prop · GT0368 · 2006-01-25 00:00:00 — Staterna skall också främja internationellt samarbete och sam- verkan mellan sina myndigheter, nationella och internationella icke-stat- liga organisationer och internationella organisationer. Staterna skall också, enligt artikel 10.2, främja internationellt sam- arbete för att bistå barn som är offer i deras fysiska och psykiska åter- hämtning, återanpassning i samhället och repatriering. Av artikel 10.3 följer att staterna skall främja ett ökat internationellt samarbete för att angripa de grundorsaker, till exempel fattigdom och underutveckling, som bidrar till att barn är sårbara för försäljning av barn, barnprostitution, barnpornografi och barnsexturism. De stater som har möjlighet att göra så skall dessutom, enligt artikel Prop. 2005/06:68 10.4, tillhandahålla finansiellt, tekniskt eller annat bistånd genom befint- liga multilaterala, regionala, bilaterala eller andra program. Av artikel 11 framgår att inget i protokollet påverkar några bestämmelser som går längre när det gäller att förverkliga barnets rättigheter, och som kan ingå i en stats nationella lagstiftning eller i internationell rätt som är i kraft för den staten. Av artikel 12 följer bl.a. att varje stat, från det att proto- kollet har trätt i kraft för den staten, skall lämna en rapport till FN:s barn- rättskommitté med utförlig information om de åtgärder den har vidtagit för att genomföra bestämmelserna i protokollet. Efter avgivandet av den utförliga rapporten skall fortsatt rapportering ske. Av artikel 13 framgår att protokollet är öppet för undertecknande av varje stat som är part i konventionen eller som har undertecknat den. Protokollet skall ratificeras och är öppet för anslutning av varje stat som är part i konventionen eller som har undertecknat den. Enligt artikel 14 träder protokollet i kraft från den dag då det tionde ratifikations- eller anslutningsinstrumentet deponerades. För varje stat som ratificerar protokollet eller ansluter sig till det efter dess ikraftträdande träder protokollet i kraft en månad från den dag då dess eget ratifikations- eller anslutningsinstrument deponerades. Av artikel 15 framgår att en stat när som helst kan säga upp protokollet genom skriftlig notifikation till generalsekreterare, som därefter skall underrätta de andra konventionsstaterna och alla stater som har undertecknat konventionen. Uppsägningen träder i kraft från den dag då generalsekreteraren mottog notifikationen. I artikel 16 behandlas frågan om hanteringen av förslag till ändringar av protokollet. beslutade den arbetsgrupp som hade haft i uppgift att förhandla protokollet om det ad referendum, vilket innebar att samtliga artiklar var öppna för fortsatt förhandling och att det slutliga beslutet hänsköts till FN:s kommission för mänskliga rättigheter. Härvid gjorde EU en tolkningsförklaring avseende artikel 2 av innebörd att any representation (varje framställning) skall omfatta enbart visual re- presentation, dvs. bilder, samt ett uttalande om att sexual parts skall innebära könsorgan. gjorde dessutom bl.a. en tolkningsförklaring innebärande att s.k. anspelningspornografi inte skall omfattas av definitionen av barnpornografi i artikel 2 c). I samband med att protokollet antogs av uttalade , i förhållande till artikel 2 c) avseende barnpornografi att ordet representation skall avse endast visuell re- presentation, dvs. bilder, och att uttrycket any representation of a child engaged in real or simulated sexual activity inte skall avse vuxna perso- Prop. 2005/06:68 ner som agerar barn. gjorde också, vid undertecknandet av protokollet, en deklara- tion. I denna hänvisade till EU:s nämnda uttalande liksom till sina egna tidigare uttalanden samt tillade att tolkar uttrycket any representation i artikel 2 c) såsom visuell representation. 