prop · GT03133 · 2006-03-22 00:00:00 — Föreskrifter om den kommunala organisationen under krig eller krigs- fara finns i lagen (1988:97) om förfarandet hos kommunerna, förvalt- ningsmyndigheterna och domstolarna under krig eller krigsfara m.m. Föreskrifter om kommuners och Föreskrifter om kommuners och landstings organisation och be- landstings organisation och be- fogenheter vid extraordinära hän- fogenheter vid extraordinära hän- delser i fredstid finns i lagen delser i fredstid finns i lagen (2002:833) om extraordinära hän- (0000:000) om kommuners och delser i fredstid hos kommuner landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap. Kommuner och landsting får genom en gemensam nämnd fullgöra uppgifter enligt 3 §. En gemensam nämnd får full- göra uppgifter för vilka det enligt särskilda författningar skall finnas en eller flera nämnder i varje kom- mun eller landsting. Sådana upp- gifter som kommun- eller lands- tingsstyrelsen har enligt lagen (1994:1720) om civilt försvar får dock inte fullgöras av en gemen- sam nämnd. Särskilda bestäm- melser om gemensam nämnd finns i lagen (2003:192) om gemensam nämnd inom vård- och omsorgs- området. Senaste lydelse 2002:835. Senaste lydelse 2003:196. En gemensam nämnd tillsätts i någon av de samverkande kommunerna eller landstingen och ingår i denna kommuns eller detta landstings organisation. Denna lag träder i kraft . Bestämmelser om vilket ansvar kommuner i detta sammanhang har inom det civila försvaret finns i lagen (0000:000) om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap. 2.10Förslag till lag om ändring i begravningslagen (1990:1144) Härigenom föreskrivs att 8 kap. 3 och 4 §§ begravningslagen (1990:1144) skall ha följande lydelse. En församling som är huvudman för begravningsverksamheten skall vidta de beredskapsförberedelser som behövs för denna verksamhet under höjd beredskap. Bestämmelser om vilket ansvar kommuner i detta sammanhang har inom det civila försvaret finns i lagen (1994:1720) om civilt försvar. Skyldigheten att lämna upplys- ningar m.m. enligt 8 kap. 13 § andra stycket och 14 § lagen (1994:1720) om civilt försvar gäller för huvudman och annan församling som innehar en eller flera allmänna begravningsplatser. Skyldigheten att lämna upplys- ningar m.m. enligt 6 kap. 1 § andra stycket och 2 § lagen (0000:000) om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap gäller för huvudman och annan församling som innehar en eller flera all- männa begravningsplatser. Denna lag träder i kraft . 1Senaste lydelse 1999:943. 2Senaste lydelse 1999:943. Förslag till lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) Härigenom föreskrivs i fråga om hälso- och sjukvårdslagen (1982:763)1 dels att nuvarande 4 a § skall betecknas 26 c §, dels att den nya 26 c § skall ha följande lydelse, dels att rubriken närmast före nuvarande 4 a § skall sättas närmast före 26 c §. Kommuner och landsting får på begäran ställa hälso- och sjuk- vårdsresurser till förfogande för att bistå en annan kommun eller ett annat landsting som drabbats av en sådan extraordinär händelse i fredstid som avses i lagen (2002:833) om extraordinära hän- delser i fredstid hos kommuner och landsting. Vid sådant bistånd skall personer som tas emot från en annan kommun eller ett annat landsting omfattas av kommunens och skyldigheter en- ligt denna lag. Om bistånd har lämnats har kommunen eller rätt till skälig ersättning av den kom- mun eller det landsting som drabbats av den extraordinära hän- delsen. Kommuner och landsting får på begäran ställa hälso- och sjukv- årdsresurser till förfogande för att bistå en annan kommun eller ett annat landsting som drabbats av en sådan extraordinär händelse i fredstid som avses i lagen (0000:000) om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap. Vid sådant bistånd skall personer som tas emot från en annan kommun eller ett annat landsting omfattas av kommunens och skyl- digheter enligt denna lag. Om bistånd har lämnats har kommunen eller rätt till skälig ersättning av den kom- mun eller det landsting som drabbats av den extraordinära hän- delsen. Denna lag träder i kraft . Lagen omtryckt 1992:567. Senaste lydelse av tidigare 4 a § 2002:834. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om innehållet i en allmän inbjudan enligt första stycket, vilken radioanvändning som omfattas av undantaget i andra stycket 3 och om förfarande enligt tredje stycket. Förslag till lag om ändring i lagen (2003:389) om Härigenom föreskrivs att 3 kap. 8 § lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation skall ha följande lydelse. När det uppkommer fråga om att meddela tillstånd att använda radiosändare för nya eller väsentligt ändrade radioanvändningar och det kan antas att det frekvensutrymme som kan avsättas för verksamheten inte är tillräckligt för att ge tillstånd åt alla som vill och skulle kunna bedriva sådan verksamhet, skall prövning ske efter allmän inbjudan till ansökan, om inte särskilda skäl föranleder annat. Detsamma gäller när det frekvensutrymme som avsatts för en viss radioanvändning utökas eller på annat sätt medger att ytterligare tillstånd meddelas. Första stycket gäller inte sådan radioanvändning som 1.huvudsakligen avser utsändning till allmänheten av program i ljudradio eller annat som anges i 1 kap. 1 § tredje stycket yttrandefrihets- grundlagen, 2.är avsedd för privat bruk, eller 3. uteslutande avser verksamhet 3. behövs för verksamhet som som bedrivs i syfte att tillgodose bedrivs i syfte att tillgodose all- allmän ordning och säkerhet. män ordning, säkerhet eller hälsa. Prövning enligt första stycket skall ske efter ett jämförande urvalsförfarande, efter ett anbudsförfarande där det pris sökanden är villig att betala för tillståndet skall vara utslagsgivande eller efter en kombination av dessa förfaranden. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om innehållet i en allmän inbjudan enligt första stycket och om förfarande enligt tredje stycket. Denna lag träder i kraft . 3.1Ärendet och dess beredning Regeringen beslutade om kommittédirektiv till en särskild utredare (dir. 2002:103) att bedöma behovet av signalskydd i samhällsviktig verksamhet samt att lämna förslag till organisatorisk placering, lokalisering, uppgifter, ledning och samordning av signal- skyddstjänsten. Utredningen, som antog namnet Informationssäkerhets- utredningen, lämnade en delrapport om signalskydd till regeringen (SOU 2003:27). beslutade rege- ringen om tilläggsdirektiv (dir. 2003:29) som innebar att utredaren också skulle lämna förslag till hur den nationella strategin för informa- tionssäkerhet bör utvecklas, hur engagemang i det internatio- nella arbetet inom informationssäkerhetsområdet bör utformas samt hur riktlinjer om nät- och informationssäkerhet kan genomföras i . Utredaren fick dessutom i uppdrag att följa myndigheternas uppbyggnad av de verksamheter som regeringen aviserade i propositionen Samhällets säkerhet och beredskap (prop. 2001/02:158 s. 106112), avseende informationssäkerheten i samhället. En delrapport lämnades till regeringen Informa- tionssäkerhet i och internationellt en översikt (SOU 2004:32). Regeringen beslutade om ytterligare tilläggsdirektiv (dir. 2004:46). Enligt dessa skulle utredaren genomföra den utvärdering som regeringen anmälde till i propositionen Samhällets säkerhet och beredskap (prop. 2001/02:158 s. 105) avseende de bedöm- ningar när det gäller uppgiftsfördelningen som regeringen gjorde inom informationssäkerhetsområdet. Utredaren lämnade delrapporten information förslag till informationssäkerhetspolitik (SOU 2005:42). Delrapporten har remissbehandlats. Remissyttrandena och remissammanställning finns tillgängliga i Försvarsdepartementet (dnr Fö2005/1418/). En förteckning över remissinstanserna framgår av bilaga 1. Genom beslut fick utredaren förlängd tid till med att lämna sitt slutbetänkande. Utredningen läm- nade sitt slutbetänkande Informationssäkerhetspolitik