prop · GT0377 · 2006-02-09 00:00:00 — annan medlemsstat senast efter inresan i den andra staten ansöka om uppehållstillstånd där. Om inresa ännu inte skett får den andra medlemsstaten godta att en ansökan lämnas in där medan den varaktigt bosatte är bosatt i den första medlemsstaten. För familje- medlemmar till den varaktigt bosatta gäller, om familjen redan var bildad i den första medlemsstaten, enligt artikel 16.3 i direktivet samma villkor som för den varaktigt bosatta. En person med ställning som varaktigt bosatt i en annan EU-stat, och i förekommande fall hans eller hennes familjemedlemmar, skall enligt regeringens förslag få uppehållstillstånd i på samma villkor som gällt för EES-medborgare. Det är därför naturligt att även tillämpa samma bestämmelser om ansökningsförfarandet för EES-medborgare och personer med ställning som varaktigt bosatta i en annan EU-stat. EES-medborgare, och i förekommande fall deras familjemedlemmar, har enligt 3 kap. 7 a § UtlF rätt att ansöka om uppehållstillstånd efter inresan till . Detsamma skall således gälla även för varaktigt bosatta i en annan EU-stat som ansöker om uppehållstillstånd här och för deras fa- miljemedlemmar om familjen redan var bildad i den första medlemssta- ten. Artikel 15.1 ger också utrymme för att ansökan görs före inresa. Det- ta överensstämmer med vad som gäller enligt 5 kap. 18 § NUtlL. Regeringens bedömning: I ett ärende där en tredjelandsmedborgare med ställning som varaktigt bosatt i en annan EU-stat ansökt om att få uppe- hållstillstånd i skall sökanden underrättas om det beslut varige- nom ärendet avgörs senast från det att ansökan läm- nades in. Tiden får förlängas med högst om det föreligger särskilda skäl. Sökanden skall i ett sådant fall få upplysning om att tiden kommer att förlängas. Detsamma skall gälla familjemedlemmar till en sådan person under förutsättning att familjen redan var bildad i den första medlemsstaten. Dessa bestämmelser bör införas på förordningsnivå. Utredningens förslag: Enligt utredningens förslag skall regler om handläggningsfrister införas i utlänningslagen. Remissinstanserna: Har inte särskilt yttrat sig över förslaget. Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 19 i direktivet om varaktigt bosatta skall en ansökan om uppehållstillstånd för bosättning i en annan medlemsstat handläggas efter inlämnandet. Fristen får förlängas dels om ansökan inte åtföljs av sådan dokumenta- tion som räknas upp i artiklarna 15 och 16, dels i undantagsfall om behandlingen av ansökan är komplicerad. Fristen får förlängas med högst . Sökanden skall underrättas vid en eventuell förlängning. För familjemedlemmar till den varaktigt bosatta gäller, om familjen redan var bildad i den första medlemsstaten, enligt artikel 16.3 i direktivet samma villkor. När det gäller handläggningstiden och möjligheterna till förlängning av denna i ärenden om uppehållstillstånd för en varaktigt bosatt i en annan EU-stat hänvisas i tillämpliga delar till det resonemang som förts ovan under avsnitt 8.8.3 beträffande handläggningstiden i ärenden om ställ- ning som varaktigt bosatt. I ett ärende där en tredjelandsmedborgare med Prop. 2005/06:77 ställning som varaktigt bosatt i en annan EU-stat ansökt om att få uppe- hållstillstånd i skall sökanden underrättas om det beslut varige- nom ärendet avgörs senast från det att ansökan läm- nades in. Tiden får förlängas med högst om det föreligger särskilda skäl. Sökanden skall i ett sådant fall få upplysning om att tiden kommer att förlängas. Detsamma skall gälla för familjemedlemmar till en sådan person under förutsättning att familjen redan var bildad i den första medlemsstaten. För att uppnå förenlighet med direktivet skall en- ligt regeringens förslag nya bestämmelser införas i utlänningsförordning- en. Regeringens bedömning: Det krävs inte några författningsändringar för att tillgodose direktivets bestämmelser om överklagande av beslut om avslag på ansökan om uppehållstillstånd. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Har inte särskilt yttrat sig över bedömningen. Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 20.1 i direktivet om varaktigt bosatta skall det av underrättelsen om beslut om avslag på en ansökan om uppehållstillstånd framgå hur och inom vilken tid man kan överklaga. Detta överensstämmer med vad som gäller enligt 21 § andra stycket förvaltningslagen. Någon författningsändring är därför inte påkallad i denna del. Regeringens bedömning: Det krävs inte några författningsändringar för att tillgodose direktivets bestämmelser om att beslut om avslag på en ansökan om uppehållstillstånd skall vara motiverade. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Har inte särskilt yttrat sig över bedömningen. Skälen för regeringens bedömning: I artikel 20.1 i direktivet om var- aktigt bosatta finns bestämmelser om att ett avslagsbeslut på en ansökan om uppehållstillstånd för bosättning i en annan medlemsstat skall vara vederbörligen motiverat. Enligt 13 kap.10 § NUtlL skall beslut i ärenden om uppehållstillstånd alltid innehålla de skäl som ligger till grund för beslutet. Denna bestämmelse är tillämplig även för beslut som rör uppe- hållstillstånd för en person med ställning som varaktigt bosatt i en annan EU-stat. Någon författningsändring är därför inte påkallad. Följder av att ett beslut inte fattas inom handläggningsti- Regeringens bedömning: Det krävs inte några författningsändringar för att tillgodose direktivets bestämmelser om följder vid överskridande av handläggningsfristen. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Har inte särskilt yttrat sig över bedömningen. Skälen för regeringens bedömning: I artikel 20.1 i direktivet om var- aktigt bosatta anges att följderna av att ett beslut inte fattats inom hand- läggningstiden skall regleras i nationell lagstiftning. När det gäller följ- derna av att beslutande myndighet inte iakttagit fyramånadersfristen hän- visas till de överväganden och slutsatser som regeringen gjort under av- snitt. Enligt regeringens bedömning är någon författningsändring inte påkallad. 7.9.7Underrättelse till annan medlemsstat Regeringens bedömning: bör underrätta den EU-stat som beviljat tredjelandsmedborgaren ställning som varaktigt bosatt om beslut om uppehållstillstånd i för en sådan person. Underrättelse bör även ske av beslut om att en medlemsstat som bevil- jat uppehållstillstånd till en person med ställning som varaktigt bosatt i en annan medlemsstat inte förnyar uppehållstillståndet eller återkallar detsamma och ålägger den varaktigt bosatte och dennes familjemedlem- mar att lämna landet. Bestämmelser med denna innebörd kan införas på förordningsnivå. Utredningens bedömning: Utredningen har inte redovisat någon be- dömning. Remissinstanserna: Har inte särskilt yttrat sig. Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 19.2 i direktivet om varaktigt bosatta skall underrättelse ske av beslut om att en person med ställning som varaktigt bosatt i en EU-stat beviljas uppehållstillstånd i en annan EU-stat. Enligt artikel 22.2 skall underrättelse ske av beslut om att en medlemsstat som beviljat uppehållstillstånd till en person med ställning som varaktigt bosatt i en annan medlemsstat inte förnyar uppe- hållstillståndet eller återkallar detsamma och ålägger den varaktigt bosat- te och dennes familjemedlemmar att lämna landet. Bestämmelser om att sådana underrättelser skall ske kan, enligt vad Lagrådet anfört, införas på förordningsnivå. Regeringens förslag: beslut skall kunna överklagas till en migrationsdomstol om beslutet innebär avslag på en ansökan om ställning som varaktigt bosatt eller återkallelse av ställning som varaktigt bosatt. Migrationsdomstolens dom kan överklagas till Migrationsöver- domstolen. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. Remissinstanserna: Har inte särskilt yttrat sig över förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 10.2 i direktivet om varaktigt bosatta skall sökanden ha rätt att ansöka om rättslig prövning i den berörda medlemsstaten om en ansökan om ställning som varaktigt bosatt avslås. Detsamma gäller om ställningen återkallas eller förloras eller uppehållstillståndet inte förnyas. Enligt artikel 12.4 skall en varak- tigt bosatt även kunna överklaga ett beslut om utvisning. Enligt artikel 20.2, skall en tredjelandsmedborgare som har ställning som varaktigt bosatt i en medlemsstat vars ansökan om uppehållstillstånd i en annan medlemsstat avslås ha rätt att ansöka om rättslig prövning. Detsamma skall gälla om uppehållstillståndet återkallas eller inte förnyas. Enligt 14 kap. 3 § NUtlL kan beslut överklagas till en migrationsdomstol om beslutet innebär avvisning, utvisning, avslag på en ansökan om uppehållstillstånd eller återkallelse av ett uppehålls- tillstånd. Migrationsdomstolens beslut kan överklagas till Migrations- överdomstolen (16 kap. 9 § NUtlL), dock inte beslut i mål om avvisning som i första instans prövats av polismyndigheten. Särskilda regler skall enligt 14 kap. 11-13 §§ NUtlL gälla för säker- hetsärenden: Med säkerhetsärenden skall enligt 1 kap. 9 § NUtlL förstås sådana ärenden där Säkerhetspolisen av skäl som rör rikets säkerhet eller som annars har betydelse för allmän säkerhet förordar att en utlänning skall avvisas eller utvisas, att en ansökan om uppehållstillstånd skall avs- lås eller att ett uppehållstillstånd skall återkallas. Beslut i säkerhetsären- den får istället för till migrationsdomstol överklagas till regeringen enligt 14 kap. 11 § NUtlL. Innan regeringen avgör ärendet skall dock Migra- tionsöverdomstolen hålla förhandling, om det inte är uppenbart onödigt. Enligt motiven torde förhandling kunna underlåtas endast om utlänning- en inte befinner sig i landet. Domstolen skall sedan med eget yttrande över samtliga omständigheter av betydelse i ärendet - lämna ärendet vidare till regeringen, som är andra och sista instans. Enligt den nya lydelsen av lagen (1991:572) om särskild utlännings- kontroll skall beslut om utvisning enligt den lagen meddelas av Migra- tionsverket som första instans. beslut om utvisning får överklagas till regeringen (ny lydelse av 2 a § lagen om särskild utlän- ningskontroll i enlighet med proposition 2004/05:170). Vid överklagande skall dock handlingarna i ärendet lämnas över till Migrationsöverdomsto- len, som skall hålla förhandling i ärendet. Domstolen skall därefter med ett eget yttrande lämna handlingarna vidare till regeringen. En tingsrätts beslut om utvisning på grund av brott kan överklagas till Prop. 2005/06:77 hovrätt (49 kap. 1 § ). Hovrättens beslut kan överklagas till enligt 54 kap. 1 § . För att uppfylla direktivets krav i artikel 10.2. om möjlighet till rättslig prövning vid beslut om ställning som varaktigt bosatt skall det införas en ny bestämmelse i utlänningslagen enligt vilken beslut om avslag på en ansökan om ställning som varaktigt bosatt eller återkal- lelse av ställning som varaktigt bosatt får överklagas till en migrations- domstol. I övrigt uppfyller den svenska lagstiftningen direktivets krav om rättslig prövning. Några ytterligare författningsändringar i anledning av artiklarna 10.2, 12.4 och 20.2 är därför inte påkallade. Regeringens bedömning: Det krävs inte några författningsändringar för att tillgodose direktivets bestämmelser om rätt till rättshjälp. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Har inte särskilt yttrat sig över bedömningen. Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 12.5 skall en per- son med ställning som varaktigt bosatt till skydd för utvisning ha rätt till rättshjälp i enlighet med vad som gäller för de egna medborgarna i den medlemsstat den varaktigt bosatte bor. Detta krav uppfylls genom be- stämmelserna i 21 kap. om rätten till offentlig försvara- re eller ersättning av allmänna medel för inställelse. Dessa rättigheter är i svensk rätt oberoende av medborgarskap. I fråga om utvisning i admi- nistrativ ordning gäller samma regler som för övriga utlänningar. Någon författningsändring är därför inte påkallad. Regeringens bedömning: bör utses till nationell kon- taktpunkt. En bestämmelse med denna innebörd bör införas på förord- ningsnivå. