prop · GT0385 · 2006-03-09 00:00:00 — dom : Gemenskapernas egna medel skall uppbäras av medlemsstaterna. Medlemsstaterna är skyldiga att fastställa ett anspråk för gemenskaperna på de egna medlen så snart tullmyndigheterna har möjlighet att beräkna det tullbelopp som följer av en tullskuld samt fastställa vem som är gäldenär. Medlemsstaterna skall vidare vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att det belopp som motsvarar de fastställda anspråken tillhandahålls kommissionen. Medlemsstaterna fritas från denna skyldighet bara om uppbörden inte har kunnat verkställas på grund av force majeure eller om uppbörden visar sig vara omöjlig på grund av skäl som inte kan tillskrivas medlems- staterna. En medlemsstat som underlåter att fastställa gemenskapernas anspråk på de egna medlen och underlåter att ställa motsvarande belopp till kommissionens förfogande har åsidosatt sina skyldigheter enligt gemenskapsrätten. C-176/03 (ERS2003/128:3) Europeiska gemenskapernas kommission mot Europeiska unionens råd Talan om ogiltigförklaring Artikel 47 EU Rambeslut /80/RIF Skydd för miljön Straffrättsliga påföljder Gemenskapens behörighet Rättslig grund Artikel 175 EG Kommission yrkade att domstolen skulle ogiltigförklara rådets rambeslut om skydd för miljön genom straffrättsliga bestämmelser. Kommissionen anförde att rättslig grund att anta bestämmelser om straffrättsliga påföljder finns i EG-fördraget (första pelaren) och att rambeslutet därmed inkräktade på den behörighet som tillkommer gemenskapslagstiftaren. intervenerade till stöd för rådet. dom : Rambeslutet om skydd för miljön genom straffrättsliga bestämmelser ogiltigförklarades. artikel 47 EU ska ingen bestämmelse i inkräkta på den behörighet som gemenskapen tilldelats enligt EG-fördraget. rättslig grund för en gemenskapsrättsakt ska ske utifrån objektiva kriterier som kan bli föremål för domstolsprövning som rättsaktens syfte Miljöskydd är ett av gemenskapens grundläggande mål. princip omfattas inte straffrätten och bestämmelserna om brottmåls- förfarande av gemenskapens behörighet. Detta kan emellertid inte hindra gemenskapslagstiftaren från att, då de behöriga myndigheternas tillämpning av effektiva, proportionerliga och avskräckande åtgärder utgör en åtgärd som är absolut nödvändig för att bekämpa allvarliga hot mot miljön, vidta åtgärder som har ett samband med medlemsstaternas straffrättsliga bestämmelser och som gemenskapslagstiftaren anser vara nödvändiga för att säkerställa att de bestämmelser som denne utfärdar i fråga om miljöskydd får full verkan. Även om rambeslutet avser kriminalisering av vissa handlingar som särskilt allvarligt skadar miljön, ges medlemsstaterna möjlighet att välja tillämpliga straffrättsliga påföljder, under förutsättning att de är effektiva, proportionella och Det framgår av de tre första skälen i rambeslutet att rådet har ansett att de straffrättsliga påföljderna var absolut nödvändiga för att bekämpa allvarliga hot mot miljön. Av detta följer att rambeslutet, med hänsyn till dess syfte och innehåll, har till huvudsakligt ändamål att skydda miljön och att de aktuella bestämmelserna med giltig verkan skulle ha kunnat antas med stöd av artikel 175 EG. Rambeslutet innebär därför i sin helhet, till följd av att det inte går att dela upp, ett åsido- sättande av artikel 47 EU, eftersom det innebär intrång i gemenskapens behörighet enligt artikel 175 EG. 2.2 Mål om förhandsavgörande C-464/01 (ERS2002/21:2) mot Bay Wa Aktiengesellschaft; begäran från Oberster Gerichtshof, Köp av tegelpannor till egen gård Begreppet konsument Brysselkonventionen Artikel 13 Den österrikiska domstolen har frågat om en bonde vid köp av tegelpannor till sin gård där han både bor och bedriver jordbruks- verksamhet är att anse som konsument i Brysselkonventionens mening. yttrade sig anförde att de omständigheter som leder till slutsatsen att någon är att betrakta som konsument i Brysselkonventionens mening inte måste ha varit