prop · GT03128 · 2006-03-20 00:00:00 — Regering- en finner därför att det bör införas en bestämmelse i epizootilagen som anger att bestämmelserna i lagen kompletterar sådana EG-förordningar som helt eller delvis faller inom tillämpningsområdet för lagen och att re- geringen i ger till känna vilka grundförord- ningar som avses. Regeringen instämmer i Lagrådets bedömning att till- kännagivandeförfarandet bör användas även för att ange vilka bestäm- melser i en EG-förordning som täcker flera lagars tillämpningsområde som skall kompletteras av epizootilagen. En bestämmelse om detta bör därför föras in i lagen. Av detta följer att den nuvarande bestämmelsen i 8 § andra stycket bör utgå. Regeringen eller den myndighet som regeringens bestämmer bör där- utöver ges rätt att meddela de föreskrifter eller fatta de beslut i enskilda fall som behövs som komplettering av EG-förordningarna. I de fall som en EG-förordning öppnar för möjligheten att meddela nationella före- skrifter eller förbud, exempelvis ger medlemsstaten rätt att besluta om vissa undantag från förordningen, får sådana meddelas med stöd av la- gens allmänna bemyndiganden. Till de bestämmelser i lagen som bör göras tillämpliga på EG-förord- ningarna hör bestämmelserna om ansvarig myndighet för den offentliga kontrollen, om denna myndighets rätt till tillträde och åtkomst till upp- lysningar och handlingar, den handräckningshjälp som kan behövas vid kontrollen samt bestämmelserna om förelägganden, förbud och vite samt rättelse. Dessa bestämmelser bör vidare, såsom föreslås i avsnitt 9, an- passas efter den terminologi och systematik som finns i Europaparla- mentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004. Vidare bör även epizootilagens bestämmelser om överklagande och besluts omedelbara verkan göras tillämpliga på de EG-förordningar som kompletteras av lagen. Regeringen delar inte Länsrättens i Prop. 2005/06:128 län farhågor att överklagandebestämmelserna kommer att leda till en vidsträckt och svåröverskådlig överklaganderätt. Enligt regeringens be- dömning är den mängd beslut som kontrollmyndigheterna har rätt att fatta med stöd av EG-förordningarna begränsade. 17.2Offentlig kontroll och andra åtgärder Regeringens förslag: Den närmare ansvarsfördelningen mellan kon- trollmyndigheterna skall föreskrivas av regeringen. Det skall dock framgå av lagen att samordnar övriga kontroll- myndigheters verksamhet och lämnar råd och hjälp i verksamheten. Den myndighet som utför offentlig kontroll skall genom rådgivning, information och på annat sätt underlätta för den enskilde att fullgöra sina skyldigheter enligt lagen, de föreskrifter och beslut som med- delats med stöd av lagen, de EG-bestämmelser som kompletteras av lagen och de beslut som har meddelats med stöd av EG-bestäm- melserna. Den som är föremål för offentlig kontroll eller andra åtgärder skall vara skyldig att tillhandahålla den hjälp som behövs för att kontrollen eller åtgärderna skall kunna genomföras. Den som vidtar åtgärder enligt epizootilagen eller de EG- bestämmelser som kompletteras av lagen skall vidare ha rätt till tillträde till områden m.m. Även kontrollorgan som anlitas i den offentliga kontrollen skall ha rätt till tillträde och upplysningar som behövs i den offentliga kontrollen. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regering- I promemorian föreslås dock inte att det särskilt skall föreskrivas om att kontrollmyndigheterna genom rådgivning, information och på annat sätt skall underlätta för den enskilde att fullgöra sina skyldigheter enligt Remissinstanserna: De fåtal remissinstanser som särskilt har yttrat sig i frågan tillstyrker eller har inte någon erinran mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt 11 § epizootilagen utövar den centrala tillsynen över efterlevnaden av lagen, före- skrifter eller beslut som har meddelats med stöd av lagen och de EG-be- stämmelser som finns i och rådets förordning (EG) nr 999/2001. utövar tillsynen