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: CSN instämmer i förslaget att skall utses till nationell kontaktpunkt. Inför prövningen av utländska medborgares rätt till svenskt studiestöd inhämtar CSN uppgifter om till- stånd och klassning från . CSN förutsätter att uppgifts- skyldigheten även kommer att omfatta denna nya typ av klassning. Mi- grationsverket motsätter sig inte förslaget att utses till nationell kontaktpunkt. Verket påpekar dock att ordningen med beviljan- de av uppehållstillstånd för EES-medborgare och deras familjemedlem- mar kommer att ersättas av en ordning med registrering och uppehålls- kort Om inte blir ansvarig myndighet för denna nya ordning är det inte självklart att utses till nationell kon- taktpunkt i ärenden om varaktigt bosatta tredjelandsmedborgare. saden i har inga invändningar mot att utses till nationell kontaktpunkt och ser det som angeläget att information från en medlemsstat till en annan om beviljande av uppehållstillstånd faktiskt kommer att lämnas. Bakgrund: Enligt artikel 25 direktivet om varaktigt bosatta skall med- lemsstaterna upprätta kontaktpunkter med ansvar för att ta emot och överföra den information som anges i artiklarna 19.2, 22.2 och 23.1. Det gäller information om att en person med ställning som varaktigt bosatt i ett land beviljas uppehållstillstånd i ett annat medlemsland (artikel 19.2), om att en medlemsstat som beviljat uppehållstillstånd till en person med ställning som varaktigt bosatt i en annan medlemsstat inte förnyar uppe- hållstillståndet eller återkallar detsamma och ålägger den varaktigt bosat- te och dennes familjemedlemmar att lämna landet (artikel 22.2) eller om att en medlemsstat beviljar en person som redan har ställning som varak- tigt bosatt i en annan medlemsstat sådan ställning (artikel 23). Skälen för regeringens bedömning: Enligt förordning (2004:294) med instruktion för är verket central förvaltnings- myndighet för verksamhet inom migrationsområdet. skall bl.a. föra register och statistik över utlänningar i landet i den ut- sträckning det behövs för verksamheten, vara ansvarig myndighet gent- emot Europeiska gemenskapernas kommission i frågor som rör den eu- ropeiska flyktingfonden och vara kontaktmyndighet i frågor som rör Eu- rodac. Det är som fattar beslut om uppehållstillstånd och om beviljande och återtagande av ställning som varaktigt bosatt. När en person blir aktuell hos genom en an- sökan av något slag läggs en personakt, dossier, upp. Dossiern följer se- dan individen i skilda slag av ärenden som kan aktualiseras. Dossiern är levande till dess utlänningen i fråga beviljas svenskt medborgarskap eller avlider. I verksamhetsstödjande system, Centrala Utlänningsdatabasen, är drygt en miljon utlänningar registrerade. Eftersom det är som fattar beslut om uppehålls- tillstånd och om ställning som varaktigt bosatt är det naturligt att det ock- så är som i förekommande fall underrättar den andra medlemsstaten när någon med ställning som varaktigt bosatt i ett annat land kommer till och får uppehållstillstånd här eller om en sådan person beviljas ställning som varaktigt bosatt i . När någon med ställning som varaktigt bosatt i flyttar och får uppehållstillstånd i ett annat land skall det landet underrätta svensk myn- dighet. Om ställning som varaktigt bosatt beviljas i det andra landet skall underrättelse också ske. Underrättelserna har närmast till syfte att ge möjlighet att notera frånvaron och i förekomman- de fall återkalla ställningen som varaktigt bosatt här. Ett beslut om att återkalla ställningen som varaktigt bosatt skall fattas av Migrationsver- ket. Det är därför lämpligt att det är som får ta emot informationen från det andra landet. Den stat som ålägger en varaktigt bosatt att lämna statens territorium skall underrätta den stat vari