synbara för konsumentens avtalspart. Det skulle strida mot syftet med de konsumentskyddande bestämmelserna i konventionen. dom : Om de objektiva omständlig- heterna inte ger tillräckligt stöd för att avtalet hade ett inte försumbart yrkesmässigt ändamål skall avtalet i princip anses ha ingåtts av en I det fallet ska den nationella domstolen dock också undersöka om det inte fanns rimliga skäl för att avtalparten inte kände till att de inte var fråga om en icke yrkesmässigt ändamål. C-376/02 (ERS2002/196:2) Stichting Goed Wonen mot ; begäran från , Gemensamt system för mervärdesskatt Artikel 17 i direktiv /388/EEG (sjätte mervärdesskattedirektivet) Avdrag för ingående skatt Retroaktiv verkan Principerna om skydd för berättigade förväntningar och rättssäkerhet Den nederländska domstolen frågade om sjätte mervärdesskattedirektivet eller de gemenskapsrättsliga principerna om rättssäkerhet utgör hinder för en nationell reglering som innebär att en rätt till jämkning av mervärdesskatt bortfaller p.g.a. en lagändring innebärande att den aktuella transaktionen med retroaktiv verkan skall anses vara undantagen från mervärdesskatt. yttrade sig inte skriftligen men anförde vid muntlig förhandling följande. Även gemenskapsrättsakter kan börja gälla som ligger före dess offentliggörande, om det är nödvändigt för att uppnå ett visst mål och hänsyn tas till de berättigade förväntningarna hos dem som berörs. Sättet att offentliggöra lagstiftning som senare kommer att antas med tillbakaverkande effekt varierar mellan medlemsstaterna. Frågan om rättssäkerheten upprätthålls i en sådan situation måste bedömas mot bakgrund av medlemsstaternas olika lagstiftningstraditioner. dom : Den nationella ändringslagen har inte givits en retroaktiv verkan för att sätta stopp för sådana finansiella upplägg som genomförts , utan p.g.a. farhågan att sådana upplägg skulle genomföras i stor omfattning mellan tidpunkten för beslutet att företa en lagändring och tidpunkten för denna ändrings ikraftträdande. En sådan farhåga saknar inte grund och ett förebyggande av sådana upplägg kan utgöra ett mål av allmänintresse som i undantagsfall motiverar att en medlemsstat inför en lag med retroaktiv verkan om den skattskyldiges berättigade förväntningar beaktas. Som framhållit skall frågan huruvida berättigade förväntningar har beaktats bedömas mot bakgrund av varje medlemsstats egna lag- stiftningstraditioner. Därmed ankommer det på den nationella domstolen att ta ställning till om de texter som den nederländska regeringen lade fram inför lagändringen var tillräckligt tydliga för att en ekonomisk aktör som utförde sådana transaktioner som är aktuella i målet var i stånd att förstå följderna av lagändringen som planerades. C-384/02 (ERS2002/195:2) Brottmålet mot och ; begäran från Köbenhavns Byret, Direktiv /592/EEG Insiderhandel Röjande av insiderinformation till tredjeman Förbud Den danska domstolen frågade om ett visst agerande utgör röjande som sker som ett normalt led i fullgörande av tjänst, verksamhet eller åligganden i den mening som avses i artikel 3 a i direktiv /592/EEG om samordning av föreskrifter om insiderhandel och därför är tillåtet eller om röjandet inte utgör ett normalt led i fullgörandet av tjänst och därför är olagligt. yttrande sig inte skriftligen men anförde vid den muntliga förhandlingen att det bör i så hög utsträckning som möjligt lämnas till de olika medlemsstaterna att avgöra vad som kan anses ligga i begreppet normalt led i tjänst, verksamhet eller åliggande vid tillämpningen av den nationella insiderlagstiftningen. dom : Det är oförenligt med artikel 3 a i direktiv /592/EEG att en person, som har fått insider- information i egenskap av arbetstagarrepresentant i ett bolags styrelse eller i egenskap av medlem av en samarbetskommitté för en koncern, röjer denna information till ordföranden i den fackliga organisation som representerar dessa arbetstagare och som har utsett den berörda personen till