inom länet. bedriver uteslutande operativ tillsyn. att samordna tillsynen över epizootilagen och lämna råd och hjälp i den- utövar även viss operativ tillsyn genom bl.a. distriktsveterinärorganisationen, karantänsveterinärer och andra ve- terinärer som utför officiella uppdrag. Beskrivningen av de olika kontrollmyndigheternas ansvarsområden som central tillsyn och tillsyn inom länet är inte helt tydlig. oklart vad som avses med de olika begreppen eller vilka uppgifter som ingår i de utpekade myndigheternas kontrollansvar. inte användas i fortsättningen, se även regeringens proposition 2004/05:72 Förbättrad djurskydds- och livsmedelstillsyn, s. 20 f, om motsvarande begrepp i livsmedelslagen (1971:511) och djurskyddslagen (1988:534). De myndigheter som har uppgifter inom den offentliga kon- trollen bör, enligt regeringens bedömning, pekas ut i lagen men den när- mare ansvarsfördelningen mellan myndigheterna bör föreskrivas av rege- ringen. Avsikten är dock inte att detta skall leda till någon förändring i myndigheternas nuvarande ansvar för den offentliga kontrollen. Som det har konstaterats i avsnitt 9.4 är begreppet offentlig kontroll snävare än begreppet tillsyn i det att det till skillnad från tillsynsbe- greppet endast innefattar rent operativa tillsynsuppgifter. De samordnan- de och stödjande uppgifter som till stor del utför faller sålunda utanför kontrollbegreppet. Det bör därför enligt regering- ens mening särskilt föreskrivas i lagen att har till uppgift att samordna övriga kontrollmyndigheters verksamhet och lämna råd och hjälp i denna verksamhet. Som det har konstaterats i avsnitt 9.4 bör det i lagen särskilt regleras att den myndighet som utför offentlig kontroll skall genom rådgivning, information och på annat sätt underlätta för den enskilde att fullgöra sina skyldigheter enligt lagen, enligt de föreskrifter eller beslut som har med- delats med stöd av lagen, enligt de bestämmelser i som kompletteras av lagen och enligt de beslut som har meddelats med stöd av EG-bestämmelserna. Regeringen föreslår därför att en bestämmelse med detta innehåll tas in i den nya lagen. Enligt artikel i och rådets förordning (EG) nr 882/2004 skall den behöriga myndighet som medlemsstaten utser se till att foder- och livsmedelsföretagarna är skyldiga att undergå de inspektio- ner som genomförs i enlighet med förordningen och att bistå myndig- hetens personal när den genomför sina uppgifter. För att den behöriga myndigheten skall kunna verkställa denna bestämmelse bör det i epizoo- tilagen införas en skyldighet för den som är föremål för offentlig kontroll att tillhandahålla den hjälp som behövs för att kontrollen skall kunna genomföras. Epizootilagen innehåller en lång rad tvångsåtgärder. För att förebygga eller bekämpa epizootier får det föreskrivas eller i det enskilda fallet beslutas om slakt av djur, smittrening, skyddsympning, undersökning av djur m.m. Vissa av dessa åtgärder kan behöva utföras av annan än djur- ägaren. Bortsett från skyldigheten i 3 § epizootilagen för djurägaren att underkasta sig de åtgärder som behövs för en veterinärundersökning finns det inte någon uttrycklig skyldighet för djurägaren att bistå vid åt- gärderna. Inte heller finns det någon uttrycklig rättighet för den som skall utföra åtgärden att få tillträde till områden m.m. Enligt lagen (1992:1683) om provtagning på djur, m.m. som gäller för andra smittsamma djursjukdomar än sådana som omfattas av epizooti- lagen och zoonoslagen (1999:658) får en veterinär utan samtycke av djurägaren eller annan rättsinnehavare utföra provtagningar och under- sökningar på djur. Enligt samma lag är djurägaren skyldig att tillhanda- hålla den hjälp som behövs för att åtgärder enligt lagen skall kunna vidtas. En sådan skyldighet bedömdes vara nödvändig för att möjliggöra bekämpningsåtgärder enligt lagen, såsom exempelvis avlivning av djur eller isolering av djur m.m. Denna skyldighet föreslås att överföras till den nya provtagningslagen (se