prop · GT03188 · 2006-03-22 00:00:00 — För publiken har det internationella kulturutbudet blivit större och mera tillgängligt. kräver globaliseringen en anpassning av gällande regelverk, bl.a. inom upphovsrätten. Inom flera områden har kulturens internationella betydelse ökat. Förutom för kulturpolitiken gäller detta för det allmänna Sverige- främjandet, näringspolitiken, demokratifrämjandet och biståndspoli- tiken. Kulturens betydelse för regional tillväxt och utveckling har uppmärksammats. Den internationella utvecklingen gör det angeläget att agerar kraftfullt för kulturfrågor i internationella forum. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna understryker internationaliseringens ökade bety- delse inom kulturlivet och betonar behovet av ökade resurser till interna- tionellt kultursamarbete. Skälen för regeringens bedömning Det är lätt att peka på stora förändringar i vår omvärld som har haft betydelse för hela samhällsutvecklingen. Följande huvudfaktorer kan framhållas: -Den allmänna globaliseringen har medfört ett allt friare flöde av kapi- tal, information och människor över gränser. -Utvecklingen av IT ger en global och omedelbar spridning av information och helt nya kommunikationsmöjligheter. -Utvecklingen av internationella medier via satellit, kabelnät eller bredband ger ett ökat kulturutbud och ökad konkurrens. -1989 har öppnat gränser till framväxande demokra- tier i vårt östra närområde och givit ett nytt världspolitiskt läge. -anslutning till EU 1995 har ökat integration med och beroende av omvärlden och öppnat nya möjligheter till samarbete och direkta kontakter med nya länder. -Utvidgningen av EU till 25 medlemsstater 2004 har ökat tillgänglig- heten och stärkt relationen till nya länder. -Ökningen av turism och internationell resande innebär bl.a. att allt fler har en förstahandserfarenhet av andra länder och kulturer. -Invandringen och den mångkulturella utvecklingen i , bl.a. genom erkännande av fem nationella minoriteter, skapar nya förutsättningar för internationella kulturkontakter såväl inom som utom . -Engelska språkets betydelse som gemensamt språk har ökat väsentligt och är en förutsättning för den internationella kommunika- Dessa faktorer medför att internationella kontakter politiskt, ekono- miskt och kulturellt har ökat i omfattning och betydelse för såväl som för andra länder. Internationaliseringen har blivit en självklar och viktig fråga för flera politikområden. Impulser från utlandet och utbyten inom kulturområdet har haft betydelse , men utvecklingen har medfört att de internationella kontakterna på kulturområdet är mera intensiva och utbredda än . Internationella kon- takter har blivit alltmera integrerade i den dagliga verksamheten för många kulturarbetare och kulturinstitutioner. Den nya digitala tekniken har inneburit helt nya möjligheter att snabbt och gränslöst sprida infor- mation, framförallt via Internet. Det gäller inte minst kulturområdet, där musik-, film-, text-, och bildverk numera sprids i en omfattning som skulle ha uppfattats som utopisk. En påtaglig förändring är således den enkelhet med vilken internatio- naliseringen verkar . Internationella kontakter berör långt fler kulturarbetare, fria grupper och institutioner . För det svenska kulturlivet har många nya möjligheter skapats. Den ökande internationaliseringen växer i hög grad underifrån. Kultur- arbetarna bidrar själva till att vitala internationella nätverk etableras snabbt och med kvalificerat deltagande från många håll. har den relativa betydelsen av officiella internationella kanaler minskat. Som en konsekvens av detta ökar också intresset från svenska konst- närer att medverka i kulturevenemang i andra länder. Detta framgår bl.a. av att antalet ansökningar om bidrag till interna- tionellt kulturutbyte ökat från ca 600 till ca 1200 . Bidragen avser bl.a. medverkan i internationella film- eller dans- festivaler, deltagande i vidareutbildning utomlands inom smala konst- områden och internationella auktoriteters medverkan i svenska produk- tioner. Den framgång verksamheten vid IASPIS har haft etablering kan spåras i antalet inbjudningar som svenska bild- och formkonstnärer får att medverka i viktiga konstaktiviteter utomlands. IASPIS kan till stora delar beskrivas som en nätverkande verksamhet, om än i en något institutionaliserad form. Även Svenska institutets mångåriga kultursamarbete med olika länder har lett till bestående nätverk. Sådana nätverk är viktiga initiativtagare till den konstnärliga för- nyelsen med verksamheter som ofta presenteras utanför de etablerade institutionerna, på nya arenor och med nya arrangörer, både i och utomlands. Denna del av internationaliseringen ställer nya krav på kompetens och flexibilitet hos de institutioner i kulturlivet som skall ge stöd till denna utveckling. Förbättrade kommunikationer och öppnade gränser har också medfört en vidgad arbetsmarknad för kulturarbetare. Nya möjligheter att finan- siera internationella kulturprojekt har vuxit fram. Ett exempel är EU:s kulturprogram, Kultur 2000, som förutsätter medverkan från minst tre länder. Utöver ramprogrammets ekonomiska bidrag har programmet också inneburit att många nya kontakter och nätverk har etablerats mellan svenska och andra länders kulturaktörer. Internationaliseringen har öppnat vägen för ett internationellt distri- buerat kulturutbud. I första hand gäller det ett utbud av mer kommersiellt slag, väsentligen från den anglosaxiska delen av världen, men även för den konst och kultur som har sin grund i icke-kommersiellt arbete. Den s.k. upplevelseindustrin eller de kulturella näringarna till vilka räknas ett flertal konstområden, t.ex. musik, scenkonst, arkitektur, bildkonst och design, har fått allt större betydelse för konstnärerna, för de konstnärliga utvecklingsmöjligheterna, för möjligheterna att nå en bred publik samt för nya arbetstillfällen. De kulturella näringarnas betydelse för samhällsekonomin har fått internationell uppmärksamhet . har haft stora exportframgångar, inte minst inom musik och design. Exempel från olika kulturområden Kulturlivets internationalisering kan illustreras med exempel från olika kulturområden. Det internationella utbytet inom hela scenkonstområdet har ökat , framförallt inom musik och dans. Det ökade antalet ansök- ningar om bidrag från på detta område gäller i de allra flesta fall verksamhet av mycket hög konstnärlig kvalitet. Inom musikområdet arbetar allt fler grupper utomlands. Det gäller företrädesvis inom genrer som rock, pop, jazz och folkmusik, men även inom konstmusiken. Det ökade antal ansökningar som får om stöd till utlandsturnéer från svenska grupper och ensembler gäller samtliga genrer. har antalet ansökningar ökat från 108 till 187. ökar också influenserna utifrån på musikområdet. Gästspel och turnéer i med artister från andra länder uppvisar en stor bredd och mångfald. Till stor del beror detta på den förändrade sammansättningen av landets befolkning och de scener för musik från olika delar av världen som etablerats på olika håll i landet. Det ökade intresset för dans som konstform har också satt det interna- samarbetet i fokus. Många av de danskompanier som finns i , exempelvis , har ett stort inslag av dansare från andra länder. Allt fler svenska koreografer ges tillfälle att arbeta utom- lands. Detta gäller inte bara toppskiktet, utan bredden har ökat väsentligt. Inom teaterområdet förekommer att svenska ensembler gör gästspel utomlands, även om språket naturligtvis är en begränsande faktor. Man kan också konstatera att inte bara skådespelare och regissörer får ett allt större internationellt arbetsfält, utan även andra yrkeskategorier, som dramaturger och scenografer, är efterfrågade. att bidra med framstående sångare som framträder på världens främsta operascener. Kultur för, av och med barn och ungdom har varit prioriterat inom svensk kulturpolitik och har uppnått en stark internationell ställning inom barnkulturområdet. Världens största