6 tillträde till protokollet Regeringens förslag: godkänner det fakultativa proto- kollet till konventionen om barnets rättigheter om försäljning av barn, barnprostitution och barnpornografi. Regeringens bedömning: En förklaring bör göras avseende artikel 2 c, som refererar till EU:s tolkningsförklaring, enligt följande: ordet framställning (representation) skall avse endast visuella framställ- ningar, dvs. bilder, och uttrycket varje framställning av barn som deltar i verkliga eller simulerade sexuella aktiviteter(any represen- tation of a child engaged in real or simulated sexual activity) skall inte avse vuxna personer som agerar barn. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har tillstyrkt eller har ingen erinran mot förslaget. anser att bör dra tillbaka den deklaration som gjordes i samband med undertecknandet av protokollet och verka för att EU gör detsamma. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Försäljning av barn, barnprostitution och barnpornografi utgör fullständigt oacceptabla före- teelser. De är uttryck för en cynisk människosyn och en bristande respekt för barn som individer. Företeelserna är till sin natur oftast gränsöver- skridande och organiserade. Inget enskilt land kan genom enbart natio- nella åtgärder komma tillrätta med problemen. Internationellt samarbete är därför nödvändigt. har tidigare tillträtt tilläggsprotokollet om förebyggande, be- kämpande och bestraffande av handel med människor, särskilt kvinnor och barn, till FN:s konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet (prop. 2003/04:111, bet. 2003/04:JuU20, rskr. 2003/04:232) liksom godkänt EU:s rambeslut om bekämpande av människohandel (prop. 2001/02:99, bet. 2001/02:JuU28, rskr. 2001/02:219). Den bedöm- ning regeringen gjorde i samband med behandlingen av dessa instrument, var att de borde kunna leda till bättre verktyg för polis och åklagare i det internationella arbetet och till att synliggöra fenomenet människohandel. Genom att till detta lägga det fakultativa protokollet till konventionen om barnets rättigheter, ges ytterligare ett instrument som förväntas bli effekt- fullt i kampen mot människohandel med dess olika syften, samt också när det gäller att bekämpa olagliga adoptioner. Därutöver bör det nu ak- tuella protokollet kunna utgöra en stark grund för det internationella samarbetet när det gäller bekämpandet av barnprostitution och att barn används för framställning av pornografi. bör fortsätta att aktivt främja och delta i olika aktiviteter i det Prop. 2005/06:68 internationella samarbetet för att bekämpa försäljning av barn, barnpro- stitution och barnpornografi. Staternas tillämpning av det fakultativa protokollet kommer att inklu- deras i den granskning som för barnets rättigheter gör av staternas framsteg och åtgärder för att förverkliga barnets rättigheter. Det kan också av detta skäl knappast komma i fråga att avstår från att tillträda ett fakultativt protokoll till som avser att ge barn ett utökat skydd mot människohandel, olagliga adoptioner, barnpro- stitution och barnpornografi. Regeringen föreslår därför att godkänner det fakultativa protokollet. När det gäller frågan om tolkningsförklaring anser regeringen att det inte finns skäl att ändra eller dra tillbaka det ställningstagande som be- fanns nödvändigt vid antagandet och signerandet av protokollet. Såväl åtagandena i som i det fakultativa protokollet syftar till att skydda barn från att bli sexuellt utnyttjade. Så kallad anspelningspor- nografi, där vuxna agerar barn, omfattas därmed inte av åtagandena i . Regeringens bedömning är således att en liknande tolkningsförklaring, som den som gjordes vid undertecknandet, bör göras i samband med ratificeringen av protokollet. Behovet av lagändringar för att skall kunna tillträda proto- kollet behandlas i avsnitt 7 och 8. 