personen har ställning som varaktigt bosatt. Den senare staten har då en skyldighet att återta den varaktigt bosatte. I det fall det är fråga om en person med ställning som varaktigt bosatt i ett annat land är det eller om det är fråga om utvisning på grund av brott allmän domstol som fattar det beslut varom det andra landet skall informeras. En allmän domstol som har meddelat en dom Prop. 2005/06:77 eller ett beslut om utvisning skall enligt 6 kap. 9 § UtlF skicka en kopia av domen eller beslutet till . innehar därför information om alla åtgärder som vidtas för att ålägga någon att lämna landet. Det är också som verkställer vissa beslut om avvisning och utvisning (12 kap. 14 § NUtlL). Det är därför lämpligt att det är som skall informera det land som skall återta den varaktigt bosatte. När det är fråga om en person med ställning som varaktigt bosatt i Sve- rige som återsänds från ett annat land skall och utan formaliteter återta den varaktigt bosatte. Upprättad kontaktpunkt skall ta emot information från det andra landet om att personen återsänds. I en- lighet med vad som anförts ovan har först mottagit in- formation om att den varaktigt bosatte fått uppehållstillstånd i det andra landet. När personen i detta skede återvänder är det följdriktigt att Migra- tionsverket mottar information härom och i förekommande fall åter ger personen ett uppehållstillstånd i . Regeringen finner mot denna bakgrund att skall utses till nationell kontaktpunkt. En bestämmelse med denna innebörd bör in- föras på förordningsnivå Del III Genomförande och ekonomiska konsekvenser samt författningskommentarer 8Genomförande och ekonomiska konsekven- ser 8.1Unionsmedborgares rörlighet inom EU Regeringens bedömning: Förslaget medför inga ökningar av de statliga utgifterna. Utredningens (SOU 2005:49) bedömning: Överensstämmer med re- geringens. Remissinstanserna: har anfört att kostnaderna för att ta fram och producera nya dokument, beroende på art och utformning, i vart fall initialt kan vara mycket höga. () efter- lyser en konsekvensbedömning och menar att man även bör väga in eventuell påverkan av t.ex. pensionssystemen och kostnad för finansie- ring av vård och omsorg. Skälen för regeringens bedömning: Enligt uppgift från Migrations- verket har knappt 25 000 EES-medborgare och anhöriga till dem sökt uppehållstillstånd enligt 5 kap. 5 a och 5 b §§ UtlF (EU/EES-tillstånd). Det är en rimlig utgångs- punkt att motsvarande antal kommer att söka bevishandlingar enligt rör- lighetsdirektivet. Förslaget att ersätta kravet på uppehållstillstånd för EES-medborgare och deras familjemedlemmar och istället införa regler om uppehållsrätt bör i sig inte medföra några merkostnader. Vad gäller det föreslagna registreringsförfarandet kommer det inte att vara helt olikt det förfarande som gäller för utfärdande av uppehållstillstånd. Det- samma gäller ansökningsförfarandet för uppehållskort. Den prövning som blir aktuell enligt förslaget bör i normalfallet inte bli mer omfattande än prövningen beträffande uppehållstillstånd. Regeringen bedömer såle- des att kostnaden för att upprätthålla de föreslagna förfarandena i vart fall inte bör överstiga kostnaden för det nuvarande förfarandet. Inte heller övergången till de nya förfarandena bör innebära några stör- re merkostnader eftersom det hos redan finns kompe- tens och organisation som kan hantera förfarandena. Det kan visserligen uppstå en viss extra engångskostnad med att ta fram de nya handlingar som skall utfärdas. Å andra sidan kan det finnas anledning att ändå över- väga behovet att ta fram nya handlingar eftersom de nuvarande korten för EES-medborgare har vissa brister, bl.a. på grund av att det är ett plastkort utan foto och andra säkringar som t.ex. biometriska uppgifter. Kortets utformning medför att det i praktiken är svårt att använda det vid resa inom men framförallt utanför unionen. Vid utformandet av de nya hand- lingarna kan sådana problem beaktas. Det bör därför, enligt regeringens