internationella barn- och ungdomslitteraturpris delades 2005 ut för tredje gången på i och det är tydligt att håller på att etableras internationellt. Andra exempel på barnkulturens internationalisering är den kommande Natio- nella scenkonstbiennalen i och ! för barn och unga. Även utvecklingsprogrammet i skolan, som hämtat inspira- tion från det franska Dance au coeur, kan nämnas i det här samman- hanget. Inom museiområdet har institutionerna utvecklat nya internationella kontakter och antalet utställningar med internationella inslag har ökat . Den statliga utställningsgarantin har underlättat utbytet av föremål och konstverk. Utbytet på den pedagogiska sidan har också ökat, såväl inom musei- som konstpedagogiken. Ett exempel på regionala och kommunala museers internationella engagemang är det svensk- afrikanska , som skapat mycket nära relationer mellan museer på den afrikanska kontinenten och svenska museer. Inte bara den konstnärliga produktionen tar sig ibland nya vägar, utan även publiken. För publiken har det internationella kulturutbudet blivit större och mera tillgängligt. Till en del är detta kopplat till turism och det ökade resandet som skapat efterfrågan på nya upplevelser. Tillgänglighet till kultur innebär att kulturlivet skall vara öppet för alla oavsett bostadsort, kön, social eller etnisk bakgrund eller eventuella funktionshinder. Det är en central uppgift för kulturpolitiken att verka för att medborgarna garanteras ett kulturutbud i hela landet som präglas av mångfald och kvalitet. I debatten framhålls ibland risken för att kultur- utbudet och repertoarer nu tenderar att tappa i mångfald. Smala genrer inom konstmusiken trängs ut av den väletablerade klassiska musiken, eller av populärmusiken. En dubbel rörelse har uppstått, dels mot utveckling av särart och lokala traditioner, dels mot det populära och väl- etablerade, den senare driven av ett starkt kommersiellt tryck. Om en ökad internationalisering av kulturlivet skall komma en bred publik till- godo kan därför nya krav komma att ställas bl.a. på aktiva åtgärder för olika konstområden och för geografisk spridning. Vidare har utveck- lingen inom informationsteknologin medfört att publikens förväntningar på interaktivitet och på mer omedelbar stimulans ställer nya krav på institutionernas pedagogik och förmedlingsarbete. De samhällsfinan- sierade kulturinstitutionerna utsätts vidare för konkurrens från en inter- nationaliserad och kommersiell medievärld, som bl.a. frambringar påkostade film- och spelproduktioner och från Internet-baserad kommu- nikation. Jämställdhet mellan kvinnor och män är en prioriterad fråga inom hela det kulturpolitiska området och kulturutbudet bör genomsyras av ett jäm- ställdhetsperspektiv. För publiken är det angeläget att få möta ett kultur- utbud som skildrar såväl kvinnors som mäns erfarenheter, kunskaper och värderingar. har omfattande förändringar i den svenska upphovs- rättslagstiftningen skett i syfte att värna upphovsrätten, framför allt i den digitala miljön, som balansen mot viktiga allmänna intressen tillgodosetts (se prop. 2004/05:110, Upphovsrätten i informationssam- hället genomförande av direktiv /29/EG, m.m.). Det är angeläget att den digitala tekniken även fortsättningsvis kan utnyttjas såväl för att stärka upphovsmännens arbetsmässiga och ekonomiska villkor som för att förbättra tillgängligheten till kultur. I det digitala sammanhanget, likväl som i alla situationer där upp- hovsmäns och närstående rättighetshavares konstnärliga och litterära verk och prestationer skall tillgängliggöras för andra, är det väsentligt att det finns moderna och flexibla system för distribution och rättighets- klarering. Konkurrenskraftig distribution och väl avvägda avtalslösningar bör kunna leda såväl till ett ökat kulturellt utbud internationellt som till ersättningsnivåer som skapar incitament för nyskapande och kreativitet. I syfte att inhämta information och föra en diskussion i dessa frågor avser regeringen att ta