7Nuvarande svenska bestämmelser och behov av lagstiftning Enligt artikel 2 a i FN-protokollet om försäljning av barn m.m. avses med försäljning av barn varje handling eller transaktion genom vilken ett barn överförs av en person eller grupp av personer till annan mot be- talning eller någon annan form av ersättning. Enligt artikel 3 skall det vara straffbart att när det gäller försäljning av barn bjuda ut, leverera eller ta emot ett barn, på vilket sätt det än sker, i syfte att barnet skall exploateras sexuellt eller att barnets organ skall överföras i vinstsyfte eller att barnet skall sättas i tvångsarbete. Dessa förfaranden skall vara straffbara oavsett om gärningarna begås inom ett land eller är gränsöverskridande och oavsett om de begås på individuell basis eller i organiserad form. Med förbehåll för bestämmelserna i den nationella lagstiftningen, skall staterna också kriminalisera försök samt medhjälp och annan medverkan till någon av de nämnda handlingarna (artikel 3.2). Av artikel 3.3 framgår vidare att varje konventionsstat skall belägga brott av nu angivet slag med lämpligt straff som beaktar dess allvarliga beskaffenhet. För människorov döms, enligt 4 kap. 1 § , den som bemäk- tigar sig och för bort eller spärrar in ett barn eller någon annan med upp- såt att skada honom eller henne till liv eller hälsa eller att tvinga honom eller henne till tjänst eller att öva utpressning. Att t.ex. på gatan ta upp ett litet barn i sin bil för att föra bort barnet är ett exempel på ett bemäk- tigande. Det saknar betydelse om barnet förstår vad som händer eller följer med frivilligt. Straffet är fängelse , lägst fyra och högst , eller på livstid. Är brottet mindre grovt, döms till fängelse i högst . Försök, förberedelse och stämpling till människorov är, liksom underlåtenhet att avslöja sådant brott, straffbart. Även anstiftan och med- hjälp är straffbart i enlighet med vad som anges i 23 kap. 4 § brotts- balken. För människohandel döms, enligt 4 kap. 1 a § , den som, i annat fall än som avses i bestämmelsen om människorov, med använ- dande av olaga tvång eller vilseledande, med utnyttjande av någons ut- satta belägenhet eller med något annat sådant otillbörligt medel rekryte- rar, transporterar, inhyser, tar emot eller vidtar någon annan sådan åtgärd med en person, och därigenom tar kontroll över personen, i syfte att per- sonen skall utsättas för brott enligt 6 kap. 1, 2, 3, 4, 5 eller 6 § samma balk, utnyttjas för tillfälliga sexuella förbindelser eller på annat sätt ut- nyttjas för sexuella ändamål, utnyttjas i krigstjänst eller tvångsarbete eller annat sådant tvångstillstånd, utnyttjas för avlägsnande av organ, eller på annat sätt utnyttjas i en situation som innebär nödläge för den utsatte. För samma brott döms också den som i sådant syfte som nämnts till annan för över kontrollen över en person, eller från annan tar emot kontrollen över en person. Om gärningen begåtts mot en person som inte fyllt krävs inte att något otillbörligt medel använts. Straffet är fängelse i lägst två och högst . Om brottet är mindre grovt döms till fängelse i högst . Försök, förberedelse och stämp- ling till människohandel är, liksom underlåtenhet att avslöja sådant brott, straffbart. Även anstiftan och medhjälp är straffbart i enlighet med vad som stadgas i 23 kap. 4 § . Regeringens bedömning: Svensk lagstiftning uppfyller de krav som FN-protokollet om försäljning av barn m.m. ställer när det gäller krimi- nalisering av och påföljder för handel med barn. Promemorians bedömning: I promemorian gjordes den bedömningen att de gärningar som enligt protokollet skall utgöra straffbar handel med barn inte i alla delar var adekvat kriminaliserade i svensk rätt. föreslog därför att straffansvaret för människohandel skulle ut- vidgas. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrkte eller hade ingen erinran mot promemorians förslag. och Svenska ansåg dock att en separat brottsrubricering människo- handel mot barn borde övervägas. Skälen för regeringens bedömning: Promemorians förslag om att ut- vidga straffansvaret för människohandel behandlades i regeringens pro- position 2003/04:111, vari föreslogs att brottet människohandel skulle utvidgas till att omfatta också människohandel som inte är gränsöver- skridande samt människohandel som syftar till andra former av utnytt- jande än sexuellt utnyttjande, t.ex. tvångsarbete. Lagändringen trädde i kraft (bet. 2003/04JuU:20, rskr. 2003/04:232). Detta till- sammans med bestämmelserna i avseende människorov gör att svensk lagstiftning numera till fullo bedöms tillgodose de krav som ställs i protokollet. När det gäller och Svenska synpunkt att en särskild brottsrubricering för människohandel riktad mot barn skulle införas, gjorde regeringen bedömningen att någon sådan särskild brottsrubricering inte borde införas. Skälen för detta är närmare utvecklade i nämnda proposition, s. 47. De skäl som anfördes där är fortfarande relevanta. 7.1.3Otillbörligt framkallande av samtycke till adoption Enligt artikel 3 i FN-protokollet om försäljning av barn m.m. skall varje konventionsstat säkerställa att dess straffrättsliga lagstiftning när det gäller försäljning av barn omfattar bl.a. sådant handlande som består i att som mellanhand otillbörligt framkalla samtycke till adoption av ett barn i strid med tillämpliga internationella rättsliga instrument om adop- tion (artikel 3.1 a ii). Detta skall gälla oavsett om brottet begås inom ett land eller är gränsöverskridande och oavsett om det begås på individuell basis eller i organiserad form. Med förbehåll för bestämmelserna i den nationella lagstiftningen skall staterna också kriminalisera försök samt medhjälp eller annan medverkan till nämnda handlande (artikel 3.2). Av artikel 3.3 framgår vidare att varje konventionsstat skall belägga brott av nu angivet slag med lämpligt straff som beaktar dess allvarliga beskaffenhet. Regler om adoption återfinns i flera svenska författningar. De grund- läggande materiella reglerna om adoption finns i 4 kap. . Enligt vad som där anges krävs för adoption som regel tillstånd av dom- stol. Domstolen skall pröva om det är lämpligt att adoptionen äger rum. Tillstånd får ges endast om adoptionen är till fördel för barnet. Dessutom krävs att den som vill adoptera barnet har uppfostrat det eller vill upp- fostra det eller att det annars med hänsyn till det personliga förhållandet mellan sökanden och barnet finns särskild anledning till adoptionen. En- ligt 4 kap. 5 § gäller att den som fyllt som regel inte får adopteras utan eget samtycke. Är barnet under krävs vidare normalt samtycke också av barnets föräldrar. Enligt 4 kap. 5 a § föräld- rabalken skall moderns samtycke ha lämnats sedan hon har återhämtat sig tillräckligt efter nedkomsten. Vidare finns det enligt 4 kap. 6 § föräld- rabalken vid adoption ett förbud mot vederlag. Förbudet mot vederlag är inte straffsanktionerat i svensk lag. En ansökan om adoption får dock inte bifallas, om det från någon sida har getts eller utlovats ersätt- ning eller om det har avtalats om bidrag till barnets underhåll. Under- hållsbidrag i form av ett engångsbelopp hindrar dock inte att tillstånd till adoptionen ges, om beloppet har inbetalats till socialnämnden. För be- loppet skall nämnden inköpa en livränta åt barnet eller på annat sätt se till att beloppet används på lämpligt sätt för barnets underhåll. Innan dom- stolen beslutar i adoptionsfrågor skall yttrande inhämtas från social- nämnden. Enligt 6 kap. 12 § socialtjänstlagen (2001:453) får en under- årig med hemvist utomlands inte tas emot för adoption utan socialnämn- dens medgivande. I fråga om internationella adoptioner utgör om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner (Haag- konventionen) ett betydelsefullt instrument. tillträdde konven- tionen och den gäller , genom lagen (1997:191) med anledning av tillträde till om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner, som lag i . Konventionen, som innehåller detaljerade villkor för internatio- nella adoptioner, syftar till att stärka barns rättsskydd vid internationella adoptioner och att förhindra bortförande av, försäljning av och handel med barn. Tanken är att