ingår även bl.a. att belysa hur barnens 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 skydd och säkerhet beaktas vid tillämpningen och i vilken utsträckning besöksförbud utfärdas för att skydda barn från hot eller våld och att överväga åtgärder som kan minska antalet överträdelser. inkom en delredovisning av uppdraget Nya regler om besöksförbud (dnr Ju2005/7529/). Av rapporten framgår bl.a. att antalet ansökningar om besöksförbud ökar och att andelen besöksförbud som överträds inte har ökat sedan den förra utvärderingen . Det är fortfarande omkring två tredjedelar av alla besöksförbud som beslutas av åklagare som följs. BRÅ har även haft i uppdrag att utifrån internationella erfarenheter ta fram ett underlag för bedömning av möjligheterna att elektroniskt övervaka besöksförbud. Uppdraget har redovisats i rapporten förstärka besöksförbud med elektronisk övervakning (dnr Ju2005/6150/). Rapporten visar att elektronisk övervakning i brottsförebyggande syfte i princip inte sker utomlands. Användningen av elektronisk övervakning sker i syfte att ge misstänkta eller dömda ett alternativ till frihetsberövande. Regeringens ambition är att försöka hitta en ordning där besöksförbud i vissa fall kan övervakas med hjälp av elektronisk teknik. Mot denna bakgrund har fått i uppdrag att undersöka och testa teknisk utrustning som kan användas vid övervakning av besöksförbud (dnr Ju2005/7159/). Uppdraget skall redovisas . Förstärkta åtgärder för barn och unga Det är särskilt angeläget att stärka skyddet för barn och unga som utsätts för brott. Barn och unga som drabbas av brott är särskilt utsatta eftersom de har svårare än vuxna att skydda sig mot brottsliga handlingar och svårare att söka stöd från omgivningen. Det förekommer också att barn och unga indirekt drabbas av brott, t.ex. i situationer där de bevittnar våld mellan vuxna inom familjen. I propositionen Stärkt skydd för barn i utsatta situationer (prop. 2002/03:53) föreslog regeringen en särskild straffskärpningsgrund vid brott där barns trygghet och tillit till en närstående person hotas. Propositionen innehöll också förslag om gemensam skyldighet för polisen, hälso- och sjukvården, förskolan, skolan och skolbarnomsorgen att på initi- 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 ativ samverka kring barn och unga som far illa eller som riskerar att fara illa. Dessa lagändringar trädde i kraft . Arbetet med en ny sexualbrottslagstiftning slutfördes och ny lagstiftning trädde i kraft (prop. 2004/05:45, bet. 2004/05:JuU16, rskr. 2004/05:164). Genom den har bl.a. skyddet för barn och ungdomar mot att utsättas för sexuella kränkningar stärkts. En viktig förändring är att det har införts särskilda straffbestämmelser för sexualbrott som riktar sig mot barn, t.ex. bestämmelser om våldtäkt mot barn och sexuellt övergrepp mot barn där det inte längre ställs något krav på att våld eller hot har använts vid övergreppet. En annan viktig förändring är att preskriptionstiderna har förlängts för vissa sexualbrott mot barn. I departementspromemorian Barnen i brottets skugga (Ds 2004:56) föreslås flera åtgärder som på olika sätt kan förbättra situationen för de barn och unga som utsätts för eller bevittnar brott. Ett av förslagen innebär att det i brottsskadelagen införs en särskild rätt till ersättning från staten för barn som bevittnar ett brott som är ägnat att skada tryggheten och tilliten hos barnet i dess förhållande till en närstående person. I promemorian föreslås även att socialtjänstlagen skall ändras så att ansvar för barn som bevittnar våld blir tydligare och för att dessa barn skall betraktas som offer för brott. Förslagen har remissbehandlats och bereds i . Medling mellan brottsoffer och unga lagöverträdare Ungdomar som utsatts för brott behöver stöd och reaktionerna