medlem av samarbetskommittén. Detta gäller emellertid inte om ett nära samband föreligger mellan röjandet och fullgörandet av personens tjänst, verksamhet eller åligganden, och detta röjande är absolut nödvändigt för att fullgöra nämnda tjänst, verksamhet eller åligganden. Vad som skall anses utgöra ett normalt led i fullgörandet av en persons tjänst, verksamhet eller åligganden beror, då harmonisering på detta område saknas, i stor utsträckning på vad som anges i bestämmelserna på detta område i de olika nationella rättssystemen. Vid bedömningen skall den nationella domstolen, mot bakgrund av de tillämpliga nationella bestämmelserna, dock särskilt beakta att undantaget från förbudet mot att röja insiderinformation skall tolkas restriktivt, att varje extra röjande kan öka risken för att denna information används för ändamål som strider mot direktiv /592/EEG och hur känslig insiderinformationen är. Samma principer skall tillämpas i fråga om ordföranden i en facklig organisation, om denne i sin tur röjer insiderinformation för medarbetare. C-438/02 (ERS2003/19:2) Åklagaren mot ; begäran från , Artikel 31 EG Försäljning av läkemedel Etablering av detaljhandlare Statligt monopol för detaljhandel med läkemedel Tingsrätten frågade om sådana bestämmelser som den svenska om statligt detaljhandelsmonopol för handel med läkemedel (4 § lagen (1996:1152) om handel med läkemedel) är förenliga med de gemenskapsrättsliga bestämmelserna om statliga handelsmonopol. anförde att monopol på detaljhandeln med läkemedel är befogat och proportionellt med hänsyn till skyddet för människors samt djurs hälsa och liv. Genom monopolet säkerställs en rikstäckande läkemedelsförsörjning till enhetliga priser för hela befolkningen. De bestämmelser och avtal som reglerar monopolet diskriminerar varken rättsligt eller faktiskt utländsk produktion av läkemedel i förhållande till den inhemska produktionen. Monopolet är därför förenligt med gemenskapsrätten. dom : Den ifrågasatta säljordningen utgör ett statligt handelsmonopol i gemenskapsrättslig mening. Domstolen har fastslagit att de monopol som är utformade på ett sådant sätt att handeln med varor från andra medlemsstater rättsligt eller faktiskt missgynnas i förhållande till handeln med inhemska varor är förbjudna. Ett statligt försäljningsmonopols urvalssystem skall vara grundat på kriterier som är oberoende av produkternas ursprung och ge möjlighet till insyn genom att det uppställs krav på såväl motivering av beslut som ett oberoende kontrollförfarande. Vidare skall ett sådant monopols försäljningsnät vara utformat så att antalet försäljningsställen inte är så begränsat att konsumenternas tillgång till läkemedel äventyras. Slutligen skall de åtgärder för marknadsföring och produktinformation som vidtas inom ramen för ett sådant monopol vara opartiska och oberoende av produkternas ursprung och vara ägnade att göra nya produkter kända för konsumenterna. Av de uppgifter som lämnats till domstolen framgår att avtal mellan staten och inte innehåller bestämmelser om vare sig en produktplan eller ett system för upphandling, inom vilkas ram tillverkare vars produkter inte tagits med i sortimentet har rätt att få en redogörelse för skälen till beslut om urval av läkemedel. Det föreskrivs inte heller någon möjlighet att överklaga detta beslut till en oberoende kontrollinstans. Tvärtom förefaller , enligt detta avtal, i princip ha fria händer när det väljer ut sitt sortiment. Dessa omständigheter är tillräckliga för att fastslå att organisation och funktionssätt och närmare bestämt dess system för urval av läkemedel kan missgynna handeln med läkemedel från andra medlems- stater i förhållande till handeln med svenska läkemedel. Monopolet strider således mot artikel 31.1 EG. C-53/03 (ERS2003/67:2) Syfait mfl mot AEBE; begäran från Eitropi Antagonismou (konkurrensnämnden), Upptagande till sakprövning Begreppet nationell domstol Den grekiska domstolen frågade om en