prop · GT03148 · 2006-03-21 00:00:00 — Kommunernas kostnader för inackordering blir därmed i motsvarande mån mindre. Lagen måste således förtydligas så att det klart framgår att hemkom- munen är skyldig att betala inackorderingsstöd till ungdomar som behöver inackordering till följd av deltagande i påbyggnadsutbild- ning som finansieras med statliga medel enligt beslut av Statens skol- verk. Skyldigheten gäller till och med första kalenderhalvåret det år då ungdomarna fyller . 5Ändringar som rör gymnasial vuxenutbild- ning Gymnasial vuxenutbildning skall vara likvärdig med men inte nödvän- digtvis identisk med den utbildning som ungdomar erhåller i gymnasie- Vuxna efterfrågar inte alltid utbildning i hela program, ämnen Yrkeslivets krav och individens behov är mångskiftande. Strukturen för gymnasial vuxenutbildning skall tillgodose vuxnas varie- Syftet med vuxnas lärande inom ramen för gymnasial vuxenutbildning kan sägas vara tvåfaldigt. För det första skall en vuxen kunna erhålla de behörighetsgivande kunskaper och kompetenser som finns beskrivna i målen i de nationella styrdokument som är gemensamma för vuxenut- bildningen och gymnasieskolan. En vuxen skall också av andra skäl inom vuxenutbildningen kunna läsa samma ämnen som ungdomar läser i gym- Vägen till målen kan dock se olika ut. För det andra efter- frågar vuxna även kunskaper och kompetenser som inte är identiska med dem som gymnasieskolan kan erbjuda och dessa behov kan därmed inte tillgodoses genom gymnasieskolans ämnen och kurser. ser som då behövs kan anses ligga på en gymnasial nivå, även om de inte ryms inom gymnasieskolans kunskapsuppdrag. Det kan vara fråga om utbildningar som har koppling till den vuxnes yrkes- och arbetsliv och som tagits fram i dialog med det omgivande arbets- och samhällslivet. Den vuxnes behov av utbildning beror på hans eller hennes intresse av att byta yrkesområde, behålla sitt arbete eller att ta sig in på en arbetsmark- nad som är stadd i stark utveckling och förändring. I propositionen Kunskap och kvalitet elva steg för utvecklingen av gymnasieskolan (prop. 2003/04:140) föreslog regeringen bl.a. införande av ämnesbetyg, gymnasieexamen och gymnasiearbete samt att historia skall bli ett nytt kärnämne. Regeringen bedömde vidare att kursernas omfattning i de flesta fall bör vara minst 100 gymnasiepoäng och att lokala kurser bör kvalitetssäkras genom att prövar och beslutade i enlighet med regeringens förslag 2003/04:UbU13, rskr. 2004/05:4). De flesta av de föreslagna lag- Prop. 2005/06:148 ändringarna träder i kraft och skall tillämpas på utbildning som har påbörjats efter . För vuxenutbildning- ens del har nedanstående förslag remitterats i promemorian om en vux- enutbildningslag (Ds 2005:33). Regeringens bedömning: I gymnasial vuxenutbildning bör ett gym- nasiearbete som ersätter dagens projektarbete införas. De kurser inom gymnasial vuxenutbildning för vilka gymnasiepo- äng beräknas bör, med undantag av vissa kärnämneskurser, ha ett omfång på minst 100 gymnasiepoäng. Promemorians förslag (Ds 2005:33): Överensstämmer delvis med Remissinstanserna: kommun tillstyrker förslaget. annan remissinstans har särskilt kommenterat förslaget. Skälen för regeringens bedömning: Införandet av ett gymnasiearbete i gymnasieskolan behandlades i den ovan angivna propositionen (prop. 2003/04:140). Gymnasiearbetet skall ersätta det projektarbete som finns i gymnasieskolan. På samma sätt som vuxna kan göra ett projektarbete inom gymnasial vuxenutbildning anser regeringen att de i stället skall kunna göra ett gymnasiearbete. I gymnasieskolan skall gym- nasiearbetet knyta an till programmålen och utgöra ett kvalitetsinstru- ment för att visa att målen för utbildningen har uppnåtts. bör gymnasiearbetet i gymnasial vuxenutbildning knyta an till studiernas huvudsakliga inriktning och på så sätt tydliggöra att målen för den enskildes utbildning har nåtts. Detta kan vara av betydelse inte minst i utbildningar med yrkesinriktning. Gymnasiearbetet får därmed