prop · GU0315 · 2006-11-16 00:00:00 — Det av regeringen i bud- getpropositionen föreslagna jobbskatteavdraget skapar också ekonomiska incitament för sökande att arbeta i stället för att uppbära bidrag. skatteavdraget bidrar även till ekonomisk jämställdhet genom att det i Prop. 2006/07:15 större utsträckning än kommer att löna sig att arbeta och att utöka sin arbetstid från deltid i begränsad omfattning till mer deltid eller att gå från deltid till heltid. Vissa remissinstanser anser att definitionen är otydlig och att det dess- utom kan bli svårt att kontrollera till exempel om den som fått aktivitets- stöd utfört förvärvsarbete. Regeringen anser att förslaget till definitionen av arbetslös bör förtydligas så att det klart framgår att det är enbart arbetslöshetsersättning respektive aktivitetsstöd som avser den aktuella kalendermånaden som skall beaktas. Vilka uppgifter den som önskar er- hålla arbetslöshetsersättning eller aktivitetsstöd i övrigt skall redovisa till kassan, för att kassan skall kunna bedöma frågan om förhöjd finansie- ringsavgift eller ej, bör justeras om inte tillräcklig uppgiftsskyldighet redan föreligger. Eventuella kompletteringar i detta avseende förutsätter dock inte någon lagändring. 6.2.4Följdändring för den kompletterande kassan Regeringens förslag: Vid tillämpning av förhöjd finansieringsavgift för den kompletterande kassan gäller bestämmelserna för de anslutna i stället för medlemmarna. Bestämmelsen om hur reglerna om utjäm- ningsavgift skall tillämpas skall tas bort. Utkastets förslag: Stämmer överens med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans berör frågan. Skälen för regeringens förslag: I 8587 b §§ lagen (1997:239) om arbetslöshetskassor finns regler för den kompletterande arbetslöshets- kassan (Alfa-kassan). I 87 § finns regler om vilka av övriga regler i lagen som skall tillämpas på Alfa-kassan. Av 87 § tredje stycket framgår att vissa särskilt uppräknade bestämmelser i dessa fall gäller för de anslutna i stället för medlemmarna. Till följd av de ändringar som regeringen föreslår i avsnitt 6.2.1 bör upplysningen om hur reglerna om utjämnings- avgift skall tillämpas i detta avseende tas bort och ersättas av en upplys- ning om hur reglerna om förhöjd finansieringsavgift skall tillämpas. Regeringens förslag: Regeringen får besluta om bidrag till en arbetslöshetskassa för andra ändamål än dem som anges i 93 §. Utkastets förslag: Inget förslag lämnades i detta avseende. Remissinstanserna: SKL anser att en kassas administrationskostnader bör bekostas av medlemmarna då detta bör ge ett incitament till att åstadkomma effektiv administration. SO och IAF anser att små kassor med höga administrationskostnader bör ges kompensation för det fall systemet med utjämningsbidrag tas bort. Skälen för regeringens förslag: Flera remissinstanser påtalar att de kassor som enligt nu gällande regler tilldelas utjämningsbidrag inte kommer att kunna finansiera sin verksamhet utan att höja medlems- avgifterna i betydande omfattning för det fall systemet med utjämnings- Prop. 2006/07:15 avgift och utjämningsbidrag avskaffas. Dessa remissinstanser anser att utjämningssystemet inte bör tas bort eller i vart fall bör finnas kvar till dess en total revidering av regelverket genomförs. Regeringen anser mot bakgrund av vad remissinstanserna anfört att det finns skäl att föreslå att regeringen får ett bemyndigande att besluta om ett särskilt bidrag till en arbetslöshetskassa som har höga administrationskostnader per medlem. Regeringens bedömning: Den nuvarande ordningen för över- klagande, som innebär att beslut av en arbetslöshetskassa i fråga om avgiftens storlek överklagas hos IAF, bör behållas tills vidare men ses över i ett annat sammanhang. Utkastet: Inget uttalande gjordes i detta avseende. Remissinstanserna: IAF anser att det bör övervägas hur ett beslut att inte medge undantag till förhöjd medlemsavgift skall kunna överklagas. Skälen för regeringens bedömning: Ett beslut av en