prop · GT03140 · 2006-03-29 00:00:00 — För viten av detta slag gäller bestämmelserna i lagen (1985:206) om viten. Förbud att företräda aktierna 7 kap. 7 § Om ett förbud enligt 6 kap. 1 c § tredje stycket lagen (1991:980) om han- del med finansiella instrument eller ett föreläggande enligt 6 § första stycket har meddelats, får besluta att den som för- budet eller föreläggandet riktar sig mot inte får företräda de aktier som han eller hon innehar i det bolag till vars aktieägare ett offentligt upp- köpserbjudande lämnas eller skall lämnas. (Jfr 4 kap. 9 § i utredningens förslag.) Paragrafen innehåller en sanktionsbestämmelse. Den fråga som regle- ras i paragrafen har berörts huvudsakligen i avsnitt 13.2. För att ytterligare förstärka sanktionerna ges enligt denna paragraf möjlighet att besluta att en budgivare som inte gör ett åtagande att följa marknadsplatsens regelverk eller inte fullgör sin bud- plikt, inte skall ha rätt att vid en bolagsstämma företräda de aktier som han eller hon innehar eller senare förvärvar i målbolaget. Bestämmelsen är inspirerad av de liknande regler om ägarprövning som gäller för de flesta finansiella företag. 7 kap. 8 § Om det finns särskilda skäl, får begära att tingsrätten förordnar en lämplig person att som förvaltare företräda sådana aktier som enligt 7 § inte får företrädas av ägaren. En sådan ansökan prövas av tingsrätten i den ort där ägaren har sitt hemvist, eller om ägaren inte har hemvist i , av . En förvaltare har rätt till skälig ersättning för arbete och utlägg. Ersätt- ningen skall betalas av ägaren till aktierna. Om den betalningsskyldige inte godtar förvaltarens anspråk, fastställs ersättningen av tingsrätten. (Jfr 4 kap. 10 § i utredningens förslag.) I paragrafen finns en bestämmelse om förvaltning av vissa aktier. Den fråga som regleras i paragrafen har berörts huvudsakligen i avsnitt 13.2. Om enligt 7 § förbjuder en ägare att utnyttja röst- rätten för innehavda aktier kan det förändra maktförhållandena så mycket att andra aktieägares rätt träds för när. har därför möjlighet att, på samma sätt som vid ägarprövningsärenden, begära att tingsrätten förordnar en lämplig person att företräda aktierna. Ett särskilt skäl kan vara att bolaget av rättsliga eller ekonomiska orsaker är tvunget att skyndsamt fatta ett för bolaget viktigt beslut. I ett sådant fall skulle det kunna leda till orimliga konsekvenser om beslutet skulle kunna dikteras av en aktieägare eller en grupp av aktieägare som under normala förhållanden befinner sig i minoritet i bolaget. I andra stycket finns en bestämmelse om ersättning till en förvaltare som har utsetts enligt denna paragraf. Bestämmelsen överensstämmer i väsentliga delar med motsvarande bestämmelse i 6 kap. § lagen (1991:981) om värdepappersrörelse. 7 kap. 9 § Beslut i frågor som avses i 4 och 5 §§ skall kungöras, om beslutet in- nebär att en ansökan helt eller delvis bifalls. Kungörande skall ske ome- delbart eller, om det finns särskilda skäl, vid den senare tidpunkt som Fi- nansinspektionen eller, i förekommande fall, ett sådant organ som avses i 10 § bestämmer. Regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer meddelar närmare föreskrifter om kungörande. (Paragrafen saknar motsvarighet i utredningens förslag.) Paragrafen innehåller en bestämmelse om kungörande av vissa beslut. När eller, efter delegation, ett organ med represen- tativa företrädare för näringslivet beslutar om tolkningsbesked eller dis- pens i frågor om budplikt och försvarsåtgärder, skall sökanden underrät- tas om beslutet på sedvanligt sätt. En hänvisning till tillämplig bestäm- melse om underrättelse i förvaltningslagen görs i 10 §. Men för att även andra med rätt att överklaga skall få kunskap om beslutet, föreskrivs i fö- revarande paragraf att sådana beslut också skall kungöras. Underrättelse genom kungörande tar framförallt sikte på aktieägarna, som kan ha rätt att överklaga ett beslut om t.ex. dispens från budplikt, men som inte är parter i ärendet. Därför