prop · GT03148 · 2006-03-21 00:00:00 — Om ansökan avser en utbildning som en annan kommun eller ett landsting anordnar eller låter anordna, och det inte är fråga om en sådan påbyggnadsutbildning som omnämns i första stycket, skall dock ansökan fortfarande skickas till hemkommunen. Detta tydliggörs i andra stycket. Hemkommunen skall ju i sådant fall yttra sig över huruvida den åtar sig att svara för kostnaderna för den sökandes utbildning. Bestämmelserna behandlas i avsnitt 4.3. Ändringen innebär att en hemkommun är skyldig att lämna ekonomiskt stöd till inackordering till ungdomar som går en påbygg- nadsutbildning som finansieras med statliga medel enligt beslut av Sta- tens skolverk. En förutsättning är naturligtvis att ungdomarna behöver inackordering till följd av sitt deltagande i utbildningen. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 4.4. I paragrafens första stycke anges att särvux består av grundläggande sär- vux och gymnasial särvux. Ändringen föranleds av att en rätt att delta i grundläggande särvux införs. Beteckningen gymnasial särvux har inte tidigare förekommit i lagstiftningen, men används dock i för- ordningen (1992:736) om vuxenutbildning för utvecklingsstörda. Para- grafen är i sin helhet utformad på ett likartat sätt som 11 kap. 1 §. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.2. Paragrafen är ny och är föranledd av att en rätt att delta i grundläggande särvux införs för vuxna som är utvecklingsstörda. Den motsvarar i huvudsak 1 § första stycket i dess nuvarande lydelse. En uttrycklig upp- delning görs vad gäller syftet med grundläggande respektive gymnasial särvux. I 1 § första stycket anges bl.a. att särvux syftar till att ge vuxna som är utvecklingsstörda kunskaper och färdigheter motsvarande de som ungdomar kan få i den obligatoriska särskolan. Det tillägg som har gjorts i förevarande paragraf att grundläggande särvux syftar till att ge kunskaper och färdigheter motsvarande dem som barn kan få i den obligatoriska särskolan är av närmast redaktionell karaktär. Eleverna i den obligatoriska särskolan kan ju vara såväl barn som ungdomar. Vad som i lagen menas med utvecklingsstörda framgår av 1 kap. 16 §. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.2. Paragrafen är ny och är utformad på i princip samma sätt som 11 kap. 8 §. Paragrafen är föranledd av att en rätt att delta i grundläg- gande särvux införs för vuxna som är utvecklingsstörda. Liksom i kom- munal vuxenutbildning (komvux) kan kommunens ansvar enligt paragra- fen fullgöras genom att kommunen träffar ett samarbetsavtal med en annan kommun (jfr prop. 1990/91:85 s. 196). Paragrafen behandlas i avsnitt 6.4. Paragrafen är ny och är utformad på i princip samma sätt som 11 kap. 9 §. Paragrafen är föranledd av att en rätt att delta i grundläg- gande särvux införs för vuxna som är utvecklingsstörda. Bestämmelsen anger kommunernas skyldighet att söka upp och motivera dem som behöver utbildningen. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.4. Paragrafen är ny och är utformad på delvis samma sätt som 11 kap. 10 §. Den innebär att en rätt att delta i grundläggande särvux för vuxna som är utvecklingsstörda införs. I första stycket anges de villkor som måste vara uppfyllda för att rätt att delta i grundläggande särvux skall föreligga. Rätten att delta i utbild- ningen gäller det år kommuninne- vånaren fyller . Utbildningen i gymnasiesärskolan är avsedd att påbörjas fram till och med det första kalenderhalvåret det år man fyller . Den som fram till och med det kalenderhalvåret är i behov av grundläggande särvux skall således hänvisas till gymnasiesärskolan. Av första punkten framgår att den sökande måste vara bosatt i för att ha rätt att delta i utbildning. Enligt andra punkten skall den sökande sakna sådana kunskaper som utbildningen i den obligatoriska särskolan syftar till att ge. En sökande som genomgått obligatorisk särskola eller motsvarande utbildning kan ändå sakna kunskaper inom vissa ämnen och följaktligen ha rätt att delta i grundläggande