de stater som ansluter sig till konventionen skall samarbeta kring adoptionerna och att såväl ursprungsland som mot- tagarland skall ansvara för att de adoptioner som genomförs är till barnets bästa. Konventionen tillämpas när ett barn med hemvist i en för- dragsslutande stat överflyttas till en annan fördragsslutande stat. En ut- ländsk adoption som genomförts i enlighet med konvention gäller auto- matiskt i , det vill säga erkänns direkt på grund av lag utan något särskilt beslut om det. Lagen (1997:192) om internationell adoptionsförmedling () är tillämplig när en underårig med hemvist utomlands skall adopteras av någon eller några med hemvist i . Enligt 3 § får adoptioner av barn från utlandet förmedlas endast av sammanslutningar som är auktoriserade. Vidare följer av 4 § samma lag att den eller de som vill adoptera ett barn från utlandet skall anlita en sådan sammanslutning som avses i 3 §. Detta gäller dock inte enstaka fall av adoption som avser släktingbarn eller där det annars finns särskilda skäl att adoptera utan förmedling av en auktoriserad sammanslutning. För dessa gäller i stället att Myndigheten för internationella adoptionsfrågor () skall pröva om förfarandet är godtagbart innan barnet lämnar landet. Enligt 15 § kan den som i strid med 3 § förmedlar en internationell adoption utan att företräda en auktoriserad sammanslutning dömas till böter. Detsamma gäller den som adopterar enskilt utan att det finns ett beslut av om att förfarandet är godtagbart (jfr 4 §). Enligt 6 kap. 10 § socialtjänstlagen (2001:453) får enskilda personer eller sammanslutningar inte bedriva verksamhet som syftar till att för- medla barn till enskilt hem som inte tillhör någon av föräldrarna till barnet eller någon annan som har vårdnaden om barnet. Den som bryter mot nämnda bestämmelse kan enligt 16 kap. 6 § samma lag, om gär- ningen inte är belagd med straff enligt lagen (1997:192) om internatio- nell adoptionsförmedling, dömas till böter. Det finns inte någon specifik straffbestämmelse i som regle- rar otillbörliga framkallanden av samtycke eller tillstånd till adoption av ett barn. I stället kan beroende på omständigheterna i det enskilda fallet ett flertal straffbestämmelser bli tillämpliga. Nedan redovisas exempel på bestämmelser som kan aktualiseras. För människohandel döms, enligt 4 kap. 1 a § , den som, i annat fall än som avses i bestämmelsen om människorov i 4 kap 1 § , med användande av olaga tvång eller vilseledande, med utnyttjande av någons utsatta belägenhet eller med något annat sådant otillbörligt medel rekryterar, transporterar, inhyser, tar emot eller vidtar någon annan sådan åtgärd med en person, och därigenom tar kontroll över personen, i syfte att personen skall utsättas för brott enligt 6 kap. 1, 2, 3, 4, 5 eller 6 § samma balk, utnyttjas för tillfälliga sexuella förbindel- ser eller på annat sätt utnyttjas för sexuella ändamål, utnyttjas i krigs- tjänst eller tvångsarbete eller annat sådant tvångstillstånd, utnyttjas för avlägsnande av organ, eller på annat sätt utnyttjas i en situation som innebär nödläge för den utsatte. För samma brott döms också den som i sådant syfte som nämnts till annan för över kontrollen över en per- son, eller från annan tar emot kontrollen över en person. Om gärningen begåtts mot en person som inte fyllt krävs inte att något otillbör- ligt medel använts. Straffet är fängelse i lägst två och högst . Om brottet är mindre grovt döms till fängelse i högst . Försök, förbe- redelse och stämpling till människohandel är, liksom underlåtenhet att avslöja sådant brott, straffbart. Även anstiftan och medhjälp är straffbart i enlighet med vad som stadgas i 23 kap. 4 § . För olaga tvång döms, enligt 4 kap. 4 § , den som genom misshandel eller annars med våld eller genom hot om brottslig gärning tvingar annan att göra, tåla eller underlåta något. Detsamma gäller om någon med sådan verkan utövar tvång genom hot att åtala eller ange annan för brott