prop · GU0313 · 2006-11-07 00:00:00 — omfattas dock inte av den gemenskapsrättsliga lag- stiftningen (se artikel 2.3 tredje stycket i energiskattedirektivet) och inte heller beskattas detta bränsle i med vare sig energiskatt eller koldioxidskatt. Någon ändring av detta förhållande föreslås inte, varför torv undantas från tillämpningen av skattepliktsbestämmelsen i första stycket 2. På samma sätt som i första stycket 1 görs ett tillägg om att skatt skall betalas redan när bränslet är avsett att förbrukas för angivet ändamål. I avsnitt 4.3.2 kommenteras vad som bör förstås med kolväten samt hur blandning av olika kolväten skall behandlas. De skattesatser som anges i tredje stycket gäller . justeringen av skattesatserna i förhållande till prisutvecklingen har av praktiska skäl, efter uppräkning till nivå, lagts in i stycket. Därav följer också att i det fjärde stycket skall ändras till Hänvisningen i paragrafen till 10 § bör avse hela paragrafen och inte endast andra stycket eftersom 10 § första stycket kompletteras med en hänvisning till 4 a §, se kommentaren till 10 § nedan. I första stycket görs enligt vad som framgår av kommentaren till 2 kap. 1 § den erforderliga justeringen av årtalet för när den automatiska anpassningen till konsumentprisindex, som regeringen beslutar om, skall Dessutom kompletteras stycket med en hänvisning till 4 a § eftersom en samordning nu kan ske efter ändringen i den paragrafen. Bestämmelsen utvecklas i avsnitt 4.4.1 och bygger på artikel 16 i energiskattedirektivet (2003/96/EG). Begreppet biomassa definieras i 1 kap. 9 §. Bestämmelsen utvecklas i avsnitt 4.4.3. Den hittillsvarande lydelsen av punkten 2 syftade till att skattebefria trädbränslen som används i gasturbiner i kraftvärmeverk, eftersom alla bränslen som används som motorbränsle blir skattepliktiga med stöd av 2 kap. 4 § första stycket 1 (jfr prop. 1994/95:54 s. 97 f.). ändringar som görs blir alla bränslen som används som motorbränsle skattepliktiga genom den bestämmelsen, varför en undantagsbestäm- melse också i fortsättningen är nödvändig för att undvika att trädbränslen som används i gasturbiner beskattas (jfr avsnitt 4.4.3). Enligt artikel 2.4 a i energiskattedirektivet skall direktivet inte tilläm- pas på beskattning av produkter som omfattas av KN-nr 4401 (brännved i form av stockar, kubbar, vedträn, kvistar, risknippen eller dylikt; trä i form av flis eller spån, annat än träspån enligt nr 4404, sågspån och annat träavfall, även agglomererat till vedträn, briketter, pelletar eller liknande former) och 4402 (träkol, inbegripet kol av nötter eller nötskal, även Punkten 2 har utformats mer generellt än tidigare, i enlighet med direktivets ordalydelse. taget torde dock även i dess nya lydelse främst bli detsamma som , förgasade trädbränslen som används i gasturbiner undantas från Även andra användningsområden, som t.ex. träkol för gengasdrift av motordrivna fordon, faller dock inom ramen för den nya lydelsen av punkten. Träavfall som har sitt ursprung i hushållsavfall omfattas dock inte av undantaget och skatt skall således tas ut på en sådan produkt (jfr 2 kap. 4 a § och prop. 2005/06:125). Skattefriheten enligt denna punkt avser bränslen enligt KN-nr 2705 som uppkommit i vissa industriella processer och som är avsedda att för- brukas, säljs eller förbrukas som bränsle för uppvärmning, jfr avsnitt 4.4.2. Inom begreppet uppvärmning ryms även, i förekommande fall, att gaserna används för framställning av el, vanligen i kraftvärmeverk. Möjligheten till skattebefrielse bygger på artikel 15.1 1 i energiskatte- direktivet. I den mån kraftvärmeproduktionen sker i gasturbiner faller sådan bränsleförbrukning utanför den aktuella möjligheten till skatte- befrielse enligt direktivet och skatt skall således tas ut. Så vitt kunnat utrönas förekommer det dock inte att koksugnsgas eller masugnsgas förbrukas i gasturbiner utan all nuvarande svensk användning av dessa gaser för kraftvärmeproduktion bedöms alltså omfattas av den föreslagna skattefriheten. Slopandet av paragrafens andra stycke är en följdändring av den nya lydelsen av första stycket 2. Råtallolja skulle ha kunnat anses som trädbränsle enligt den äldre lydelsen av punkten 2, men omfattas inte av KN-nr 4401 eller 4402. Råtallolja klassificeras enligt KN-nr 3803 00 10. Paragrafen justeras med anledning av ändrad numrering i andra stycket. Dessutom görs vissa redaktionella ändringar. 