en annan karaktär än projektarbetet. I den nämnda propositionen behandlades även frågan om omfattningen av gymnasiala kurser samt historia som kärnämne. enutbildningen skall motsvara den utbildning som gymnasieskolan ger. Regeringen anser därför att kursernas omfattning i gymnasial vuxenut- bildning normalt bör vara minst 100 gymnasiepoäng. innebär såväl vad gäller den gymnasiala vuxenutbildningen som gymna- sieskolan en onödig splittring och försvårar för eleverna att se helheter Av förordningen (2002:1012) om vuxenutbildning framgår att en deltagare kan genomgå bl.a. individuella kurser och orienterings- Enligt förordningen skall det varken för individuella kurser eller orienteringskurser beräknas några gymnasiepoäng. för avsikt att göra några ändringar i detta avseende. Att historia blir ett kärnämne inom gymnasial vuxenutbildning samti- digt som det blir det i gymnasieskolan följer av 2 kap. 19 § förordningen Regeringen anser liksom i den nämnda propositionen att en gemensam kärna av historisk kunskap är angelägen, inte minst i ett mångkulturellt samhälle som vårt, för att visa hur männi- skor skapat och påverkat sina livsbetingelser, samhällen och kulturer samt ge insikt i hur samhällsutvecklingen kan påverkas nationellt och Prop. 2005/06:148 globalt. Historia kan bredda elevers möjligheter att gå vidare till nya utbildningar och stärka deras möjligheter att delta i samhällsliv och sam- hällsdebatt. I samma proposition gjorde regeringen vidare den bedömningen att lokala kurser i såväl gymnasieskolan som gymnasial vuxenutbildning bör kvalitetssäkras genom att prövar och fastställer dem. Regeringen ansåg att beslut om lokala kurser i gymnasial vuxenutbild- ning på lokal nivå borde begränsas till att enbart gälla orienteringskurser. Regeringen anser inte att det finns skäl att frångå detta ställningstagande. Regeringens förslag: Inom gymnasial vuxenutbildning skall ett nytt ämnesbetyg sättas efter varje kurs i ett ämne. Om eleven redan har betyg på en tidigare kurs i ämnet, skall det nya betyget ersätta det tidi- Betyg skall även sättas på gymnasiearbetet. Regeringen avser att meddela föreskrifter om att vissa kurser inte skall betygsättas, eller att låta en myndighet meddela sådana före- Promemorians förslag (Ds 2005:33): Överensstämmer i sak med Remissinstanserna: Verket för högskoleservice anför att ämnesbetyg bör införas i vuxenutbildning under /10. kommun anser att lagtexten är otydlig vad avser betygssättning i ämnen efter varje avslutad kurs. kommun välkomnar förslaget om kommun anför att konsekvenserna av att införa ämnesbetyg i vuxenutbildningen inte har belysts. nackdelar med att införa ämnesbetyg i vuxenutbildningen. Kommuner och Landsting anser att övergången till ämnesbetyg inom gymnasial utbildning har föreslagits utan någon som helst ansats att klar- göra konsekvenserna för vuxenutbildningen. En sådan reform kommer sannolikt att kräva fortbildningsinsatser för lärare och skolledare. men ställer krav på kompensation till kommunerna enligt finansierings- (Rvux) konstaterar att det innebär vissa svårigheter att införa ämnesbetyg i komvux. Skälen för regeringens förslag: För att bibehålla jämförbarheten mellan utbildning för vuxna och utbildning för ungdomar samt för att stimulera en helhetssyn, framsteg i kunskapsutvecklingen och möjlighet till fördjupning bör ämnesbetyg införas i gymnasial vuxenutbildning. Inom gymnasial vuxenutbildning gäller samma kursplaner som för gym- Det är således en naturlig följd av beslut om införande av ämnesbetyg i gymnasieskolan att ämnesbetyg även skall gälla i den gymnasiala vuxenutbildningen. Det är lämpligt att ämnesbe- tyg införs i gymnasial vuxenutbildning , som de skall börja tillämpas i gymnasieskolan. Ämnesbetyg bör därmed kunna ingå i en gymnasieexamen i gymnasial Ett bevis om en sådan gymnasieexamen bör, enligt vad anförs i avsnitt 5.4, kunna utfärdas tidigast från och med den En gymnasieexamen bör endast innehålla ämnesbetyg. Den som vill ha en gymnasieexamen från