prop · GT03155 · 2006-03-22 00:00:00 — Brottsofferfonden, som är en del av , stödjer forskning och projekt som rör mäns våld mot kvinnor och barn i relativt stor utsträckning. har kartlagt olika behandlingsmeto- der för män och man arbetar även med nationella behand- lingsprogram som rör män som begått våldsbrott mot kvinnor. Det saknas emellertid modeller som grundas i en könsmakts- förståelse, som till exempel norska Alternativ till Vold. Kri- minalvårdens arbete med hot- och riskbedömning för den dömdas partner är positivt, dock med reservation mot den metod bedömningen bygger på, där gärningsmannen bedöms utifrån avvikelseförståelser. fick i uppdrag att leda ett utvecklingsarbete om mäns våld mot kvinnor, så att arbetet med mäns våld mot kvinnor på ett bättre sätt skulle införlivas i ordinarie social- tjänst samt i hälso- och sjukvård. Ett screeningprojekt inom hälso- och sjukvården har genomförts med goda resultat. De frivilliga kvinnojourerna har dock alltjämt det yttersta ansva- ret för våldsutsatta kvinnor, trots att kommunernas social- tjänster är skyldiga att erbjuda hjälp och stöd till kommunens alla invånare. Vår genomgång visar att på vissa områden förbättrat sitt arbete när det gäller området mäns våld mot kvinnor, men att våldet hanteras och förstås på ett sätt som vi ställer oss kritiska till. går explicit i polemik med en könsmaktsförståelse av mäns våld mot kvinnor och förespråkar i stället en ekologisk modell, som bygger på en kombination av förståelser, där könsmakt är en av flera. Ut- ifrån detta synsätt formuleras ställningstaganden som denna utredning ställer sig kritisk till, exempelvis att samarbets- samtal fortfarande ses som en möjlig arbetsform i relationer där mannen utövar våld mot kvinnan. Länsstyrelserna har granskat kommunernas arbete, och granskningen av visar ännu stora brister i handläggningen av ärenden. Uppdraget att verka för regional samverkan är bristfälligt utfört. Det har förvisso lett till en ökad aktivitet från länsstyrelsernas sida, men antalet samver- kansgrupper på länsnivå är fortsättningsvis litet. Två exempel på lokalt kvinnofridsarbete I utredningens empiriska undersökning på lokal nivå redogörs för hur det lokala arbetet med mäns våld mot kvinnor kan ta sig uttryck och vilka problem som kan uppkomma i mötet med det konkreta våldet. Vi har fördjupat oss i Frideborgs- verksamheterna i samt verksamheten i (Polisområde och ) i . Båda verk- samheterna är väletablerade och har lyfts fram som goda fö- rebilder när det gäller samverkan kring arbetet med mäns våld mot kvinnor. Den helhetssyn som både och arbetar ut- ifrån innebär konkret att man arbetar med män, kvinnor och barn. En underliggande förståelse är också att arbetet ska vara könsneutralt och att man inte ska ta ställning för någon part. Alla de verksamheter vi studerat säger sig utgå från en köns- maktsförståelse av mäns våld mot kvinnor, men man menar också att denna måste kombineras med andra förståelser, grundade i olika individuella, sociala eller kulturella avvikel- ser. I det konkreta arbetet tenderar könsmaktsförståelsen att försvinna, vilket får allvarliga konsekvenser. Detta gäller ar- betet med kvinnorna, när man exempelvis försätter kvinnor och barn i fara genom att inte aktivt uppmana kvinnan att lämna en våldsam man. Arbetet med barn är könsneutralt och man tar inte ställning i vårdnadsfrågor. Verksamheten i och delar av är eller hål- ler på att bli institutionaliserad, vilket är mycket positivt och en förutsättning för att en vidareutveckling ska kunna ske. Om mäns våld mot kvinnor definieras som ett allvarligt sam- hällsproblem är arbetet för att bekämpa detta något som måste bekostas av samhällets medel. Många anställda i de under- sökta verksamheterna arbetar långt mer än de får ersättning för. Analysen av verksamheterna tydliggör att ett arbete med mäns våld mot kvinnor och barn på lokal nivå måste bygga på en genomtänkt samverkan mellan olika samhällsaktörer. Men för att denna samverkan mellan olika