avsnitt 13). Det är värdefullt att säkerställa att det finns en rätt till tillträde till lokaler Prop. 2005/06:128 m.m. och att djurägaren hjälper till vid verkställigheten av beslutade bekämpningsåtgärder även enligt epizootilagen. På så sätt kan en billigare och snabbare bekämpning komma till stånd. En skyldighet att hjälpa den som utför bekämpningsåtgärder enligt lagen bör därför införas liksom en rätt för den som utför åtgärden att få tillträde till lokaler m.m. Motsvarande föreslås gälla även enligt zoonoslagen (1999:658) (se avsnitt 18.2). Därmed gäller samma skyldigheter för djurägaren att bistå med hjälp oaktat med stöd av vilken lag som bekämpningsåtgärderna vidtas. Även kontrollorgan som anlitas i den offentliga kontrollen bör ha rätt till tillträde och upplysningar som behövs i den offentliga kontrollen. 17.3Åtgärder vid bristande efterlevnad Regeringens förslag: Det tydliggörs att bestämmelserna om föreläg- ganden och förbud gäller utöver vad som följer av de EG-bestämmelser som kompletteras av lagen. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har särskilt yttrat sig över Skälen för regeringens förslag: En grundläggande förutsättning för att kontrollmyndigheterna skall kunna säkerställa efterlevnaden av lagstiftningen är att de har tillräckliga möjligheter att vidta åtgärder vid bristande efterlevnad av regelverket. I epizootilagen finns bestämmelser om att myndigheterna får meddela förelägganden och förbud i de fall som det behövs för att lagen, föreskrif- ter meddelade med stöd av lagen samt och rådets förordning (EG) nr 999/2001 skall efterlevas. Sådana allmänna före- lägganden och förbud får förenas med vite. Tillsynsmyndigheterna får även besluta om rättelse på bekostnad av den som inte fullgör sina skyldigheter enligt lagstiftningen. I artikel 54 i och rådets förordning (EG) nr 882/2004 föreskrivs särskilda åtgärder som skall vidtas vid bristande efterlevnad av foder- och livsmedelslagstiftningen och bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd. Av förordningen följer också att andra åtgärder vid bristande efterlevnad av regelverket än de uppräknade får vidtas av den behöriga myndigheten om de anses vara motiverade. Som det har redogjorts för i avsnitt 17.1 föreslås att bestämmelserna om förelägganden, förbud och rättelse görs tillämpliga även på de EG- förordningar som kompletteras av lagen. För att undvika en dubbelreg- lering med och rådets förordning (EG) nr 882/2004 bör emellertid bestämmelserna i epizootilagen anpassas efter det förhål- lande att de kompletterar EG-förordningarnas bestämmelser om åtgärder som skall vidtas vid bristande efterlevnad av lagstiftningen. Det bör där- för förtydligas att åtgärderna får vidtas utöver vad som följer av de EG- förordningar som kompletteras av lagen. Regeringens förslag: Biträde av polismyndigheten får endast begäras när det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att inspektionen inte kommer att kunna utföras utan att polisens särskilda befogenheter enligt 10 § polislagen (1984:387) behöver tillgripas eller det annars finns synnerliga skäl för begäran. Promemorians förslag: Överensstämmer i princip med regeringens. Remissinstanserna: ombudsmän () framför att för- slaget ligger i linje med de synpunkter som JO i tidigare remissyttrande har framfört beträffande SOU 2002:70 Polisverksamhet i förändring. är positiv till förslaget och framhåller att den nya formuleringen torde undanröja risken för ett slentrianmässigt utnyttjande av polisens resurser. i län anser att förslaget innebär en försämring i förhållande till nu gällande bestämmelser och att myndigheterna har ett starkt behov av polishjälp vid offentlig kontroll. har påpekat att det ur arbetsgivarperspektiv är viktigt att bestämmelsen medger att polishandräckning får ske om en inspektör av någon anledning känner ett uttalat eller outtalat hot från verksamhets- utövaren mot sin säkerhet. förslaget om att synnerliga skäl krävs för polishjälp kommer