gymnasial vuxenutbildning bör få samma möjlighet att påbörja sina studier och förbereda sig för en gymnasieexamen som eleverna i gymnasieskolan får. De som fått betyg på gymnasiala kurser enligt det system som gäller och som behöver komplettera sin utbildning för tillträde till högre studier bör göra denna komplettering i dagens system. Regeringen har därför för avsikt att i förordning utförligare reglera den föreslagna över- gången till ämnesbetyg. har redovisat det uppdrag som verket fått att förbereda de förändringar av gymnasieskolan som före- slogs i den tidigare nämnda propositionen om gymnasieskolan (prop. 2003/04:140). Enligt uppdraget skulle de förslag som lämnar avseende kursplaner och betygskriterier även utgå från de förutsättningar som gäller för vuxenutbildningen. Verket har i sin redovisning angett att kursplanerna är utformade på ett generellt sätt med relativt stort utrymme för lokala konkretiseringar i fråga om stoff och sätt att lägga upp under- visningen. Därmed bör det också vara möjligt att utforma en utbildning i gymnasieämnena som är anpassad till målgruppen vuxna studerande. bedömer att de nya kursplanerna kan användas också i vux- enutbildning på gymnasial nivå för den som behöver kunskap och kom- petens motsvarande en eller flera hela kurser i ett eller flera gymnasie- ämnen. Enligt verkets bedömning borde vuxnas behov också kunna till- godoses om nuvarande möjlighet att dela upp kurser i delkurser bevaras. Regeringens bedömning är dock att den modell med delkurser som finns , där betyg kan sättas på varje delkurs, inte passar in i ett system med ämnesbetyg. planerar att inför antagandet av de nya kursplanerna och ämnesbetygssystemet utveckla särskilda kommentarmaterial avseende kursplanernas och betygssystemets tillämpning inom vuxenutbildningen. Vidare planerar insatser riktade till lärare och skolledare i form av konferenser och mötesplatser. De eventuella svårigheter och nackdelar som ämnesbetygen skulle kunna medföra för vuxenutbildning- ens del borde således enligt regeringens mening inte bli särskilt stora. Som har framgått har regeringen även för avsikt att i förordning ytterligare tydliggöra hur systemet med ämnesbetyg skall tillämpas inom vuxenutbildningen. Ytterligare insatser från statens sida vid sidan av dem som åligger ansvariga myndigheter bedöms mot denna bakgrund för när- varande inte vara nödvändiga. anges i förordningen (2002:1012) om vuxenutbild- ning att betyg skall sättas på genomförd kurs eller delkurs. Betyg skall dock enligt förordningen inte sättas på orienteringskurser och individu- ella kurser. Regeringen avser därför att meddela föreskrifter om att vissa kurser inte skall betygssättas, eller att låta en myndighet meddela sådana föreskrifter. I likhet med vad som enligt förordningen gäller för projektarbete skall betyg sättas på gymnasiearbetet. Regeringens förslag: I gymnasial vuxenutbildning skall bevis om gymnasieexamen utfärdas för den som har fullföljt utbildning omfat- tande minst 2 350 gymnasiepoäng och som fått minst betyget Godkänt på kurser omfattande minst 2 150 gymnasiepoäng, och Bevis om gymnasieexamen skall inte få utfärdas för den som redan har ett sådant. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall få meddela ytterligare föreskrifter om gymnasieexamen i gymnasial vuxenutbildning. Den som har fått gymnasieexamen i gymnasial vuxenutbildning skall också ha grundläggande behörighet för högskoleutbildning. Promemorians förslag (Ds 2005:33): Överensstämmer huvudsakli- gen med regeringens bedömning. Remissinstanserna: tillstyrker förslaget angående rätten till gymnasieexamen men föreslår att en ny examen skall kunna erhållas om den studerande helt bytt inriktning på sina studier jämfört med den redan erhållna examen. Verket för högskoleservice anser att kraven för grundläggande behörighet och för gymnasieexamen skall vara desamma för sökande från gymnasial vuxenutbildning, vilket också gäller för sökande från gymnasieskolan. kommun tillstyrker