myndigheter och mellan myndigheter och frivilligorganisationer ska fungera krävs en gemensam plattform att utgå från, ett tydligt syfte, klart for- mulerade mål och en verksamhetsplan. Samverkan kräver samsyn, som i sin tur kräver kunskap. En förutsättning för att tjänstemän och samverkande aktörer ska kunna utarbeta mål och bedriva verksamhet är dock att de har kunskap om de problemområden verksamheten omfattar. Krav på kunskap måste ställas vid tjänstetillsättningar, och både personal och samverkande aktörer måste kontinuerligt utbildas. En tanke är att sprida kunskapen brett som man samlar kompe- i specialiserade enheter. Kunskap erhålls också genom ett bra samarbete med kvinnojourer, som är den samhällsin- stans som arbetat med mäns våld mot kvin- nor. Våra slutsatser motstånd och motverkande strukturer Det motstånd och de strukturer som motverkar ett köns- maktsmedvetet arbete med mäns våld mot kvinnor som vi identifierat, omfattar flera områden och nivåer. De problem vi lyfter fram gäller frågan om resursprioritering, hur arbetet med mäns våld mot kvinnor organiseras och vilka kunskaper och förståelser om frågan som kommer till uttryck. Vi har, vid sidan av det övriga underlaget, genomfört en mindre enkät- undersökning om hur mycket resurser till området mäns våld mot kvinnor de berörda myndigheterna och ett antal departe- ment avsatt i den totala budgeten. Resultatet av enkäten be- kräftar de slutsatser vi drar gällande myndigheternas arbete med mäns våld mot kvinnor som ett lågprioriterat och för- minskat samhällsproblem. När det gäller hur frågan om mäns våld mot kvinnor orga- niseras, konstaterar vi att frågan inte har arbetats in i myndig- heternas ordinarie verksamhet, med undantag för Brotts- offermyndigheten, och den ges inte heller specialiserade tjänster. Arbetet med mäns våld brister i kontinuitet, institu- tionalisering och politisering. Mäns våld mot kvinnor ses inte som ett eget kompetens- eller kunskapsområde, vilket kan förklara avsaknaden av kompetenskrav vid tjänstetillsätt- ningar. Bristande samsyn och samarbete mellan myndigheter är fortfarande ett stort problem vid hantering av frågor om mäns våld mot kvinnor. Utan en gemensam förståelse av pro- blemet blir det svårt att göra arbetet effektivt och konsekvent. Vi konstaterar att motståndet tar sig uttryck som ett osyn- liggörande, där våldet bagatelliseras och förminskas, omfor- muleras (från att handla om könsmakt till att gälla andra, mindre kontroversiella problem), görs till ett avgränsat av- vikelseproblem eller till ett problem som bara rör de andra, sönderdelas (olika våldsformer hålls isär), avpolitiseras och formuleras som ett konsensusproblem. När våldet på olika sätt förminskas och osynliggörs fram- står mäns våld mot kvinnor inte som något som kräver sär- skilda resurser, och omformuleringarna av mäns våld mot kvinnor till andra problem leder fram till att frågan inte anses kräva särskild politisk diskussion, särskild organisering eller institutionalisering. Eftersom resurser, organisation och för- ståelse på detta sätt är intimt sammanflätade, rör de förslag till åtgärder vi presenterar samtliga dessa nivåer. Våra förslag i korthet Våra förslag till åtgärder omfattar många samhällsområden. Vi argumenterar för en specialisering av både kunskaps- och organisationskaraktär. Stora satsningar måste göras för att institutionalisera och systematisera arbetet, se till att tillräck- liga resurser finns och skapa en samsyn som möjliggör ett effektivt arbete. Organiseringen av arbetet med mäns våld mot kvinnor måste få andra former på nationell, regional och Våra förslag bygger vidare på redan befintliga in- stitutioner och verksamheter, men vi föreslår även nya. Samt- liga våra förslag utgår ifrån och utvecklar en könsmaktsför- ståelse av mäns våld mot kvinnor. -En nationell expertgrupp för mäns våld mot kvinnor och barn ska tillsättas. -Specialenheter för mäns våld mot kvinnor och barn ska inrättas hos , Riksåklagaren, , , Brottsoffermyn- digheten, , , Mi- grationsverket, , Riksförsäkrings- verket () samt . -Lydelsen i socialtjänstlagens 5 kap. 11 § ska skärpas från bör till skall. -Länsstyrelserna ska få ett skärpt tillsynsansvar inom området mäns våld mot kvinnor. -Kommunala enheter med inriktning på mäns våld mot kvinnor och barn ska inrättas. -Ett nationellt forskningscentrum för mäns våld mot kvinnor och barn ska etableras. -Ett forskningsprogram om mäns våld mot kvinnor och barn ska inrättas. -De lokala kvinnojourerna ska ges statliga medel och kvinnojourernas riksorganisationer ska få ökade anslag. -Krav på könsmaktsorienterad våldskompetens ska stäl- las vid tillsättning av tjänster med anknytning till mäns våld mot kvinnor. -Rutiner för screening och statistikföring över mäns våld mot kvinnor ska utarbetas. -En undersökning av samhällsekonomiska kostnader för mäns våld mot kvinnor ska genomföras. -En utredning angående mäns våldsansvar ska tillsättas. Förteckning över remissinstanser som avgivit ytt- rande över betänkandet Slag i luften en utredning om myndigheter, mansvåld och makt (SOU 2004:121) Remissinstanser som avgett yttrande , , , Kriminal- vårdsstyrelsen, (), Brottsoffermyndighe- ten, , Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO), , , So- cialstyrelsen, , , Barn- ombudsmannen, (), , , (), i , i län, i , i , i , Läns- styrelsen i län, i , i Ble- kinge län, i län, i , Läns- styrelsen i , , i län, i , i , i , i , i , i , Skolver- ket, , , dier/, / , /, Institu- tionen för genusvetenskap/, vetenskap/, Genusforum/, Av- delningen för genusvetenskap/, Forum för genusforsk- ning/, Nationella sekretariatet för genusforskning, 3, Kvinnovetenskapligt forum/, Genus- forskarskolan/, (JämO), , kommun, , kommun, , kommun, stad, kommun, kommun, kommun, kommun, kommun, i län, i , läns lands- ting, Kyrkostyrelsen , , , kommuner och landsting, (), akademikers centralorganisation (), i (LO), Centerkvinnorna, Krist- demokratiska kvinnoförbundet, , , , Forum Kvinnor och Handikapp, Föreningen , Internationella kvinnoför- 2Åklagarväsendet är organiserat i en myndighet; . Riksåklagaren är chef för myndigheten. 3Betänkandet tillställdes vid , men yttrande lämnades av själva . bundet, Judiska i , Kvinnofronten, Mansmottag- ningen mot våld i , (RFSL), (), Riksorganisatio- nen för kvinnojourer och tjejjourer i (ROKS), ternationella Föreningen För Invandrarkvinnor (RIFFI), Rikskvinno- centrum (RKC), för Män, Mental Hälsa (RSMH), (), kvinnolobby, Vårdförbun- Instanser som inkommit med yttrande på eget initiativ för kvinnomuseer, i , kom- mun, i , , tjejjour, kommun, . Följande instanser har inbjudits att yttra sig men inte svarat: Högsta domstolen, 4, / Stock- holms universitet, Avdelningen för samhällsvetenskaplig genusforsk- ning/, Seminariet för genusforskning-Institutionen för humaniora och samhällsvetenskap/, ministiska samhällsstudier-Samhällsvetenskapliga institutionen/ universitet, /, Institutionen för genusvetenskap/, skap/, , kommun, Lands- tinget i , Barnens rätt i samhället (), Moderatkvin- norna, Liberala kvinnor, (S- kvinnorna), kvinnopolitiska kvinnoutskott, kvinnoutskott, Fredrika-Bremer-Förbundet, Kvinna till kvinna, forum, , , - För Utvecklingsstörda Barn, Ungdomar och Vuxna, och Skola, , , förenade stu- dentkårer (SFS), Kristna Råd, mansjourers riksför- bund, Muslimska Råd, Terrafem. Instanser som har avstått från yttrande ombudsmän (justitieombudsmännen), , Justitie- kanslern, mot etnisk diskriminering, , Tema genus/, Svenskt näringsliv. 