initiativ till en dialog med berörda parter. Den allmänna internationaliseringen har också ökat kulturens betydelse i umgänget mellan nationer, såväl politiskt som kommersiellt. Offentlig diplomati (Public Diplomacy) är ett lands kommunikation med en allmänhet i andra länder i syfte att skapa förståelse för den egna natio- nens tankesätt och ideal, dess institutioner och kultur liksom dess natio- nella mål och aktuella politik. Offentlig diplomati syftar främst till att förstå, informera, påverka och bygga upp relationer i utlandet för att för- verkliga politiska, kulturella och ekonomiska mål. I av ökad demokrati och masskommunikation är ett lands förmåga att nå politiska målsättningar, främja handel, attrahera investeringar och besökare samt delta i utbytet av talang och kreativitet i hög grad beroende av hur landet uppfattas utomlands. Kulturdiplomati är den del av diplomatin som avser upprättandet av långsiktiga, hållbara relationer med andra länder och med kultur som medel. Utbytet har ofta en mer lågmäld karaktär än offentlig diplomati och bygger på ömsesidigt meningsutbyte och förtroendeskapande åtgärder t.ex. i form av interkulturella utbytesprogram, teater, dans, litte- ratur, film, bildkonst och musik. Kulturdiplomatin tillmäts allt större vikt i internationella relationer, eftersom kulturutbyte visat sig fungera väl som brobyggare och dörröppnare mellan olika etniska och religiösa grupper, mellan länder och regioner. Sverigefrämjandet, som inkluderar handels- och investeringsfräm- jandet och Sverigeprofilering till stöd för främjandet, är en av utrikesför- valtningens huvuduppgifter. En positiv bild av i utlandet ökar förtroendet för landet som samarbetspartner och bidrar till ökad tillväxt Kulturen har en självklar betydelse för hur uppfattas utomlands. Bekämpning av fattigdom i världen kulturkontakter med utvecklingsländer har ökat snabbt. I huvudsak beror ökningen på att länderna ser kulturområdet som viktigt för landets utveckling och därför efterfrågar fler och mera långsiktiga program för samarbetet med inom ramen för utvecklingssam- arbetet. Insatserna inom internationellt utvecklingssamarbete är avhängiga det särskilda mål som regeringen har beslutat inom ramen för den globala politiken, nämligen att skapa förutsättningar för fattiga människor att förbättra sina levnadsvillkor. Kultursamarbetet bör inte ses enbart som en del av utvecklingssamarbete, utan som en komponent inom flera andra politikområden. I detta perspektiv kan samarbeten inom kulturområdet ses som bidragande till det övergripande målet för politik för global utveckling, nämligen att bidra till en rättvis och hållbar global utveckling. För utvecklingssamarbetet är det av- görande att det är samarbetsländerna som initierar och definierar sina behov av samarbete och att det analyseras ur ett fattigdomsperspektiv. Det handlar främst om att via kulturinsatser stärka mångfald och tolerans samt att främja en demokratisk utveckling som kan få positiva effekter i en långsiktig fattigdomsbekämpning. Kulturutbytet bidrar därmed till stärkande och uppbyggnad av nationella institutioner och lokal förvalt- ning, diskussion om demokrati- och medbestämmandefrågor, främjande av jämställdhet, barnens fri- och rättigheter m.m. Svenska kulturorgani- sationer har här genom sin professionella kompetens kommit att spela en viktig roll. Regional utveckling, forskningsfrågor och arbetet i internationella forum Kulturen och den kulturella kompetensen betraktas som en allt viktigare faktor för såväl den regionala samhällsutvecklingen bland företag och institutioner som för individens livskvalitet. Inom samtliga landets regioner bedrivs ett aktivt arbete med att stärka den regionala iden- titeten och attraktiviteten för lokalisering av företag, verksamheter och kvalificerad arbetskraft. Globaliseringen har också väckt ett nytt intresse för lokalt utvecklade traditioner och vad som uppfattas som mer ur- sprungliga kulturella uttryck. I alla dessa sammanhang