eller att om annan lämna menligt meddelande, om tvånget är otillbörligt. Straffet är böter eller fängelse i högst . Är brottet grovt är dock straffet fängelse i lägst och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om gärningen innefattat pinande till bekännelse eller annan tortyr. Försök och förbe- redelse till olaga tvång som är grovt är straffbart. Däremot är försök till olaga tvång, som inte är grovt, inte straffbart. Om någon genom våld eller hot försökt förmå annan att göra, tåla eller underlåta något, kan dock straffansvar för misshandel (3 kap. 5 § ) eller olaga hot (4 kap. 5 § ) komma i fråga. Även anstiftan och medhjälp är straffbart i enlighet med vad som anges i 23 kap. 4 § . För bestickning döms, enligt 17 kap. 7 § , den som till ar- Prop. 2005/06:68 betstagare eller annan som avses i 20 kap. 2 § lämnar, utlovar eller er- bjuder, för denne själv eller för annan, muta eller annan otillbörlig be- löning för tjänsteutövningen. Straffet är böter eller fängelse i högst . Är brottet grovt, döms till fängelse, lägst och högst . Även anstiftan och medhjälp är straffbart i enlighet med vad som anges i 23 kap. 4 § . Regeringens bedömning: För att skall kunna tillträda FN- protokollet om försäljning av barn m.m. krävs lagändringar i fråga om kriminalisering av och påföljder för mellanhänders otillbörliga fram- kallande av samtycke till adoption av barn. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som yttrat sig har inte haft något att erinra mot promemorians bedömning. Adoptions- centrum har framfört synpunkter i fråga om omfattningen av åtagandet och menar att promemorian gått utanför FN-protokollet om försäljning av barn m.m. när det gäller framkallande av samtycke till adoption från en moder före barnets födelse. Skälen för regeringens bedömning Närmare om åtagandet enligt FN-protokollet om försäljning av barn m.m. Innehållet i relevanta artiklar beskrivs i avsnitt 5.1. I artikel 3.1 a ii anges som specialsubjekt mellanhänder i adoptionsförfaranden. Vad som när- mare skall förstås med begreppet mellanhand är inte definierat i proto- kollet. Med en mellanhand torde dock i sammanhanget främst avses en person vars huvudsakliga uppgift är att skapa eller förmedla kontakter mellan den eller dem som önskar adoptera och barn som kan adopteras. Det straffbara handlandet beskrivs i artikel 3.1 a ii som ett otillbörligt framkallande av samtycke till adoption av ett barn i strid med tillämpliga internationella rättsliga instrument om adoption. Att det skall vara fråga om ett otillbörligt framkallande får anses medföra en begränsning av åtagandet så till vida att det träffar endast sådana fall där det förekommer någon form av otillbörligt aktivt handlande från gärningsmannens sida. För tolkning av vad som i övrigt skall förstås med uttrycket och vilka förfaranden som åtagandet mera precist tar sikte på torde vilket också antyds i artikeln vägledning få sökas i tillämpliga internationella rätts- liga instrument på området. Det finns flera internationella instrument som berör adoptioner. Av dessa framstår om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner som den mest betydelsefulla. , som gäller som lag i , inne- håller detaljerade villkor för internationella adoptioner och har som ut- talat syfte bl.a. att stärka barns rättsskydd vid internationella adoptioner och att förhindra bortförande av, försäljning av eller handel med barn. Även om konventionen gäller enbart gentemot andra konventionsstater rekommenderas det att de grundläggande intentionerna i konventionen tillämpas även gentemot länder som inte är anslutna till konventionen. Mot den bakgrunden samt med hänsyn till att också är den konvention som särskilt omnämns i ingressen till FN-protokollet om försäljning av barn m.m. framstår det som rimligt att låta den vara vägledande vid tolkningen av nu aktuellt åtagande. I kapitel II artikel 4 i uppställs i fråga om sam- tycken eller tillstånd följande villkor: