prop · GT03140 · 2006-03-29 00:00:00 — Enligt punkten 1 skall direktivet tilllämpas på medlemsstaternas reglering av uppköpserbjudanden avseende värde- papper i bolag som lyder under lagstiftning i medlemsstaterna, om alla dessa värdepapper eller några av dem är upptagna till handel på en regle- rad marknad i den mening som avses i rådets direktiv /22/EEG i en eller flera medlemsstater. Med uppköpserbjudanden avses enligt artikel 2.1 a) ett offentligt erbjudande (från någon annan än målbolaget självt) till innehavare av värdepapper i ett bolag om att förvärva alla eller en del av dessa värde- papper, obligatoriskt eller frivilligt, som följer på eller syftar till förvärv av kontrollen över målbolaget i enlighet med landets lagstiftning. Med värdepapper avses enligt artikel 2.1 e) överlåtbara värdepapper som medför rösträtt i ett bolag. Beträffande innebörden av begreppet reglerad marknad hänvisas till det s.k. investeringstjänstedirektivet 93/22/EEG, vilket emellertid har ersatts av och rådets direktiv /39/EG om mark- nader för finansiella instrument. Enligt artikel 4.14 i det senare direktivet är en reglerad marknad ett multilateralt system som drivs och/eller leds av en marknadsplatsoperatör, vilket sammanför eller möjliggör sam- manförandet av flera köp- och säljintressen i finansiella instrument från tredje man, inom systemet i enlighet med dess icke skönsmässiga regler, så att det leder till avslut i finansiella instrument upptagna till handel en- ligt dess regler och/eller system samt är auktoriserat och är löpande verk- samt och drivs i enlighet med bestämmelserna i avdelning III [i direk- tivet]. I punkten 2 undantas från direktivets tillämpningsområde uppköps- erbjudanden avseende värdepapper utgivna av ett särskilt slags värdepap- persfonder i bolagsform (jfr exempelvis den franska bolagsformen Si- cav). I punkten 3 undantas vidare från tillämpningsområdet uppköpserbjud- anden avseende värdepapper utgivna av medlemsstaternas centralbanker. Skälen för regeringens förslag: I om uppköpser- bjudanden avses med ett offentligt uppköpserbjudande att en svensk eller utländsk, fysisk eller juridisk, person offentligt erbjuder aktieägare i ett svenskt aktiebolag vars aktier är noterade vid en svensk börs eller auktoriserad marknadsplats att på generellt angivna villkor överlåta aktier till budgivaren. Definitionen är inte begränsad till att avse erbju- danden som följer på eller syftar till förvärv av kontroll över målbolaget. Direktivet om uppköpserbjudanden hindrar inte att de nationella reglerna om uppköpserbjudanden ges ett vidare tillämpningsområde än vad direk- tivet kräver. Vi ser, i likhet med utredningen, inte skäl att begränsa de svenska reglernas tillämpningsområde till att omfatta endast kontrollre- laterade erbjudanden. Direktivets definition av begreppet uppköps- erbjudande bör därför inte föranleda någon annan ordning i den nya lagen om offentliga uppköpserbjudanden på aktiemarknaden än den som redan gäller i . Direktivet träffar inte bara uppköpserbjudanden avseende aktiemark- nadsbolag, dvs. svenska aktiebolag och försäkringsaktiebolag som har gett ut aktier som är noterade vid en börs eller en auktoriserad mark- nadsplats. Direktivets tillämpningsområde omfattar också uppköpser- bjudanden avseende aktier i utländska bolag hemmahörande inom Euro- peiska ekonomiska samarbetsområdet som är noterade på svensk börs eller auktoriserad marknadsplats samt erbjudanden avseende aktier i svenska bolag som är noterade uteslutande i annat land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (jfr artikel 4.2 a och b). När det först gäller erbjudanden avseende aktier i utländska bolag in- nebär direktivet att vissa bestämmelser i den svenska regleringen måste vara tillämpliga också för det fall ett uppköpserbjudande lämnas avse- ende aktier i ett utländskt aktiebolag hemmahörande inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, om bolagets aktier inte är upptagna till handel på en reglerad marknad