prop · GT03182 · 2006-03-21 00:00:00 — Underlåtenhet att följa dessa skyldigheter bör, som har föreslagit, omfattas av straffansvar. En sådan bestämmelse bör införas i 29 kap. 6 §. I och rådets förordning (EG) nr 648/2004 av om tvätt- och rengöringsmedel finns en skyldighet att märka förpackningar. För denna skyldighet finns ingen sanktion. Skyldigheten är av sådan vikt att den bör förenas med straffansvar och för att också efterleva förordningens krav på effektiva sanktioner bör en bestämmelse om straff tas in i 29 kap. 6 §. Produktinformation om genetiskt modifierade organismer och andra biotekniska organismer Bestämmelsen i 29 kap. 6 § omfattar överträdelser av regler om märkning av produkter som innehåller eller består av genetiskt modifierade organismer och andra biotekniska organismer. Till skillnad från kemiska produkter hanteras de potentiellt riskfulla genetiskt modifi- erade organismerna i sådana gentekniska verksamheter som omfattas av krav på förprövning. har menat att de regler om märkning som är kopplade till genetiskt modifierade organismer inte kan likställas med de skyldigheter som gäller på kemikalieområdet och att straffbestämmelsen om bristfällig miljöinformation inte bör omfatta genetiskt modifierade organismer. Enligt kommittén gäller detsamma för biotekniska organismer. Flera remissinstanser har invänt mot detta och anfört att även dessa märkningsregler är så viktiga att de bör omfattas av sanktionsbestämmel- ser i eller annan lagstiftning. Regeringen delar remissinstans- ernas synpunkter. Det behövs fortfarande en särskild straffbestämmelse som gäller brott Prop. 2005/06:182 mot en skyldighet att märka en produkt som innehåller eller består av genetiskt modifierade organismer. Straffvärdet är dock inte högre än att straffskalan bör stanna på böter. Straffbestämmelsen bör därför placeras i 29 kap. 9 §. Den paragrafen behandlas i avsnitt 7.10. Regeringen konstaterar, liksom kommittén, att biotekniska organismer används endast i ett fåtal fall och att situationen i fråga om dessa inte är densamma som för kemiska produkter som har en stor spridning och rörlighet ute i samhället. Det går dock inte att bortse från det skydds- intresse som ändå finns beträffande biotekniska organismer (vars hanter- ing inte är reglerad på det sätt som gäller för genetiskt modifierade orga- nismer). Överträdelser av regler om produktinformation avseende biotek- niska organismer bör därför omfattas av bestämmelsen om bristfällig miljöinformation. Straffskalan för brottet bristfällig miljöinformation sträcker sig från böter till fängelse i högst . Maximistraffet för detta brott är med andra ord lägre än för de andra brotten mot kontrollsystemet. Någon när- mare motivering till varför det skall vara på det sättet finns inte annat än att bestämmelsen i sin nuvarande utformning har ett vidsträckt tillämp- ningsområde. När bestämmelserna nu utformas på ett sätt som innebär att det är de centrala förpliktelserna som omfattas av straff blir det än mer angeläget justera straffskalan. Enligt förslaget skall straffansvaret om- fatta de regler om produktinformation som har störst betydelse, dvs. in- formation om produkter som medför särskilda risker om de inte hanteras på rätt sätt. Överträdelser av denna informationsskyldighet har ett lika högt straffvärde som de brott som avses i 29 kap. 35 §§. Straffskalan bör därför ändras och bestämmas till böter eller fängelse i högst . Regeringen avser att i det fortsatta föreskriftsarbetet se över vilka handlingsregler som föreskrivs på myndighetsnivå och som har ett så högt straffvärde att de i stället bör föreskrivas av regeringen och för- enas med straffansvar enligt bestämmelsen om bristfällig miljöinforma- tion. I och med att det straffbara området förtydligas och avgränsas finns det anledning att ifrågasätta behovet av ett undantag för ringa fall. En förut- sättning för att fällas till ansvar enligt bestämmelsen om bristfällig miljö- information är att informationsbristen skall ha varit ägnad att försvåra bedömningen av riskerna för att människors hälsa eller miljön skulle skadas. Detta innebär att överträdelser som saknar betydelse faller utan- för det straffbara området. Regeringen avser att i det fortsatta föreskrifts- arbetet särskilt se över och förtydliga handlingsreglerna om produktinfor- mation så att det utöver detta inte behövs något undantag för ringa brott. Straffbestämmelserna i 29 kap. 6 § bör inte längre omfattas av ringaundantaget i 11 § första stycket. 