prop · GT03194 · 2006-04-18 00:00:00 — Enligt artikeln, som motsvarar artiklarna 14 i protokollet till , skall den anmodade staten under vissa för- utsättningar bistå den ansökande staten med identifiering av och upplys- ningar om bankkonton som öppnats i banker i den anmodade staten. Vi- dare skall den staten inom ramen för vad som är tillåtet i ett nationellt fall kunna besluta om övervakning av banktransaktioner från, till eller via ett eller flera bankkonton och meddela resultaten till den ansökande staten. 2005/06:194 Slutligen skall staterna se till så att det finns regler som förhindrar att de finansiella instituten inte röjer pågående utredningar. Protokollet genomfördes i svensk rätt genom lagändringar som trädde i kraft (prop. 2004/05:144 s. 112118). stämmelsen kan utan lagändring tillämpas i förhållande till . Kontrollerade leveranser (artikel 33) Enligt artikeln skall den anmodade statens behöriga myndigheter göra det möjligt att tillåta kontrollerade leveranser inom sitt territorium vid utred- ningar av brott som kan leda till utlämning. serna skall genomföras i enlighet med förfaranden som föreskrivs i den anmodade statens lagstiftning. Det är denna stats behöriga myndigheter som skall ha rätt att agera, leda insatser och kontrollera dem. I enlighet med vad som har beskrivits i avsnitt 5.1.5, i anslutning till bedömningen vid artikel 73 i , kan nuvarande be- stämmelser i lagen (2003:1174) om vissa former av internationella brottsutredningar utan lagändring tillämpas i förhållande till även beträffande bedrägeriavtalet (prop. 2004/05:144 s. 7880). Återställande av föremål (artikel 34) Enligt artikeln får föremål, handlingar, penningmedel eller andra till- gångar som är föremål för säkerhetsåtgärder, på den ansökande statens begäran överlämnas för att förverkas eller återställas till rättsinnehavaren. Bestämmelsen motsvarar artikel 8 . bestämmelsen genomfördes i svensk rätt bedömdes detta kunna ske utan lagändringar (prop. 2004/05:144 s. 6061). Det saknas anledning att här göra någon annan bedömning. Påskyndat förfarande (artikel 35) Artikeln, som bl.a. föreskriver att den anmodade statens myndighet skall verkställa framställningar om rättslig hjälp , motsva- rar artiklarna 4.24.4 . genomfördes i svensk rätt bedömdes detta kunna ske utan lagändringar 2004/05:144 s. 53). Det saknas anledning att här göra någon annan Användning av upplysningar och bevismaterial (artikel 36) Enligt artikeln får upplysningar och bevismaterial som överlämnats inom ramen för förfarandet för rättslig hjälp, förutom för det förfarande för vilket rättslig hjälp begärts, även användas i ett straffrättsligt förfarande inom den ansökande statens territorium mot andra personer som också deltagit i de gärningar som den rättsliga hjälpen avsåg. de gärningar som föranlett framställningen utgör ett annat brott för vilket rättslig hjälp också bör lämnas och vid förfaranden för att förverka hjälpmedel vid och av brott där rättslig hjälp bör lämnas samt vid förfaranden för skadestånd och andra anspråk som härrör från gärningar Prop. 2005/06:194 för vilka rättslig hjälp skulle ha lämnats. Om mottar upplysningar och bevismaterial från inne- bär artikeln en förbättrad möjlighet i förhållande till vad som gäller att använda materialet t.ex. vid lagföring av en medgärningsman till den som inledningsvis varit föremål för lagföring och för vilken uppgifterna ursprungligen begärts ut. I 5 kap. 1 § första stycket lagen om internatio- nell rättslig hjälp i brottmål finns de grundläggande bestämmelsen om svenska myndigheters skyldighet att rätta sig efter användningsbegräns- ningar som har ställts upp i ett ärende om internationell rättslig hjälp. Om lämnar över upplysningar och