i det land där bolaget har sitt hemvist men är upptagna till handel på en reglerad marknad i . I korthet innebär direktivet för detta fall att svenska regler skall tillämpas i fråga om vad som lite förenklat kan beskrivas som frågor av börsrättslig art. Hit hör frågor om det vederlag som har utfästs vid erbjudandet, särskilt priset, samt förfarandet vid erbjudandet, särskilt informationen om bud- givarens beslut att lämna ett erbjudande, innehållet i erbjudandehandling- en och offentliggörandet av erbjudandet (artikel 4.2 e). Direktivets krav i dessa delar uppfylls genom att det, såsom vi har föreslagit i avsnitt 6.1, uppställs regler om att den som lämnar ett uppköpserbjudande avseende aktier som är upptagna till handel på en svensk marknadsplats gentemot marknadsplatsen skall åta sig att följa dess regler. Härigenom kommer alla budgivare att vara bundna av de (börsrättsliga) regler om uppköps- erbjudanden som marknadsplatsen har antagit. Såsom kommer att framgå föreslår vi emellertid också att vissa regler som i direktivet klassificeras som börsrättsliga främst regler om erbjud- andehandlingen skall tas in i lag. För att i de delarna skall leva upp till direktivet krävs att de svenska lagreglerna görs tillämpliga även på vissa utländska bolag (se vidare avsnitt 7.2). Direktivet innebär vidare att svenska bestämmelser i vissa fall skall tillämpas även i fråga om erbjudanden avseende svenska aktiebolag vars aktier är noterade endast utomlands. Så är fallet när det gäller frågor som, enkelt uttryckt, kan beskrivas som bolagsrättsliga. Det gäller frågor om vid vilken nivå budplikt skall utlösas, under vilka förutsättningar mål- bolagets styrelse skall ha rätt att vidta s.k. försvarsåtgärder och vilken in- formation om erbjudandet som skall lämnas till de anställda i målbolaget (artikel 4.2 e). De genomförandebestämmelser som vi föreslår i denna del måste därför göras tillämpliga inte bara på svenska aktiemark- nadsbolag utan även på svenska aktiebolag vars aktier uteslutande är no- terade utomlands. Regleringen bör därvid inte inskränkas till enbart aktier som är upptagna till handel på reglerade marknader inom EES utan bör gälla aktier i svenska bolag oavsett i vilket land som aktierna är noterade. Vi återkommer i författningskommentaren till den närmare utform- ningen av reglerna och deras tillämpningsområde. Regeringens förslag: Budgivaren skall senast i samband med att er- bjudandet lämnas informera om erbjudandet och åtagandet gentemot marknadsplatsen. En bestämmelse om detta tas in i den nya lagen om offentliga uppköpserbjudanden på aktiemarkna- den. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (s. 115). Remissinstanserna: Remissinstanserna har tillstyrkt eller inte haft några invändningar mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: I artikel 6 i direktivet om uppköpser- bjudanden regleras budgivarens skyldighet att informera om erbjudandet. Av skäl 12 i ingressen framgår att syftet med regleringen är att minska utrymmet för insiderhandel. I artikel 6.1 föreskrivs bland annat att budgivarens beslut att lämna ett erbjudande skall offentliggöras utan dröjsmål och att tillsynsmyndigheten skall underrättas om erbjudandet. Medlemsstaterna får också kräva att tillsynsmyndigheten underrättas innan beslutet offentliggörs. Kravet på att budgivarens beslut att lämna ett erbjudande skall offent- liggöras utan dröjsmål tillgodoses av NBK:s nuvarande regler om upp- köpserbjudanden. Däremot föreligger enligt de nuvarande reglerna inte någon generell skyldighet för en budgivare att, i enlighet med vad som föreskrivs i direktivet, underrätta eller något annat tillsynsorgan om erbjudandet. På den punkten måste således regleringen kompletteras. Enligt vår mening bör det ske genom en bestämmelse i lag, lämpligen i den nya lagen om offentliga uppköpserbjudanden på aktie- marknaden. Regeringens förslag: I den nya lagen om offentliga uppköpserbjud- anden på aktiemarknaden införs en skyldighet för en budgivare