7.9Straffkatalogen i 29 kap. 8 § Regeringens förslag: De straffbestämmelser som tas in i andra para- grafer utgår ur straffkatalogen i 29 kap. 8 § . En ny punkt förs in i paragrafen. Den avser sådana förbud mot fiske som får med- delas med stöd av 28 kap. 13 § och som straffsanktio- neras i 29 kap. 9 § första stycket 10 men som har ett sådant straffvärde att den bör omfattas av 8 §. Den nuvarande punkten om utredning och försiktighetsmått vid genteknisk verksamhet delas upp i två punkter. Vissa bestämmelser med lägre straffvärde flyttas till 9 §. Paragrafen skall innehålla 12 punkter om straff för uppsåtliga eller oaktsamma överträdelser. Det gäller överträdelser av föreskrifter för totalförsvaret (punkt 1), överträdelser av föreskrifter om försiktighets- mått inom ett miljöskyddsområde (punkt 2), överträdelser av före- skrifter eller förbud mot utsläpp av avloppsvatten (punkt 3), överträ- delser av föreskrifter om försiktighetsmått vid miljöfarlig verksamhet (punkt 4), vissa åtgärder i miljöriskområde (punkt 5), överträdelser av skyldigheten att underhålla en vattenanläggning (punkt 6), överträdel- ser av förbud till skydd för naturmiljön enligt 12 kap. 6 § fjärde stycket (punkt 7), överträdelser av en bestämmelse om utredning innan en genteknisk verksamhet påbörjas eller föreskrifter om utredningen vid en sådan verksamhet (punkt 8), överträdelser av vissa föreskrifter om försiktighetsmått vid genteknisk verksamhet (punkt 9), överträdelser av förbud mot dumpning eller förbränning av avfall (punkt 10), över- trädelser av bestämmelser om transport av avfall i rådets förordning (EEG) nr 259/93 av om övervakning och kontroll av avfallstransporter inom, till och från Europeiska gemenskapen (punkt 11) samt överträdelser av förbud mot fiske som har beslutats enligt 28 kap. 13 § (punkt 12). Paragrafen avser brott mot handlingsregler som finns i lagen, i före- skrifter som regeringen har meddelat eller i beslut som i det enskilda fallet har meddelats med stöd av lagen. Straffskalan är böter eller fängelse i högst . För försök till brott mot förbudet om dumpning m.m. (punkten 10) döms till ansvar enligt 23 kap. . An- svar skall inte dömas ut enligt dessa bestämmelser, om ansvar för kan dömas ut bestämmelserna om miljöbrott i 1 §. förslag skiljer sig från regeringens endast på så sätt att regeringen har valt att föra vissa bestämmelser till 29 kap. 9 § och på några punkter har valt en annan lagteknisk lösning. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna har tillstyrkt förslaget. har instämt i att förslaget innebär att paragra- fen blir tydligare. har även lämnat synpunkter som hän- för sig till de olika punkterna. De synpunkterna har inte betydelse för hel- hetsbilden av remissutfallet utan redovisas i sitt sammanhang i skälen för regeringens förslag. i har motsatt sig för- slaget att låta punkt 27 avseende transport av avfall utgå eftersom det numera finns en ökad risk för illegala gränsöverskridande transporter av avfall och farligt avfall. Även Riksåklagaren har avstyrkt kommitténs förslag i denna del och anfört att avfallsproblematiken är en stor och vik- tig miljöfråga, att internationella illegala avfallstransporter är ett växande problem, att det inte får råda någon tvekan om smugglingslagens tillämp- lighet, att det bör observeras att smugglingslagen kräver grov oaktsamhet medan det enligt räcker med oaktsamhet samt att samhällets syn på allvaret i denna typ av gärningar inte får nedgraderas. Länsstyrel- sen i har framfört liknande