4 är en arbetsenhet inom och avger därför inget eget remissvar. Sammanfattning av betänkandet Kvinnors organise- ring (SOU 2004:59) Kap. 1 Utredarens uppdrag Utredaren skall enligt direktiven göra en analys och utvärdering av det statliga bidraget till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet. Utred- aren skall föreslå förändringar för att anpassa bidraget till hur samhället och kvinnoorganisationerna har utvecklats sedan bidraget inrättades. Utredaren skall analysera stödet ur ett folkrörelseperspektiv och utvär- dera vilken betydelse stödet har för kvinnors vilja och möjligheter till egen organisering och de demokratiska förtjänsterna av detta. Utredaren skall även undersöka vilka krav som generellt ställs på folk- rörelser och föreningar för att de skall få statliga bidrag. Kap. 2 Kvinnors organisering som demokratisk kraft När det gäller analysen av stödet till kvinnoorganisationerna ur ett folk- rörelseperspektiv och utvärdering av vilken betydelse stödet har för kvinnors vilja och möjligheter till egen organisering och de demokratiska förtjänsterna av detta, behandlas detta i flera kapitel. Framför allt be- handlas detta i andra kapitlet om kvinnors organisering som demokratisk kraft. I detta kapitel definieras inledningsvis olika begrepp som kommer att användas i de följande kapitlen. Det gäller begrepp som civilt samhälle, ideell sektor, ideella organisationer, folkrörelser, sociala rörelser, kvinno- rörelse och kvinnoorganisationer. I detta kapitel redovisas också översiktligt hur kvinnorörelsen växte fram som en del av kampen för demokrati . växte det fram en ny typ av kvinnorörelse som utma- nade såväl folkrörelsernas som föreningslivets traditionella organisa- tionsformer. Här ges också en överblick över de olika kategorier av kvinnors organisering som finns inom dagens kvinnorörelse. Kapitlet avslutas med en diskussion om behovet av kvinnors organisering i da- gens samhälle. Kap. 3 Nya former för kvinnors organisering Samhällsförändringarna och den utveckling som har skett när det gäller kvinnors sätt att organisera sig, har enligt direktiven gjort det angeläget att utformningen av stödet till kvinnoorganisationerna anpassas till dessa nya förhållanden. Utredaren skall därför överväga förutsättningarna för att bredda basen så att det statliga bidraget även omfattar paraplyorganisationer och nya former för organisering såsom nätverk samt olika mindre kvinnoorgani- sationer som behöver stöd för att kunna påverka i samhället och förbättra sin situation. I detta kapitel redovisas inledningsvis regeringens demokrati- och folk- rörelsepolitik. Därefter redovisas ett underlag om utvecklingen av de ide- ella organisationerna i det civila samhället. Där redovisas bland annat associationer och stiftelser. I ett avsnitt om alternativa former för organisering diskuteras olika aspekter på nätverksbegreppet och nätverkskulturens effekter för folk- rörelserna. Där redovisas också hur kvinnor organiserar sig i paraply- organisationer. Kapitlet avslutas med en redovisning av en studie med exempel om kvinnors organisering på lokal nivå och på Internet. Kap. 4 Statliga bidrag till ideella organisationer Enligt direktiven skall utredaren även jämföra storleken mellan stats- bidraget till kvinnoorganisationerna och statliga bidrag till andra typer av organisationer, i förhållande till medlemsantalet i respektive typ av orga- nisation. Inledningsvis i detta kapitel redovisas översiktligt de olika utredningar om statliga bidrag till ideella organisationer som har genomförts . Med utgångspunkt från bland annat dessa utredningar har en forskargrupp vid analyserat vilka tankegångar som har legat till grund för den nuvarande utformningen av statsbidragen till de ideella organisationerna. Deras analysmodell redovisas. Huvuddelen av detta kapitel utgörs av en genomgång från utredningens egen kartläggning om fördelningen av statliga bidrag till ideella organis- ationer. Där redovisas olika typer av bidrag, bidragsgivare och mottagare av bidrag. Bidragsgivarna har besvarat frågan om det medlemsantal som utgör underlag för statsbidragen. De har också svarat på om det finns könsuppdelad statistik utifrån redovisningen av statsbidragen. Kap. 5 Statligt stöd till kvinnoorganisationer I detta kapitel redovisas inledningsvis motiven för inrättandet av det stat- liga stödet till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet samt den utredning som föregick propositionen om att inrätta stödet. Därefter redovisas den nuvarande utformningen och