särvux. Av tredje punkten framgår att den sökande skall ha förutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen. Rätten att delta i grundläggande särvux innebär att den sökande skall kunna utveckla kunskaper som han eller hon tidigare saknat. Denna rätt kan dock inte ges den innebörden att en vuxen som är utvecklingsstörd skall kunna gå en kurs upprepade gånger för att vidmakthålla kunskaperna eller för att återfå kunskaper som han eller hon glömmer på grund av sitt funktionshinder. I bestämmelsen angivna förutsättningar saknas ju då. Den sökande har däremot rätt att delta i utbildning om det har gått sedan den sökande senast genomgick utbildningen. Det kan ju då vara naturligt att den sökande har tappat de kunskaper som han eller hon en gång förvärvat. Den sökande kan även ha rätt att delta i utbildning även om det inte har gått sedan han eller hon senast genomgick utbildningen, om den sökandes personliga förhållanden har ändrats på ett sådant sätt att det finns anledning att anta att han eller hon numera har förutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen. Avgörande vid tillämpningen av bestäm- melsen är således om sådana förutsättningar föreligger i det enskilda fal- let. Andra stycket innehåller ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om att också den som inte är bosatt i skall ha rätt att delta i grundläggande särvux. I tredje stycket anges att bestämmelserna i paragrafen inte gäller den som är intagen i kriminalvårdsanstalt. Vissa bestämmelser om möjlighe- ter till utbildning för en sådan person finns i stället i lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.3. Paragrafen är ny och är utformad på i princip samma sätt som 11 kap. 12 §. Paragrafen är föranledd av att en rätt att delta i grundläg- gande särvux införs för vuxna som är utvecklingsstörda. Eleven har enligt bestämmelsen inte någon absolut rätt att få undervisning på sitt eget språk. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.5. 3, 5 och 6 §§ Ändringarna i paragraferna är huvudsakligen föranledda av att en rätt att delta i grundläggande särvux införs för vuxna som är utvecklingsstörda. Genom ändringarna klargörs att dessa paragrafer, till skillnad från övriga paragrafer i kapitlet, endast rör gymnasial särvux. I 6 § tydliggörs dess- utom att endast utvecklingsstörda är behöriga att delta i gymnasial sär- vux. Övriga ändringar är av redaktionell karaktär. Det nya andra stycket motsvarar i sak det nya andra stycket i 11 kap. 6 § och har kommenterats under den paragrafen. I första stycket anges att sfi syftar till att ge vuxna invandrare grundläg- gande kunskaper i svenska språket. Den tidigare bestämmelsen att utbildningen syftar till att ge kunskaper om det svenska samhället har tagits bort. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.2. Bestämmelsen i andra stycket är ny. Läs- och skrivinlärningen, dvs. alfabetiseringen, sker inom svenska som andraspråk i grundläggande vuxenutbildning i komvux. Av kursplanen för svenska som andraspråk framgår att alfabetiseringen kan ske på svenska eller på modersmålet (SKOLFS 2004:25). Innebörden av förevarande bestäm- melse är att alfabetiseringen, för dem som behöver den, i stället sker i skolformen svenskundervisning för invandrare (sfi). Alfabetiseringen får ske på elevens modersmål eller annat språk som eleven behärskar. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.3. Paragrafen är ny. I paragrafen anges den minsta omfattning som den erbjudna undervisningstiden skall ha. Med undervisningstid avses det- samma som i och gymnasieskolan, dvs. tid för arbete som planerats av lärare och elever tillsammans och som eleverna genomför under en lärares ledning, jfr 1 kap. 2 § grundskoleförordningen (1994:1194) och 1 kap. 2 § gymnasieförordningen (1992:394). undervisning förekommer normalt även andra inslag i utbildningen, t.ex. självstudier och språkpraktik. I undantagsfall måste det dock finnas en möjlighet att frångå kravet på minimiomfattning. Kommunen får därför under