synpunkter och menat att möj- ligheten att utdöma straff enligt bör kvarstå. har påpekat att det för ansvar enligt smugglingslagen krävs grov oaktsamhet och att den som av oaktsamhet som inte är grov bryter mot en bestäm- melse om import, export och liknande alltså inte gör sig skyldig till ett förfarande som kan medföra ansvar enligt smugglingslagen. Enligt Tull- verket skulle kommitténs förslag innebära en avkriminalisering som inte kan ha varit avsedd. har anmärkt att det inte är fullständigt tydligt vilka handlingar på respektive område som av- kriminaliseras, hur detta kommer att motsvaras av nya miljösanktions- avgifter och hur denna förändring kommer att fungera i ett styrmedels- perspektiv. Föreningen har uttryckt oro över att det sker en allmän avkri- minalisering utan närmare övervägande för varje särskild förpliktelse. Skälen för regeringens förslag består straffkatalogen i 29 kap. 8 § av 28 punkter. Den täcker en mängd olika områden, bl.a. artskydd, miljöfarlig verksamhet, vattenverksamhet, kemikalier och förorenade områden. Para- grafen är svåröverskådlig. Den bör förtydligas. De punkter som rör områ- desskydd, artskydd, kemikaliehantering, försvårande av miljökontroll och bristfällig miljöinformation och brott mot kontrollsystemet för miljöfar- liga verksamheter bör i möjligaste mån flyttas till de särskilda paragra- ferna om sådana brott (detta gäller punkterna 25, 711, 16, 1923, 25, 26 och 28). Överträdelser av föreskrifter om försiktighetsmått inom miljöskyddsområde gäller straffansvar för den som bryter mot föreskrifter om försiktig- hetsmått inom miljöskyddsområde (nuvarande 29 kap. 8 § första stycket 6 ). Såsom anförts i avsnitt 7.2 har dessa regler ett annat syfte än övriga områdesskyddsbestämmelser och avser områden som är utsatta för föroreningar eller annars inte uppfyller en miljökvalitetsnorm. Syftet är inte att bevara en natur- eller kulturmiljö utan att på olika sätt motverka skador till följd av de föroreningar som föranlett att ett område har för- klarats som miljöskyddsområde. Därför hör skyddet för miljöskyddsom- råden inte hemma bland de regler som rör områdesskydd i övrigt. Straff- sanktionen av bestämmelser om miljöskyddsområde bör därför vara kvar i 8 §. har anfört att det kan finnas ett behov av att straff- sanktionera även överträdelser av föreskrifter som har med- delat. En handlingsregel om försiktighetsmått för miljöskyddsområden som behöver kunna sanktioneras med straff bör, enligt regeringens me- ning, framgå av de föreskrifter som regeringen meddelar. Straffbestäm- melsen bör ges en utformning med denna avgränsning av det straffbara området (punkt 2 i den föreslagna nya lydelsen). Regeringen avser att i det fortsatta föreskriftsarbetet se till att de handlingsregler som behöver omfattas av straffansvar finns i någon av regeringens förordningar. Med en sådan ordning kommer föreskrifter som meddelar inte att vara förenade med straffansvar. Överträdelser av förbud mot utsläpp av avloppsvatten gäller straffansvar för den som bryter mot föreskrifter eller beslut om förbud mot utsläpp av avloppsvatten m.m. meddelade med stöd av 9 kap. 4 § (straffbestämmelsen finns i nuvarande 29 kap. 8 § första stycket 12). har konstaterat att det i det en- skilda fallet inte har meddelats något förbudsbeslut med stöd av 9 kap. 4 §, men att det i ett fall har meddelats ett sådant beslut med stöd av den tidigare gällande miljöskyddslagen. I likhet med anser regeringen att det faktum att be- stämmelsen i 9 kap. 4 § har använts i liten utsträckning inte är ett tillräckligt skäl för avkriminalisering. Den kan få ökad betydelse i samband med de nya reglerna om förvaltningen av kvaliteten på vatten- miljön. Straffbestämmelsen bör kvarstå (punkt 3 i den föreslagna nya ly- delsen). Det bör uttryckligen framgå att straffbestämmelsen är avgränsad till föreskrifter eller förbudsbeslut som regeringen har meddelat. Överträdelser av föreskrifter om försiktighetsmått vid miljöfarlig verksamhet gäller straffansvar för