att från att erbjudandet lämnades upprätta en erbjud- andehandling och ansöka hos om godkännande av den. I lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument anges vad en erbjudandehandling skall innehålla. Sedan har godkänt och registrerat erbjudandehandlingen, skall budgivaren offentliggöra den. Bestämmelserna i lagen om handel med finansiella instrument om erbjudandehandlingen skall endast under vissa förutsättningar tilläm- pas när det gäller bud på utländska målbolag vars aktier är upptagna till handel även på en eller flera andra reglerade marknader än den svenska marknaden. Utredningens förslag: Överensstämmer med (s. 117). Remissinstanserna: De allra flesta remissinstanser har tillstyrkt för- slaget eller inte haft några invändningar mot det. har emellertid ansett att det bör övervägas att placera samtliga bestämmelser om erbjudandehandlingen i lagen om offentliga uppköpserbjudanden på aktiemarknaden. Aktiespararna har ansett det önskvärt att aktieägarna i målbolaget får mer information om budgivaren än vad som normalt är fallet . Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 6.2 första stycket i direktivet om uppköpserbjudanden skall en budgivare upprätta och offentliggöra en erbjudandehandling som innehåller den information som behövs för att innehavarna av värdepapper i målbolaget skall kunna fatta ett välgrundat beslut om erbjudandet. Innan erbjudandehandlingen offentliggörs skall budgivaren översända den till tillsynsmyndigheten. Artikel 6.3 reglerar innehållet i erbjudandehandlingen. Den skall åtmin- stone innehålla uppgift om bl.a. villkoren för erbjudandet, budgivarens identitet, de värdepapper som erbjudandet avser och det erbjudna veder- laget. Med utgångspunkt i direktivets krav bör det till en början klarläggas i den nya lagen om offentliga uppköpserbjudanden på aktiemarknaden att varje budgivare som lämnar ett uppköpserbjudande är skyldig att upp- rätta en erbjudandehandling. När det gäller bestämmelsernas innebörd och utformning i övrigt gör vi följande överväganden. finns det bestämmelser om erbjudandehandling i samband med offentliga uppköpserbjudanden i 2 a kap. lagen (1991:980) om han- del med finansiella instrument. Bestämmelserna är delvis föranledda av EG:s prospektdirektiv (direktiv /71/EG av om de prospekt som skall offentliggöras när värdepapper erbjuds till allmän- heten eller tas upp till handel och om ändring i direktiv /34/EG). har ansett att det bör övervägas om bestämmelserna i fortsättningen i stället bör placeras i den nya lagen om offentliga upp- köpserbjudanden på aktiemarknaden. Enligt vår mening har emellertid de bestämmelser som det är fråga om ett så nära materiellt och systematiskt samband med de prospektbestämmelser som finns i lagen om handel med finansiella instrument att de lämpligen bör placeras där. Vi föreslår därför, liksom utredningen, att direktivets bestämmelser om erbjudande- handling genomförs genom att 2 a kap. lagen om handel med finansiella instrument ges en ny lydelse. När det gäller de nuvarande bestämmelserna i lagen om handel med finansiella instrument angående offentliga uppköpserbjudanden där vederlaget utgörs av finansiella instrument som är avsedda för allmän omsättning (2 a kap. 1 och 2 §§) krävs inte annat än vissa redaktionella ändringar av gällande regler. När det däremot gäller uppköpserbjudanden där vederlaget utgörs av kontant betalning (2 a kap. 35 §§), krävs vissa materiella ändringar i det befintliga regelverket. Den nu gällande bestämmelsen om att en erbjudandehandling skall upprättas endast när summan av de belopp som till följd av erbjudandet kan komma att betalas motsvarar är inte förenlig med direktivet om uppköpserbjudanden. Beloppsgränsen bör därför tas bort. Direktivet om uppköpserbjudanden medger inte heller några sådana undantag som finns beträffande erbjudanden som görs av en stat inom EES eller som avser fordringsrätter med kortare löptid än . Vi föreslår därför att också dessa undantag tas bort. Enligt gällande bestämmelser krävs inte att god- känner erbjudandehandlingen. Utredningen har föreslagit att godkännan- de skall krävas. Detta överensstämmer med vad som gäller i fråga om prospekt enligt 2 kap. lagen om handel med finansiella instrument. Vi an- ser att detta är en lämplig ordning även såvitt gäller en sådan erbjudande- handling som diskuteras här. Därmed säkerställs en kontroll av att erbjudandehandlingen uppfyller lagens krav. Vi föreslår därför, liksom utredningen, att det tas in en föreskrift om detta i lagen. I likhet med vad som gäller för prospekt, bör sedan godkännande har skett registrera erbjudandehandlingen. Budgivaren skall därefter, i enlighet med vad direktivet kräver (se artikel 6.1) vara skyldig att offentliggöra den. Samma regler bör gälla här som vid offentlig- görande av prospekt. Artikel 6.5 i direktivet innehåller bestämmelser om skyldighet för bud- givaren att när som helst på begäran lämna information om erbjudandet till tillsynsmyndigheten. Våra överväganden och förslag i denna del re- dovisas i avsnitt 13.3. En särskild fråga gäller det territoriella tillämpningsområdet för reg- lerna om erbjudandehandling (jfr prop. 2004/05:158 s. 149). Direktivet (artikel 4) innehåller tämligen komplicerade lagvalsregler. Såvitt gäller erbjudandehandlingen innebär dessa att den tillämpliga lagen är lagen i den stat inom EES där den myndighet som är behörig att utöva tillsyn över erbjudandet hör hemma (se vidare avsnitt 12). Lagen om handel med finansiella instrument är tillämplig på erbjudanden som riktar sig till den svenska marknaden. Normalt utövar tillsyn över ett sådant erbjudande. Om bestämmelserna om erbjudandehandlingen, såsom vi föreslår, tas in i lagen om handel med finansiella instrument kommer regleringens tillämpningsområde följaktligen i de allra flesta fall att stämma med direktivets lagvalsbestämmelse. I ett par speciella situationer blir detta emellertid inte automatiskt fal- let. En sådan situation är när målbolaget inte har sitt säte i och värdepapperena är upptagna till handel även i en annan stat inom EES än . Om värdepapperen i en sådan situation är noterade i bolagets hemland skall man tillämpa det landets lag. Om så inte är fallet skall man enligt direktivet tillämpa lagen i den medlemsstat där värdepapperen först togs upp till handel eller, om de togs upp till handel i flera medlemsstater, lagen i den medlemsstat som målbolaget bestämmer. Konsekvensen kan bli att utländsk rätt i vissa fall skall tillämpas i fråga om erbjudandehandlingen trots att de värdepapper som budet avser är upptagna till handel i (bl.a.) . För att den svenska regleringen skall motsvara direktivets krav i dessa avseenden måste regleringens till- lämpningsområde begränsas i förhållande till vad som följer av det all- männa tillämpningsområdet för lagen om handel med finansiella instru- ment. I utredningens förslag har problemet lösts genom att det har tagits in särskilda bestämmelser av lagvalskaraktär i den nya lagen om offentliga uppköpserbjudanden på aktiemarknaden som bestämmelserna om erbjudandehandlingen i lagen om handel med finansiella instrument har gjorts tillämpliga endast på en sådan erbjudandehandling som upp- rättas enligt den förstnämnda lagen. Vi anser att detta är en lämplig Prop. 2005/06:140 lösning och ansluter oss således till utredningens förslag. Aktiespararna har framfört den allmänna synpunkten att aktieägarna i målbolaget bör få mer information om budgivaren än vad som normalt är fallet . Aktiespararna har bl.a. ansett att det bör läggas fram obe- roende utlåtanden angående budet och att styrelsen i målbolaget bör sammankalla en stämma eller en hearing för att redovisa grunderna för sitt ställningstagande till budet. Vi delar uppfattningen att det är av stör- sta vikt att aktieägarna får ett fullgott underlag inför sitt ställningstagande till ett bud. Med de bestämmelser som föreslås i denna proposition ökar, enligt vår bedömning, förutsättningarna för att så blir fallet. Vi