för- slaget. kommun stöder förslaget men menar att ingen borde förvägras möjligheten att få en gymnasieexamen oavsett om man har ett avgångsbetyg eller slutbetyg från gymnasieskolan. Skälen för regeringens förslag: Såsom har framgått av föregående avsnitt är det enligt regeringens mening en naturlig utgångspunkt att gymnasial vuxenutbildning skall vara likvärdig med utbildningen i gym- nasieskolan. Detta gäller också möjligheten till dokumentation av utbild- ningen. Enligt nuvarande bestämmelser kan vuxna erhålla slutbetyg från gymnasial vuxenutbildning på samma sätt som ungdomar får det i gym- nasieskolan. Det är också angeläget att vuxna som av olika anledningar inte har haft möjlighet att få en gymnasieexamen i gymnasie- skolan skall ha denna möjlighet senare i livet i vuxenutbildningen. Att införa en gymnasieexamen inom vuxenutbildningen är angeläget även utifrån ett europeiskt perspektiv för att underlätta jämförbarhet och mobilitet. Ett bevis om gymnasieexamen är användbart för en vuxen som söker arbete på den gemensamma europeiska arbetsmarknaden. Gymnasieexamen införs i gymnasieskolan för att höja kvaliteten i utbildningen och för att skapa helhet och sammanhang. För att eleven skall få ett bevis om gymnasieexamen i gymnasieskolan krävs att han eller hon genomgått en fullständig utbildning. Eleven måste därvid ha uppfyllt kurskraven på kurser omfattande minst 2 150 poäng och ha fått minst betyget Godkänt på gymnasiearbetet. Ämnesbetyget visar i vilken mån eleven har uppfyllt kurskraven. Beviset om gymnasieexamen inne- bär således att utbildningsmålen nåtts. Det skall på liknande sätt vara möjligt för dem som behöver en gymnasieexamen och som saknar en tidigare fullständig gymnasieutbildning att få en gymnasieexamen i den gymnasiala vuxenutbildningen. Kraven för att få gymnasieexamen inom gymnasial vuxenutbildning bör i princip vara desamma som för att få gymnasieexamen i gymnasie- skolan. De kärnämnen som krävs för slutbetyg i gymnasial vuxen- utbildning samt historia bör ingå i en gymnasieexamen. Vidare bör ett gymnasiearbete ingå och betyget på detta bör vara minst Godkänt (vad gäller betygsbenämningarna i det offentliga skolväsendet, se avsnitt 10). De betyg som ingår i en gymnasieexamen bör vara s.k. ämnesbetyg. Ett förhållande som skiljer gymnasial vuxenutbildning från gymna- sieskolan är att ämnena idrott och hälsa samt estetisk verksamhet inte utgör kärnämnen inom gymnasial vuxenutbildning. Ämnena är därmed inte heller nödvändiga för att en elev skall kunna få ett slutbetyg från gymnasial vuxenutbildning. Av denna anledning krävs det 150 gymna- siepoäng mindre för att få slutbetyg från gymnasial vuxenutbildning än det gör i gymnasieskolan. Av samma anledning bör också en gymnasie- examen från gymnasial vuxenutbildning innehålla 2 350 gymnasiepoäng, till skillnad från gymnasieskolans 2 500 gymnasiepoäng. Regeringen avser att i förordning närmare reglera vad som skall ingå i en gymnasie- examen från gymnasial vuxenutbildning. Ett bevis om gymnasieexamen i gymnasial vuxenutbildning bör kunna utfärdas tidigast . De första bevisen om gymnasieexamen kommer därmed att utfärdas ungefär i gym- nasieskolan och i gymnasial vuxenutbildning. Den som vill ha en gymna- sieexamen genom utbildning i vuxenutbildning (komvux) har möjlighet att påbörja sina studier efter , dvs. då bestäm- melserna om ämnesbetyg avses träda i kraft. Frågan om slutbetyg och gymnasieexamen i gymnasial vuxenutbild- ning är av betydelse bl.a. vad gäller den grundläggande behörigheten för högskoleutbildning. I propositionen Ny värld ny högskola (prop. 2004/05:162) föreslogs för gymnasieskolans del att kraven på gymnasie- examen och grundläggande behörighet skall vara desamma. godkände vad regeringen föreslagit om riktlinjer för grundläggande behörighet (bet. 2005/06:UbU3, rskr. 2005/06:160). Regeringens anser att även den som har fått gymnasieexamen i gymnasial vuxenutbildning skall ha grundläggande behörighet för högskoleutbildning. Ett bevis