den som bryter mot föreskrifter om försiktig- hetsmått vid miljöfarlig verksamhet meddelade med stöd av 9 kap. 5 § (straffbestämmelsen finns i nuvarande 29 kap. 8 § första stycket 13). Bemyndigandet i 9 kap. 5 § gör det möjligt för regeringen att meddela föreskrifter om förbud, skyddsåtgärder, begränsningar och andra försiktighetsmått för miljöfarlig verksamhet. Regeringen kan också, om det finns särskilda skäl, delegera rätten att meddela föreskrifter till en annan myndighet. Så har också skett och det finns ett antal föreskrifter utfärdade av som innehåller bestämmelser som straffsanktioneras genom bestämmelsen i 29 kap. 8 § första stycket 13. Regeringen har utfärdat två bestämmelser med stöd av 9 kap. 5 §. De bestämmelserna finns i 12 och 16 §§ förordningen (1998:899) om miljö- farlig verksamhet och hälsoskydd. Bestämmelsen i 12 § är ett förbud mot att i vattenområde släppa ut avloppsvatten från vattentoalett eller tätbe- byggelse, om avloppsvattnet inte har genomgått längre gående rening än slamavskiljning. Förbudet gäller inte om det är uppenbart att utsläppet kan göras utan risk för olägenhet för människors hälsa eller miljön. Be- stämmelsen i 16 § innebär krav på att ledningarna för en avloppsanord- ning för vattentoalett skall vara slutna om inte den kommunala nämnden har medgett något annat. har menat att de sistnämnda reglerna inte behöver omfattas av straff men att däremot en del av de regler som Naturvårds- verket har utfärdat och som avser genomförandet av EG-direktiv bör om- fattas av straffansvar. De föreskrifter som har meddelas med stöd av 9 kap. 5 § och som bör vara straffsanktionerade med fängelse i straffskalan bör, i likhet med vad kommittén har ansett, föras in i någon av regeringens förordningar. Kommittén har också föreslagit att regeringen i sina förordningar skall ange särskilt vilka handlingsregler som skall omfattas av det nu ifråga- varande blankettstraffbudet. Det förslaget skulle innebära att en hand- lingsregel som regeringen har meddelat med stöd av det bemyndigande som anges i blankettstraffbudet skulle komma att omfattas av straffbudet endast om regeringen uttryckligen har angett detta. Enligt regeringens mening vore det en bättre lösning att i det fortsatta föreskriftsarbetet noggrant överväga vilka handlingsregler som behöver vara straffsanktio- nerade med fängelse i straffskalan och se till att de handlingsreglerna meddelas av regeringen. har anfört att det finns många föreskrifter utfärdade med stöd av 9 kap. 5 § som är av en sådan teknisk karaktär att de passar bäst i myndighetsföreskrifter. Om sådana regler behöver omfattas av en straffbestämmelse med fängelse i straffskalan, bör de, enligt regeringens mening, meddelas av regeringen. I de flesta fall är detta inte heller förenat med några särskilda svårigheter. För överträdelser av vissa handlingsregler bör i stället miljösanktions- avgift övervägas som sanktionsform. Det är dock mycket viktigt att det inte sker en allmän avkriminalisering. Ett närmare övervägande måste göras för varje särskild förpliktelse. Regeringen avser att göra det i det fortsatta föreskriftsarbetet. Straffbestämmelsen bör kvarstå (punkt 4 i den föreslagna nya lydelsen). Det bör uttryckligen framgå att straffbestäm- melsen är avgränsad till föreskrifter som regeringen har meddelat. Straffansvar för vissa åtgärder i miljöriskområden gäller straffansvar för den som bryter mot inskränkningar, villkor eller anmälningsskyldighet föreskrivna för miljöriskområde enligt 10 kap. 12 § (straffbestämmelsen finns i nuvarande 29 kap. 8 § första stycket 14). har föreslagit att straffsanktionen skall behållas utom såvitt avser anmälningsplikt. Regeringen delar denna be- dömning men anser att straffbestämmelsen bör utformas så att det tyd- ligare framgår vilka förfaranden som omfattas (punkt 5 i den föreslagna nya lydelsen). Frågor om anmälningsplikt behandlas i avsnitt 7.5. Skyldighet att underhålla vattenanläggning Straffbestämmelsen i nuvarande 29 kap. 8 § första stycket 15 