utgår också från att informationsfrågorna tas om hand på ett lämpligt sätt inom den självreglering som finns på området och inom ramen för utvecklingen av god sed på aktiemarknaden. Mot denna bakgrund anser vi inte att det är erforderligt att i detta lagstiftningsärende föreslå några särskilda åtgärder med anledning av vad Aktiespararna har framfört. Regeringens förslag: I den nya lagen om offentliga uppköpserbjud- anden på aktiemarknaden tas det in bestämmelser om att en budgivare med hemvist i och ett målbolag som är ett svenskt aktiebolag vars aktier är noterade vid en börs, en auktoriserad marknadsplats eller en annan reglerad marknad, skall informera sina anställda så snart som erbjudandet har offentliggjorts. görs, skall information lämnas på motsvarande sätt. även lämna information om sin rekommendation till aktieägarna i anledning av ett uppköpserbjudande. Informationen skall lämnas till arbetstagarorganisationer som före- träder arbetstagare hos den informationsskyldige. även lämnas till arbetstagare som inte företräds av någon arbetstagar- Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag (s. 115 f.) Utredningen har dock föreslagit att reglerna om infor- mation till anställda skall tas in i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet (medbestämmandelagen) samt att information enbart skall lämnas till arbetstagarorganisationer. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser har tillstyrkt eller inte haft några invändningar mot förslaget. Bland dem som särskilt har ombetts att yttra sig över utredningens förslag i denna del är utfallet sationen i har menat att bestämmelserna bör placeras i den bolagsrättsliga lagstiftningen och inte i medbestämmandelagen. Akademikers har tillstyrkt förslaget men framhållit flera nackdelar som är förenade med den föreslagna pla- har tillstyrkt förslaget men inte heller haft någon invändning mot att bestämmelserna placeras i aktiebolagslagen. Enligt bör även oorganiserade arbetstagare ha rätt till information, eftersom direktivet ger dem en sådan rätt. vidare ansett att frågan om förhandlingsskyldighet vid offentliga upp- köpserbjudanden bör övervägas mer ingående än vad utredningen har gjort. Arbetsdomstolen och har menat att den före- slagna lagtexten inte tillräckligt väl avspeglar direktivets krav på information skall lämnas. Skälen för regeringens förslag: Enligt direktivet om uppköpserbjud- anden skall målbolagets och budgivarbolagets styrelser informera om erbjudandet och överlämna erbjudandehandlingen till sina respektive an- ställdas företrädare eller, om sådana saknas, till de anställda direkt. Med hänsyn till direktivets bestämmelser bör det i svensk lag införas särskilda bestämmelser om information till de anställda i samband med ett offentligt uppköpserbjudande. Utredningens förslag är att placera reg- lerna i medbestämmandelagen. Utredningen påpekar dock att förslaget innebär att arbetsgivaren i vissa fall kommer att vara skyldig att infor- mera arbetstagarna i frågor där beslut fattas av någon annan än arbetsgi- varen. En sådan ordning stämmer inte med medbestämmandelagens öv- riga systematik. Flera remissinstanser har varit kritiska till förslaget att placera bestäm- melserna i medbestämmandelagen. LO har, utöver det nämnda argu- mentet, framfört synpunkten att det är olämpligt att i medbestämman- delagen, som gäller för alla arbetsgivare, ta in regler som är så specifika som direktivets och som i praktiken sannolikt bara kommer att bli aktuella i vissa större företag. Vi delar uppfattningen att övervägande skäl talar mot att placera de ifrågavarande bestämmelserna i medbestämmandelagen. Det alternativ som anges i betänkandet är att placera bestämmelserna i aktiebolagslagen (2005:551). Enligt vår mening framstår emellertid inte heller detta som en naturlig plats för bestämmelser av detta slag. Några motsvarande bestämmelser finns inte i den lagen. Till detta kommer att den informationsskyldighet som det är fråga om enligt direktivet