12 § och rubriken närmast före 12 § Rubriken närmast före 12 § lyder Viss försöksverksamhet. Bestämmelsen i 12 § föreskriver sedan att regeringen i särskilda fall får medge nedsättning av eller befrielse från energiskatt och koldioxidskatt på bränslen som används i försöksverksamhet inom ramen för pilot- projekt som syftar till att utveckla mer miljövänliga bränslen. Denna lydelse stämmer överens med artikel 8.2 d i det tidigare mineralolje- direktivet (92/81/EEG). Lydelsen anpassas nu till energiskattedirektivets (2003/96/EG) mot- svarande bestämmelse, artikel 15.1 a. Ändringen innebär att rubriken än- dras till Pilotprojekt, eftersom ordet försöksverksamhet inte återfinns i energiskattedirektivet och att lydelsen av 12 § justeras så att skattened- sättning eller skattebefrielse kan medges på bränslen som förbrukas inom pilotprojekt för teknisk utveckling av mer miljövänliga produkter eller för bränslen från förnybara källor. Någon förändring i sak är inte avsedd. Definitionen av vilka kriterier som pilotprojekt skall uppfylla har utvecklats i praxis (se Förstainstans- rättens dom i mål T-184/97, mot Europeiska kommissionen, 2000 s. II-03145). I syfte att uppnå samstämmighet mellan de begrepp som används i första och andra styckena av paragrafen, ändras första stycket till att generellt gälla för fasta eller gasformiga bränslen. Justeringen som görs i paragrafen innebär således några ändringar i sak. Ändringen innebär att punkten 2 b slopas. Detta är en följd av att metan inte ryms i den uppräkning av bränslen i artikel 20 i energiskattedirek- tivet (2003/96/EG) som skall hanteras inom EU:s suspensionsordning. Reglerna om upplagshavare och hantering i skatteupplag m.m. skall alltså inte längre tillämpas för metan. I stället gäller de nationella för- farandereglerna enligt 4 kap. 12-15 §§, vilka bl.a. innehåller möjligheter för en näringsidkare som hanterar metan att bli godkänd som lagerhållare (jfr avsnitt 4.7). I första stycket ändras hänvisningen till punkter i 2 kap. 1 § första stycket till följd av ändringar i den paragrafen. Vidare görs en mer korrekt beskrivning av bränslen enligt 3 och 4 §§, eftersom bränslen som avses i 1 kap. 3 a § endast ryms inom 3 § och inte inom tillämpningsområdet för 4 §. I övrigt görs i stycket vissa smärre redaktionella ändringar. har valt att behålla hittillsvarande nationella regler om ett slags förenklat system för skattesuspension, genom reglerna om godkända lagerhållare (se 15 §, jfr avsnitt 4.7.1). För den som är godkänd som lagerhållare inträder skattskyldigheten inte vid leveransen av bränslet till honom utan i normalfallet först i och med leverans till någon som inte är godkänd lagerhållare eller vid egen förbrukning (se 5 kap. 3 § 3). Ändringen i punkten 2 innebär en anpassning till artikel 21.2 i energi- skattedirektivet (2003/96/EG), där det tydliggörs att ordet tillverkning vid tillämpningen av bestämmelserna om skattskyldighet i cirkulations- direktivet (92/12/EEG) skall omfatta också utvinning i förekommande fall. Utvinning sker av fasta bränslen, som kol och koks. Motsvarande bör gälla för torvbränsle, som enligt regler i 3 kap. LSE omfattas av svavelskatt. Genom tillägget av ordet utvinning i första stycket 2 kan den hittillsvarande särregleringen om torvbränsle i andra stycket sista meningen slopas. Där föreskrevs att som tillverkare skulle anses den som tar upp torvbränsle. I punkten 3 regleras de fall då andra bränslen än sådana som avses i 1 kap. 3 a § förs in till av annan än den som är godkänd som lagerhållare. Denne