om brott mot skyldigheten att underhålla en vattenanläggning bör, som har föreslagit, kvarstå med enbart ett par redaktionella ändringar (punkt 6 i den föreslagna nya lydelsen). Förbud till skydd för naturmiljön enligt 12 kap. 6 § gäller straffansvar för den som bryter mot ett förbud till skydd för naturmiljön enligt 12 kap. 6 § fjärde stycket (straffbestämmel- sen finns i nuvarande 29 kap. 8 § första stycket 17). Enligt bestämmelsen i 12 kap. 6 § har tillsynsmyndigheten möjlighet att ingripa med förelägg- anden eller förbud mot en verksamhet. Sådana beslut kan ha stor bety- delse för naturmiljön. Enligt regeringens mening finns det vissa situationer där även hand- lingsregler som anges i beslut i det enskilda fallet bör omfattas av straff- ansvar. Detta kan gälla inte minst villkor och liknande bestämmelser i tillstånd. Andra fall kan handla om områdesskydd eller förbud mot viss markanvändning i ett miljöriskområde. Beslut enligt 12 kap. 6 § fjärde stycket tillhör också den typ av beslut i enskilda fall som vid överträdelse har ett sådant straffvärde att de bör vara förenade med straff- ansvar. Straffbestämmelsen bör kvarstå (punkt 7 i den föreslagna nya ly- delsen). Överträdelser av bestämmelser om utredning och försiktighetsmått meddelade enligt 13 kap. 8 eller 11 § gäller straffansvar för den som bryter mot särskilda föreskrifter om utredning och försiktighetsmått vid genteknisk verksamhet meddelade med stöd av 13 kap. 8 eller 11 § (straffbestämmelsen finns i nuvarande 29 kap. 8 § första stycket 18). förslag innebär att endast föreskrifter som har meddelats av regeringen skall omfattas av bestämmelsen och att straff- ansvar dessutom bara skall gälla för det fall regeringen därutöver särskilt har angett att en viss föreskrift skall omfattas av straffbestämmelsen. Kommittén har menat att reglerna i regeringsförordningarna på området är alltför omfattande och otydliga för att vara straffsanktionerade. Enligt regeringens mening vore det, som framgått tidigare, en bättre lösning att i det fortsatta föreskriftsarbetet noggrant överväga vilka handlingsregler som behöver vara straffsanktionerade med fängelse i straffskalan, göra reglerna tydligt avgränsade och se till att de handlingsreglerna meddelas av regeringen. har anfört att även överträdelser av bestämmelserna om märkning och spårbarhet av genetiskt modifierade organismer enligt EG-förordningen 1830/2003 (och rådets förordning [EG] nr 1830/2003 av om spårbarhet och märk- ning av genetiskt modifierade organismer och spårbarhet av livsmedel och foderprodukter som är framställda av genetiskt modifierade orga- nismer och om ändring av direktiv /18/EG) bör vara straffsanktio- nerade i denna bestämmelse. Frågan om straff i förhållande till den för- ordningen behandlas i avsnitt 7.10. När det i övrigt gäller märkning av genetiskt modifierade organismer bör, enligt regeringens mening, över- trädelser av föreskrifter om märkning som har meddelats med stöd av 13 kap. vara förenat med straffansvar på bötesnivå. En sådan straffbestämmelse föreslås därför ingå i 29 kap. 9 §. har föreslagit att hänvisningen till 13 kap. 8 § skall utgå och i stället föreslagit en hänvisning till 13 kap. 9 §. Bestäm- melsen i 13 kap. 8 § avser krav på utredning som skall föregå använd- ning, utsättning och utsläppande på marknaden av genetiskt modifierade organismer. Ytterligare föreskrifter om utredning, som kan precisera bl.a. hur olika överväganden skall gå till, kan meddelas med stöd av 13 kap. 9 §. Regeringen anser att utredningskravet i 13 kap. 8 § bör vara förenat med straffansvar och att en hänvisning till det lagrummet därför bör finnas kvar i straffbestämmelsen. Det bör även göras en hänvisning till 13 kap. 9 §, som kommittén har föreslagit. Den nuvarande straffbestämmelsen omfattar även föreskrifter om för- siktighetsmått vid genteknisk verksamhet meddelade med stöd av 13 kap. 11 §. Bestämmelsen bör kvarstå men begränsas till sådana föreskrifter som regeringen har meddelat. För försiktighetsmått