inte är begränsad till aktiebolag. Sålunda skall samma skyldighet gälla för en budgivare som har en annan juridisk form, t.ex. ett handelsbolag eller en ekonomisk förening. Det finns därför anledning att överväga ytterligare alternativ. Ett sådant är att placera bestämmelserna om informationsskyldigheten i den nya lagen om offentliga uppköpserbjudanden på aktiemarknaden. Be- stämmelsernas nära samband med övriga regler om förfarandet vid ett of- fentligt uppköpserbjudande talar för en sådan placering. En annan fördel med en sådan placering, i jämförelse med en placering i aktiebolags- lagen, är att bestämmelserna på så sätt skulle bli tillämpliga oavsett vil- ken juridisk form som budgivaren har. För en sådan placering talar också det förhållandet att den aktuella informationsskyldigheten faller under den tillsyn som skall utövas enligt artikel 4 i direktivet och som, för svensk del, naturligen bör regleras i lagen om offentliga uppköpserbjud- anden på aktiemarknaden. Vid en samlad bedömning har vi stannat för att föreslå att bestämmel- serna om information till arbetstagare placeras i den nya lagen om offent- liga uppköpserbjudanden på aktiemarknaden. När det sedan gäller informationsskyldighetens omfattning gör vi föl- jande överväganden. På den svenska arbetsmarknaden finns av tradition ett system där Prop. arbetstagarnas kollektiva rättigheter tillvaratas genom de fackliga organisationerna (jfr t.ex. prop. 1995/96:163 s. 3940 2003/04:122 s. 4850 och s. 6768). Arbetstagare som är oorganiserade har inte rätt till information och förhandling enligt det svenska systemet. Inom EG-rätten brukar information direkt till arbetstagarna krävas enbart för de fall bristen på arbetstagarrepresentanter kan sägas bero på att arbetsgivaren har motsatt sig att sådana representanter utses. I är det mycket lätt att bilda en arbetstagarorganisation. En fackförening bildas genom att två eller flera arbetstagare går samman, väljer en styrelse och antar stadgar. Det uppställs inte några kvalifikationskrav för att bilda en fackförening. Det finns inget krav på registrering. Det finns inte något hinder mot att en sådan organisation bildas enbart i syfte att kunna få en arbetstagarrepresentant i lagens mening. Oorganiserade arbetstagare har alltså möjlighet att se till att de tillerkänns informations- rätt enligt de lagar som reglerar detta (jfr prop. 2004/05:148 s. 15 och 16). Utredningen har, i konsekvens med det traditionella svenska synsättet, inte föreslagit någon skyldighet att, i de fall då det finns oorganiserade arbetstagare, lämna informationen direkt till arbetstagarna. har ifrågasatt om en sådan ordning står i överensstämmelse med direktivets ordalydelse. Vi delar uppfattningen att ordalydelsen i detta EG-direktiv (se artiklarna 6.1, 6.2, 8.2 och 9.5) skiljer sig från orda- lydelsen i andra EG-direktiv som rör rätt till information. Det finns ingenting i detta direktiv som tyder på att arbetstagarna kan åläggas att vara aktiva för att få tillgång till den aktuella informationen. Enligt formuleringen i artiklarna skall, om företrädare för arbetstagare saknas, informationen helt enkelt lämnas till de anställda direkt. Vi anser därför att det vid genomförandet av direktivet finns skäl att utvidga den krets arbetstagare som information normalt lämnas till enligt svensk rätt. I lagrådsremissen föreslog vi, mot denna bakgrund, att den information som skall lämnas till arbetstagarna i första hand skall lämnas till kollektivavtalsbundna arbetstagarorganisationer och i andra hand till arbetstagarorganisationer som har medlemmar som är arbetstagare hos den informationsskyldige. Vi föreslog vidare att informationen skall lämnas direkt till arbetstagare enbart i fall då varken kollektivavtal eller arbetstagare som tillhör någon arbetstagarorganisation finns hos den informationsskyldige. Lagrådet har påpekat att direktivet även kan förstås så att anställda som inte representeras av några företrädare alltid skall informeras direkt.