att försvåra eller förhindra den offentliga kontrollen eftersom det finns en stark hotbild mot kontrollmyndighetens personal. Kommunen anser att den nuvarande lydelsen av bestämmelsen skall gälla även fortsättningsvis. kommun avstyrker förslaget eftersom det bör finnas möjligheter för kontrollmyndigheterna att begära polishjälp när det bedöms var nödvändigt med hänsyn till personsäkerhet för inspektörerna. vetareförbundet påpekar att förslaget torde innebära en arbetsmiljöfråga eftersom den nya formuleringen ger utrymme för tolkningar som kan innebära att inspektörerna inte kommer att kunna påräkna polishjälp när det så bedöms vara nödvändigt. Skälen för regeringens förslag: Polisen har enligt ett stort antal för- fattningar, däribland 14 § epizootilagen, skyldighet att i olika samman- hang bistå myndigheter med handräckning. skyldighet att på begäran av annan myndighet bistå med handräckning är polisens befogenhet att använda våld i vissa situationer. läggande princip är att handräckningsbegäran skall ske först sedan den begärande myndigheten har konstaterat att uppgiften inte kan lösas utan biträde av polisen. Av samma skäl som har framförts beträffande den nya livsmedels- lagstiftningen (avsnitt 11.14) menar regeringen att det även i epizooti- lagen tydligt bör framgå vilka förutsättningar som gäller för polisens Avsikten är enbart att klargöra att polisens resurser enbart skall användas om det finns särskild anledning att anta att polisens särskilda kompetens och befogenhet att bruka våld kan behövas. Avsikten är inte, som några av remissinstanserna felaktigt har antagit, att möjligheten att begära biträde av polisen beskärs så att det får negativa konsekvenser för myndigheternas möjlighet att utöva kontroll eller verkställa beslut. även i fortsättningen enbart den begärande myndigheten som har att pröva om förutsättningar föreligger att begära biträde av polismyndig- Polisen kommer således inte heller i fortsättningen att göra någon Prop. 2005/06:128 materiell prövning av begäran. De farhågor som har framförts av bl.a. , kommun och , får därmed anses vara ogrundade. Regeringen finner dock att det tydligt bör framgå av lagtexten att polisen är skyldig att bistå såväl vid offentlig kontroll som vid verkställande av beslut i övrigt. Regeringen föreslår därför att bestämmelsen om biträde av polis- myndigheten ändras så att det framgår att biträde av polismyndigheten endast skall kunna ske när det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att åtgärden inte kommer att kunna utföras utan att polisens särskilda befogenhet att använda våld behöver tillgripas eller det annars finns synnerliga skäl för begäran. Regeringens bedömning: De nya EG-förordningarna föranleder inte någon ändring i epizootilagens straffbestämmelser. Promemorians förslag: Överensstämmer inte med regeringens be- I promemorian föreslås att den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot villkor eller förbud i skall dömas till böter eller fängelse i högst . Remissinstanserna: De fåtal remissinstanser som har yttrat sig särskilt över promemorians förslag ställer sig positiva till det eller har inte något Några remissinstanser, däribland ombudsmän (), har dock uppmärksammat frågan om utformningen av straffbestäm- melserna med anledning av Högsta domstolens dom i rättsfallet NJA 2005 s. 33. Skälen för regeringens bedömning: I 20 § epizootilagen finns bestämmelser om straffansvar för överträdelser av vissa föreskrifter och beslut enligt lagen. I bestämmelsen straffbeläggs överträdelser av föreskrifter och beslut som har meddelats med stöd av bemyndiganden i lagen och överträdelser av sådana bestämmelser om hantering av speci- ficerat riskmaterial, om framställning eller användning av animaliska produkter eller om överlåtelse av djur eller andra produkter än livsmedel som finns i och rådets förordning (EG) nr 999/2001. Både uppsåtliga och oaktsamma brott är straffbelagda. böter eller fängelse i högst . I ringa