läkemedels- tillverkares vägran att fullt ut tillgodose kundernas beställningar i syfte att hindra parallellimport till andra medlemsstater utgör missbruk av bolagets dominerande ställning i den mening som avses i artikel 82 EG . anförde att några egentliga godtagbara skäl för läkemedels- bolaget leveransvägran inte har framförts. dom : prövade först om den grekiska konkurrensnämnden utgör en domstol i den mening som avses i artikel 234 EG och därmed är behörig att begära förhands- avgörande. Domstolen konstaterade att konkurrensnämnden är under- ställd ministern för utvecklingsfrågor och att ministern är behörig att inom vissa gränser pröva lagligheten av konkurrensnämnden beslut. Vidare saknas det garantier för att mandaten för organets ledamöter inte återkallas eller hävs och ett sådant system förefaller inte kunna garantera ett skydd mot otillbörlig inblandning eller påtryckning från regeringens sida. Inte heller står konkurrensnämnden i självständig ställning i förhållande till det statliga organ som i visst måtto kan uppfattas som part i ett konkurrensförfarande. Avslutningsvis kan en sådan konkurrens- myndighet som den aktuella fråntas sin behörighet med stöd av gemenskapens konkurrensregler genom beslut av kommissionen. Vid en samlad bedömning är konkurrensnämnden därmed inte en domstol i den mening som avses i artikel 234 EG och är därför inte är behörig att besvara de frågor som ställts. Därmed avvisades målet. C-105/03 (ERS2003/70:3) Brottmålet mot ; begäran från Tribunale di , Polissamarbete och straffrättsligt samarbete Artiklarna 34 EU och 35 EU Rambeslut /220/RIF Brottsoffrets ställning i straffrättsliga förfaranden Skydd för utsatta personer Vittnes- eller målsägandeförhör med underåriga Ett rambesluts verkningar Den italienska domstolen frågade om rådets rambeslut om brottsoffrets ställning i straffrättsliga förfaranden innebär en skyldighet för medlemsstaterna att inrätta möjlighet att hålla förhör utom huvudförhandling med underåriga brottsoffer och, om så är fallet, om rambeslutet medför en skyldighet för nationell domstol att tillämpa rambeslutet framför eller i avsaknad av nationella regler. anförde i sitt yttrande att ett rambeslut inte kan tillämpas framför eller i avsaknad av nationella regler. dom : Rambeslutet ska tolkas så, att en nationell domstol ska ha möjlighet att tillåta att barn i låg ålder, vilka som i det nu aktuella nationella målet påstår sig ha blivit utsatta för övergrepp, avger sin utsaga under former som garanterar dessa barn ett lämpligt skydd, exempelvis utom huvudförhandlingen. Den nationella domstolen ska beakta samtliga nationella rättsregler och, i största möjliga utsträckning, tolka dem mot bakgrund av rambeslutets ordalydelse och syfte. Den nationella domstolens skyldighet att beakta ett rambesluts innehåll vid tolkningen av relevanta bestämmelser i nationell rätt upphör dock att gälla när denna rätt inte kan tillämpas på ett sådant sätt att den leder till ett resultat som är förenligt med det resultat som eftersträvas med rambeslutet. Ett rambeslut kan således inte anses medföra en skyldighet för nationell domstol att tillämpa rambeslutet framför eller i avsaknad av nationella regler. C-117/03 (ERS2003/79:1) Societá Italiana Dragaggi s.p.a. 2005/06:85 Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti och Regione Bilaga 1 Autonoma del Friuli ; begäran från Consiglio di Direktiv /43/EEG Bevarande av livsmiljöer Vilda djur och växter Nationell lista över områden som kan utses till områden av gemenskapsintresse Åtgärder för bevarande Den italienska domstolen frågade vad som är den relevanta tidpunkten för när en medlemsstat skall vidta skyddsåtgärder för särskilda bevarandeområden enligt direktiv /43/EEG om bevarande av livs- miljöer samt vilda djur och växter (habitatdirektivet). Enligt habitat- direktivet kan medlemsstaterna föreslå en lista över områden som skall utgöra så kallade särskilda bevarandeområden. Listan skall överlämnas