prop · GT03140 · 2006-03-29 00:00:00 — Enligt Lagrådet torde direktivets utgångspunkt också vara att alla arbetstagare, såväl organiserade som oorganiserade, skall ha rätt till in- formation om uppköpserbjudanden. Lagrådet har därför förordat att lag- texten utformas så att den alltid ger såväl alla arbetstagarorganisationer som har medlemmar på arbetsplatsen som oorganiserade arbetstagare rätt till information. Vi kan konstatera att direktivets ordalydelse i denna del ger utrymme för olika tolkningar. Det mest sannolika är dock att direktivet, vad gäller information till arbetstagare, har den innebörd som Lagrådet angett. Denna tolkning bör därför ligga till grund för den svenska regleringen. Den rätt till information som arbetstagarna sålunda ges genom di- Prop. 2005/06:140 rektivet skiljer sig från reglerna i medbestämmandelagen. mandelagens regler avser att ge arbetstagarna ett reellt inflytande över arbetsgivarens beslutsprocess. Direktivets rätt till information rör huvud- sakligen frågor som andra än arbetsgivaren fattar beslut om. Dess huvud- sakliga syfte är inte att ge arbetstagarna inflytande över beslutet som sådant utan att ge arbetstagarna kännedom om vad som skall ske. Detta står i kontrast till reglerna i medbestämmandelagen. Det finns därför inga avgörande skäl som talar mot att frångå medbestämmandelagens syste- matik och välja den lösning som Lagrådet förordar. Mot bakgrund av detta föreslår vi att informationsskyldighetens omfattning utformas i en- lighet med vad Lagrådet, och även , har förordat. har vidare tagit upp vissa allmänna frågeställningar kring förhandlingsskyldighet i samband med företagsöverlåtelser (jfr 11 § medbestämmandelagen). Direktivet innehåller inte några bestäm- melser om den saken. De problem som här aktualiseras torde inte heller vara specifika för sådana förfaranden som behandlas i denna proposition. Mot denna bakgrund är vi inte beredda att i detta sammanhang lägga fram några förslag i dessa frågor. När det gäller den information som skall ges till anställda i målbolaget innehåller direktivet (artikel 4 e) en särskild lagvalsbestämmelse av inne- börd att det är lagen i det land där målbolaget har sitt hemvist som skall tillämpas. Det är rimligt att motsvarande bör gälla i fråga om budgiva- rens informationsskyldighet gentemot sina anställda även om detta inte uttryckligen framgår av direktivet. Mot denna bakgrund anser vi att de bestämmelser som har föreslagits i det föregående bör göras tillämpliga endast på budgivare med hemvist i respektive svenska målbolag. Enligt direktivet skall informationen till de anställda lämnas så snart som erbjudandet har offentliggjorts (artikel 6.1). Samma sak gäller för information om erbjudandehandlingen och om målbolagets rekommen- dation till sina aktieägare i anledning av ett offentligt uppköpserbjudande (artikel 6.2 och 9.5). I utredningens lagförslag hade bestämmelsen ut- formats på så sätt att informationsskyldigheten knöts till den tidpunkt då arbetsgivaren lämnar eller är föremål för ett offentligt uppköpserbjud- ande. Arbetsdomstolen och har invänt att den föreslagna lagtexten inte tillräckligt väl avspeglar direktivets krav på information skall lämnas. Vi delar den uppfattningen och föreslår att de ifrågavarande bestämmelserna i den svenska lagstiftningen utformas i närmare överensstämmelse med direktivets ordalydelse. Regeringens förslag: Den som förvärvar aktier i ett svenskt aktie- bolag, vars aktier är noterade vid en börs, en auktoriserad marknads- plats eller någon annan reglerad marknad, i sådan utsträckning att hans eller hennes sammanlagda innehav, tillsammans med eventuella närståendes innehav, motsvarar eller mer av röstetalet för samtliga aktier i bolaget skall vara skyldig att erbjuda sig att förvärva även resterande aktier i bolaget (budplikt). Detsamma skall gälla om ett sådant kvalificerat aktieinnehav uppnås genom etablerande av vissa typer av närståendeförhållanden, dock inte närståendeförhållanden av familjerättslig