om gymnasieexamen från gymnasial vuxenutbildning skall alltså medföra grundläggande behörighet till högskolan. En elev kan normalt inte få mer än ett slutbetyg från gymnasial utbildning. En person bör inte heller kunna få mer än en gymnasieexa- men. Den som redan har en gymnasieexamen från gymnasieskolan eller från komvux bör således inte kunna få ytterligare en gymnasieexamen. De som redan har en gymnasieutbildning kan visserligen behöva kom- plettera och bredda sina kunskaper inom ramen för den gymnasiala vux- enutbildningen, men de skall inte behöva genomgå en hel utbildning på nytt. Det är inte nödvändigt för tillträde till högre utbildning och inte heller rimligt ur ett samhällsekonomiskt perspektiv. har i sitt remissyttrande föreslagit att en ny examen skall kunna erhållas om den studerande helt bytt inriktning på sina studier jämfört med den redan erhållna examen. Möjligheten att byta inriktning är emellertid inte stängd även om en ny gymnasieexamen inte kan utfärdas. Den som vill byta inriktning kan läsa enstaka kurser och få betygen från sådana kurser Prop. 2005/06:148 dokumenterade i ett samlat betygdokument, vilket kan utgöra underlag såväl för ansökan till högre utbildning som för information till en arbets- givare. Regeringen har ovan redogjort för varför endast en gymnasieexamen kan erhållas. Av samma anledning bör det inte heller vara möjligt att få ett bevis om gymnasieexamen om man har ett slutbetyg från gymnasie- skolan eller från gymnasial vuxenutbildning enligt det system som gäller . Vissa övergångsbestämmelser med denna innebörd bör därför infö- ras. Slutbetygets innehåll skall då inte ha någon betydelse. Personer med avgångsbetyg från en fullständig tre- eller fyraårig gymnasial utbildning eller från det etappsystem som fanns i komvux enligt äldre bestämmelser bör inte heller ha möjlighet att få ett bevis om gymnasieexamen. Det bör understrykas att avsikten är att äldre slutbetyg även i fortsätt- ningen skall kunna ligga till grund för tillträde till högre utbildning. Kompletterade betyg bör liksom redovisas i ett samlat betygsdo- kument. 6Ändringar som rör vuxenutbildning för utvecklingsstörda (särvux) Särvux vänder sig till vuxna som är utvecklingsstörda. Enligt 1 kap. 16 § skollagen (1985:1100) gäller det som i lagen sägs om utvecklingsstörda även dem som har fått ett betydande och bestående begåvningsmässigt funktionshinder på grund av hjärnskada, föranledd av yttre våld eller kroppslig sjukdom, samt personer med autism eller autismliknande till- stånd. I denna proposition avses således med vuxna som är utvecklings- störda eller vuxna med utvecklingsstörning en vidare personkrets. I regeringens skrivelse om utbildning och utvecklingsstörning (skr. 2005/06:151) gör regeringen den bedömningen att vuxna med autism eller autismliknande tillstånd i fortsättningen endast bör tas emot i särvux om de konstateras ha en utvecklingsstörning eller en betydande och bestående hjärnskada. Detta innebär att vuxna med autism eller autism- liknande tillstånd i andra fall bör ges möjlighet till utbildning inom ramen för vuxenutbildning. Av skrivelsen framgår att reger- ingen anser att vissa preciseringar av denna innebörd bör göras i lagstift- ningen och att konsekvenserna av en sådan regelförändring bör följas upp och utvärderas. Enligt läroplan för de frivilliga skolformerna (Lpf 94) skall särvux med elevernas tidigare utbildning och erfarenheter som utgångspunkt samt utifrån varje elevs förutsättningar fördjupa och utveckla elevernas kunskaper som grund för deltagande i samhällsliv och yrkesliv. Utbildningen inom särvux, som bedrivs i form av kurser, syftar till att ge kunskaper motsvarande de som ungdomar kan få i den obliga- toriska särskolan och på nationella eller specialutformade program i gymnasiesärskolan. En parlamentarisk kommitté, , fick Prop. 2005/06:148 2001 i uppdrag att se över utbildningen för barn, ungdomar och vuxna med utvecklingsstörning (dir. 2001:100). Kommittén överlämnade slutbetänkandet