vissa förutsättningar besluta om en minskning av undervisningstiden. Det första villkoret är att eleven begär det. Kommunen kan således inte på eget initiativ besluta om minskad undervisningstid för en elev. Vidare måste en sådan minskning av undervisningstidens omfattning vara förenlig med utbildningens syfte. Ett fall då det kan vara motiverat att medge avsteg från huvudregeln är när en elev på grund av sin situation t.ex. sjukdom, funktionshinder eller sociala förhållanden inte bedöms ha förutsättningar att klara den föreskrivna genomsnittliga undervisningstiden. Det är väsentligt att beslut att frångå huvudregeln inte fattas slentrianmässigt utan efter en noggrann prövning i det enskilda fallet och att ett beslut om minskad undervisningstid omprövas så snart skäl föreligger. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.4. Paragrafen är ny, men har viss motsvarighet i 9 § förordningen (1994:895) om svenskundervisning för invandrare. I paragrafen tydlig- görs kommunernas ansvar för att främja parallella insatser för att under- lätta invandrarens etablering i . Vidare tydliggörs att kommunen skall verka för att sfi kan bedrivas som eleven uppbär någon form av ersättning från sjukförsäkringen enligt lagen (1962:381) om all- män försäkring. De situationer som närmast avses är att eleven har en partiell sjukförsäkringsförmån och kan bedriva sina studier i den omfatt- ning arbetsförmågan inte anses nedsatt. Det kan naturligtvis också före- komma att i ett enskilt fall bedömer att sfi utgör ett lämpligt inslag i en rehabilitering. Det är dock inte avsikten att regler- ingen skall ha någon inverkan på tillämpning av gäl- lande försäkringsbestämmelser. Slutligen tydliggörs att kommunen skall verka för att sfi kan kombineras med sådana aktiviteter som erbjuds inom hälso- och sjukvården, t.ex. habilitering och rehabilitering. Avsikten är emellertid inte att kommunen skall verka för undervisning på sjukhus eller motsvarande. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.5. Bestämmelsen är ny, men har viss motsvarighet i 9 § förordningen (1994:895) om svenskundervisning för invandrare. Den har nära sam- band med bestämmelsen i 4 b §, vars syfte är att underlätta invandrarens etablering i . Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.5. Ändringarna motsvarar i sak de som gjorts i 11 kap. 6 § och har kom- menterats under den paragrafen. Ändringarna innebär bl.a. att regeringen inte längre har möjlighet att genom särskilda förvaltningsbeslut medge enskilda att anordna prövning och utfärda betyg. Regeringen får i stället i förordning föreskriva att enskilda får sätta betyg, anordna prövning samt utfärda betyg och intyg enligt de bestämmelser som gäller för det offentliga skolväsendet. Då gäller naturligtvis att regeringen inte får meddela föreskrifter som träffar endast en eller flera enstaka utbildningsanordnare, utan föreskrifterna måste vara generella och träffa exempelvis vissa typer av skolor eller skolformer. Regeringen har dock fortfarande möjlighet att i förordning föreskriva att en myndighet får fatta särskilda beslut för enskilda utbild- ningsanordnare att t.ex. anordna prövning. Att möjligheten att sätta betyg och utfärda intyg kan överlåtas till enskild är nytt. Betygssättning är en förutsättning för anordnande av prövning och utfärdande av betyg. Paragrafen har därför förtydligats så att också möjligheten att överlåta betygssättning till enskild finns regle- rad i lag. Även utfärdandet av sådana intyg som regleras i skolförfatt- ningarna kan överlåtas till enskild. De intygen har ju ett nära samband med bedömning och betygssättning. Se vidare kommentaren till punkt 3 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna. Paragrafen har också kompletterats med ett bemyndigande för reger- ingen att meddela föreskrifter om ytterligare villkor som skall gälla för att enskilda skall få sätta betyg, anordna prövning samt utfärda betyg och intyg. Regeringen har således möjlighet att i förordning närmare reglera vad enskilda som