karaktär. Bestämmelser om detta tas in i den nya lagen om offentliga uppköpserbjudanden på aktiemarknaden. Om det finns särskilda skäl skall dispens från budplikten kunna medges. Sådana undantag skall få förenas med villkor. Utredningens förslag: Överensstämmer i väsentliga delar med reger- ingens förslag (s. 106 f.). Utredningens förslag innebär att budplikten skall utlösas även vid etablerande av närståendeförhållanden av familje- rättslig karaktär. Remissinstanserna: De allra flesta remissinstanser har tillstyrkt för- slaget eller inte haft några invändningar mot det. advokatsam- fund har dock avstyrkt att budplikt skall kunna uppkomma genom eta- blerande av familjerättsliga närståendeförhållanden, om det inte sam- tidigt sker något aktieförvärv. Vidare har samfundet gett uttryck för betänkligheter när det gäller förslaget att budplikt skall kunna uppstå genom etablerande av en koncern utan samband med förvärv av aktier. Kammarrätten i har ansett att det bör framgå om begräns- ningar av rösträtten som kan finnas intagna i bolagsordningen påverkar budplikten. Aktietorget har ansett att den föreslagna gränsen för budplikt, tre tion- delar av röstetalet för samtliga aktier, är väl sträng. Bakgrund: Artikel 5.1 i direktivet om uppköpserbjudanden ålägger medlemsstaterna att ha regler om budplikt. Om en fysisk eller juridisk person till följd av eget förvärv eller förvärv genom personer som handlar i samförstånd med den personen innehar värdepapper i ett bolag som avses i artikel 1.1 och dessa värdepapper tillsammans med befintligt innehav av motsvarande värdepapper och innehav hos personer som handlar i samförstånd med den personen, direkt eller indirekt ger den personen en bestämd andel av röstetalet i bolaget varigenom den perso- nen får kontroll över bolaget, skall den personen vara förpliktigad att lämna ett erbjudande för att skydda minoritetsägarna i bolaget. Detta, på budplikt grundade, erbjudande skall riktas till alla innehavare av dessa värdepapper och omfatta hela deras innehav till ett skäligt pris. I artikel 5.2 slås fast att budplikt inte inträder om kontroll har uppnåtts efter ett frivilligt erbjudande som riktats till alla värdepappersinnehavare och avsett hela deras innehav. Hur stor röstandel som skall anses medföra kontroll och således utlösa budplikt skall enligt artikel 5.3 bestämmas enligt reglerna i den medlems- stat där bolaget har sitt säte. Det pris som erbjuds aktieägarna i ett erbjudande till följd av budplikt skall vara skäligt. Därmed avses enligt artikel 5.4 första stycket första meningen det högsta pris som budgivaren eller personer som i samför- stånd med denne har betalat för samma värdepapper , som skall fastställas av medlemsstaterna, på minst sex och högst närmast före det erbjudandet. Om budgivaren, eller en person som handlar i samförstånd med denne, efter erbjudandets offentliggörande och före acceptfristens utgång för- värvar värdepapper till ett pris som är högre än priset i erbjudandet, skall budgivaren enligt artikel 5.4 första stycket andra meningen höja sitt Prop. 2005/06:140 erbjudande till minst det högsta pris som betalats för de så förvärvade Förutsatt att de allmänna principerna i artikel 3.1 följs får enligt artikel 5.4 andra stycket medlemsstaterna ge tillsynsmyndigheterna tillstånd att ändra det pris som avses i första stycket under vissa bestämda omständig- heter och i enlighet med tydligt fastställda kriterier. I artikel 5.4 tredje stycket anges att sådana beslut från myndigheternas sida skall motiveras och offentliggöras. I artikel 5.5 slås fast att budgivaren får erbjuda vederlag i form av värdepapper eller kontanter eller en kombination av dessa. Om veder- laget inte består av likvida värdepapper som är upptagna till handel på en reglerad marknad, skall vederlaget emellertid alltid innehålla ett kontant- alternativ. Vidare måste budgivaren åtminstone som ett alternativ erbjuda ett kontant vederlag, om budgivaren eller personer som handlar i sam- förstånd med denne