organisatoriska konsekvenser (SOU 2005:71) . Slutbetänkandet har remissbehandlats. Remissyttrandena och remissammanställning finns tillgängliga i Försvarsdepartementet (dnr Fö2005/2204/). En förteck- ning över remissinstanserna framgår av bilaga 1. Utredningen om en översyn av totalförsvarsinformation Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att göra en översyn av totalförsvarsinformationen. Utred- ningen lade fram sitt betänkande Informera om samhällets säkerhet (SOU 2004:25) . Betänkandet har remissbehandlats. yttrandena och remissammanställning finns tillgängliga i Försvars- departementet (dnr Fö2004/484/). En förteckning över remiss- instanserna framgår av bilaga 1. Utredningen om lagen om civilt försvar beslutade regeringen om direktiv (dir. 2004:17) till en särskild utredare med uppdrag att göra en översyn av lagen (1994:1720) om civilt försvar. Utredningen, som antog namnet Utred- ningen om lagen om civilt försvar, fick som huvuduppgift att lämna förslag till en lagstiftning som är bättre anpassad till nuvarande planeringsinriktning för det civila försvaret och rådande omvärlds- läge, se över möjligheten till en minskad detaljreglering och redovisa hur de internationella överenskommelser som anslutit sig till påverkar lagstiftningen på området. Vidare skulle utredningen beakta det planerade avtalet mellan staten och om kommunernas uppgifter och ersättning i det nya krishanteringssystemet. Regeringen gav i uppdrag att närmare beskriva landstingens uppgifter vid höjd beredskap och vid sådana extraordinära händelser som kan betecknas som svåra påfrestningar på samhället i fred. redovisade uppdraget i rapporten vid extraordinära händelser i fred (dnr Fö2004/1959/). Krisberedskaps- myndigheten har därefter inkommit med en komplettering till rapporten. Regeringen överlämnade Krisberedskapsmyndig- hetens rapport uppgifter vid extraordinära händelser i fred till utredningen. Utredningen lämnade sitt betänkande Krishantering och civilt försvar i kommuner och landsting (SOU 2004:134) . En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 2. Betänkandets lagförslag finns i bilaga 3. Betänkandet har remissbehandlats. En för- teckning över remissinstanserna finns i bilaga 4. Remissyttrandena och en sammanställning av dessa finns tillgängliga i Försvarsdepartementet (dnr Fö2005/66/). I propositionen föreslås bl.a. en ändring i 16 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100). En ändring i samma paragraf har även föreslagits i prop. 2005/06:129 Genomförande av EG-direktiven om överföring av passageraruppgifter och uppehållstillstånd för studier, prop. 2005/06:138 Personsäkerhet, prop. 2005/06:156 Sekretess i , prop. 2005/06:161 Sekretessfrågor Skyddade adresser, m.m. samt prop. 2005/06:178 Hemlig rumsavlyssning. De ändringar som föreslås i den förstnämnda propositionen och i denna proposition föreslås träda i kraft . Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de förslag som finns i lagrådsremissen Krishantering och civilt försvar i kommuner och landsting, se bilaga 5. Lagrådet har i huvudsak godtagit förslagen men har också föreslagit vissa ändringar. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 11.3.3 och i författningskom- Dessutom har vissa redaktionella ändringar gjorts i lagtexten. Lagrådets yttrande finns i bilaga 6. uppdrog regeringen åt att utveckla och konkretisera de förslag om förstärkning av den fredstida förmågan vid svåra påfrestningar på samhället i fred som Krisbered- skapsmyndigheten redovisat i rapporten villkor för samhällets beredskap (Fö2005/891/). Rapporten utvecklad krisberedskap underlag års proposition om krisberedskap inkom till regeringen . Delar av rapporten har remissbehandlats. Remissyttrandena och remissamman- ställning finns tillgängliga i Försvarsdepartementet (dnr Fö2005/891/). En förteckning över remissinstanserna framgår av bilaga 1. Regeringen uppdrog åt Krisberedskaps- myndigheten att lämna förslag på