arbetslöshets- kassa i fråga om avgiftens storlek kan enligt nuvarande ordning över- klagas hos IAF. Inspektionens beslut kan överklagas hos regeringen. Om regeringens beslut kan anses innefatta en prövning av en enskilds civila rättigheter eller skyldigheter, kan den enskilde ansöka om rättsprövning av beslutet enligt lagen (2006:304) om rättsprövning av vissa regerings- beslut. Det är möjligt att en kassas beslut i fråga om avgifter i stället bör överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Det saknas dock underlag för att inom ramen för detta lagstiftningsärende bedöma vilka konsekvenser en sådan ändring kan få. Frågan bör därför ses över i ett annat samman- hang. Regeringens förslag: Föreslagna lagändringar skall träda i kraft . Vissa övergångsbestämmelser skall införas. Skälen för regeringens förslag: Det är angeläget att den ökade egen- finansieringen genomförs . Regeringen har föreslagit omfattande skattesänkningar. Som en väsentlig del av finansieringen av denna reform ingår en ökad egenfinansiering av arbetslöshets- försäkringen. Reformens olika delar bör träda i kraft . Regeringen anser därför att lagändringarna bör träda i kraft . Äldre föreskrifter bör fortsätta att tillämpas för finansierings- avgifter som avser tid före ikraftträdandet av de nya reglerna. Äldre regler om i vilka avseenden regeringen får meddela föreskrifter bör gälla för tid före ikraftträdandet. De förslag när det gäller rätten till arbetslöshetsersättning som regeringen lämnar i denna proposition innebär utgiftsminskningar på under utgiftsområde 13 Arbetsmarknad för . Genom förslaget om förhöjd finansieringsavgift beräknar regeringen att individernas bidrag till kostnaderna för arbetslöshetsersätt- ningen förstärks med . Intäkten i form av för- höjd finansieringsavgift kommer dock att variera som en direkt följd av variationer i arbetslösheten. Förändringarna när det gäller rätten till arbetslöshetsersättningen kommer att få konsekvenser för individers ekonomiska situation. Vissa kommer att få lägre ersättning än vad de skulle ha fått enligt dagens regler. Andra, dvs. de som arbetar, kommer att få en högre avgift för medlemskapet i en arbetslöshetskassa på grund av den förhöjda finansie- ringsavgiften. Höjningen kommer dock att begränsas till och alltså inte tas ut av arbetslösa. Den sänkning av inkomst- skatterna för förvärvsarbetande (jobbskatteavdraget) som regeringen föreslår i budgetpropositionen blir sammantaget betydligt större än höjningen av egenavgifterna i arbetslöshetsförsäkringen. Det bör också framhållas att förslagen i denna proposition, tillsammans med regeringens övriga politik för att öka sysselsättningen, innebär att många fler kommer att arbeta och därmed förbättra sin ekonomiska situation. Vissa av förslagen kan ha påverkan på det försörjningsstöd som kom- munerna utger enligt socialtjänstlagen. Att den högsta dagpenningen inte längre skall vara högre bör dock inte ha någon sådan påverkan. Sänkningen av ersättningsnivån till bedöms också ge begränsade effekter på försörjningsstödet. Detta eftersom de flesta även efter dessa sänkningar kommer att få högre arbetslöshetsersättning än den norm som gäller för försörjningsstöd. Att ta bort studerandevillkoret och ändra arbetsvillkoret från 70 innebär att antalet personer som kvalificerar sig för arbetslöshets- ersättning minskar. Det går dock inte att närmare bedöma i vilken ut- sträckning de som inte får arbetslöshetsersättning i stället kommer att få försörjningsstöd. Att ändra ersättningsgrunden från 6 på- verkar framför allt dem som arbetar deltid eller är säsongsanställda. Dessa grupper kan få en sänkning av sin dagpenning. Det går dock inte heller i dessa fall att närmare bedöma i vilken utsträckning dessa perso- ner kommer att behöva försörjningsstöd. Den som får försörjningsstöd får betala den förhöjda finansierings- avgiften. Eftersom försörjningsstöd kan lämnas för medlemsavgift till arbetslöshetskassa kommer kommunens kostnader i dessa fall att öka men