på ungdomar som begått brott behöver utvecklas. Regeringen verkar därför för att medling, där brottsoffer och gärningsman möts inför en opartisk medlare, skall spela en större roll när det gäller samhällets reaktion mot framför allt unga lagöverträdare. Regeringens målsättning är att medling skall finnas i hela landet. Se vidare avsnitt 3.5.1 Brottsförebyggande arbete. Stöd till offer för hedersrelaterat våld Så kallat hedersrelaterat våld mot och mellan ungdomar bör enligt regeringen uppmärksammas särskilt. Insatser görs inom flera politikområden. Bland annat har regeringen inom politikområde Integrationspolitik avsatt för insatser för ungdomar som riskerar att utsättas för s.k. hedersrelaterat våld. Som ett led i denna satsning fick och vardera och i uppdrag att vidta åtgärder i syfte att öka kompetensen när det gäller hedersrelaterade brott mot ungdomar (dnr Ju2005/6104/IM). gör insatser mot sådant våld genom att bl.a. sprida information om förekomsten av denna brottslighet och om behovet av stöd för dessa brottsoffer. Genom brottsofferfonden ger myndigheten även ekonomiskt stöd till organisationer som gör insatser på området. Myndigheten stödjer också forskning som kan bidra till att öka kunskaperna på området. På den lokala nivån sker ett viktigt brottsofferstödjande arbete. Det praktiska stödet bedrivs i mötet med brottsoffer i rättskedjans olika led och efter det att ärenden har avgjorts i domstol. Ett viktigt tillskott till myndigheternas verksamheter är de insatser som utförs av frivilliga krafter, bl.a. av brottsofferjourer, kvinnojourer och tjejjourer. De cirka 110 lokala brottsofferjourerna över hela landet bistår med avgörande insatser och blir allt viktigare för att ge brottsoffer adekvat stöd. Brottsofferjourerna engagerar stödpersonerna och har en nyckelroll i de verksamheter med vittnesstöd, för både målsägande och vittnen som har etablerats genom det regeringsuppdrag som och slutfört. Samarbete för att förebygga brott och ge stöd till brottsoffer I det konkreta arbetet, inte minst på lokal nivå, finns det viktiga beröringspunkter mellan brottsofferstödjande och brottsförebyggande verksamheter. Det förekommer också att lokala brottsofferjourer och lokala brottsförebyggande råd samarbetar och därigenom delar kunskaper och erfarenheter. Genom samarbete av detta slag skapas möjligheter för att i större utsträckning anlägga ett brottsofferperspektiv i det brottsförebyggande arbetet och ett brottsförebyggande perspektiv i brottsofferarbetet. Åtgärder som utgår från s.k. upprepad utsatthet syftar t.ex. både till att brott skall förebyggas och att personer som återkommande utsätts för brott skall få särskilt stöd. Regeringen kommer att följa utvecklingen noggrant och överväga initiativ som syftar till att samarbete mellan det brottsofferstödjande och brottsförebyggande arbetet prövas i ökad utsträckning. I några kommuner i landet har i nära samverkan med polisen särskilda mottagningar för att stödja unga brottsoffer, s.k. stödcentra för unga brottsoffer. Detta arbete är ett gott exempel på samarbete mellan myndigheter som både syftar till att förebygga brott och ge stöd till unga brottsoffer. 3.4.7Verksamhetsområde 6 Övrig verksamhet I verksamhetsområdet verksamhet ingår sådana uppgifter som utförs av polisen men som faller utanför det brottsbekämpande arbetet. Det gäller t.ex. handräckning åt andra myndigheter, passärenden och uppgifter av servicekaraktär. I många fall handlar det om ärenden där någon behöver hjälp av polisen eller besked med anledning av en ansökan om t.ex. pass. Målet för verksamhetsområdet är att de arbetsuppgifter som inte är brottsbekämpande skall utföras med utgångspunkt i medborgarens behov. Polisen skall ge medborgarna god service genom hög tillgänglighet och utökade möjligheter