blir kulturinsti- tutionerna en central resurs. Regionernas internationella kulturutbyte har ökat väsentligt och svenska kommuner har ett långt utvecklat interna- tionellt samarbete. Landsting och kommuner står också för en betydande del av den offentliga finansieringen av internationell kulturverksamhet. De politiska förändringarna i har bidragit till att svenska regioner sökt samarbete med grannregioner på andra sidan . Svenska regioner samarbetar även med regioner i . Kulturen spelar en viktig roll i dessa kontakter. Andra exempel på konti- nuerlig regional samverkan på det kulturella området är Barents kör- centrum och Barents dansensemble i norr och i Öre- Skr. 2005/06:188 sundsregionen i syd. Den regionala nivåns ökade betydelse i det interna- kulturutbytet är en viktig faktor att beakta vid planering och organisation av de statliga insatserna. Forskningen inom kulturområdet spänner över ett vidsträckt område som inte bara omfattar konstarter, kulturarv och kulturinstitutioner utan även grundläggande värderingar och förhållningssätt. Regeringen presenterade i propositionen Forskning för ett bättre liv (prop. 2004/05:80) sin syn på den framtida inriktningen av forskningspolitiken. I propositionen föreslår regeringen att förstärks med för forskning om kultur och hälsa. Dessutom skall avsätta för en forskarskola i design. Den internationella utvecklingen har stor betydelse för kulturrelaterad problematik inom upphovsrätt, skattepolitik, handelspolitik etc. Behovet har ökat av en förstärkt bevakning i berörda internationella fora där svenska kulturpolitiska ståndpunkter skall hävdas. Inte minst gäller det att hävda kulturpolitikens nationella självständighet, att motverka över- statlighet inom kulturpolitiken samt att avskaffa olika slags gränshinder för det internationella kulturutbytet. Ett samordnat och starkt svenskt agerande i internationella organisationer kan påverka såväl svenska kulturarbetares möjligheter att nå ut internationellt som utrikes- politiska mål vad gäller t.ex. öppenhet och yttrandefrihet. 5 Mål för kulturlivets internationalisering Regeringens bedömning: Internationell kulturverksamhet skall vara en integrerad del av den nationella kulturpolitiken och ett verksamt medel att nå de kulturpolitiska målen. Det kulturpolitiska målet att främja internationellt kulturutbyte och möten mellan olika kulturer i landet bör operationaliseras med sär- skilda delmål. Dessa delmål bör vara -att hög kvalitet, konstnärlig integritet, långsiktighet och ömsesidig- het eftersträvas oavsett vilka politiska mål som motiverar statliga insatser för internationell kulturverksamhet, -att kulturlivet i stärker sin position internationellt och att institutioner och konstnärer är efterfrågade för professionell sam- verkan utomlands, -att kulturlivet i i högre grad öppnas för influenser från andra länder och kulturer och att internationaliseringen kommer en bred publik tillgodo, oavsett bostadsort, kön, social eller etnisk bakgrund eller eventuellt funktionshinder samt -att den kulturella dimensionen i utlandskontakter stärks och att möjligheter till samverkan inom ramen för kultur- respek- tive utrikespolitiska mål utnyttjas bättre. Utredningens bedömning: Gemensamma riktlinjer skall gälla för samtliga internationella kultursatsningar. Remissinstanserna: Ett flertal remissinstanser efterlyser ökad tydlighet om mål och inriktning. framhåller att målen för respektive politikområde bör hållas isär tydligare. Ett klarare främjandeperspektiv på den internationella kultursatsningen förordas av Statens museer för världskultur efterlyser en djupare analys om vilka syften och mål ett internationellt kulturutbyte kan ha. Vissa remissinstanser, bl.a. Konstnärliga och Litterära Yrkes- utövares (), anser att utredningen saknar ett mot- tagarperspektiv. anser att utredningen borde ha arbetat utifrån en bredare kulturdefinition. Skälen för regeringens bedömning har beslutat om följande mål för en nationell kulturpolitik (prop. 