har skyldigheten att kungöra beslut begränsats till att gälla de fall då ansökan helt eller delvis bifalls. Om den helt avslås har ju inte någon annan än sökanden rätt att överklaga beslutet. Därmed har inte heller någon annan än sökanden behov av att informeras om beslutet. I sådana fall kan det ofta också finnas ett berättigat intresse hos sökanden av att ansökan inte kommer till allmän kännedom. Det kan t.ex. handla om en planerad affär som, på grund av avslagsbeslutet, aldrig kommer att genomföras. När det gäller en ansökan om dispens torde det som regel inte innebära Prop. 2005/06:140 några problem att bedöma om ansökan skall anses ha helt eller delvis I fråga om förhandsbesked kan detta ibland vara mindre uppen- bart. Frågan får bedömas från fall till fall utifrån vilka intressen sökanden kan antas ha haft med sin begäran. Kungörande skall ske eller, om det finns särskilda skäl, . Det torde regelmässigt finnas särskilda skäl för ett senarelagt kungörande, om den affär som föranlett ansökan om t.ex. di- spens riskerar att inte komma till stånd om den blir allmänt känd. Genom att senarelägga tidpunkten för kungörande kan sökandens intresse av sekretess sålunda tillgodoses. Den närmare tidpunkten för kungörande får avgöras från fall till fall. Tidpunkten för kungörande är i sin tur utgångspunkten för beräkning av tiden för överklagande, se 8 kap. 1 §. Paragrafens sista mening innehåller en upplysning om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer, t.ex. Finansinspektio- nen, får meddela verkställighetsföreskrifter om hur kungörandet skall ske. 7 kap. 10 § Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får meddela föreskrifter om att frågor som avses i 4 och 5 §§ samt 2 kap. 3 § andra stycket och 3 kap. 4 § får beslutas av ett organ med representa- tiva företrädare för näringslivet. I ärenden som handläggs av ett sådant organ skall följande bestämmelser i förvaltningslagen (1986:223) tilläm- pas: 11 och 12 §§ om jäv, 14 § första stycket om parts rätt att meddela sig muntligen, 15 § om anteckning av uppgifter, 16 och 17 §§ om parts rätt att få del av uppgifter, 20 § om motivering av beslut, 21 § förstatredje styckena om underrättelse om beslut, 26 § om rättelse av skrivfel och liknande, samt 27 och 28 §§ om omprövning av beslut. (Jfr 4 kap. 7 § i utredningens förslag.) I första meningen regleras möjligheten för regeringen eller, efter reger- ingens bemyndigande, att överlåta vissa förvaltnings- uppgifter till ett privaträttsligt organ. Frågan har behandlats främst i av- snitt 13.7. I 2 kap. 3 § andra stycket finns en möjlighet för att, om det finns särskilda skäl, förlänga tidsfristen för budgivaren att upp- rätta och offentliggöra en erbjudandehandling. Enligt 3 kap. 4 § kan Fi- nansinspektionen besluta att budplikt skall fullgöras av någon eller några andra än den, vars aktieinnehav representerar störst andel av röstetalet för samtliga aktier i bolaget. I 4 och 5 §§ i detta kapitel finns bestämmelser om befogenhet att meddela tolkningsbesked och dispens i fråga om budplikt och försvarsåtgärder. I samtliga dessa fall finns en möjlighet för regeringen, eller efter regeringens bemyndigande, inspektionen att genom föreskrifter överlåta beslutanderätten till ett annat organ. Överlåtelse får bara ske till ett organ med representativa företrädare för näringslivet. Med näringslivet avses här såväl företagen själva som aktie- ägarkollektivet. Inget hindrar att det i organet även finns personer som inte företräder näringslivet. Det kan handla om personer med domarer- farenhet eller om oberoende experter av olika slag, t.ex. personer med anknytning till den akademiska världen. Det ankommer på Finansinspek- tionen att se till att organet har en sådan sammansättning som förutsätts i lagtexten. Inspektionen skall också löpande kontrollera att organet fun- gerar på det sätt som inspektionen utgått från när uppgiften överläts. En överlåtelse av förvaltningsuppgifter av detta slag innebär att vissa lagbestämmelser