vill ha eller behålla ett sådant tillstånd skall ha att iaktta. Det kan vara fråga om föreskrifter om vissa behörighetskrav vad gäller de lärare som t.ex. skall sätta betygen, om tillsyn eller om skyldig- het att lämna sådan information som gör det möjligt för allmänheten att få insyn i uppgifter om betyg och intyg etc. Bestämmelserna behandlas i avsnitt 8.3.3. Av punkten framgår att ändringarna i skollagen träder i kraft , med vissa undantag. Ändringarna i 13 kap. 1 § skall enligt bestämmelsen tillämpas först på utbildning som påbörjas efter . I bestämmelsen regleras vad som händer med regeringens eller en myn- dighets medgivande som lämnats med stöd av den tidigare lydelsen av 15 kap. 8 §. Om ett sådant medgivande fortfarande gäller när ändringen träder i kraft skall det fortsätta att gälla. Regeringen får dock besluta att ett sådant medgivande som har lämnats i ett enskilt fall skall upphöra att gälla. Övergångsbestämmelsen innebär inte att den som har fått ett medgivande i fortsättningen även kan utfärda intyg. som tidigare fått ett medgivande sätta betyg, eftersom det är en förutsätt- ning för anordnande av prövning och utfärdande av betyg. Lagförslag i betänkandet För oss tillsammans Om utbildning och utvecklingsstörning (SOU 2004:98) Förslag till lag om ändring i skollagen (1985:1100) Härigenom föreskrivs i fråga om skollagen (1985:1100) dels att 6 kap. och 12 kap. skall upphöra att gälla, dels att det i lagen införs tre nya kap., 6 a kap., 6 b kap. och 12 a kap. med följande lydelse, dels tillägg i [20 kap. 2, 5 och 7 §§]1 av följande lydelse, dels att 1 kap. 1, 3, 711 §§ samt 3 kap. 5 § skall upphöra att gälla, dels att 1 kap. 4, 5, 6 och 16 §§ och 3 kap. 3, 4 och 6 §§ samt 5 kap. 13 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas tre nya paragrafer, 1 kap. 1 a och 6 a §§ samt 3 kap. 10 a §, dels att i 3 kap. 2, 13 och 14 §§ ordet särskola skall bytas ut mot grundsärskola, dels att det skall införas bilaga 1 a av följande lydelse. 12 a kap. Utbildning för vuxna med utvecklingsstörning Kommunerna skall stödja lärande för vuxna med utveck- lingsstörning. Vuxna med utveck- lingsstörning skall härvid ges möjligheter att utvidga sina kun- skaper och utveckla sin kompetens i syfte att främja personlig utveck- ling, demokrati, jämställdhet, eko- nomisk tillväxt och sysselsättning samt en rättvis fördelning. Kom- munens stöd kan ha form av undervisning, handledning, väg- ledning, bedömning av målupp- fyllelse och kunskaper samt till- handahållande av lärmiljöer. Stödet skall utformas med ut- gångspunkt i den enskildes behov och förutsättningar. Det skall i första hand riktas till dem med lägst utbildningsnivå. 1 Se författningsförslag i betänkande (SOU 2002:121). Det kommunala stödet kan till- handahållas på grundläggande nivå, gymnasial nivå eller påbygg- nadsnivå. Stöd till lärande för vuxna med utvecklingsstörning på grundläg- gande nivå syftar till att ge vuxna med utvecklingsstörning sådana kunskaper och färdigheter som de behöver för att delta i samhälls- och arbetsliv. Stödet skall också syfta till att möjliggöra fortsatta studier. Stöd till lärande för vuxna med utvecklingsstörning på gymnasial nivå syftar till att ge vuxna med utvecklingsstörning kunskaper och färdigheter på en nivå som mot- svarar den som utbildningen i gymnasiesärskolan skall ge. Stöd till lärande för vuxna med utvecklingsstörning på påbygg- nadsnivå syftar till att ge vuxna med utvecklingsstörning kunska- per och färdigheter som hjälper dem att utvecklas i sitt yrke eller leder till ett nytt yrke. Bestämmelserna i detta kapitel gäller inte den som är intagen i kriminalvårdsanstalt. En deltagare i utbildning för vuxna med utvecklingsstörning skall ha en individuell studieplan för utbildningen. Denna skall utarbetas tillsammans med delta- garen och i förekommande fall god man och beslutas av rektorn. Av planen skall framgå utbild- ningens omfattning och närmare innehåll. Vidare skall framgå del- tagarens kunskapsutveckling och sociala utveckling i relation