identifieras som skattskyldig enligt denna bestäm- melse, medan skyldigheten att betala skatten inträder som anges i 5 kap. 2 § 3. Artikel 8 i cirkulationsdirektivet innehåller regler om varor som förvär- vats av enskilda för deras eget bruk och transporteras av dem själva. I detta fall skall skatt tas ut i det där varorna har förvärvats. Med- lemsstaterna får dock, enligt artikel 9.3 i cirkulationsdirektivet, före- skriva att skatt skall tas ut i det där förbrukningen sker vid förvärv av mineraloljor som redan släppts för förbrukning i ett annat EG- land, om dessa produkter transporteras med ovanliga transportsätt av enskilda individer eller för deras räkning. Av artikel 3 i energiskatte- direktivet följer att hänvisningar i cirkulationsdirektivet till mineraloljor skall anses omfatta alla energiprodukter. har använt sig av möjligheten till beskattning enligt artikel 9.3 i cirkulationsdirektivet, vilket innebär att en privatperson med stöd av punkten 3 kan bli skatt- skyldig för införsel av t.ex. kol. Slopandet av paragrafens andra stycke kommenteras i avsnitt 4.7.2. Ändringarna i första stycket 2 är desamma som görs av motsvarande bestämmelser i 12 § första stycket, jfr kommentaren avseende dessa ändringar. Ändringen följer av det tillägg som har gjorts i 12 § 2 om att någon som utvinner bränsle jämställs med tillverkare. Eftersom i anledning av detta särregleringen av den som tar upp (utvinner) torv slopats i 12 § andra stycket, anges nu i 15 § första stycket 1 att också den som utvinner bränsle kan godkännas som lagerhållare. har detta automatiskt följt genom den nu slopade regeln i 12 § andra stycket. Bestämmelsen om utvinning av bränslen torde för svenskt vidkommande främst ha betydelse för torvbrytning, men är generellt skriven och gäller även andra fasta bränslen som kan tänkas utvinnas här i landet. Ändringen i punkten 1 är redaktionell medan ändringen i punkten 3 är en följd av att andra stycket slopas i 4 kap. 12 §. Ändringarna i punkterna 2 och 3 följer av att andra stycket slopats i 4 kap. 12 § vartill hänvisningar görs i dessa punkter. Genom ändringen regleras tidpunkten för skattskyldighetens inträde i det fall när annan än lagerhållare utvinner bränsle som omfattas av regle- ringen i 4 kap. 12 §. I andra och tredje styckena ändras hänvisningar till vissa lagrum, vars numrering har ändrats i detta lagstiftningsärende. I denna punkt, som ingående behandlas i avsnitt 5.1, anpassas reglerna för skattefrihet i de aktuella fallen till den gemenskapsrättsliga ram som gäller enligt artikel 2.4 b första och andra strecksatserna i energi- skattedirektivet (2003/96/EG). Ändringen avser en justering av de KN-nr som identifierar bränslena flygbensin respektive flygfotogen (jfr motsvarande ändringar av dessa KN-nr i 2 kap. 1 §). Ändringen innebär att bränslen som förbrukas för framställning av energiprodukter, och inte som endast av mineraloljor, kolbränslen och petroleumkoks, omfattas av skattefrihet. Bestämmelsen grundar sig, så vitt gäller energiprodukter, på artikel 21.3 i energiskattedirektivet. Jfr vidare avsnitt 4.3.3. För att uppnå en likabehandling av samtliga skattepliktiga bränslen tillämpas dock i likhet med vad som gällt för andra skatte- pliktiga produkter än sådana som definieras som mineraloljor bestäm- melsen även på skattepliktiga produkter, som inte i sig definieras som energiprodukter. Det kan t.ex. vara fråga om något alternativt drivmedel som beskattas till följd av införandet av artikel 2.3 i energiskatte- direktivet eller råtallolja eller torv, som är nationellt beskattade bränslen i . Den hittillsvarande lydelsen av denna punkt reglerade skattefrihet för kolbränslen i metallurgiska processer. Omfattningen av skattefriheten för användning i dessa processer behandlas nu i sin helhet i den nya lydelsen av punkten 1. Punkten 8 kan därför upphöra att gälla. Som framgår av punkten 2 av övergångsbestämmelserna skall dock punkten 8 i sin äldre lydelse tillämpas , i