ökningen bedöms vara marginell. kommer, såsom angetts ovan, regeringens förslag för att öka sysselsättningen att innebära att många fler arbetar, vilket också bör minska behoven av försörjningsstöd. Den samlade ekonomiska effekten för kommunerna är således svår att bedöma. Men även om det skulle innebära ökade kostnader för kommun- sektorn så är den kommunala finansieringsprincipen inte tillämpbar i Prop. 2006/07:15 detta fall eftersom principen endast innebär att kommuner och landsting skall kompenseras för statligt beslutade åtgärder som direkt tar sikte på den kommunala verksamheten. Vissa av de i sig neutralt utformade förslagen i denna proposition kan sedda var för sig anses medföra konsekvenser som inte är helt neutrala ur ett jämställdhets- eller diskrimineringsperspektiv. () har i sitt remissvar gjort gällande att regeringens förslag om skärpningen av kraven i det s.k. arbetsvillkoret för rätt till arbetslöshetsersättning missgynnar kvinnor mer än män och att det därmed kan vara diskriminerande. TCO ifråga- sätter om förslaget är förenligt med EG-rätten och hänvisar i den delen till rådets direktiv /7/EEG av om successivt genomförande av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om social trygghet, och då särskilt artikel 4 i direktivet. har i flera rättsfall prövat principen om likabehandling av kvinnor och män. Domstolen har då bl.a. uttalat att artikeln utgör hinder mot en nationell reglering som, även om den är neutralt formule- rad, i praktiken missgynnar en betydligt större andel kvinnor än män, om inte denna åtgärd kan anses vara befogad med hänsyn till objektiva fakto- rer som inte har samband med könsdiskriminering. Inom området för social trygghet anses en reglering eller åtgärd befogad om den syftar till att uppnå ett legitimt social- eller arbetsmarknadspolitiskt mål och är lämplig och nödvändig för att uppnå detta mål. Det är fler kvinnor än män som arbetar deltid och en viss andel kvinnor kan därmed ha svårare att t.ex. uppfylla arbetsvillkoret. Det bör dock påpekas att andelen deltidsarbetare som arbetar mindre än är relativt liten. När det gäller syftet med förslagen i propositionen är detta att upp- muntra till arbete och att skapa fler arbetstillfällen för att på så sätt minska det utanförskap som arbetslöshet innebär. Detta är en legitim målsättning inom social- och arbetsmarknadspolitiken. Förslagen är dessutom såsom redovisats en del av en omfattande reform, som avise- rats i budgetpropositionen , för att öka sysselsättningen. Reformen innefattar andra delar av arbetslöshetsförsäkringen och arbetsmarknadspolitiken men också skattesystemet. Förslagen skall ses tillsammans, som en helhet. Regeringen menar vidare att de åtgärder som föreslås är både lämpliga och nödvändiga för att uppnå målet om ökad sysselsättning och minskat utanförskap. Den successiva nedtrappningen av arbetslöshetsersättningen syftar till att stärka de arbetslösas incitament för att aktivt söka efter arbete. Både den lägre ersättningen i sig och vetskapen om en framtida sänkning har betydelse. Att ersättningen är lägre eller kommer att bli lägre påverkar sökaktiviteten men också kraven som den arbetslösa personen ställer för att acceptera ett arbete. Ökad sökaktivitet och sänkta krav ökar sannolik- heten att få arbete. Stöd för slutsatserna om ersättningsnivåernas på- verkan på sysselsättningen finns i internationell forskning, se t.ex. Prop. 2006/07:15 , och , BD (2002), Labour Supply Effects of Social Insurance, NBER-Working paper, nr 9014 och Employment Outlook (2006). analys tyder på att en minskning i den genomsnittliga ersättningsnivån skulle leda till en minskning i jämviktsarbetslösheten för ett genomsnittligt OECD-land. skulle det också innebära en ökning i sysselsättning bland kvinnor och bland män . Andra resultat som redovisas i rapporten visar också att högre nivå och längre varaktighet i ersättningen är för- knippat med högre arbetslöshet. Även de stramare reglerna för att erhålla