handläggningen av stödet samt den ekonomiska utvecklingen för de kvinnoorganisationer som har fått del av stödet. I detta sammanhang redovisas också en ut- värdering som bl.a. består av en rapportering av kvinnoorganisationer som har förlorat sitt statliga stöd. Huvuddelen av detta kapitel ägnas emellertid åt den kartläggning som riktar sig till kvinnoorganisationer som inte uppbär statligt stöd. I sam- band därmed redovisas en enkät där synpunkter på det statliga stödet har inhämtats. Här redovisas också de s.k. paraplyorganisationer och stiftel- ser som har identifierats genom kartläggningen. I syfte att kunna jämföra hur det statliga stödet till kvinnoorganisatio- nerna ser ut i de övriga nordiska länderna redovisas en mindre undersök- ning om detta. Avslutningsvis redovisas ett avsnitt om kvinnoorganisationer som är bildade på etnisk grund. Här redovisas enkätsvar från dessa organisation- er samt synpunkter som har inhämtats genom ett särskilt seminarium med dessa organisationer. Även en kartläggning redovisas som Integra- tionsverket har genomfört i syfte att få en bild av hur riksorganisationer bildade på etnisk grund bedriver jämställdhetsarbete. Kap. 6 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv och regeringen har slagit fast att jämställdhet är ett politiskt prioriterat mål och skall genomsyra hela samhället. skall utredaren enligt direktiven undersöka vilka krav vad gäller jäm- ställdhet som generellt ställs på folkrörelser och föreningar för att de skall få statliga bidrag. Utredaren skall enligt direktiven särskilt kartlägga och jämföra de krav som ställs för att en organisation skall kunna få bi- Utifrån slutsatserna i denna analys skall utredaren sedan lämna förslag på hur frågan om krav vad gäller jämställdhet i den statliga bidragsgiv- ningen till folkrörelser och föreningar skall behandlas fortsättningsvis. Inledningsvis i detta kapitel redovisas översiktligt hur jämställdhets- politiken växte fram och utvecklades. mellan jämställdhetspolitiken och folkrörelserna. En slutsats som utred- aren kommer fram till är att jämställdhet av många folkrörelser betraktas som en icke-fråga, vilket kan bero på att den könsneutrala hållning som många folkrörelser har innebär att kön har osynliggjorts. Ett avsnitt i detta kapitel behandlar kvinnor och män i civilsamhället. Där utforskas bestämningsfaktorer för, omfattning av och inriktning på kvinnors och mäns engagemang inom delar av civilsamhället, med fokus Huvuddelen av detta kapitel behandlar emellertid jämställdhetskrav och redovisning vid statlig bidragsgivning till ideella organisationer. Även den lokala och regionala bidragsgivningen granskas ur ett jäm- Utredarens överväganden och förslag Kap. 7 Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering Det nya statsbidragets syfte Utredaren föreslår att det nuvarande statsbidraget till kvinnoorganisatio- nernas centrala verksamhet skall ersättas av ett nytt statsbidrag för kvin- nors organisering. Syftet med det nya statsbidraget skall vara att stödja kvinnors organisering i egna sammanslutningar. Bidraget skall också främja kvinnors deltagande i den demokratiska processen samt i sam- hällslivet och även göra det möjligt att bevaka kvinnors rättigheter och driva kvinnors krav. Formen för det nya statsbidraget Utredarens utgångspunkt har varit att den struktur av statsbidrag som redan finns bör användas i möjligaste mån. Utredaren föreslår därför att statsbidraget till kvinnors organisering skall utgöras av följande delar: Organisationsbidrag, som utgår till en kvinnoorganisations verksamhet som helhet och som motiveras av att föreningens verksamhet bedöms som allmänt intresse för hela samhället. Etableringsbidrag, som utgår till nybildad kvinnoorganisation eller till kvinnonätverk/kvinnokommitté eller motsvarande som ingår i annan ide- ell organisation, och som önskar etablera sig som en självständig före- ning. Verksamhetsbidrag, som utgår till en förening för att den skall utföra vissa prestationer i utbyte