till kommissionen som slutligen antar en lista över områden av gemenskapsintresse. Huvudfrågan var om skyddsåtgärder för området skall vidtas från medlemsstatens sida från tidpunkten för medlemsstatens förslag eller om skyddsåtgärder skall vidtas först från det att kommissionen har antagit listan över områden av gemenskapsintresse. anförde att habitatdirektivet skall tolkas så att medlemsstaten, redan då den har föreslagit att ett område skall tas upp på listan i direktivet, skall vidta skyddsåtgärder för att förhindra försämring av livsmiljöerna. dom : Habitatdirektivet skall tolkas så att skyddsåtgärder i direktivet endast är tillämpliga avseende de områden som har förts upp på den lista över områden som valts ut som områden av gemenskapsintresse som antagits av kommissionen i enlighet med förfarandet i direktivet. Härav följer emellertid inte att medlems- staterna inte skall skydda områdena från och med den tidpunkt då dessa uppförs på den nationella listan som överlämnas till kommissionen. Det står därför klart att medlemsstaterna enligt habitatdirektivet skall vidta sådana skyddsåtgärder som är ägnade att tillvarata de ekologiska intressena när det rör sig om områden som skall utses till områden av gemenskapsintresse och som anges i de nationella listorna som överlämnas till kommissionen. C-211/03, C-299/03, C-316/03, C-317/03 och C-318/03 (ERS2003/164:3) och Orthica B.V. mot ; begäran från Oberverwaltungs- gericht für das Land , Fri rörlighet för varor Åtskillnad mellan läkemedel och livsmedel som säljs som kosttillskott i ursprungsmedlemsstaten, men som behandlas som läkemedel i importmedlemsstaten för försäljning Den tyska domstolen frågade vilka gemenskapsrättsliga utgångspunkter som skall gälla för gränsdragningen mellan läkemedel och livsmedel. Målen rörde främst ett smakneutralt pulver som innehåller laktobakterier, vilket enligt tyska myndigheter bör betraktas som ett läkemedel. Bakteriekulturer av detta slag förekommer också i t ex filmjölks- Skr. 2005/06:85 produkter, dvs. produkter som klassificeras som livsmedel. De Bilaga 1 gemenskapsrättsliga bestämmelser som aktualiserades var huvudsakligen direktiv /83/EG (läkemedelsdirektivet), förordning [EG] nr 178/2002 (livsmedelsförordningen) och direktiv /46/EG (kost- tillskottsdirektivet). framhöll att bedömningen av om en produkt är att anse som ett läkemedel eller ett livsmedel skall utgå från gemensamma kriterier som tillämpas på ett enhetligt sätt i samtliga medlemsstater. Bestämmelserna om läkemedel har företräde framför bestämmelserna om livsmedel och läkemedelsbestämmelserna skall därmed tillämpas på en produkt som kombinerar egenskaper som kännetecknar läkemedel med egenskaper som kännetecknar livsmedel. dom : Bedömningen av om en produkt skall anses vara ett läkemedel eller ett livsmedel skall göras med beaktande av samtliga egenskaper som produkten har, såväl i sin ursprungliga form som när den har blandats med vatten eller yoghurt i enlighet med användningsföreskrifterna. Livsmedelsförordningen utgör en kompletterande reglering i förhållande till kosttillskottsdirektivet, vilket innebär att livsmedelsförordningen inte är tillämplig om det föreligger en gemenskapsreglering, såsom nämnda direktiv, som innehåller särskilda bestämmelser för vissa kategorier av livsmedel. Endast de särskilda gemenskapsrättsliga bestämmelserna om läkemedel är tillämpliga på en produkt som uppfyller såväl kriterierna för ett livsmedel som kriterierna för ett läkemedel. De farmakologiska egenskaperna hos en produkt är den omständighet på grundval av vilken det ankommer på myndigheterna i medlemsstaterna att, utifrån produktens potentiella förmåga, bedöma om produkten kan tillföras människor i syfte att ställa diagnos eller att återställa, korrigera eller modifiera fysiologiska funktioner. Den hälsorisk som användandet av produkten kan medföra är en fristående omständighet som även skall beaktas av de behöriga nationella myndigheterna