till självservice. driver regeringen ett arbete för att renodla polisens uppgifter. En viktig del i polisens verksamhetsutveckling är att polisen i ökad utsträckning kan koncentrera sig på sin centrala funktion att minska brottsligheten och öka människors trygghet. En särskild utredare lämnade betänkanden (SOU 2001:87), (SOU 2002:70) och (SOU 2002:117). En första lagrådsremiss och proposition planeras /2006. I verksamhetsområdet ingår också den verksamhet som bedrivs av . Nämnden skall bl.a. följa den nationella och internationella utvecklingen på genteknikområdet, bevaka de etiska frågorna inom gen- 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 teknik samt bedriva rådgivande och upplysande verksamhet. Allmänt om verksamhetsområdet och mål Målet för verksamhetsområdet arbete är att brott skall förebyggas. Det bästa sättet att minska brottsligheten och öka tryggheten för medborgarna är att förhindra att brott begås. Regeringens mål för det brottsförebyggande arbete berör många politikområden och myndigheter. Av rättsväsendets myndigheter verkar i huvudsak polisorganisationen, Säkerhetspolisen, samt () inom verksamhetsområdet. En av polisens huvuduppgifter är att förebygga brott. Det gör polisen genom att bl.a. bedriva planlagda brottsförebyggande aktiviteter i projektform eller i linjeverksamheten. Dessa insatser, som ofta genomförs av polisen självständigt, riktas bl.a. mot platser där brott ofta begås. För att effekterna av polisens åtgärder skall bli bestående krävs dock även andra åtgärder. Genom samverkan med olika aktörer kan polisen använda sin kunskap för att minska även sådan brottslighet som polisen inte själv kan påverka direkt. Målet för polisens brottsförebyggande arbete var att risken för att brott begås skall minska. Säkerhetspolisen bedriver polisverksamhet för att förebygga och avslöja brott mot rikets säkerhet, i syfte att skydda demokratin, medborgarnas grundläggande fri- och rättigheter, politiska oberoende och den nationella säkerheten. Säkerhetspolisens verksamhet delas in i fem verksamhetsgrenar; kontraspionage, kontraterrorism, författningsskydd, 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 säkerhetsskydd samt personskydd. Personskydd var tidigare en del av verksamhetsgrenen säkerhetsskydd men utgör en egen verksamhetsgren. är en åklagarmyndighet inom åklagarväsendet där poliser, åklagare och ekonomer arbetar i nära samverkan. Myndigheten har inom verksamhetsområdet arbete till uppgift att själv eller i samverkan med andra myndigheter initiera eller vidta åtgärder för att förebygga ekonomisk brottslighet och för att tidigt kunna upptäcka nya former av ekonomisk brottslighet. En grundläggande uppgift för är att förse andra berörda intressenter och regeringen med information om den ekonomiska brottsligheten. mål för verksamheten inom Brottsförebyggande arbete var att risken för att brott begås skall minska. () skall främja brottsförebyggande arbete och ge regeringen och myndigheterna inom rättsväsendet underlag för kriminalpolitiska åtgärder. BRÅ bedriver forsknings- och utvecklingsarbete på det kriminalpolitiska området samt utvärderar vidtagna åtgärder inom rättsväsendets verksamhet. BRÅ ansvarar för den offentliga kriminalstatistiken, som är en viktig källa till kunskap och grund för de analyser som görs av hur brottsligheten utvecklas och förändras. Myndigheten ansvarar också för att stimulera dels det lokala brottsförebyggande arbetet, dels medlingsverksamheten. BRÅ fungerar också som ett stabsorgan till regeringen och dess verksamhet skall bedrivas så att det finns beredskap att med kort varsel utföra uppdrag och annat som regeringen har behov av. Allmänt om polisens förebyggande arbete Enligt har verksamhetsmålet inte helt uppnåtts. Slutsatsen följer av sty- relsens