mot stödet. Mottagare av statsbidrag till kvinnors organisering Utredaren föreslår att statsbidrag till kvinnors organisering skall kunna ges till en kvinnoorganisation, eller till kvinnonätverk/kvinnokommitté eller motsvarande inom en ideell förening och som har till uppgift att stärka kvinnors ställning i samhället och som uppfyller villkoren för statsbidraget. Samarbete mellan olika riksorganisationer bör vara ett ansvar för organi- sationerna själva. Organisationernas kostnader för samordningsinsatser bör inrymmas i det utökade organisationsstödet. Organisationsstöd bör därför inte utgå direkt till paraplyorganisationer. När det gäller stiftelser finns det i juridisk mening inte medlemmar som enskilda personer. Det innebär att en stiftelse inte kan vara sökande för statsbidrag till kvinnors organisering. Utredaren anser däremot att staten bör kunna stödja sam- arbetsorgan och stiftelser genom direkta bidrag i form av verksamhets- bidrag till olika projekt. Stöd till de politiska kvinnoorganisationerna Utredaren föreslår att en del av det allmänna verksamhetsstödet i det statliga partistödet avsätts för att finansiera verksamheten i de politiska partiernas kvinnoförbund eller motsvarande. De politiska kvinnoorganis- ationerna föreslås därför undantas från organisationsstödet i det nya statsbidraget för kvinnors organisering. Utredarens bedömning är att en anvisning av medel till de politiska kvinnoorganisationerna via partistödet bidrar till att finansiera höjningen av stödet till kvinnoorganisationerna. Eftersom de politiska kvinnoorgan- isationerna får stöd på annat sätt, bidrar det till att stödet till de övriga kvinnoorganisationerna kan höjas. Utredaren föreslår att följande villkor skall gälla för att organisations- bidrag skall kunna lämnas. bedriva sådan verksamhet som tillgodoser syftet med statsbidraget, -ha medlemmar som är enskilt anslutna och som delar organisationens grundvärderingar och mål, -vara demokratiskt uppbyggd, dvs. ha en struktur som möjliggör för medlemmarna att utkräva ansvar, -ha en riksomfattande organisation med lokal eller regional förankrad verksamhet eller med ett riksintresse och -ha bedrivit verksamhet under före ansökan om bidrag. Extra organisationsstöd för internationella kontakter Utredaren föreslår att extra organisationsbidrag, efter särskild ansökan, får lämnas för internationella kontakter till organisation som uppbär or- ganisationsstöd. Utredaren föreslår ett särskilt etableringsbidrag för nybildade organis- ationer som inte uppfyller samtliga krav för att få organisationsbidrag. Etableringsbidrag skall kunna utgå under högst . Etableringsbi- draget gör det möjligt för en kvinnokommitté eller motsvarande, som finns inom en ideell förening, att pröva om den önskar etablera sig som en självständig organisation eller om den skall fortsätta vara en del av riksorganisationen. Utredaren förslår att verksamhetsbidrag får ges till kvinnoorganisation för aktiviteter som syftar till att engagera kvinnor för ett visst ändamål och som har ett riksintresse. Verksamhetsbidrag skall även kunna ges till organisationer som inte uppfyller samtliga krav för organisationsbidrag, t.ex. paraplyorganisationer och stiftelser. Utredaren anser att verksam- hetsbidraget bör baseras på en dialog och överenskommelse mellan bi- dragsgivaren och kvinnoorganisationen. Ekonomiska konsekvenser av utredarens förslag Utredaren beräknar att, utöver de 18 organisationer som får stöd , tillkommer ett 20-tal kvinnoorganisationer som ansöker om bidrag. Utre- daren beräknar att varje organisation behöver ett basfinansiellt stöd på . Om ett 35-tal organisationer får bidrag med innebär det en kostnad på . Utredaren beräknar det internationella stödet till . När det gäller etableringsbidraget beräknar utredaren det till . Om 20 organisationer ansöker om etableringsbidrag, innebär det en kostnad på . Utredaren beräknar att verksamhetsbidrag utgår med Om 3540 organisationer beviljas verksamhetsbidrag, innebär det en kostnad på .