i samband med kvalificeringen av denna produkt såsom läkemedel. En produkt som utgör ett läkemedel i enlighet med läkemedelsdirektivet får endast importeras till en annan medlemsstat om ett godkännande för försäljning har utfärdats i enlighet med bestämmelserna i detta direktiv, och detta gäller även om produkten lagligen har saluförts i en annan medlemsstat som ett livsmedel. C-267/03 (ERS2003/131:2) mot Riksåklagaren; begäran från , Direktiv /189/EEG Informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter Skyldighet att anmäla förslag till tekniska föreskrifter frågade om ett förbud mot en produkt eller ett förbud mot en tjänst som påverkar användningen av en produkt, likt det som genom lagändring infördes i den svenska lotterilagen rörande spelautomater i form av så kallade lyckohjul, utgör en sådan teknisk föreskrift som skall anmälas till kommissionen. infördes ett förtydligande i aktuell lagtext för att undanröja den ovisshet som uppkommit i rättstillämpningen beträffande de så kallade lyckohjulen. Det var dock inte fråga om någon materiell lagändring. Ändringarna anmäldes inte till kommissionen. För att en teknisk föreskrift skall omfattas av anmälningsskyldigheten krävs att den har andra rättsverkningar än vad som följer av befintliga bestämmelser. dom : Det ankommer på den nationella domstolen att bedöma om det skedde en materiell förändring i lotteri- lagen i samband med den aktuella lagändringen. Vid sin bedömning utgick ifrån att ett förbud infördes i lotterilagen genom lagändringen. Ett förbud mot en viss kategori av spelautomater kan inte kvalificeras som tekniska specifikationer i den mening som avses i direktiv /189/EEG om anmälningsskyldighet till kommissionen. Ett förbud avser inte produkten eller dess förpackning som sådan, och genom bestämmelsen om förbud fastställs inte heller en av de egenskaper som krävs av en produkt. Direktivets tillämpningsområde har emellertid utvidgats med tiden för att det skulle omfatta krav avseende produktens möjliga användning. Det ankommer på den nationella domstolen att avgöra hur den nationella bestämmelsen dvs. förbudet påverkar produkten. C-412/03 (ERS2003/182:3) mot Riks- skatteverket; begäran från Regeringsrätten, Direktiv /388/EEG (sjätte mervärdesskattedirektivet) Artiklarna 2, 5.6 och 6.2 Tillhandahållande av måltider i ett bolags personalmatsal till ett pris som understiger självkostnadspriset Regeringsrätten frågade om nationella regler som innebär att uttagsbeskattning av varor och tjänster skall ske inte enbart då tillhandahållande sker utan vederlag utan också då tillhandahållandet sker till underpris, är förenliga med sjätte mervärdesskattedirektivet. argumenterade för att sjätte mervärdesskattedirektivet skall tolkas på så vis att uttagsbeskattning skall ske även vid tillhanda- hållanden som sker till underpris. dom : Sjätte mervärdesskatte- direktivet utgör hinder för en nationell lagstiftning enligt vilken ett tillhandahållande av en vara eller en tjänst mot ett faktiskt vederlag utlöser uttagsbeskattning. Detta gäller även när nämnda vederlag understiger självkostnadspriset. C-446/03 (ERS2003/186:3) plc mot (HM Inspector of Taxes); begäran från of (& ) Chancery Division, Artiklarna 43 EG och 48 EG Bolagsskatt Koncerner Skattelättnad Den brittiska domstolen frågade om vissa brittiska regler om koncernavdrag är förenliga med den fria etableringsrätten. Enligt den brittiska lagstiftningen tillåts, inom en koncern bestående av bolag med säte i , att bolagen kvittar vinster och förluster sinsemellan. I målet vid den nationella domstolen har klaganden begärt att detta system skall tillämpas även i en koncern med dotterbolag i andra medlemsstater. anförde att gemenskapsrätten inte innehåller några regler om beskattningsrättens fördelning medlemsstaterna emellan och att ett system som bygger på internationellt accepterade principer för beskatt- ningsrättens fördelning inte kan anses strida mot gemenskapsrätten.