som syftar till att säkerställa en korrekt myndighetsut- övning och att skydda myndighetsutövningens integritet blir tillämpliga. Det gäller exempelvis bestämmelsen i 20 kap. 1 § brottsbal- ken om straffansvar för tjänstefel. Däremot blir inte bestämmelserna i tryckfrihetsförordningen om rätt att ta del av handlingar hos myndighet tillämpliga och därmed inte heller allmänna regler för myndigheter om diarieföring, utlämnande av handlingar etc. Det har dock förutsatts att inspektionen inte överlåter uppgifter till ett organ som inte eftersträvar en hög grad av öppenhet i sin verksamhet. I andra meningen anges vissa bestämmelser i förvaltningslagen som skall tillämpas hos ett sådant organ som har delegerat beslutanderätt till. Det gäller bl.a. bestämmelserna om jäv. Innebörden av förvaltningslagens bestämmelser om detta är bl.a. att ett ärende inte får handläggas av den som har ett eget intresse i saken eller vars närstående berörs av ärendet. Vidare gäller förvaltningslagens bestämmelser om att part har rätt att lämna uppgifter muntligt i ärendet, om anteckning av uppgifter och om parts rätt att få del av uppgifter. Med part avses i detta sammanhang främst sökanden. I ett ärende om dispens från budplikten är övriga aktieägare inte part i ärendet i första instans, oavsett om de i och för sig skulle ha rätt att överklaga beslutet. Beslut som fattas skall vara motiverade (20 §). Motiveringsskyldigheten har motsvarighet i direktivet om uppköpserbjudanden (artikel 4.5). Bestämmelsen i 21 § fjärde stycket förvaltningslagen om rätt för andra än parter att ta del av uppgifter har inte gjorts tillämplig. Detta beror på att det i vissa fall kan vara motiverat för organet att, i förhållande till andra än sökanden, hemlighålla uppgifter i ärendet till dess att beslutet har fattats och kungjorts (jfr kommentarerna 7 kap. 9 § och 8 kap. 1 §). Förvaltningslagens bestämmelser om överklagande (2324 §§ och 30 §) har lämnats utanför hänvisningen. Det har ansetts lämpligare att reglera även de frågorna särskilt i förevarande lag. Bestämmelser om detta finns sålunda i 8 kap. Däremot skall förvaltningslagens bestämmel- ser om rättelse och omprövning av beslut tillämpas. 7 kap. 11 § skall i sin tillsynsverksamhet samarbeta och utbyta information med utländska behöriga myndigheter i den utsträckning som följer av och rådets direktiv /25/EG av om uppköpserbjudanden. (Jfr 4 kap. 11 § i utredningens förslag.) Enligt bestämmelsen skall samarbeta och utbyta information med utländska behöriga myndigheter. Detta gäller särskilt i frågor om vem som skall vara behörig myndighet i de olika situationer som nämns i artiklarna 4.2 b), c) och e). Samarbetet skall också omfatta situationer där det gäller att utreda faktiska eller påstådda överträdelser av de regler som respektive medlemsstat inför med anledning av direkti- vet om uppköpserbjudanden. En motsvarande bestämmelse om samarbete finns i 17 § lagen (2005:377) om straff för marknadsmissbruk vid handel med finansiella instrument, vilken går tillbaka på en bestämmelse i marknadsmissbruks- direktivet. Vissa svenska aktiebolags anmälningsskyldighet angående tillsyn 7 kap. 12 § Om aktierna i ett svenskt aktiebolag, vars aktier inte tidigare är noterade vid en börs eller auktoriserad marknadsplats i och inte heller är upptagna till handel i någon annan stat, tas upp till handel vid två eller flera reglerade marknader i andra stater inom Europeiska ekono- miska samarbetsområdet än gäller följande. Bolaget skall på den första handelsdagen bestämma vilken tillsynsmyndighet i de staterna som skall vara behörig att utöva tillsyn över offentliga uppköpserbjudanden avseende aktierna i bolaget genom att anmäla detta till de reglerade marknaderna och tillsynsmyndigheterna. (Paragrafen saknar motsvarighet i utredningens förslag.) I paragrafen regleras viss anmälningsskyldighet. De frågor som regle- ras i paragrafen har berörts i avsnitt 12.2. Jfr även punkten 4 i övergångs- bestämmelserna och kommentaren till den