som avser sådan od- ling av genetiskt modifierade organismer som omfattas av tillstånd enligt 13 kap. 12 § bör böter vara en tillräcklig sanktion och straffbestämmel- sen i stället tas in i 29 kap. 9 §. Det som sagts gör det lämpligt att i 29 kap. 9 § utforma straffbe- stämmelserna i två punkter (punkterna 8 och 9 i den föreslagna nya ly- delsen). Förbud mot dumpning eller förbränning av avfall till havs gäller straffansvar för den som bryter mot förbud mot dumpning och förbränning av avfall till havs enligt 15 kap. 31 § (straff- bestämmelsen finns i nuvarande 29 kap. 8 § första stycket 24). Förbudet är en del av internationella åtaganden och har också ett sådant straffvärde att straffbestämmelsen bör kvarstå (punkt 10 i den föreslagna nya lydel- sen). Transport av avfall i strid med EG-förordning gäller straffansvar för den som transporterar avfall i strid med rådets förordning (EEG) nr 259/93 av om över- vakning och kontroll av avfallstransporter inom, till och från Europeiska gemenskapen (straffbestämmelsen finns i nuvarande 29 kap. 8 § första stycket 27 ). har föreslagit att bestämmelsen skall utgå efter- som överträdelser omfattas av straff enligt lagen (2000:1225) om straff för smuggling (smugglingslagen). Flera remissinstanser har uttryckt oro för att en försvagning sker om bestämmelsen utgår. Regeringen instäm- mer i remissinstansernas kritik och konstaterar att det för ansvar enligt smugglinglagen krävs grov oaktsamhet medan det enligt den nu aktuella bestämmelsen i endast behöver vara fråga om oaktsamhet av normalgraden. Utrymmet för straffansvar för den som bryter mot EG-för- ordningen är således större enligt . I den praktiska tillämp- ningen tycks det dock råda en osäkerhet om tillämpning i förhållande till smugglingslagen. Den frågan bör ses över särskilt. Reger- ingen finner inte att beredningen ger stöd för att nu låta straffbestäm- melsen i utgå. Den bör alltså kvarstå (punkt 11 i den före- slagna nya lydelsen). Av bestämmelsen bör, vilket Lagrådet påpekat, framgå vilka artiklar om är förenade med straffansvar. Även i andra avseenden bör frågan om illegala avfallstransporter ses över. Regeringen avser att genomföra en sådan översyn. En ny punkt om överträdelser av förbud mot fiske har föreslagit att en helt ny punkt förs in i straff- katalogen i 29 kap. 8 § . Den avser sådana förbud mot fiske som kan meddelas med stöd av 28 kap. 13 § och som straffsanktioneras i 29 kap. 9 § 10. Förbud mot fiske inom ett visst område kan meddelas i samband med beslut om anordningar för att främja fisket eller förebygga skador på det. En vanlig situation är att tillståndsmyndigheten beslutar om sådant förbud i tillståndsdomen. Enligt förslaget skall straffkatalogen i 29 kap. 9 § bli en renodlad bötesbestämmelse. Straffvärdet av överträdelser av sådana förbud mot fiske som avses i 28 kap. 13 § är dock sådant att fängelse bör ingå i straffskalan. Bestämmelsen har, som kommittén konstaterat, störst betydelse för vattenverksamhet och hade tidigare en motsvarighet i 8 kap. 4 § vattenlagen. Fiskeförbud nedströms ett vattenkraftverk där vandringsfisk blir stående är ett typiskt exempel på förbud som kan meddelas med stöd av bestämmelsen. Överträdelser av fiskeförbud kan ha en så skadlig inverkan på ett fiskbestånd att det motiverar fängelsestraff. Regeringen instämmer därför i förslaget att flytta straffbestämmelsen till 29 kap. 8 § (punkt 12 i den föreslagna nya lydelsen). Bestämmelser som bör utgå ur paragrafen Punkterna 25, 7 och 8 i nuvarande 29 kap. 8 § första stycket miljöbal- ken gäller överträdelser av bestämmelser som har meddelats för områden som är skyddade enligt 7 kap. Regeringen föreslår nu att straffbestäm- melser för överträdelser av handlingsregler som rör områdesskydd i stället skall omfattas av de särskilda bestämmelserna om brott och förse- else mot områdesskydd. Punkterna 25, 7 och 8 bör därför utgå ur 29 kap. 8 §. Punkterna 911 omfattas enligt regeringens förslag av den nya para- grafen om artskyddsbrott.