avvaktan på att den nya lydelsen av punkten 1 börjar tillämpas. Genom de föreslagna förändringarna av skattefriheten för metallurgiska och mineraliska processer kvarstår i denna punkt endast svavelskatte- friheten för sodapannor och lutpannor. De aktuella pannorna används för återvinning av svavelkemikalier inom cellulosaindustrin. Några änd- ringar av dessa regler är inte nödvändiga. I punkten 16 regleras nu den nyinförda skattefriheten för bränslen som förbrukas vid tillverkning av mineraliska produkter. Denna skattefrihet grundar sig på artikel 2.4 b femte strecksatsen i energiskattedirektivet och behandlas ingående i avsnitt 5.2. Ändringen är av språklig art i syfte att uppnå en större överensstämmelse med den officiella svenska översättningen av artikel 2.3 i energiskatte- direktivet (jfr kommentarerna i anslutning till 2 kap. 3 §). I den nya paragrafen regleras att skatteavdrag får göras dels för de nämnda, rena biobränslena, dels när biobränslena är inblandade i andra bränslen, jfr avsnitt 4.4.1. Produkter enligt KN-nr 3824 90 99 består ofta av blandningar som delvis innehåller produkter som framställts av biomassa. Avsikten med bestämmelsen är också att skatteavdraget för kemiska föreningar som har tillverkats både av fossila och biologiska råvaror endast skall få göras för den del av en molekyl som har biologiskt ursprung. Genom ändringen i första stycket kan även inköp för förbrukning för sådana ändamål som regleras i 6 a kap. 1 § 16 ske skattefritt av någon som godkänts som skattebefriad förbrukare. Det rör sig alltså om för- brukning i mineralogiska processer, jfr vidare avsnitt 5.2. Ändringen kommenteras närmare i avsnitt 7.2. Ändringarna i paragrafen hänför sig huvudsakligen till den fråga som behandlats i avsnitt 7.3. Det rör sig om en utvidgning av möjligheten till återbetalning av skatt på bränsle och el som förbrukats vid framställning av externt producerad värme, som levererats till vissa industriella pro- cesser. Till skillnad från den hittillsvarande möjligheten, som endast rört den delvisa återbetalning av skatt som följer av de generellt lägre skatte- nivåerna för tillverkningsprocessen i industriell verksamhet eller för yrkesmässig jordbruks-, skogsbruks- eller vattenbruksverksamhet, medges nu också full återbetalning av skatt på el respektive bränslen som förbrukats för vissa ändamål (se andra stycket 2). Dessa ändamål framgår av 6 a kap. 1 § 1 (förbrukning för annat ändamål än som motorbränsle eller som bränsle för uppvärmning samt s.k. dubbel användning av bränsle), 6 a kap. 1 § 6 (förbrukning vid framställning av energiprodukter eller andra produkter för vilka skatteplikt har inträtt för tillverkaren) och 6 a kap. 1 § 16 (förbrukning i mineralogiska processer). För elbeskatt- ningens del rör det sig om ändamål enligt 11 kap. 9 § 2 (huvudsaklig användning för kemisk reduktion eller i elektrolytiska processer), 11 kap. 9 § 3 (förbrukning vid framställning av energiprodukter eller andra produkter för vilka skatteplikt har inträtt för tillverkaren) samt 11 kap. 9 § 5 (metallurgiska och mineralogiska processer). Omfattningen av dessa skattebefriade områden utvecklas närmare, så vitt avser bränsle- beskattningen, i avsnitt 5. För elbeskattningens del hänvisas till uttalan- den i prop. 2003/04:144. I samband med dessa ändringar har också vissa redaktionella ändringar gjorts av lagtexten i syfte att göra den mer lättläst. Begränsningen till vilka bränslen som omfattas av möjligheterna till skattenedsättning följer nu direkt av ett undantag i fjärde stycket, i stället för som genom en inskjuten bisats i första stycket. Den särskilda skattesatsen för råtallolja har inarbetats i paragrafens andra stycke i stället för som utgöra ett eget tidigare fjärde stycke. Genom ändringen i tredje stycket används samma begrepp som på andra ställen i denna lag för att beteckna samtidig framställning av värme Begreppet kraftvärmeproduktion definieras i 6 a kap. 3 § (samti- dig produktion av värme och skattepliktig elektrisk kraft i en och samma process, när den värme som uppkommer nyttiggörs). Motsvarande änd- ring görs i 9 kap. 9 § i fråga om beräkningen av nedsättningen av koldioxidskatten för energiintensiva företag enligt den s.k. 0,8-procents- regeln. 