till de nationella målen i läroplan omprövas minst en gång per läsår. i [13 kap. 4 12 och 1422 §§]6 skollagen skall också gälla deltagare i utbildning för vuxna med utvecklingsstörning. Varje kommuninnevånare med utvecklingsstörning har rätt till stöd för sitt lärande på grundläg- gande nivå det år hon eller han fyller , om hon eller han saknar sådana kunskaper och fär- digheter som hon eller han utifrån sina förutsättningar bedöms kunna uppnå i grundsärskolan. Detta gäller även dem som har behov av att vidmakthålla eller återfå sådana kunskaper och är bosatta i landet. När det gäller att vidmakt- hålla eller återfå kunskaper på grundläggande nivå gäller denna rätt dock endast . Bestämmelserna i första stycket gäller endast den som är bosatt landet. Regeringen får föreskriva att också den som inte är bosatt i landet skall ha rätt att få sådan behörighet att delta. Den som enligt denna bestäm- melse har rätt till stöd för sitt lärande har rätt att få detta stöd i en annan kommun om stödet till- handahålls där. 6 Se författningsförslag i Ds 2002:66. Förteckning över remissinstanser avseende betänkan- det För oss tillsammans Om utbildning och utveck- lingsstörning (SOU 2004:98) Efter remiss har yttranden över betänkandet avgetts av ombudsmän (), , Kammarrätten i , Länsrätten i , Länsrätten i , Länsrätten i Västernorr- lands län, (), , , , , (JämO), , Lärarhög- skolan i , , Myndigheten för kvalificerad yrkesutbildning, Myndigheten för skolutveckling, Nationellt centrum för flexibelt lärande (CFL), Sameskolstyrelsen, Skolväsendets överklagan- denämnd, , , Specialskole- myndigheten, utbildningsstöd (Sisus), (SiS), , Statskontoret, univer- sitet, , kommun, , , , kommun, kommun, , kommun, kom- mun, , , kommun, kommun, , , kommun, kommun, , kommun, , , Höörs kommun, kom- mun, kommun, Ystads kommun, , , , kommun, kommun, kommun, , kom- mun, , , kommun, Åmåls kommun, kommun, , kommun, , kommun, kommun, kommun, , kommun, , kommun, Åre kommun, kommun, kommun, kommun, kommun, , Friskolor- nas , Handikappförbundens samarbetsorgan, Landstingsför- bundet (Kommuner och Landsting), , , , (), , Ungdomar och Vuxna (FUB), , hörselskadade och språk- störda barn, och Ungdomar (RBU), och Skola, för skolsköterskor, , pedagogik (SFSP), (Kommuner och Landsting), , Akademikers (), , , , , och Föreningen . Utanför remisslistan har dessutom personalen på träningsskolan i , , Sigys Skolledare i gymnasiesärskolan, Häggviks Gymnasium i , , lärande (LärVux), (Rvux), Kungsmadskolan, Gymnasiesärskolan i , , , Holavedsgymnasiet, kommun, Komvux Södervärn, Särvux kommun, SHPF Handi- kappsykologers Förening och inkommit med yttrande. Länsrätten i län, Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO), , i , kommun, kommun, kommun, , i , , , för Ungdomsorganisationer, Landsor- ganisationen i (LO), , Barnens Rätt i Samhället, Rörelsefolkhögskolornas intresseorganisation, , , Dövas Riksför- bund, elevråd (), skolkuratorers förening, Sär- vuxpedagogerna och () har beretts tillfälle att avge yttrande men har avstått från att yttra sig. Sammanfattning av promemorian Rätten att sätta och utfärda betyg (Ds 2005:35) I denna skrivelse lämnas förslag till utformning av en modell som ger enskilda utbildningsanordnare möjlighet att sätta betyg och utfärda betyg och intyg enligt de regler som gäller för det offentliga skolväsendet för vuxna. Förslag lämnas också till nödvändiga författningsändringar. Problem med brister i regelverk, likvärdighet och kvalitet Arbetsgruppen redovisar i kapitel 2 några av de problem som växt fram inom området vuxnas lärande och det offentliga skolväsendet för vuxna. Problemen hänger både samman med att allt fler enskilda utbildningsan- ordnare engagerats inom kommunernas vuxenutbildning och att inte enbart kommunerna utan även andra offentliga aktörer, främst länsar- betsnämnd, kriminalvård och försäkringskassa, genomför eller låter genomföra utbildning där betyg borde kunna sättas enligt de regler som gäller för det offentliga skolväsendet för vuxna. Kommunerna