För oss tillsammans Om utbildning och utvecklingsstörning (SOU 2004:98). I den inom Utbildnings- och utarbetade departe- mentspromemorian Vuxenutbildningslag (Ds 2005:33) föreslås bl.a. att en rätt till särvux skall införas vad gäller de delar av särvux som motsva- rar den obligatoriska särskolan. Regeringen avser att i kommande propo- sitioner återkomma till med förslag till lagbestämmelser avse- ende särskolan och särvux. Frågan om en rätt till särvux är dock av så stor betydelse ur rättvisesynpunkt att regeringen har valt att föregå de planerade propositionerna med detta lagförslag. Syftet med särvux m.m. Regeringens förslag: Särvux skall bestå av grundläggande särvux och Grundläggande särvux skall syfta till att ge vuxna som är utveck- lingsstörda kunskaper och färdigheter motsvarande dem som barn och ungdomar kan få i den obligatoriska särskolan. Gymnasial särvux syftar till att ge vuxna som är utvecklingsstörda kunskaper och färdigheter motsvarande dem som ungdomar kan få på nationella eller specialutformade program i gymnasiesärskolan. Promemorians förslag (Ds 2005:33): Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: De remissinstanser som har yttrat sig över försla- get tillstyrker eller lämnar det utan erinran. det inte är nödvändigt att införa nivåer inom särvux. Skälen för regeringens förslag: I förordningen (1992:736) om vux- enutbildning för utvecklingsstörda benämns nivåerna inom särvux som de delar av särvux som motsvarar den obligatoriska särskolan respektive vuxenutbildning (komvux) består enligt skollagen (1985:1100) av grundläggande vuxenutbildning, gymnasial vuxenutbildning och påbyggnadsutbildning. I och med att regeringen i det följande föreslår att en rätt skall införas att delta i de delar av särvux som motsvarar den obligatoriska särskolan bör benämningen förenklas och i enlighet med vad som gäller inom komvux bör namnet grundläg- gande särvux användas. Såväl detta uttryck liksom benämningen gymna- sial särvux bör således användas i skollagen. Regeringen avser att ta ställning till promemorians förslag till benämningar grundläggande nivå respektive gymnasial nivå i en kommande proposition om frågor I och med att vissa särskilda bestämmelser om grundläggande särvux införs i skollagen måste också syftet med särvux, som annars bibehålls i princip oförändrat, preciseras för grundläggande särvux respektive gym- Således bör det i skollagen anges att grundläggande särvux syftar till att ge vuxna som är utvecklingsstörda kunskaper och färdighe- ter motsvarande dem som barn och ungdomar kan få i den obligatoriska Gymnasial särvux bör å sin sida syfta till att ge vuxna som är Prop. 2005/06:148 utvecklingsstörda kunskaper och färdigheter motsvarande dem som ung- domar kan få på nationella eller specialutformade program i gymnasie- särskolan. Rätt att delta i grundläggande särvux Regeringens förslag: Varje kommuninnevånare som är utvecklings- störd skall ha rätt att delta i grundläggande särvux från och med andra kalenderhalvåret det år han eller hon fyller , om han eller hon är bosatt i landet, saknar sådana kunskaper som utbildningen i den obli- gatoriska särskolan syftar till att ge och har förutsättningar att tillgo- dogöra sig utbildningen. Regeringen skall få meddela föreskrifter om att också den som inte är bosatt i landet skall ha rätt att delta i utbildningen. Bestämmelserna om rätt att delta i grundläggande särvux skall inte gälla den som är intagen i kriminalvårdsanstalt. Promemorians förslag (Ds 2005:33): Överensstämmer delvis med Remissinstanserna: En majoritet av de remissinstanser som har yttrat sig över förslaget tillstyrker det. kommun anför att mycket av utbildningen kan ske inom ramen för daglig verksamhet, men för att det skall kunna fungera är det viktigt att sådan verksamhet ges ett pedago- kommun anser att det är bra med en stark mar- kering av att verksamheten skall vara utbildning och inte ersätta daglig Vuxna (FUB) framhåller att det är angeläget för den aktuella gruppen får