7 och 8 a §§ Ändringarna, som innebär att tidsgränsen för ansökan om återbetalning av skatt förlängs från ett till , behandlas i avsnitt 7.1. I paragrafen finns de materiella bestämmelserna om den skattenedsätt- ning som kan ges energiintensiva företag. Grunden för sådan skattened- sättning finns i artikel 17.1 i energiskattedirektivet (2003/96/EG), som genom de nu föreslagna ändringarna införlivas i denna lag. En förutsättning för att skattenedsättning skall kunna ges enligt para- grafen är att det företag där förbrukningen av nedsättningsberättigade bränslen sker är energiintensivt. Kriterierna för sådan energiintensitet har lagts fast i 1 kap. 8 § och behandlas i kommentarerna till detta lagrum. Sålunda anges där vad som skall avses med bl.a. företag och de olika komponenter som utgör delposter för fastställandet av det förädlings- värde till vilket skattebelastningen skall relateras. Om bedömningen av ett företags energiintensitet gjorts för en del av ett företag som utgör en egen verksamhet eller verksamhetsgren skall även bedömningen enligt den s.k. 0,8-procentsregeln på motsvarande vis göras enbart för den delen av företaget. Sedan det fastlagts att det företag för vilket skattenedsättning yrkas är energiintensivt, tillämpas den skattenedsättning enligt 0,8-procentsregeln som följer av paragrafen. Utformningen av denna är materiellt oföränd- rad. Även om definitionen av energiintensitet enligt 1 kap. 8 § inte inne- håller någon begränsning till att företaget hänförs till någon specifik näringslivsgren, gäller också i fortsättningen möjligheten till skattened- sättning enligt 9 kap. 9 § endast för tillverkningsprocessen i industriell verksamhet eller i yrkesmässig jordbruks-, skogsbruks- eller vattenbruks- verksamhet. Detta följer av den oförändrade omfattningen av vilken förbrukning som ger rätt till skattenedsättning. I syfte att uppnå en mer lättläst lagtext har dock vissa redaktionella ändringar gjorts i första stycket. I likhet med vad som gällt får inte nedsättning medges för skatt på bränsle som förbrukats för drift av motordrivna fordon. I stället för det tidigare undantaget i slutet av första stycket följer nu denna begränsning direkt genom att det uttryckligen anges att endast bränslen för uppvärmning eller för drift av stationära motorer omfattas. Begränsningen till vilka bränslen som omfattas av möjligheterna till skattenedsättning följer nu direkt av en definition i 1 kap. 8 § av begreppet bränsle vid tillämpningen av den aktuella paragrafen. I stället för att i inledningen göra en hänvisning till de lagtekniska sätt på vilket skattebefrielse kan komma olika aktörer till del, underlättas förståelsen av paragrafen genom att en hänvisning görs till 6 a kap. där de materiella reglerna om skattebefrielse finns. Genom ändringen i andra stycket används samma begrepp som på andra ställen i denna lag för att beteckna samtidig framställning av värme och el. Begreppet kraftvärmeproduktion definieras i 6 a kap. 3 § (samti- dig produktion av värme och skattepliktig elektrisk kraft i en och samma process, när den värme som uppkommer nyttiggörs). Motsvarande ändring görs i 9 kap. 5 § i fråga om återbetalning av skatt på bränslen som förbrukats för framställning av externt producerad värme. Bestämmelserna i tredje stycket om att EU:s minimiskattenivåer alltid måste betalas av det företag som får skattenedsättning stämmer överens med vad som föreskrivs i artikel 17.1 i energiskattedirektivet. I syfte att undvika problem med varierande växelkurser har dock nu valts att i fjärde stycket ange de skattebelopp som alltid måste betalas i euro, jfr artikel 13.1 i energiskattedirektivet. Beloppen uttrycks i de enheter som gäller för de