hur den svenska krishanterings- förmågan inom ansvarsområde kan stärkas genom internationellt arbete, att lämna förslag på hur svensk krisberedskap, genom internationellt samarbete, skulle kunna bidra till ökad säkerhet och lämna förslag på hur en tydligare koppling skulle kunna utvecklas mellan den nationella verksamheten inom ramen för det nationella krishanteringssystemet och internationell verksamhet. Rapporten överlämnades till regeringen (dnr Fö2005/1591/). Chefen för beslutade att Försvarsberedningen i en rapport skall föreslå en samlad strategi för det fortsatta arbetet med att stärka samhällets förmåga inför framtida hot och risker. Efter tillsättandet av Katastrof- kommission (dir. 2005:3) och (Fö 2002:06) förlängda tid för sitt utredningsarbete förändrades förut- sättningarna för Försvarsberedningens arbete. Chefen för departementet beslutade därför om ändrad tid för Försvarsberedningens rapport. I enlighet med dessa uppdrag lämnade Försvarsberedningen rapporten strategi för säkerhet Försvarsberedningens förslag till reformer (Ds 2006:1) där Försvarsberedningen lämnat sitt förslag till en säkerhets- strategi, och föreslår ett antal reformer för att stärka samhällets säkerhet. fick regleringsbrev i uppdrag att analysera behovet av förändringar i förordningen (2002:472) om åtgärder för fredstida krishantering och höjd beredskap. En rapport överlämnades till regeringen (Fö2005/678/). Rapporten har remissbehandlats. Remissyttrandena och en sammanställning över dessa finns tillgängliga i Försvarsdepartementet (dnr Fö2005/678/). En förteckning över remissinstanserna framgår av bilaga 1. Regeringen gav i regleringsbrevet ett uppdrag till en myndig- hetsgrupp under ordförandeskap av att ta fram en nationell strategi för säkerhetsforskning. Rapporten , överlämnades till regeringen (dnr N2005/839/ITFoU). Regeringen beslutade att bemyndiga chefen för . 2005/06:133 Försvarsdepartementet att tillkalla ett nationellt råd som skall verka för samordning av svenska myndigheters insatser för hjälp och stöd till dem som drabbats av naturkatastrofen i . Rådet överlämnade betänkan- det Efter flodvågen (SOU 2005:60) till regeringen . beslutade regeringen att tillkalla en oberoende kommission med uppgift att bland annat utvärdera samhällets förmåga att hantera de påfrestningar som naturkatastrofen i inneburit och klar- göra på vilket sätt de erfarenheterna kan tas tillvara. Kommissionen, som antog namnet katastrofkommission, överlämnade betänkandet och granskning och förslag (SOU 2005:104) till regeringen . Regeringen uppdrog åt ett antal myndigheter att inom sina respektive verksamhetsområden redovisa erfarenheterna av krishanteringsarbetet i samband med stormen i 2005. fick dessutom av regeringen i uppdrag att sammanställa och analysera de olika myndigheternas underlag i en rapport till (Försvarsdepartementet). Rapporten överlämnades (dnr Fö2005/2127/). En utökad användarkrets i I propositionen Från IT-politik för samhället till politik för IT-samhället (prop. 2004/05:175) bedömde regeringen att en utökad användarkrets för Rakelsystemet bör eftersträvas för att tillfredsställa behovet av säker- ställd och tvärsektoriell kommunikation i samhällets arbete med ordning, säkerhet och krisberedskap. Chefen för beslutade att tillsätta en arbetsgrupp med uppgift att ta fram ett förslag till en utökad användarkrets i radiokommunikationssystemet , den s.k. arbetsgruppen utökad användarkrets i . Arbets- gruppen redovisade en rapport med förslag till ändring i lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation för att möjliggöra en utökad användarkrets i det gemensamma radiosystemet (Fö2005/2515/). Arbetsgruppens lagförslag finns i bilaga 7. Rapporten har remissbehandlats. En sammanställning av remissinstan- serna finns i bilaga 1. Remissvaren och en remissammanställning finns tillgängliga i Försvarsdepartementet (Fö2005/2515/). Lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation trädde i