arbetslöshetsersättning t.ex. skärpningen av arbetsvillkoret är ett incitament för arbete (se t.ex. [2004], Hur ser en optimal arbetslöshetsförsäkring ut?, Ekonomisk debatt, årgång 32, nr 4). På samma sätt som när det gäller ersättningsnivåerna kan stramare kvalificeringsvillkor för att få arbets- löshetsersättning påverka både sökaktiviteten och kraven som en sökande ställer på ett arbete. Det bör också påpekas att det finns ett kvalifikationskrav i försäkringen bestående av ett något lägre arbets- villkor än det nu föreslagna. Kravet i sig motiveras bl.a. av att arbetslös- hetsförsäkringen är en inkomstbortfallsförsäkring och att ersättningens storlek skall reflektera i vilken grad den enskilde stått till arbetsmarkna- dens förfogande. Det är därför rimligt att reglerna är utformade så att de faktiskt premierar arbete kvantitativt sett. Den förhöjda finansieringsavgiften ökar medlemmarnas andel av kost- naderna för ersättningen. Utformningen av bestämmelserna innebär att en lägre arbetslöshet i en kassa ger lägre förhöjd finansieringsavgift. Tanken är såsom redovisats i avsnitt 6.2.1 att bestämmelserna skall utgöra ett incitament för både arbetsgivare och arbetstagare att verka för att arbetslösa snabbt skall återgå i arbete och för att arbetslöshetskassorna och dess medlemmar skall hålla nere kostnaderna för arbetslösheten, t.ex. genom skärpt kontroll av utbetalningarna. Den förhöjda avgiften kompenseras dessutom för både män och kvinnor av det jobbskatte- avdrag som införs . Avdraget gynnar genom sin konstruktion särskilt den som jobbar deltid och därmed har lägre lön. Jobbskatte- avdraget kommer även att bidra till ekonomisk jämställdhet genom att det i större utsträckning kommer att löna sig att arbeta och att utöka sin arbetstid från deltid i begränsad omfattning till utökad deltid eller att gå från deltid till heltid. Förslagen skall dessutom, såsom angetts ovan, ses som en helhet. Sammanfattningsvis gör regeringen den bedömningen att de lagförslag som nu läggs fram är förenliga med såväl EG-rätten som vår nationella diskrimineringslagstiftning, som i mycket bygger på den EG-rättsliga. Regeringens politik sammantaget, som syftar till en ökad sysselsättning och till att den som är arbetslös snabbt skall komma åter i arbete, innebär också att både män och kvinnor gynnas av regeringens förslag. Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:238) om Ändringen i paragrafen är av redaktionell art, som en följd av att det s.k. studerandevillkoret upphävs. Paragrafen anger när det s.k. arbetsvillkoret är uppfyllt. De föreslagna ändringarna innebär en höjning av de tidsgränser som anges i paragrafen. Förslagen behandlas i avsnitt 5.2. Paragrafen reglerar rätten att, vid uppfyllandet av arbetsvillkoret, i viss omfattning jämställa tjänstgöring enligt lagen om totalförsvarsplikt eller erhållen föräldrapenningförmån enligt lagen om allmän försäkring med förvärvsarbete. De föreslagna ändringarna innebär, liksom i föregående paragraf, en höjning av de tidsgränser som anges i paragrafen. Förslagen behandlas i avsnitt 5.2. Det s.k. studerandevillkoret avskaffas. Paragraferna upphävs därför. Förslagen behandlas i avsnitt 5.4. Paragrafens andra stycke har ändrats med anledning av att högre dag- penning inte längre skall lämnas av en er- sättningsperiod. Förslaget behandlas i avsnitt 5.5. Paragrafen anger de procentsatser av den sökandes dagsförtjänst under normalarbetstiden med vilka dagpenning lämnas. lämnas ersättning för att sedan trappas ner till först och sedan av den En sökande som dag 300 är förälder till barn skall dock ha rätt till 70 procents ersättningsgrad än övriga. melsen omfattar såväl biologiska föräldrar som adoptivföräldrar. Förslagen behandlas i avsnitt 5.5. I paragrafens första stycke anges hur normalarbetstiden skall beräknas. Förslaget behandlas i avsnitt 5.6. I paragrafen regleras hur ersättning i vissa fall skall beräknas till den som får ersättning sedan det s.k. studerandevillkoret har uppfyllts. Paragrafen upphävs , eftersom bestämmelserna om stu- derandevillkor upphävs Förslaget finns i avsnitt 5.4. 