nedan. Paragrafen går tillbaka på reglerna i artikel 4.2 i direktivet om upp- köpserbjudanden. Den reglerar det fallet där aktierna i ett aktiebolag inte är upptagna till handel vid en reglerad marknad i det land där bolaget har sitt hemvist men är upptagna till handel vid reglerade marknader i andra stater inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet samt upptogs till handel vid marknaderna samtidigt. Bolaget skall då, på den första han- delsdagen, anmäla till marknadsplatserna och tillsynsmyndigheterna i re- spektive stat vilken av tillsynsmyndigheterna som skall vara behörig att utöva tillsyn över ett framtida offentligt uppköpserbjudande avseende ak- tier i bolaget. I denna paragraf regleras sådan anmälningsskyldighet såvitt gäller svenska aktiebolag. Det förtjänar att framhållas att ett svenskt bolag i den aktuella situationen inte kan välja att blir tillsyns- myndighet, eftersom bolagets aktier inte är noterade här i landet; valet står i stället mellan tillsynsmyndigheterna i de medlemsstater där bola- gets aktier är upptagna till handel. Avgifter för övervakning m.m. 7 kap. 13 § För att bekosta övervakning enligt denna lag skall de institut som står under tillsyn betala årliga av- gifter. Regeringen får meddela föreskrifter om sådana avgifter. Om Fi- nansinspektionen enligt 10 § har överlåtit till ett annat organ att fatta vis- sa beslut om budplikt eller försvarsåtgärder får detta organ ta ut en skälig avgift av sökanden för arbete och kostnader. (Jfr 4 kap. 12 § i utredningens förslag.) Paragrafen innehåller stöd för att ta ut vissa avgifter. Den fråga som regleras i paragrafen har berörts i avsnitt 18.1. Den krets av företag som enligt förevarande paragraf skall betala årliga avgifter är de finansiella institut, som står under tillsyn enligt t.ex. lagen (1991:981) om värdepappersrörelse och lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. Bl.a. dessa lagar inne- håller stöd för att ta ut avgifter för tillsyn. Närmare föreskrifter om av- giftsuttaget finns i förordningen (2002:1042) om årliga avgifter för finan- siering av verksamhet. Den tillsyn av börser och auktoriserade marknadsplatser som Finans- inspektionen kommer att utöva förutsätts finansieras genom uttag av avgifter enligt lagen om börs- och clearingverksamhet. Om överlåter till ett annat organ, exempelvis , att handlägga ärenden enligt 10 §, har nämnden möjlighet att ta ut en skälig avgift av sökanden för sitt arbete och sina kostnader i anledning av ärendet. tar också ut avgifter för prövning av ärenden, t.ex. ärenden om godkännande av en erbjudandehandling. Sådana avgifter tas ut med stöd av ett bemyndigande från (se prop. 1989/90:138, bet. 1989/90:FiU38 och rskr. 1989/90:289). Närmare föreskrifter finns i förordningen (2001:911) om avgifter för prövning av ärenden hos Fi- nansinspektionen. 8 kap. 1 § Ett beslut av ett sådant organ som avses i 7 kap. 10 § får överklagas hos av den som beslutet angår, om det har gått honom el- ler henne emot. Överklagandet skall göras skriftligt. I skrivelsen skall klaganden ange vilket beslut som överklagas och vilken ändring som be- gärs. Skrivelsen med överklagandet skall ha kommit in till det organ som fattat det överklagade beslutet från den dag då klaganden fick del av beslutet. I fall som avses i 7 kap. 4 eller 5 § skall, om beslutet överklagas av annan än sökanden, överklagandet ha kommit in från det att beslutet kungjordes. Det organ som avses i första stycket prövar om överklagandet har kommit in i rätt tid. Därvid tillämpas bestämmelserna i 24 och 25 §§ för- valtningslagen (1986:223). Ett beslut av det organ som avses i första stycket att avvisa en skrivel- se med överklagande som för sent inkommen får överklagas i samma ordning som beslutet i huvudsaken. (Jfr 5 kap. 1 § i utredningens förslag.) Paragrafen innehåller regler om överklagande till av beslut fattade av ett sådant organ med representativa företrädare för näringslivet, vartill överlåtelse av förvaltningsuppgifter har