bedömning, inte medföra några direkta merkostnader. påpekas att en genomtänkt utformning av handlingarna är viktig, fram- förallt vad gäller uppehållskorten eftersom dessa fyller ett verkligt behov av att kunna bevisa uppehållsrätten samt underlätta resandet inom unio- nen för familjemedlemmar som inte är EES-medborgare. Den omprövning av utvisningsbeslut som skall göras enligt artikel 33.2 innebär ett nytt förfarande för svensk rätt. Det förslag till lösning som har lagts fram bör dock inte innebära annat än försumbara merkostnader, eftersom det är fråga om att vidareutveckla möjligheten till en prövning som har funnits . Det kan antas att antalet omprövnings- ärenden hos regeringen inte kommer att öka nämnvärt med det föreslag- na förfarandet, eftersom alla de individer som tidigare velat få sitt beslut omprövat har haft den möjligheten. Regeringen bedömer således att den omprövningsmöjlighet som följer av artikel 32 inte kommer att förorsaka några beaktansvärda merkostnader. Direktivet är till stora delar en kodifiering av nu gällande regelverk i fråga om EES-medborgares och deras familjemedlemmars rätt till fri rörlighet mellan medlemsstaterna, varför regeringen gör bedömningen att någon påverkan på t.ex. pensionssystemen och kostnaderna för finansie- ring av vård och omsorg inte kommer att aktualiseras. Enligt artikel 34 i rörlighetsdirektivet skall medlemsstaterna sprida in- formation om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rättig- heter och skyldigheter inom det område som omfattas av direktivet. Re- geringen bedömer att och har nöd- vändig och adekvat kompetens för att ta ansvaret för sådan informations- spridning och att dessa myndigheter således bör sprida informationen. Sammanfattningsvis anser regeringen att en eventuell kostnadsökning till följd av förslagen ryms inom budgetramen. Det finns därför inte be- hov av ökat anslag till . Regeringens förslag: Föreslagna lagändringar skall träda i kraft . För EES-medborgare som vid ikraftträdandet har ett tidsbegränsat up- pehållstillstånd , skall 20 § andra stycket lagen (2001:82) om svenskt medborgarskap, MedbL, gälla i sin äldre lydelse. I medbor- garskapshänseende skall ett sådant tidsbegränsat uppehållstillstånd allt- jämt likställas med ett permanent uppehållstillstånd Utredningens (SOU 2005:49) förslag: Utredningen har föreslagit att det bör införas en övergångsregel som anger att de som har giltigt uppe- hållstillstånd som har beviljats med stöd av 3 kap. 5 a och 5 b §§ UtlF före inte skall omfattas av kravet på registrering re- spektive anmälningsskyldigheten för uppehållskort. 3 kap. c § UtlF bör enligt utredningen kunna tillämpas på uppehållstillstånd som har bevil- jats enligt 5 a och b §§ i äldre lydelser. Remissinstanserna: avstyrker utredningens förslag att kravet på registrering respektive uppehållskort även ska omfatta EES- medborgare och deras familjemedlemmar som har uppehållstillstånd en- ligt nationella regler. Verket menar att de, i likhet med de EES- medborgare som har gällande uppehållstillstånd enligt nuvarande EES- Prop. 2005/06:77 regler, bör undantas från kravet på registreringen. respektive uppehållskort även av dem som har nationella uppehållstill- stånd skulle innebära att de på nytt måste vidtaga åtgärder för att legali- sera sin vistelse här trots att de redan har uppehållstillstånd. Det framstå som en onödig administrativ pålaga för personerna i ifråga. är av samma uppfattning som och påtalar att en sådan persons vistelse i redan är känd och registrerad hos Mi- grationsverket. Skälen för regeringens förslag: Av artikel 40 framgår att medlems- staterna skall sätta ikraft de bestämmelser som är nödvändiga för att följa direktivet . De nu framlagda författningsförsla- gen skall därför träda i kraft detta datum. Övergångsregler bedöms nödvändiga vad gäller de föreslagna ändring- arna i lagen om svenskt medborgarskap. De EES-tillstånd som beviljas före kommer att gälla även efter genomförandet av rörlighetsdirektivet.