1996/97:3, bet. 1996/97:KrU 1, rskr. 1996/97:129) -att värna yttrandefriheten och skapa reella förutsättningar för alla att använda den, -att verka för att alla får möjlighet till delaktighet i kulturlivet och till kulturupplevelser samt till eget skapande, -att främja kulturell mångfald, konstnärlig förnyelse och kvalitet och därigenom motverka kommersialismens negativa verkningar, -att ge kulturen förutsättningar att vara en dynamisk, utmanande och obunden kraft i samhället, -att bevara och bruka kulturarvet, -att främja bildningssträvandena, samt -att främja internationellt kulturutbyte och möten mellan olika kulturer Av dessa mål är det sistnämnda särskilt inriktat på kulturlivets interna- tionalisering. Mot bakgrund av de stora förändringar som ägt rum i samhället, konstaterar regeringen dock att någon entydig och enkel avgränsning mellan nationell och internationell kulturpolitik eller kultur- verksamhet kan göras. Kulturverksamheter låter sig inte längre inhägnas av nationsgränser, utan utvecklas såväl genom kontakter mellan länder som genom möten mellan olika kulturer inom ett land. Internationell kulturverksamhet kan därmed motiveras även utifrån andra nationella kulturpolitiska mål än det särskilda internationella målet. Internationella insatser bidrar till hela det svenska kulturlivets kvalitativa utveckling och stärker möjligheterna att nå de kulturpolitiska målen generellt sett. Det är därför angeläget att ett internationellt perspektiv genomsyrar kulturinstitutionernas verksamhet och att åtgärder för internationalisering integreras i kulturlivets infrastruktur och i de statliga bidragssystemen. Den mångfald och obundenhet som eftersträvas i kulturpolitiken bör gälla även i de internationella kontakterna. Det är ett statligt kulturpoli- tiskt ansvar att se till att internationella kulturkontakter inte lik- riktas och begränsas. Smala kulturyttringar skall ges utrymme och de statliga insatserna får inte väja för det som kan betraktas som udda och kontroversiellt. har ett ansvar för mångfald i det internationella kulturutbytet mellan länderna. Kulturutbytet inom Europeiska unionen bör t.ex. vara brett och omfatta alla slags kulturyttringar. Att främja en internationalisering av kulturlivet kräver särskilda åtgärder och resurser för att nå ut över gränserna och för att svenskt kulturliv skall stimuleras av impulser utifrån. För en långsiktig utveckling av dessa åtgärder bör det kulturpolitiska målet att främja internationellt kultur- utbyte och möten mellan olika kulturer i landet operationaliseras i fyra olika delmål med avseende på -hög kvalitet, konstnärlig integritet, långsiktighet och ömsesidighet, -svenska framgångar utomlands, -internationella kulturmöten i , samt -fördjupad samverkan mellan olika politikområden. Hög kvalitet, konstnärlig integritet, långsiktighet och ömsesidighet Ett första delmål bör vara att hög kvalitet, konstnärlig integritet, lång- siktighet och ömsesidighet eftersträvas oavsett vilka politiska mål som motiverar statliga insatser för internationell kulturverksamhet. Inom alla verksamhetsområden, privata eller offentliga, är kvalitet en central fråga. Olika metoder, arbetssätt och strategier utvecklas för en ständig förbättring av kvalitet på varor och tjänster. Motsvarande gäller inom kulturens områden. Genom statliga myndigheter och institutioner på kulturområdet bedrivs ett omfattande arbete med att kontinuerligt värdera kvalitet inom respektive ansvarsområden. I detta arbete ingår ofta särskilda bedömningsgrupper som är väl förankrade inom de olika områdena. Dessa bedömningar ligger sedan till grund för beslut om bidrag, prioriteringar och verksamheter. Internationaliseringen av kulturlivet stärks om alla offentliga medel som avser internationellt kulturutbyte ges utifrån en bedömning av den konstnärliga och kulturella kvaliteten. En respekt för kulturlivets krav på professionalism i verksamheten och konstnärlig integritet skall finnas hos alla berörda offentliga aktörer.