samlade bedömning att det inte kan visas att risken för att brott begås skulle ha minskat till följd av polisens brottsförebyggande arbete . Den pågående och tydliga förskjutningen av den anmälda brottsligheten från tillgreppsbrott till brott mot person har fortsatt . Våldsbrotten har ökat medan tillgrepps- och skadegörelsebrotten har minskat. Det totala antalet anmälda brott har minskat något. gör bedömningen att polismyndigheternas förmåga att leda, styra och genomföra planlagda operativa insatser baserat på kunskap och kriminalunderrättelser utvecklats ytterligare, även om det fortfarande finns en stor utvecklingspotential. I takt med denna utveckling har polisens metoder för att förebygga brott generellt sett förbättrats. Enligt har kostnaden för polisens brottsförebyggande arbete varit . Resursinsatsen för verksamhetsgrenen brottsförebyggande arbete exklusive ingripandeverksamheten uppgår till strax under . Det motsvarar av polisens samlade resurstid. Arbetet mot de sex direkt brottsrelaterade områdena i nationella resultatmodellen har omfattat knappt . I årsredovisningen införde ett nytt instrument för att beskriva det brottsförebyggande arbetet. Styrelsen använder begreppen projekt, insatser och åtgärder för att beskriva tre typer av prestationer, definierade utifrån en fallande grad av formalia när det gäller organisation, resurser, tidsrymd etc. Kraven är störst på den typ som benämner projekt. Av redovisningen framgår att polisen genomförde 21 projekt , vilka totalt tog i anspråk, en minskning med ca , eller . Antalet timmar sjönk 2003 2004, en minskning med eller . Tiden för brottsförebyggande insatser sjönk också 2003 2004 (dvs. till mindre än hälften). Trots att allt mer av polisens arbete sker systematiskt har de brottsförebyggande strategierna eller andra styrdokument generellt fått ett begränsat genomslag i verksamheten. Några polismyndigheter arbetar emel- lertid med att utveckla strategierna och genomföra medborgarmätningar. Inom flertalet myndigheter finns det dock mycket mer att göra för att skapa en helhetssyn, ett metodiskt arbetssätt och en väl fungerande uppföljning av verksamheten mot vad som sägs i styrdokumenten. Polismyndigheternas förmåga att genomföra planlagda insatser är mycket god när det gäller att förebygga våldsbrott och ordningsstörningar i samband med t.ex. idrottsevenemang, offentliga tillställningar eller andra i förväg kända händelser. Förmågan är däremot mindre god när det gäller planlagda insatser som skall pågå och som riktar sig mot den lokala problembilden. Samtliga polismyndigheter har visserligen genomfört sådana insatser men metodmässigt är dessa ofta mer inriktade på att uppdaga och klara upp brott än på att förebygga att nya brott begås. Det problemorienterade arbetet har fortsatt att vidareutvecklas genom att polismyndigheterna i högre grad leder och styr sin planlagda verksamhet enligt modellen för underrättelseledd polisverksamhet. Storstadsmyndigheterna utnyttjar i allt större utsträckning ingripanderesurserna i det planlagda arbetet. Det finns dock ett fortsatt stort behov av att utveckla det underrättelseledda arbetssättet på olika nivåer inom polisen. har tillsammans med polismyndigheterna utvecklat Polisens underrättelsemodell vilken är en nationell metodbeskrivning för underrättelseledd polisverksamhet. I modellen anges bl.a. hur kriminalunderrättelsetjänsten skall bedrivas för att ta fram beslutsunderlag för planlagda brottsförebyggande insatser. Modellen innefattar vidare en beskrivning av de uppgifter som åvilar polisens operativa ledningsgrupper när det gäller prioriterings- och beslutsprocessen samt hur fattade beslut skall omsättas i planlagt operativt polisarbete. Polisens underrättelsemodell behandlar även frågor kring uppföljning och utvärdering av genomförda insatser. Regeringen delar bedömning att verksamhetsmålet för det brottsförebyggande arbetet inte helt har uppnåtts. Re- geringen förväntar sig därför ett kraftigt förbättrat resultat på området. 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 mer kortsiktiga förebyggande arbetet tycks fungera väl medan det, som skriver, finns en stor utvecklingspotential när det gäller polismyndigheternas förmåga att genomföra planlagda insatser som skall pågå och som riktar sig mot den lokala problembilden. För en sådan tolkning talar också att antalet brottsförebyggande projekt och insatser har ökat medan resursinsatsen mätt i såväl kronor som timmar har minskat kraftigt. Regeringen ser allvarligt på att det mer långsiktiga arbetet fortfarande tycks få stå tillbaka för mer akuta verksamhetskrav. I sak innebär det nämligen att en av de bärande tankarna bakom närpolisreformen äventyras, att polisen i samverkan med andra skall förebygga mängdbrottslighet i lokalsamhället. En bestående minskning av brottsligheten förutsätter långsiktiga polisiära brottsförebyggande åtgärder, som kan kompletteras med de mer omedelbara åtgärderna. I det långsiktiga arbetet spelar de bärande idéerna bakom närpolisreformen en viktig roll; brott skall förebyggas genom ett kunskapsbaserat polisarbete och samverkan i lokalsamhället. Regeringen värnar om dessa idéer och driver därför en utveckling som innebär att polisen för att förebygga brott skall använda sin speciella kunskap för att, ofta i samverkan med andra aktörer, få till stånd åtgärder som leder till att antalet brott minskar. Det kan vara fråga om sådant som gör det svårare att begå brott, som ökar upptäcktsrisken eller som minskar vinningen av brott. Med en teknisk term brukar det benämnas situationell brottsprevention. Effekten av polisens brottsförebyggande arbete är komplicerad att mäta. En bedömning av måluppfyllelsen kommer därför till stor del att vila på en bedömning av hur polisen bedriver verksamheten. Det gäller till exempel vilka organisatoriska och andra förutsättningar som polisen har skapat för att kunna utföra arbetet. Det framgår av redovisning att det vid flera polismyndigheter i olika avseenden har gjorts framsteg men styrelsen visar också att det finns en del frågetecken. Det problemorienterade arbetet har enligt fortsatt att vidareutvecklas genom att polismyndigheterna i hög grad leder och styr sin planlagda verksamhet enligt modellen för underrättelseledd polisverksamhet. finns dock brister i uppföljning 2005/06:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 och utvärdering av genomförda projekt och insatser. Bristerna har åtgärdats genom den översyn som har genomförts av den nationella resultatmodellen och som har lett fram till en ny modell Polisens resultatrapporter (PRR). Regeringen menar att en viktig del av det kunskapsbaserade polisarbetet är att följa upp och utvärdera genomförda aktiviteter och kommer att följa den fortsatta utvecklingen. Det är sammantaget angeläget att fortsätter att utveckla polisorganisationens förmåga att bedriva planlagd brottsförebyggande verksamhet som grundas på kunskap och kriminalunderrättelser, d.v.s. underrättelseledd polisverksamhet. Särskilt fokus måste därvidlag läggas på situationella brottsförebyggande aktiviteter som i största möjliga utsträckning skall planeras och genomföras i samverkan med andra samhällsaktörer. Därigenom kan säkerställa att planlagda insatser innehåller dels förebyggande, dels repressiva delar. Det ligger inom ordinarie uppgifter att säkerställa att polisens brottsförebyggande arbete fortsätter att utvecklas. En av de viktigaste uppgifterna för polisen är att öka brottsuppklaringen. Att bli bättre på att utreda och därmed klara upp fler av de anmälda brotten är en självklar del i det.