kontant har förvärvat värdepapper som motsvarar av rösterna i målbolaget som börjar med den period som har fastställts enligt punkten 4 och som slutar vid acceptfristens utgång. Medlemsstaterna får också fastställa att ett budpliktserbjudande alltid skall innehålla ett kontantalternativ. Artikel 5.6 ger medlemsstaterna uttrycklig rätt att, utöver vad som sägs i punkten 1, föreskriva andra instrument för att skydda värdepappers- innehavarnas intressen, förutsatt att dessa instrument inte försvårar ett normalt genomförande av erbjudandet. Skälen för regeringens förslag: De allra flesta uppköpserbjudanden läggs fram frivilligt, dvs. utan att budgivaren är tvingad att lämna ett er- bjudande. Direktivet innebär emellertid att det i medlemsstaterna också måste finnas regler som ålägger den som genom förvärv av aktier har uppnått en sådan andel av röstetalet i ett bolag att förvärvaren får kontroll över bolaget att lämna ett uppköpserbjudande avseende resterande aktier i bolaget, s.k. budplikt. Regler av det slaget finns i . Reglerna innebär att den som förvärvar aktier i sådan utsträck- ning att han eller hon uppnår ett aktieinnehav representerande minst tre tiondelar av röstetalet för samtliga aktier i ett aktiemarknadsbolag är tvungen att erbjuda sig att förvärva även resterande aktier i bolaget. Härigenom ges övriga aktieägare en möjlighet att, om någon aktieägare till följd av sitt aktieinnehav tar kontroll över bolaget, lämna bolaget genom att överlåta sina aktier till kontrollägaren. Reglerna om budplikt är , såsom en del av om upp- köpserbjudanden, intagna i marknadsplatsernas noteringsavtal och såle- des juridiskt bindande endast för en kontrollägare som tillika själv är ett aktiemarknadsbolag. Frågan är då hur man vid ett genomförande av direktivet skulle kunna göra budplikten tvingande för var och en som för- värvar aktier i sådana bolag som omfattas av direktivet i sådan utsträck- ning att kontroll uppnås. Vi föreslår, liksom utredningen, att detta sker genom att vissa regler om budplikt tas in i lag. I korthet kan detta ske genom att det i den nya lagen om offentliga uppköpserbjudanden på aktiemarknaden tas in en bestämmelse av innebörd att den som uppnått en viss andel av röstetalet för samtliga aktier i ett svenskt aktiemarknads- bolag eller i ett svenskt bolag uteslutande noterat utomlands är tvungen att lämna ett offentligt uppköpserbjudande avseende resterande aktier i bolaget. Som redan har nämnts går gränsen för budplikt enligt vid tre tiondelar av röstetalet för samtliga aktier. Aktietorget har ansett att detta är alltför strängt mot den budpliktige och har föreslagit att bud- plikten i stället skall inträda vid ett aktieägande som representerar minst fem tiondelar av röstetalet för samtliga aktier. Vi delar inte Aktietorgets uppfattning. NBK beslutade att sänka gränsen från fyra tiondelar till tre tiondelar. Den ordning som sålunda gäller har ett brett stöd bland marknadens aktörer och den ligger i linje med vad som gäller i flera andra länder. Mot denna bakgrund föreslår vi att bestämmelserna i den nya lagen i detta avseende utformas i enlighet med NBK:s nu gällan- de regler. På samma sätt som bör det finnas möjlighet att få dispens från budplikten, om det finns särskilda skäl. I avsnitt 13.7 kommer vi att be- handla frågan om vem som skall hantera frågor om dispens och de när- mare formerna för detta. Enligt får ett beslut om dispens förenas med villkor. Motsvarande bör gälla enligt den lag som föreslås här. Den närmare innebörden av bestämmelserna om budplikt kommer att behandlas i författningskommentaren. Med anledning av de remissyn- punkter som har framförts i denna del bör emellertid följande sägas redan här. Att budplikten skall inträda när en aktieägare genom nya förvärv av aktier överskrider gränsen för budplikt är uppenbart. Med hänsyn till re- glernas syfte är det nödvändigt att därvid även räkna med aktier som för- värvas av juridiska eller fysiska personer som är att betrakta som när- stående