och landstingen är, tillsammans med Nationellt centrum för flexibelt lärande (CFL) och , de enda aktörerna som har rätt att sätta betyg och att utfärda betyg och intyg. För närva- rande finns inget regelverk som reglerar den situation som uppkommit där andra än en kommun eller ett landsting upphandlar utbildning, som motsvarar den som ges inom det offentliga skolväsendet, av en enskild utbildningsanordnare. Detta har resulterat i en framväxt av en oreglerad marknad för betygssatt utbildning. Det har inte ingått i arbetsgruppens uppdrag att göra en heltäckande beskrivning och analys av problemområdet. Uppdraget har avsett beho- vet av att undanröja formella hinder för den enskilde och åstadkomma likvärdiga möjligheter att få ett formellt betyg eller intyg oavsett ingång till studier som motsvarar det offentliga skolväsendet för vuxna. Det finns också behov av att säkerställa utbildningens kvalitet och lik- värdighet. har iakttagit bristande kunskap om betygs- sättning, kursplaner och nationella mål hos enskilda utbildningsanord- nare som anlitas av kommunerna samt brister i kommunernas rutiner för att säkerställa utbildningens kvalitet i samband med upphandling. saknas en överblick över efterfrågan och utbud av betygssatt utbildning, dvs. utbildning där betyg sätts enligt de regler som gäller för det offentliga skolväsendet för vuxna. I kapitel 3 gör dock arbetsgruppen ett försök att utifrån tillgänglig statistik och kontakter med berörda myndigheter beskriva nuvarande omfattning. Kommunerna står för den ojämförligt största volymen av utbildning inom ramen för det offentliga skolväsendet för vuxna. Antalet kursdelta- gare var /05 ca 975 000. studerar en femtedel av dessa hos enskilda utbildningsanordnare. kommuner är stor. Var tredje kursdeltagare hos enskild utbildningsan- ordnare finns i storstadskommunerna. Hur stor efterfrågan är i samband med länsarbetsnämndernas utbild- ningar inom ramen för arbetsmarknadspolitiska program, kriminalvår- dens klientutbildningar och insatser för rehabilitering har inte varit möjligt att fastställa. Uppskattningsvis följde av de arbetsmarknadsutbild- ningar som upphandlades av enskilda utbildningsanordnare helt eller delvis kursplaner inom det offentliga skolväsendet för vuxna. Kriminalvårdens s.k. klientutbildning omfattade 750 personer , varav merparten studerade enligt kursplaner som återfinns inom det offentliga skolväsendet för vuxna. Ett bekymmer för kriminalvården har varit att många av de utbildningsanordnare man anlitat inte haft rätt att utfärda betyg. saknar statistik över volym och inriktning på den utbildning som upphandlas i samband med rehabiliteringsinsatser. efterfrågar dock kursintyg och betyg vid upp- handling av utbildning. Eftersom kommunerna inte kan erbjuda alla slag av vuxenutbildning men i princip är de enda som har betygsrätt finns det ett efterfrågeöverskott på betygssatt utbildning. Oreglerade avtal och överenskommelser För att kunna erbjuda och sälja betygssatt utbildning till exempelvis länsarbetsnämnd och kriminalvård, har enskilda utbildningsanordnare etablerat kontakter med en kommun som tillsammans med utbildnings- anordnaren konstruerar olika lösningar i form av avtal och överenskom- melser. Avtalen gör det möjligt för den enskilde studerande att få betyg efter avslutad kurs. Avtalens innehåll och praktiska utformning varierar från fall till fall och det har inte varit möjligt för arbetsgruppen att göra en fullständig genomgång och beskrivning av dem. Lösningarna är enligt arbetsgruppens bedömning, inte förenliga med gällande regelverk. Dessa innebär att det i princip enbart är kommuner och lands- ting som i egenskap av huvudman kan utfärda betyg för den utbildning som man har huvudmannaansvaret för. De praktiska lösningar som växt fram tillgodoser, enligt arbetsgrup- pens bedömning, inte på ett tillfredsställande sätt utbildningens kvalitet och likvärdighet och de studerandes rättssäkerhet. Att sätta betyg och utfärda betyg och intyg skall betraktas som myndig- hetsutövning.