fall får dock inte dömas till Inte heller får den som har överträtt ett vitesföreläggande eller vitesförbud dömas till ansvar enligt lagen för den gärning som omfattas av föreläggandet eller förbudet. I vissa fall och under särskilda förutsätt- ningar får egendom förklaras förverkad. Några av de nya EG-förordningarna innehåller bestämmelser som faller inom epizootilagens tillämpningsområde. lar huvudsakligen om offentlig kontroll och livsmedelshygien. parlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 och Europaparla- mentets och rådets förordning (EG) nr 854/2004 innehåller bestämmelser om offentlig kontroll. Förordningarnas bestämmelser riktar sig inte mot Regeringen bedömer därför att det i dessa förordningar inte finns några bestämmelser som bör straffbeläggas enligt epizootilagen. Vad avser och rådets förordning (EG) nr 853/2004 Prop. 2005/06:128 står i artikel 1 att förordningen skall tillämpas utan att det påverkar relevanta regler för djurs och människors hälsa. Detta innebär att för- ordningen inte medför att nationella bestämmelser på området skall upphävas. I bilagorna till förordningen finns vissa specifika bestäm- melser som har anknytning till djurhälsa såsom att djur som uppvisar sjukdomssymptom eller har sitt ursprung i en besättning som är konta- minerad med agens som kan påverka folkhälsan endast får transporteras till slakteriet med den behöriga myndighetens tillstånd. Motsvarande bestämmelser, vad gäller de epizootiska sjukdomarna, finns dock redan i epizootilagen eller i föreskrifter meddelade med stöd av epizootilagen. De är därmed också straffsanktionerade i epizootilagen. Regeringen bedömer därför att en straffsanktionering av överträdelserna i EG-förord- ningen inte skulle fylla något syfte. Någon ändring av epizootilagens straffbestämmelser bör därför inte göras. Som vissa remissinstanser har påpekat påverkas även epizootilagens straffbestämmelser av frågan om blankettstraffbudens överensstämmelse med regeringsformen. Frågan om följderna av Högsta domstolens dom angående blankettstraffbuden bereds inom . Regeringen har därför för avsikt att, så snart som beredningen har avslutats, återkomma i frågan. rätt att delegera beslut Regeringens förslag: Det skall framgå av epizootilagen att Jordbruks- verket fattar beslut enligt lagen och att får överlämna åt eller annan myndighet att fatta beslut enligt lagen. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De fåtal remissinstanser som särskilt har yttrat sig i frågan tillstyrker eller har inte någon erinran mot förslaget. relsen i län påpekar dock att förslaget kan medföra problem för myndigheten vid planering av personalbehov och tilldelning av anslag. Konsekvensen kan bli att inte har någon beredskap för uppgifterna när dessa överlåts till länsstyrelserna. Skälen för regeringens förslag: I epizootilagen finns en rad bemyn- diganden för regeringen och den myndighet som regeringen bestämmer att fatta beslut om i enskilda fall. Det kan röra sig om beslut om att smitt- förklara ett område, förbud mot transporter av djur eller varor, förbud mot tillträde till vissa djurstallar, smittrening m.m. Regeringen har i epi- zootiförordningen uttalat att det är som fattar sådana beslut samt att verket i vissa enskilda fall kan överlåta åt att har det centrala myndighetsansvaret för bekämp- ningen av epizootier. Det är viktigt att verket har möjlighet att kunna leda arbetet med att bekämpa och förebygga epizootier på ett effektivt sätt. I vissa fall kan det dock vara lämpligt att en annan myndighet än fattar beslut i enskilda fall. Det rör framför allt läns- Länsstyrelserna har kunskap om regionala förhållanden som ibland gör dem mest lämpade att fatta beslut. Även andra myndigheter, som , skulle eventuellt kunna komma i fråga för sådana Prop. 2005/06:128 beslut. Det är därför angeläget att har rätt att överlåta åt andra myndigheter att fatta beslut i enskilda fall. För att tydliggöra lagstiftningen och klargöra att har rätt