till aktieägaren i fråga, t.ex. dotterföretag eller nära anhöriga. En- ligt utredningens förslag skulle budplikt även utlösas i de fall då gränsen överskrids genom att ett sådant närståendeförhållande etableras utan att det sker något nytt aktieförvärv. har ställt sig tveksam till en sådan ordning och direkt avstyrkt förslaget såvitt gäller etablerandet av närståendeförhållanden av familjerättslig karaktär. Vi delar samfundets uppfattning att det framstår som främmande att koppla en sådan rättsföljd som det här är fråga om till uppkomsten av nya familjeband, genom exempelvis giftermål eller adoption. Enligt vår uppfattning finns det inte några starka praktiska eller principiella skäl för en sådan ordning. Tvärtom framstår det från allmänna utgångspunkter som tveksamt att på detta sätt knyta aktiemarknadsrättsliga följder till handlingar som får anses tillhöra den privata sfären. Mot denna bakgrund och då direktivet inte kräver det föreslår vi att budplikten inte skall inträ- da i de fallen. Enligt direktivet skall, vid beräkningen av om en budgivare har uppnått kontroll över målbolaget, beaktas även förvärv genom personer som handlar i samförstånd med budgivaren. Härmed avses personer som sam- verkar i syfte att uppnå kontroll över målbolaget. Direktivet kräver dock inte att budplikt utlöses när ett närståendeförhållande av detta slag eta- bleras utan samband med förvärv av aktier. Enligt (se III.1 tredje stycket) inträder budplikt inte i den snarlika situationen att ett närståendeförhållande etableras genom att någon genom avtal eller på annat sätt börjar samverka med budgivaren i de avseenden som reglerna behandlar. Utredningen har ansett att motsva- rande bör gälla i den lagreglering som skall införas med anledning av direktivet. Vi har samma uppfattning. Det skulle enligt vår mening föra för långt om budplikt utlöstes redan av att en samverkan av ifrågavarande slag inleddes. Som redan har nämnts kräver inte heller direktivet detta. Vi föreslår därför att budplikt inte heller skall inträda vid etablerandet av denna typ av närståendeförhållanden. När det gäller de andra sätt som ett närståendeförhållande enligt utred- ningens förslag kan etableras på anser vi att det finns goda skäl för att de skall utlösa budplikt, oavsett om det i samband därmed sker något aktie- förvärv eller inte. Visserligen innebär detta en viss skärpning i förhållan- de till vad som gäller enligt . För att budplikt skall uppkomma enligt dessa regler räcker det inte att ett närståendeför- hållande etableras; det krävs också att någon av parterna därefter, genom förvärv av en eller flera aktier i bolaget, ökar parternas sammanlagda röstandel. En sådan ordning är emellertid enligt vår bedömning knappast förenlig med direktivets princip att budplikt skall uppkomma när någon uppnår kontroll i bolaget. Detta sker uppenbarligen redan genom eta- blerandet av ett koncernförhållande som innebär att gränsen för budplikt överskrids eller genom att två eller flera parter som tillsammans har ett aktieinnehav som överstiger gränsen för budplikt träffar en överens- kommelse om att genom ett samordnat utövande av rösträtten inta en långsiktigt gemensam hållning i fråga om bolagets förvaltning. Om be- stämmelserna utformas så att budplikt inte inträder i dessa fall skulle det- ta kunna missbrukas av den som önskar kringgå budplikten. Vi föreslår därför att budplikt skall kunna utlösas när ett närståendeförhållande eta- bleras på de nämnda sätten. Av 7 kap. 8 § aktiebolagslagen (2005:551) framgår att det i bolagsord- ningen kan tas in föreskrifter som innebär att en aktieägare inte får rösta för mer än en viss andel av aktierna i bolaget. Kammarrätten i har efterlyst klarlägganden om huruvida förekomsten av sådana röst- rättsbegränsningar skall påverka uppkomsten av budplikt. Enligt vår me- ning är det angeläget att bestämmelserna om budplikt är så enkla och tydliga som möjligt. En reglering som tog hänsyn till den typ av bolags- ordningsföreskrifter som kammarrätten