bevismaterial till innebär artikeln att det finns möjligheter att enligt 5 kap. 2 § första stycket samma lag uppställa villkor om användningsbegränsning enligt vad som anges i avtalet. har emellertid möjlighet att godta en sådan be- gränsning i den nu nämnda paragrafens andra stycke anges att ett vill- kor om användningsbegränsning inte får uppställas om det strider mot en internationell överenskommelse som är bindande för . Överlämnande på eget initiativ (artikel 37) Enligt artikeln, som motsvarar artikel 7 , får en avtalsslutande stats rättsliga myndigheter på eget initiativ överlämna upplysningar och bevismaterial till en annan avtalsslutande stats rättsliga myndigheter. Den myndighet som överlämnar upplysningarna eller be- vismaterialet får förena användningen av dessa upplysningar och bevis- materialet i den mottagande staten med vissa villkor. Alla myndigheter hos de avtalsslutande parterna skall vara bundna av dessa villkor. När genomfördes i svensk rätt ändrades 5 kap. 1 § lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål så att det blev möjligt att efterkomma ett villkor som en annan stat ställt upp i samband med att uppgifter eller bevisning lämnas på den statens eget initiativ. ändrades 5 kap. 2 § samma lag så att möjligheten att förena rättslig hjälp med villkor även omfattar sådan hjälp som en svensk myn- dighet lämnar på eget initiativ (prop. 2004/05:144 s. 59 ff. och 152 f.). Dessa bestämmelser kan utan lagändring tillämpas på uppgifter och be- vismaterial som överlämnas till eller från med stöd av artikel 37 i bedrägeriavtalet. Den anmodade avtalsslutande partens förfaranden (artikel 38) Artikeln föranleds av att, enligt schweizisk rättspraxis, en främmande stat som för civilrättslig talan i samband med brottmål kan nekas tillgång till handlingar som part i en civilprocess, om de schweiziska myndigheterna handlägger en begäran om bistånd från en rättslig myndighet i samma främmande stat som gäller samma fall. Artikeln syftar till att sä- kerställa att avtalsstaterna kan utnyttja samtliga rättigheter som part i förhandlingar om de för en civilrättslig talan i samband med ett brottmål i . Genomförandet av artikeln bedöms inte kräva någon lagänd- ring. Avtalet innehåller ett antal slutbestämmelser (artiklarna 3948) av i hu- vudsak sedvanligt slag. Ingen av dessa bedöms kräva någon lagändring. Enligt artikel 44.2 träder avtalet i kraft i den andra må- naden efter den sista anmälan av ratifikations- eller godkännandeinstru- ment. I artikel 44.3 ges avtalsparterna en möjlighet till förtida tillämp- ning av avtalet i förhållande till stater som har avgett en motsvarande förklaring. Frågan om bör avge en sådan förklaring behandlas i avsnitt 7.1. Regeringens förslag: godkänner dels avtalet av den 26 mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och om Schweiziska edsförbundets associe- ring till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengen- regelverket (associationsavtalet), dels avtalet av om samarbete mellan Europeiska gemenskapen och dess medlems- stater, å ena sidan, och , å den andra sidan, om bekämpande av bedrägerier och annan olaglig verksamhet som skadar deras finansiella intressen (bedrägeriavtalet). Regeringens bedömning: bör avge en förklaring om för- tida tillämpning av bedrägeriavtalet. Förslaget i utkast till proposition överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan Skälen för regeringens förslag och bedömning omfattas inte av avtalet om ett Europeiskt ekonomiskt samar- betsområde (). Mot den bakgrunden har Europeiska gemen- skapen och dess medlemsstater å ena sidan och å den andra sidan redan tidigare förhandlat fram avtal på viktigare områden för att uppnå ett närmande mellan parterna. Dessa