att delegera rätten att fatta beslut bör detta framgå av epizootilagen. Detta får även till kon- sekvens att bör pekas ut som den myndighet som fattar beslut enligt lagen. Zoonoslagen som ett komplement till EG- Regeringens förslag: Zoonoslagen skall komplettera sådana EG-bestäm- melser som faller inom tillämpningsområdet för lagen och som regering- en ger till känna i . I fråga om EG-bestämmelser som faller inom flera lagars tillämpnings- område skall regeringen i tillkännage vilka EG-bestämmelser som kompletteras av zoonoslagen. Regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, får med- dela de ytterligare föreskrifter eller i det enskilda fallet fatta de beslut som behövs som komplettering av dessa EG-bestämmelser. Lagens bestämmelser om offentlig kontroll, inklusive bestämmelserna om kontrollmyndigheters befogenheter, om överklagande och besluts omedelbara verkan görs tillämpliga på de EG-bestämmelser som kom- pletteras av lagen. Promemorians förslag: Överensstämmer i princip med regeringens. promemorian föreslås dock att regeringen i fråga om EG-förordningar som faller inom flera lagars tillämpningsområde i verkställighetsföre- skrifter skall kunna precisera vilka bestämmelser i förordningen som kompletteras av vilken lag. Remissinstanserna: Länsrätten i anser att det genom möjligheten att överklaga beslut som har meddelats med stöd av EG- förordningarna ges en mycket vidsträckt och svåröverskådlig överkla- ganderätt och det bör övervägas om denna rätt kan preciseras genom föreskrifter om att beslut kan överklagas endast i särskilt angivna fall. Ingen remissinstans i övrigt har yttrat sig särskilt över detta förslag. Skälen för regeringens förslag: Det finns flera EG-förordningar som innehåller bestämmelser som behandlar frågor som faller inom tillämp- ningsområdet för zoonoslagen och som innehåller bestämmelser som bör kompletteras av denna lag för att kunna verkställas i . fallet beträffande exempelvis och rådets förordning (EG) nr 882/2004 av om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstift- ningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd, Europapar- lamentets och rådets förordning (EG) nr 2160/2003 av 2003 om bekämpning av salmonella och vissa andra livsmedelsburna zoonotiska smittämnen, och rådets förordning (EG) nr 853/2004 av om fastställande av särskilda hy- gienregler för livsmedel av animaliskt ursprung (exempelvis bilagorna II och II) och och rådets förordning (EG) nr 854/2004 av om fastställande av särskilda bestämmelser för genomförandet av offentlig kontroll av produkter av animaliskt ursprung avsedda att användas som livsmedel (exempelvis bilaga I, kapitel II B och kapitel III). För att de nya EG-förordningarna skall kunna verkställas i behöver de kompletteras av vissa bestämmelser i nationell lagstiftning. Som utvecklats närmare i avsnitt 8.2 bedömer regeringen att en enhetlig lagstiftningsmetod bör väljas för detta ändamål. Regeringen finner därför att det bör införas en bestämmelse i zoonoslagen som anger att lagen kompletterar sådana bestämmelser i som faller inom tillämpningsområdet för lagen. Regeringen skall vidare i Svensk författ- ningssamling ge till känna vilka grundförordningar som avses. Rege- ringen instämmer i Lagrådets bedömning att tillkännagivandeförfarandet bör användas även för att ange vilka bestämmelser i en EG-förordning som täcker flera lagars tillämpningsområde som skall kompletteras av zoonoslagen. En bestämmelse om detta bör därför föras in i lagen. Regeringen, eller den myndighet som regeringens bestämmer, bör därutöver ges rätt att meddela de föreskrifter eller fatta de beslut i enskilda fall som behövs som komplettering av EG-förordningarna. Det kan exempelvis röra sig om föreskrifter som är nödvändiga för att kunna genomföra bestämmelserna i och rådets förordning (EG) nr 2160/2003 om nationella kontrollprogram. Det kan också röra sig om föreskrifter eller beslut som behövs för att verkställa beslut av kommissionen.