har tagit upp skulle med nödvän- dighet behöva vara tämligen utförlig och komplicerad. Föreskrifter om rösträttsbegränsningar kan vara utformade på många olika sätt, vilket skulle behövas beaktas i regleringen. En reglering av det slaget skulle också behöva behandla den eventualiteten att bolagsordningsföreskriften ändras. Mot denna bakgrund och med hänsyn till att bolagsordnings- föreskrifter av detta slag torde vara sällsynta bland de företag för vilka en tillämpning av reglerna om budplikt kan bli aktuella anser vi inte att det bör införas särskilda bestämmelser om saken. Vid den bedömningen har vi också beaktat att de problem som här kan tänkas uppkomma torde kunna hanteras med tillämpning av de generella dispensregler som vi har föreslagit. Sålunda kan det finnas förutsättningar att ge dispens från bud- plikten till en aktieägare som når över budpliktsgränsen men som, till följd av en föreskrift i bolagsordningen, ändå inte kan utöva kontroll. Vad som har sagts i det föregående tar sikte på frågan om förutsätt- ningarna för att budplikt skall uppkomma. En annan fråga är vad som skall gälla när ett sådant bud väl lämnas, t.ex. i fråga om vilket vederlag som skall erbjudas. I direktivet görs en åtskillnad mellan dessa frågor. 2005/06:140 Förutsättningarna för budplikt hänförs till den bolagsrättsliga sfären me- dan frågor om bl.a. skäligt pris i en budpliktssituation betraktas som börsrättsliga frågor (se artikel 4.2 e). Även i utredningens förslag be- handlas frågorna på olika sätt. Förutsättningarna för att budplikt skall uppkomma föreslås, som framgått ovan, regleras genom lagstiftning medan övriga frågor föreslås överlämnas till näringslivets självreglering. Vi ansluter oss till utredningens bedömning i denna del och föreslår så- lunda inte några ytterligare lagregler i fråga om budplikt. Regeringens bedömning: bör utnyttja den möjlighet som direktivet ger att införliva bestämmelserna om s.k. försvarsåtgärder, dvs. åtgärder vidtagna av ett målbolag i syfte att försvåra ett uppköp (artikel 9 i direktivet), i svensk lagstiftning. Regeringens förslag: En försvarsåtgärd skall få vidtas endast om bolagsstämman har fattat ett beslut om det. En bestämmelse om detta tas in i den nya lagen om offentliga uppköpserbjudanden på aktie- marknaden. Bestämmelsen skall gälla alla svenska aktiebolag, vars aktier är noterade vid en börs, en auktoriserad marknadsplats eller nå- gon annan reglerad marknad. Om det finns särskilda skäl, skall dispens från förbudet mot för- svarsåtgärder kunna medges. Sådana undantag skall få förenas med villkor. Utredningens bedömning och förslag: Överensstämmer delvis med regeringens bedömning och förslag (s. 132 f.). Utredningens förslag in- nebär dock att lagregleringen endast skall omfatta sådana svenska aktie- bolag, vars aktier inte är noterade på en börs eller en auktoriserad mark- nadsplats i men är upptagna till handel på en reglerad marknad i ett eller flera andra länder. I övrigt har utredningen ansett att saken skall regleras genom motsvarande bestämmelser i den självreglering som förutsätts gälla på svenska marknadsplatser. Utredningen har inte heller föreslagit några lagbestämmelser om dispens. Remissinstanserna: Remissinstanserna har tillstyrkt eller inte haft några invändningar mot bedömningen och förslaget. Bakgrund: Artikel 9 i direktivet om uppköpserbjudanden behandlar frågan om hur ett målbolag skall agera . Direktivet följer på denna punkt den brittiska takeover-koden och ansluter därmed till vad som gäller även i de flesta andra medlemsstater, däribland . Ar- tikeln föreskriver i huvudsak att målbolagets styrelse skall inhämta bo- lagsstämmans godkännande innan den genomför en åtgärd som kan för- svåra ett genomförande av erbjudandet, med undantag för att söka efter alternativa erbjudanden, och särskilt innan den genomför en sådan emis- sion av aktier som kan leda till att budgivaren varaktigt hindras från att få kontroll över målbolaget (s.k. försvarsåtgärder). Av artikeln framgår