skett. De frå- gor som regleras i paragrafen har berörts i avsnitt 14. Om överlåter frågor om tolkningsbesked och di- spenser på ett särskilt organ kan organets beslut enligt första stycket överklagas till . Rätten att överklaga tillkommer den som beslutet angår, under förutsättning att beslutet har gått denne emot. Detta överensstämmer med vad som gäller enligt förvaltningslagen (22 §). Det innebär att sökanden alltid kan överklaga organets beslut hos om beslutet har gått denne emot. I vilken utsträck- ning annan än sökanden kan överklaga organets beslut får bedömas från fall till fall. En överklaganderätt för annan än sökanden torde främst aktualiseras när det gäller frågor om budplikt och försvarsåtgärder. Men inte heller i de fallen föreligger någon automatisk överklaganderätt för annan än sökanden. Normalt torde t.ex. ett negativt förhandsbesked eller en avslagen dispensansökan inte kunna angripas av annan än sökanden. finns det inte någon möjlighet att överklaga Aktiemarknads- nämndens beslut. Överklaganderätten har införts bl.a. mot bakgrund av regler om rätt till domstolsprövning. Även med den nya ordningen är det emellertid tänkt att tyngdpunkten i prövningen skall ligga i första instans. Det har förutsatts att inspektionen kommer att överlåta sin beslutanderätt endast under förutsättning att det organ till vilken överlåtelsen sker har särskild sakkunskap och erfarenhet i de frågor som det skall pröva. Sökanden och aktiemarknaden i stort bör därför kunna förlita sig på att de besked som det organet lämnar normalt kommer att stå sig. Överklagandet skall göras skriftligt. Det skall innehålla uppgift om det beslut som överklagandet avser och vilken ändring som begärs. Detta överensstämmer med vad som föreskrivs i 23 § första stycket förvalt- ningslagen. Enligt andra stycket skall överklagandet normalt göras från det att klaganden fick del av beslutet. Detta överensstämmer med vad som gäller enligt förvaltningslagen (se 23 § andra stycket). I frågor om dispens och förhandsbesked gäller delvis särskilda överklag- anderegler. Om det i ett sådant fall är sökanden som klagar gäller huvud- regeln om att överklagande skall göras från det att sö- kanden fick del av beslutet. Om det är någon annan, t.ex. en aktieägare, som överklagar, är överklagandetiden i stället från kungörande av beslutet. Detta hänger samman med att beslut av dessa slag inte alltid kan förutsättas bli offentliga i omedelbar anslutning till det att beslutet meddelas (se vidare 7 kap. 9 §). Underrättelse om beslut till sökanden kan, såsom framgår av hänvis- ningen till 21 § förvaltningslagen i 7 kap. 10 §, ske på olika sätt. Bl.a. med hänsyn till bestämmelserna i förevarande paragraf torde det normalt vara lämpligt att underrättelsen sker skriftligt och att beslutet delges sökanden. Kungörande skall, enligt 7 kap. 9 §, ske på sätt som regeringen, eller en av regeringen därtill utsedd myndighet, bestämmer. som berörs av beslutet får fr.o.m. tidpunkten för kungörande en rätt att angripa dispensbeslutet. Tredje stycket innehåller bestämmelser om prövning av om ett över- klagande har gjorts i rätt tid. Det ankommer på det organ som Finansin- spektionen har delegerat beslutanderätten till att pröva sådana frågor. I fråga om prövningen gäller samma bestämmelser som i förvaltningslagen (se 24 och 25 §§). Fjärde stycket innehåller en reglering motsvarande den som finns i 30 § första meningen förvaltningslagen om överklagande av avvisnings- beslut. Har ett sådant organ som avses i första stycket beslutat att avvisa ett överklagande på grund av att det har kommit in , får avvis- ningsbeslutet överklagas i samma ordning som beslutet i huvudsaken. 