1.Lagen träder i kraft . 2.Under denna punkt behandlas de sökande som, innan lagen träder i kraft, fullt ut har uppfyllt arbetsvillkoret enligt 12 och 13 a §, dvs. i deras äldre lydelse. Sådana sökande har rätt till ersättning under förutsättning att övriga villkor är uppfyllda. I övrigt tillämpas de nya bestämmelserna på sådana sökande. Bestämmelsen gäller oavsett om arbetsvillkoret enligt 12 § första stycket har uppfyllts enligt punkten 1 eller punkten 2. Denna rätt till ersättning gäller bara för den första ersättningsperioden efter ikraftträdandet. En ersättningsperiod kan, under vissa förutsättningar, förlängas. Även förlängningstiden ingår i ersättningsperioden, varför denna punkt också gäller för ersättning . 3.Under denna punkt behandlas de sökande som, innan lagen träder i kraft, bara delvis har uppfyllt arbetsvillkoret enligt 12 § första stycket 1. Innebörden är att den sökande skall tillgodoräknas de kalendermånader före ikraftträdandet som arbete utförts . I övrigt tillämpas de nya bestämmelserna, vilket innebär att för resterande kalen- dermånader, dvs. efter lagens ikraftträdande, måste arbete ha utförts . Liksom vid föregående punkt gäller denna rätt bara vid prövning av rätt till ersättning under den första ersättnings- perioden efter ikraftträdandet. 4.Under denna punkt behandlas de sökande som, innan lagen träder i kraft, bara delvis har uppfyllt arbetsvillkoret enligt 12 § första stycket 2. Innebörden är att den sökande skall tillgodoräknas de kalendermånader före ikraftträdandet som arbete utförts . I övrigt tillämpas de nya bestämmelserna, vilket innebär att för resterande kalendermånader, dvs. efter lagens ikraftträdande, måste arbete ha utförts . Dessutom måste sökanden ha haft förvärvsarbete iminst av 6 kalendermånader. 5.Under denna punkt behandlas de sökande som, för uppfyllande av arbetsvillkoret, åberopar 12 § första stycket 2 och 13 a § och som dess- utom bara delvis har uppfyllt villkoren i dessa bestämmelser. En sådan sökande får, beträffande kravet på förvärvsarbete under minst 4 kalen- dermånader, tillgodoräkna sig de kalendermånader före ikraftträdandet som arbete utförts . För de återstående 2 måna- derna får sökanden tillgodoräkna sig de kalendermånader före ikraft- trädandet som sökande utfört förvärvsarbete, fullgjort tjänstgöring enligt lagen om totalförsvarsplikt eller fått förädrapenningförmån enligt lagen om allmän försäkring . I övrigt tillämpas de nya bestämmelserna, vilket innebär att för reste- rande kalendermånader, dvs. efter lagens ikraftträdande, måste arbete ha utförts . Dessutom måste, beträffande kravet i 12 § första stycket 2 på förvärvsarbete under en samman- hängande tid av 6 kalendermånader, minst 330 av de angivna 480 tim- marna avse förvärvsarbete under minst 4 kalendermånader som för har utförts före lagens ikraftträdande eller därefter. 6.Under denna punkt behandlas de sökande som kvalificerar sig för ersättning med stöd av studerandevillkoret. Om en sådan sökande fullt ut har uppfyllt detta villkor har han rätt till ersättning under förutsättning att övriga villkor är uppfyllda. Detta gäller, liksom i de fall som behandlas under punkten 2, bara för den första ersättningsperioden efter det att studerandevillkoret har uppfyllts. Den som endast delvis har uppfyllt studerandevillkoret har inte rätt att tillgodoräkna sig detta. 7.Denna punkt berör de personer som redan uppbär ersättning då lagen träder i kraft. Bestämmelsen innebär att den redan fastställda nor- malarbetstiden skall fortsatta att tillämpas under återstoden av ersätt- ningsperioden. 