svenska skattesatserna. För tjock eldningsolja, naturgas samt kol och koks skiljer sig dessa enheter från de enheter i vilka minimi- skattesatserna har uttryckts i energiskattedirektivets bilaga I, tabellerna B och C. Omräkning har skett enligt gängse omvandlingsfaktorer. Ändringarna i övrigt i tredje och fjärde styckena följer i huvudsak av att ändringar har gjorts i andra paragrafer. Några ändringar i sak är inte avsedda. KN-numren för vissa av de bränslen som räknas upp i tredje stycket har ändrats (jfr 2 kap. 1 §). För att upprätthålla systematiken med de övriga angivna bränslena bör även KN-nr anges för bränslet gasol i punkten c. En rättelse görs av KN-numret för koks, vilket rätteligen skall vara 2704. I enlighet med terminologin i energiskattedirektivet bör benämningen kol och koks användas i stället för kolbränslen. Petroleum- koks slopas i uppräkningen i tredje stycket, eftersom bränslet inte längre uttryckligen anges som ett skattepliktigt bränsle i 2 kap. 1 § utan dess skatteplikt följer av 2 kap. 3 §, då det numera ryms inom begreppet energiprodukter. 0,8-procentsregeln tillämpas dock på samma sätt även på bränslen som beskattas enligt 2 kap. 3 § (se den generella definitionen av begreppet bränsle enligt 1 kap. 8 § och så vitt avser begränsningen till att belopp motsvarande minimiskattesatserna alltid iakttas paragrafens femte stycke). Paragrafens hittillsvarande sista stycke flyttas till första stycket första ledet av 9 b §. Av tydlighetsskäl flyttas bestämmelserna om tidsperioder i samband med en ansökan om skattenedsättning enligt 9 kap. 9 § till denna paragrafs första stycke. Reglerna kompletteras med uppgifter om vad ansökan skall innehålla. Förutom de uppgifter som krävs för att beräkna skattenedsättningen enligt 0,8-procentsregeln krävs av sökanden att han skall lämna de uppgifter som enligt 1 kap. 8 § krävs för att en beräkning kan göras om han, för den verksamhet för vilken han ansöker om nedsättning, uppfyller kraven på energiintensitet. Det rör sig således om mängden bränsle som förbrukats samt de olika belopp som behövs för att beskattningsmyndigheten skall kunna fastställa förädlingsvärdet. Den tid inom vilken ansökan skall lämnas in har i enlighet med avsnitt 7.1 ändrats från ett till . I paragrafens andra stycke tydliggörs att beskattningsmyndigheten efter ansökan i likhet med vad som redan gäller får bestämma en preliminär skattesats enligt vilken skatt tas ut under ett kalenderår samt relationen mellan sådant preliminärt beslut och det slutliga beslut om nedsättning som fattas efter kalenderårets utgång och de uppgifter som sökanden skall lämna. För att en preliminär skattesats skall kunna tillämpas skall beskattningsmyndigheten () göra bedöm- ningar av dels att företaget är energiintensivt, dels att rätt till skattened- sättning enligt 0,8-procenstregeln föreligger. Som anmärkts i kommentaren till 1 kap. 8 § torde vanligen den period för vilken skattenedsättning söks, dvs. kalenderår, stämma överens med den basperiod för vilken energiintensiteten beräknas. 1 kap. 8 § ger dock utrymme för att tillämpa annan tidsperiod än kalenderår för energiinten- sitetsberäkningen. Det bör även noteras att om sökanden väljer att utnyttja möjligheten att beräkna energiintensiteten för endast en del av sin verksamhet (egen verksamhet eller verksamhetsgren enligt 1 kap. 8 §), skall alla uppgifter som lämnas avse den delen av verksamheten. Ändringen i andra stycket om tidpunkten för när kompletteringar med verkliga uppgifter för kalenderåret skall lämnas, samordnas med den förlängning av tidsfristen för återbetalning till , som föreslås i avsnitt 7.1. Genom denna förlängda tidsfrist finns god tid för sökanden att hämta uppgifter som skall användas för beräkning av förädlingsvärdet från sin självdeklaration, eftersom denna enligt reglerna i 4 kap. 5 § lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter, LSK, skall ha kommit in till beskattningsmyndigheten året efter beskattningsåret.