8 kap. 2 § och ett sådant organ som avses i 7 kap. 10 § får be- stämma att ett beslut skall gälla . (Jfr 5 kap. 1 § i utredningens förslag). Paragrafen reglerar verkställbarheten av beslut. Beslut kan vara av den karaktären att de inte tål att avvakta laga kraft. Enligt förevarande paragraf får och ett sådant organ, vartill överlåtelse av förvaltningsuppgift har skett, bestämma att ett beslut skall gälla . Av 29 § förvaltningslagen framgår att Fi- nansinspektionen kan inhibera ett beslut som har överklagats dit. 8 kap. 3 § beslut enligt denna lag får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Om har fattat beslut i en sådan fråga som avses i 7 kap. 4 eller 5 §, utan att det är fråga om överprövning av ett beslut av ett sådant organ som avses i 7 kap. 10 §, gäller 8 kap. 1 § andra stycket i fråga om tiden för överklagande av inspektionens beslut. (Jfr 5 kap. 1 § i utredningens förslag.) Paragrafen innehåller regler om överklagande av beslut. De frågor som regleras i paragrafen har berörts i avsnitt 14. I första stycket finns en bestämmelse om att be- slut får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Enligt andra stycket krävs prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätten. I tredje stycket finns en särskild bestämmelse för sådana beslut enligt 7 kap. 4 och 5 §§ (tolkningsbesked och dispens i fråga om budplikt och försvarsåtgärder) som har fattat i det fall då det inte har skett någon delegation till ett organ med representativa företrädare för näringslivet enligt 7 kap. 10 §. Med hänsyn till att sådana beslut en- ligt 7 kap. 9 § skall kungöras, krävs även för det fallet en reglering av ti- den för överklagande av beslut motsvarande den som finns i 8 kap. 1 §. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Vad som sägs i 6 kap. 2, 3 och 5 §§ om avtal mellan aktieägare skall tillämpas endast på avtal som har ingåtts efter . 3.Vad som sägs i 2 kap. 1 § skall, utöver vad som framgår av den paragrafen, tillämpas i fråga om uppköpserbjudanden som avser aktier i ett utländskt bolag, om aktierna var noterade på sätt som sägs i 2 kap. 1 § andra stycket 4 och från angivet datum efter samråd har kommit överens med andra berörda tillsynsmyndigheter om att inspektionen skall vara behörig att ut- öva tillsyn. skall offentliggöra ett beslut om att utöva tillsyn enligt denna punkt. 4.Vad som sägs i 7 kap. 12 § om ett svenskt bolags skyldighet att be- stämma vilken tillsynsmyndighet som skall vara behörig skall gälla också om bolagets aktier före var upptagna till handel i flera andra stater inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet än och de hade upptagits till handel där samt berörda tillsynsmyn- digheter inte från angivet datum har kommit överens om vilken myndighet som skall vara behörig att utöva tillsyn. Lagen träder i kraft (se punkten 1). Punkterna 24 inne- håller vissa särskilda övergångsbestämmelser. Punkten 2 hänför sig till bestämmelserna om genombrott i 6 kap. En- ligt dessa bestämmelser får det i bolagsordningen i vissa bolag tas in en bestämmelse om s.k. genombrott, som innebär bl.a. att vissa typer av villkor i aktieägaravtal förlorar sin verkan i en uppköpssituation. Av direktivet om uppköpserbjudanden följer emellertid att en sådan bestäm- melse har verkan enbart på aktieägaravtal som har ingåtts efter tid- punkten för direktivets antagande, dvs. Detta är också innebörden av förevarande övergångsbestämmelse. Enligt direktivet skall tillsynsmyndigheter i olika länder inom fyra vec- kor från i vissa fall komma överens om vilken myndig- het som skall vara behörig myndighet i direktivets bemärkelse. I punk- ten 3 finns en bestämmelse om att i förekommande fall skall samråda med tillsynsmyndigheter i andra stater inom EES i syfte att komma överens om vilken av myndigheterna som skall vara behörig att utöva tillsyn. Av denna punkt framgår vidare att en sådan överenskommelse har den verkan att bestämmelserna i 2 kap. 1 § om budgivarens skyldighet att göra ett åtagande gentemot den svenska mark- nadsplatsen blir tillämpliga i fråga om ett bud på aktierna i fråga. Av 7 kap. 1 § följer att tillsyn kommer att omfatta ett sådant bud. Ett beslut om tillsyn skall offentliggöras. Motsvarande situation kan uppkomma när det gäller ett svenskt bolag vars aktier är noterade uteslutande utomlands.