8.2Förslaget till lag om ändring i lagen (2006:6) om ändring i lagen (1997:238) om arbetslöshets- försäkring I paragrafens första stycke regleras den s.k. överhoppningsbara tiden, som uppgår till högst . Genom lagen (2006:6) om ändring i lagen (1997:238) om arbetslös- hetsförsäkring infördes ett nytt andra stycke i paragrafen med innebörd att den begränsning av ramtiden till , under vissa förutsättningar, inte skall gälla för sökande som avses i 16 § 7, dvs. sökanden som varit förhindrade att arbeta på grund av att han eller hon följt med sin make eller maka vid dennes arbete i utlandet. Denna ändring träder i kraft och har alltså ännu inte trätt i kraft. Den nu aktuella ändringen innebär att tidsbegränsningen av den över- hoppningsbara tiden i första stycket sänks till . Någon ändring av andra stycket föreslås inte. Förslaget behandlas i avsnitt 5.3. De nu och tidigare föreslagna ändringarna träder i kraft . införs en ny övergångsbestämmelse som innebär att för den som Prop. 2006/07:15 karenstiden enligt 21 § har börjat löpa innan lagen träder i kraft skall 17 a § första stycket i dess äldre lydelse tillämpas vid beräkning av den sökandes ramtid. Det betyder att den överhoppningsbara tiden för dessa personer får uppgå till högst . Undantagsregeln i det av tidigare beslutade andra stycket skall dock tillämpas även för dem för vilka karenstid har börjat löpa före ikraftträdandet. Övergångsbestämmelsen gäller såväl för sökande som vid ikraft- trädandet redan är inne i en ersättningsperiod som för sökande som vid ikraftträdandet har rätt till ersättning och som har påbörjat men ännu inte hunnit uppfylla hela karensvillkoret. 8.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:239) om arbetslöshetskassor Innehållet i första stycket justeras med anledning av att systemet med utjämningsavgifter upphör att gälla och en förhöjd finansieringsavgift införs, se kommentaren till 48 §. Medlemsavgifter skall i fortsättningen tas ut i den omfattning att de tillsammans med övriga inkomster får antas täcka kassans förvaltningskostnader, betalning av finansieringsavgift och förhöjd finansieringsavgift samt övriga utgifter. Andra stycket innehåller en begränsning av kassornas möjlighet att En kassas skyldighet att betala förhöjd finansie- ringsavgift (se kommentaren till 48 §) får inte leda till att kassan höjer medlemsavgiften för arbetslös medlem eller till att kassan höjer avgiften för icke arbetslös medlem med mer än på grund av den förhöjda finansieringsavgiften. En kassa får således inte höja med- lemsavgiften utöver vad som anges i paragrafen för att täcka kostnaderna för vad som skall betalas in till staten. Begränsningen av hur medlems- avgiften får höjas påverkar inte en kassas möjlighet att ta ut medlems- avgifter för att täcka administrationskostnader. Vem som i detta sam- manhang skall anses som arbetslös respektive motsatsvis icke arbetslös följer av definitionen i 41 a §. Enligt första stycket får kassorna differentiera medlemsavgifterna. kassa som så önskar har möjlighet att sänka medlemsavgiften för t.ex. studerande, sjuka eller föräldralediga och fördela kostnaden på övriga Detta får dock, om det gäller en fördelning av kostnader för den förhöjda finansieringsavgiften, ske inom ramen för en höjning av medlemsavgiften på högst . Paragrafen innehåller en definition av begreppet arbetslös vid tillämp- ning av 41 §. Med arbetslös avses i detta sammanhang en person som för den kalendermånad eller del därav som den förhöjda finansierings- avgiften avser fått arbetslöshetsersättning eller aktivitetsstöd och som inte utfört förvärvsarbete eller haft rätt till ersättning för den tid som avses i 13 § lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring den månaden. Definitionen skall tillämpas motsatsvis för att bedöma vem som inte är arbetslös vid tillämpning av 41 och 48 §§. Bestämmelsen innebär till exempel att en person som till större delen av månaden uppburit arbetslöshetsersättning men någon kort del av månaden utfört förvärvsarbete inte anses som arbetslös i detta samman- hang. Det innebär även att en person som till viss del av månaden upp- burit arbetslöshetsersättning och till övrig del av månaden uppburit sjuk- penning och alltså inte till någon del av månaden utfört förvärvsarbete skall anses som arbetslös.