kraft . inhämtades Lagrådets yttrande över lagförslaget (prop. 2002/03:110, bilaga 11). Huvudprinciperna i lagen har alltså behandlats i detta yttrande. Det nu aktuella lagförslaget innebär ett tillägg till den krets som träffas av undantaget i 3 kap. 8 § andra stycket 3 i lagen samt till bemyndigandet för regeringen i paragrafens fjärde stycke. I huvudsak kvarstår emellertid bestämmelsens karaktär oför- ändrad. Mot denna bakgrund är ändringen av sådan beskaffenhet att Lag- rådets hörande inte bedömts som nödvändigt. Yttrande från Lagrådet har därför inte inhämtats i detta lagstiftningsärende. Vår syn på samhällets säkerhet har förändrats på ett genomgripande sätt . Med samhällets säkerhet avses händelser och förhållanden som enskilda individer saknar förutsättningar att själva hantera fullt ut och som hotar samhällets funktionalitet och överlevnad. På ett grundläggande plan innebär säkerhet att människor kan känna sig trygga i sin vardag och på ett mer övergripande plan att det finns förmåga att skydda de värden som vi förknippar med att leva i ett modernt demokratiskt samhälle. är mycket av det som är typiskt för det moderna samhället, bland annat i form av vår avancerade teknikanvändning, också det som skapar sårbarheter. Sårbarheter som i förlängningen kan leda till kriser av olika slag. Just denna dubbelhet, med å ena sidan möjligheter och å andra sidan risker och sårbarheter, är typiskt för den öppna, globaliserade värld som vi lever i. Flodvågen i och dess tragiska konsekvenser för såväl de lokala befolkningarna som för många svenskar kan ses som ett exempel på detta förhållande. Ett annat exempel är fågelinfluensan, där en av smittvägarna utgörs av den globala handeln med levande fjäderfä. En politik för samhällets säkerhet Ett brett säkerhetsarbete måste omfatta allt från orsaksförebyggande och sårbarhetsreducerande till förhindrande, hanterande och återuppbyggande Med denna kedja av säkerhetsbyggande blir det tydligt att fler politikområden berörs än försvars- och utrikespolitiken, som traditionellt sett har varit centrala för vårt säkerhetsarbete. även bistånds-, kriminal-, miljö-, social-, arbetsmarknads-, transport-, närings- samt hälso- och sjukvårdspolitiken. Vi kallar denna övergripan- de ansats för en politik för samhällets säkerhet. tion presenteras hur denna politik bör utvecklas i En strategi för En viktig del i en politik för samhällets säkerhet är vad som på senare år benämnts som krisberedskap. Även krisberedskapen skär rakt igenom samhällets olika verksamheter. En stärkt krisberedskap kan i huvudsak sägas bestå av två delar; ökad krishanteringsförmåga och sårbarhets- Denna proposition handlar i första hand om arbetet med att öka krishanteringsförmågan. Regeringen redovisar i propositionen åtgärder för att stärka krishante- ringsförmågan på alla nivåer i samhället, men med särskilt fokus på den Propositionen bygger på de förslag som Försvarsbered- ningen, i bred parlamentarisk samsyn, lämnade . arbete utgick Försvarsberedningen bland annat från Katastrofkom- missionens rapport med dess viktiga förslag kring krisledningsförmåga på nationell nivå. En bred parlamentarisk uppslutning kring förslagen är en styrka i genomförandet av besluten. I propositionen föreslås en ny lag om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd bered- Lagen innebär en viktig förskjutning av fokus för kommunernas och landstingens beredskapsåtgärder, från civilt försvar i krig, till kris- beredskap i fred. Regeringen har i propositionen Vårt framtida försvar (prop. 2004/05:5) redogjort för den svenska säkerhetspolitiska linjen, den säkerhetspoli- tiska utvecklingen och dess konsekvenser för Försvarsmaktens förmåga. Denna beskrivning står sig. I ligger ansvaret för operativa åtgärder av nationell karaktär på central myndighetsnivå. Regeringen bedömer att de flesta kriser kan ledas och samordnas av de myndigheter som normalt ansvarar för de verksamheter som berörs. Alla offentliga organ skall ha en förmåga att hantera kriser som inträffar inom deras ansvarsområde. Vid sällan förekommande, men särskilt svåra kriser, av sektorsöver- gripande karaktär, kan det dock krävas en annan typ av ledning med ett tvärsektoriellt ansvar. Försvarsberedningen har beskrivit för- och nackdelar med olika modeller för en krisledningsfunktion vid sådana särskilt svåra kriser och anser att det bör vara en och samma myndighet som skall kunna leda krishanteringen. Regeringen delar Försvarsberedningens bedömning och avser därför att skyndsamt låta ta fram förslag för en närmare utformning av ett system med krisledande myndighet. Den krisledande myndighetens befogenheter bör vila på ett regelverk som aktiveras med ett regerings- beslut. Mandatet att leda bör vara tidsbegränsat och upphöra när det inte finns behov av denna typ av ledning. Regeringen anser att modellen med en i förväg utpekad krisledande myndighet skapar bästa möjliga förut- sättningar för en effektiv krishantering. I det svenska förvaltningssystemet ansvarar regeringen främst för att fatta beslut i strategiska frågor samt att vidta åtgärder för att åstadkomma nationell samordning. En beredskaps- och analysenhet har inrättats i . Beredskaps- och analysenheten skall kunna identifiera tänkbara kriser och förse regeringen och med nödvändiga underlag. Den skall vara en larmklocka när det krävs ett extra snabbt beslutsfattande av regeringen. Beredskaps- och analysenheten är ansvarig för nödvändiga förberedel- ser, till exempel genom att skapa rutiner för att samla och förmedla information. Enheten skall stödja regeringen i krissituationer genom att bland annat löpande följa och bedöma effekten av vidtagna åtgärder, samt vid behov föreslå prioriteringar av olika slag. Förändringar på central myndighetsnivå Som ett led i den utveckling som skett på krisberedskapsområdet bör en översyn av verksamheten vid och genomföras. Inriktningen för översynen är att relevanta delar av myndigheterna bör läggas samman och att övriga delar överförs till andra verksamheter. Även viss annan verksamhet, till exempel de frågor som Styrelsen för psykologiskt försvar ansvarar för bör ingå i Prop. 2005/06:133 översynen. För att säkerställa en god krishanteringsförmåga vid centrala myndig- heter skall särskilt utpekade myndigheter ha tjänsteman i beredskap samt vara skyldiga att så långt möjligt bistå ansvariga aktörer med information och resurser vid kriser. På regional nivå fungerar systemet för ledning och samordning av insatser ofta bra, det visar inte minst erfarenheterna från stormen . För att ytterligare skärpa beredskapen på regional nivå bör varje läns- styrelse ha tjänsteman i beredskap. Tjänstemannens uppgift är att påbörja och samordna det inledande arbetet i samband med kriser. bör också efter beslut av regeringen kunna prioritera och kanalisera statliga och eventuella internationella resurser som ställs till förfogande. Ny lag om krisberedskap slöts ett avtal mellan staten och Kommuner och Landsting om vissa för kommunerna och landstingen särskilt utpekade skyldigheter vid kriser. Detta avtal har legat till grund för ett förslag till en ny lag om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extra- ordinära händelser i fredstid och höjd beredskap. Kommuner och lands- ting ges i lagen en skyldighet att ta fram risk- och sårbarhetsanalyser. De ges också ett ansvar att se till att förtroendevalda och anställd personal får den utbildning och övning som behövs för att kunna lösa sina uppgifter vid extraordinära händelser. En skyldighet att till regional och central nivå rapportera om krisberedskapsläget införs också. Kom- munerna ges även ett geografiskt områdesansvar för samordning mellan aktiva krishanteringsaktörer. I enlighet med inriktningen i propositionen Samhällets säkerhet och beredskap (prop. 2001/02:158) har ökade satsningar skett inom övnings- och utbildningsområdet. genomförs cirka en övning eller utbildning per myndighet och år.