vidare bl.a. från vilken tidpunkt ett inhämtande av godkännande skall vara obligatoriskt och att styrelsen i målbolaget är skyldig att uttala sig Prop. 2005/06:140 om erbjudandet. Artiklarna 9 och 11, den s.k. genombrottsregeln (se avsnitt 10), var föremål för omfattande diskussioner under förhandlingarna om direk- tivet. Kommissionen lyckades inte uppbåda tillräckligt stöd bland med- lemsstaterna för att göra bestämmelserna tvingande, vilket länge såg ut att omöjliggöra ett antagande av direktivet. I sista stund infördes därför en artikel 12 som innebär att såväl artikel 9 som artikel 11 är frivilliga på medlemsstatsnivå. Enligt punkten 2 första stycket behöver medlems- staterna inte tillämpa artikel 9.2 och 9.3 eller artikel 11 (om detta se i öv- rigt avsnitt 10). Skälen för regeringens bedömning och förslag: Enligt vår mening är det naturligt att den svenska regleringen av uppköpserbjudanden även innehåller tvingande regler som svarar mot artikel 9. Utredningen har föreslagit att en särskild bestämmelse om försvarsåt- gärder tas in i den nya lagen om offentliga uppköpserbjudanden på aktie- marknaden. Med hänvisning till att regler om försvarsåtgärder motsvar- ande direktivets redan finns i om offentliga erbjudanden har utredningen emellertid begränsat den föreslagna regeln till att avse endast svenska aktiebolag, vars aktier inte är noterade på en börs eller en auktoriserad marknadsplats i men är upptagna till handel på en reglerad marknad i ett eller flera andra länder. Vi anser dock att lagregleringen bör ges en mer generell räckvidd än så. En annan ordning inger betänkligheter både från principiella och lag- tekniska utgångspunkter. Det framstår exempelvis inte som lämpligt att vilket är konsekvensen av utredningens förslag olika sanktioner skall gälla i detta avseende för svenska bolag beroende på var deras aktier är noterade. Till saken hör också att det är nödvändigt att införliva artikel 11 som systematiskt och materiellt har ett nära samband med artikel 9 genom lagstiftning (se vidare avsnitt 10). Enligt vår uppfattning är frågan om försvarsåtgärder dessutom materiellt sett så betydelsefull att det från mer allmänna utgångspunkter framstår som lämpligt med en lagreglering. Mot denna bakgrund föreslår vi att det i den nya lagen om offentliga uppköpserbjudanden på aktiemarknaden tas in en bestämmelse tillämp- lig på alla svenska bolag med aktier noterade i eller utomlands om att styrelsen inte får vidta försvarsåtgärder såvida inte bolagsstämman har fattat beslut om detta. Vi återkommer i författningskommentaren till det närmare innehållet i bestämmelsen. I likhet med vad gäller enligt och vad vi i avsnitt 8 har föreslagit beträffande budplikt bör det finnas en möjlighet att få dispens från kravet på att försvarsåtgärder skall beslutas av stämman. En dispens bör, liksom , kunna förenas med villkor. I avsnitt 13.7 kommer vi att behandla frågan om vem som skall hantera frågor om dispens. 10 Bestämmelse om genombrott Regeringens bedömning: bör inte utnyttja direktivets möj- lighet att införliva den s.k. genombrottsregeln genom tvingande lag- Regeringens förslag: I bolagsordningen för ett aktiebolag vars aktier är noterade vid en svensk eller utländsk börs, en auktoriserad mark- nadsplats eller någon annan reglerad marknad skall det få föreskrivas att vissa typer av bestämmelser i bolagsordningen eller vissa typer av avtal inte får åberopas inom ramen för ett offentligt uppköpserbju- dande. En sådan bestämmelse om genombrott skall vidare innebära att, oavsett vad som annars följer av bolagsordningen eller avtal, alla aktier skall ha samma röstvärde vid vissa typer av bolagsstämmor som hålls med anledning av ett offentligt uppköpserbjudande avseende aktier i bolaget. För giltigt beslut att införa en bestämmelse av detta slag i bolags- ordningen skall det krävas att beslutet har biträtts av samtliga aktie- ägare som är närvarande vid bolagsstämman och att dessa företräder minst nio tiondelar av samtliga aktier i bolaget.