förhandlingar avslutades i och resulterade i sju avtal. inleddes en andra förhandlingsomgång mellan Europeiska gemenskapen, Europeiska unionen och . terade i åtta nya avtal, varav anslutning till Genom associering till kommer dels vissa hinder att undanröjas för den fria rörligheten för personer, dels samarbetet att stärkas mellan Europeiska unionens medlemsstater och på de områden som omfattas av . dessa områden kan särskilt nämnas förbättrat samarbete inom brottsbe- kämpningen, en enhetlig viseringspolitik och ömsesidig rättslig hjälp i Det är med hänsyn till geografiska läge naturligt att tillämpar samma regler som medlemsstaterna inom EU. med samarbetet inom det geografiska området kommer därmed i större utsträckning att uppnås. Det ligger i såväl som övriga medlems- staters intressen att ansluts till . Av 10 kap. 2 § regeringsformen följer att associationsavtalet skall god- Enligt regeringens uppfattning är det angeläget att att godkänner avtalet. begränsad utsträckning att förvaltningsuppgifter som innefattar myndig- hetsutövning förs över till (se avsnitt 5.1.2 och 5.1.4). gens beslut bör därför fattas med iakttagande av bestämmelserna i 10 kap. 5 § fjärde stycket regeringsformen. har förhandlats fram för att förbättra samarbetet mellan Europeiska unionens medlemsstater å ena sidan och å den andra sidan när det gäller bekämpande av ekonomisk brottslighet som drabbar Europeiska gemenskapens budget. Man har funnit att bedrägerier och smuggling i organiserad form med bas inom schweiziskt territorium har antagit betydande proportioner och att detta orsakar skador för EG som kan uppskattas till . att råda bot på problem som har uppmärksammats i det rättsliga samar- betet, där i viss utsträckning inte har kunnat lämna hjälp rörande skatte- och tullbrott. har på området för det globala internationella rättsliga samar- betet anslutit sig till och genomfört alla instrument av någon betydelse. En utgångspunkt för deltagande i samarbetet är att det företrä- desvis bör ske inom ramen för multilaterala och generella instrument. vissa fall kan det dock krävas att ansluter sig till ett bilateralt avtal eller till ett avtal som rör samarbete rörande en viss typ av brott. kompletterar i viktiga avseenden det samarbete som öppnas mellan EU:s medlemsstater och i och med as- Avtalet bedöms för svenskt vidkom- mande i första hand innebära att möjligheterna för svenska myndigheter att samarbeta med schweiziska myndigheter och att få hjälp i ärenden som rör tull- och skattebrott förbättras. Det är mot denna bakgrund na- turligt att tillträder bedrägeriavtalet. träder i kraft när det har ratificerats eller godkänts av såväl som av samtliga Europeiska unionens medlemsstater. ligt artikel 44.3 i avtalet kan en avtalspart i samband med ratifikationen eller förklara att man i förhållande till andra av- talsparter som har gjort en motsvarande förklaring kommer att tillämpa avtalet även innan det har trätt i kraft. Det är svårt att bedöma bedrägeriavtalet kommer att träda i kraft. också oklart när kommer att tillträda avtalet och om detta i så- dant fall kommer att ske med möjlighet för om förtida tillämp- Skulle avge en sådan förklaring saknas det anledning för att avvakta avtalets ikraftträdande. bör därför avge en Prop. 2005/06:194 förklaring om förtida tillämpning av avtalet. Av 10 kap. 2 § regeringsformen följer att bedrägeriavtalet skall god- kännas av . Regeringen föreslår att godkänner det. Regeringens förslag: En hänvisning till skall föras in i be- rörda delar av utlänningslagen (2005:716) och lagen (2005:754) om transitering av tredjelandsmedborgare. Förslaget i utkast till proposition överensstämmer med regeringens. I utkastet finns dock inget förslag om ändring av 1 kap. 4 § UtlL. Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan in- vändning. Skälen för regeringens förslag: Genom associationsavtalet får myn- digheter i befogenhet att utfärda viseringar i enlighet med arti- kel 10 i . Detta innebär alltså att schweiziska myndigheter ges rätt att utfärda viseringar som har samma giltighet vad gäller rätten till inresa i som en visering som är utfärdad av en svensk myndighet. En lagändring bör göras så att detta framgår. Den kan lämpligen tas in i 1 kap. 4 § UtlL. Beviljande av visering är ett beslut som innefattar myndighetsutövning (jfr prop. 1999/2000:64 s.74). beslut bör därför fattas med iakttagande av 10 kap. 5 § fjärde stycket regeringsformen. Enligt redovisningen ovan, se avsnitt 5.1.3, skall efter anslut- ningen tillämpa rådets direktiv /40/EG om ömsesidigt erkännande av beslut om avvisning eller utvisning av medborgare i tredjeland. Di- rektivet har genomförts i svensk rätt genom lagen (2002:865) om ändring i utlänningslagen (1989:529). Bl.a. infördes, som en följd av direktivet, en ny grund för avvisning i 4 kap. 1 § ÄUtlL (8 kap. 1 § UtlL) som gör det möjligt att verkställa ett beslut om avvisning eller utvisning meddelat av en annan stat som ingår i den Europeiska unionen, eller . Vidare gjordes, med anledning av direktivet, en ändring i 2 kap. 10 a § ÄUtlL (7 kap. 6 § UtlL). Den nya bestämmelsen innebar att beslut om avvisning och utvisning grundade på hot mot den allmänna ordningen eller inre säkerheten får läggas till grund för beslut om återkallelse av ett svenskt uppehållstillstånd om det finns särskilda skäl. Beslut om avvis- ning eller utvisning meddelade av en stat som ingår i Europeiska unio- nen, eller kan alltså tillmätas betydelse i . Författ- ningsändringarna trädde i kraft . anslut- ning till kräver att en hänvisning till införs i 7 kap. 6 § första och andra stycket samt 8 kap. 1 § 6 UtlL. Rådets direktiv /90/EG om definition av hjälp till olaglig inresa, transitering och vistelse innehåller bestämmelser om vilka typer av hjälp som skall vara förbjudna och belagda med påföljd enligt den nationella lagstiftningen. Rådets rambeslut /946/RIF om förstärkning av den straffrättsliga ramen för att förhindra hjälp till olaglig inresa, transitering och vistelse syftar till att skapa gemensamma minimiregler i medlems- Prop. 2005/06:194 staterna när det gäller straffrättsliga påföljder och andra former av åtgär- der som skall kunna vidtas vid överträdelser av det regelverk som finns angivet i direktiv /90/EG. Genomförandet i svensk rätt av direktivet och rambeslutet har skett genom lagen (2004:406) om ändring i utlän- ningslagen (1989:529), vilken trädde i kraft . Denna lag innebar ändringar i bl.a. 10 kap. 1 b § ÄUtlL (20 kap. 4 § UtlL) samt 10 kap. 2 a och 3 a §§ ÄUtlL (20 kap. 7 och 8 §§ UtlL). Ändringar krävs i 20 kap. 7 och 8 §§ UtlL så att även omfattas. Rådets direktiv /110/EG om bistånd vid transitering i samband med återsändande med flyg har genomförts i svensk rätt genom lagen (2005:754) om transitering av tredjelandsmedborgare (prop. 2004/05:168, bet. 2005/06:SfU3, rskr. 2005/06:6) som trädde i kraft . Direktivet syftar till att underlätta transitering av tredjelandsmedborgare som skall återsändas till hemlandet via en flygplats i en annan medlemsstat än den som har fattat beslutet om avvisning. skall enligt associationsavtalets bilaga B tillämpa och genomföra direktivet. associering kräver ändringar i 1 och 9 §§ lagen om transitering av tredjelandsmedborgare så att omfattas av bestämmelserna. Regeringens förslag: För att lagen (2000:343) om internationellt poli- siärt samarbete skall kunna tillämpas även i förhållande till skall en hänvisning till föras in i lagen. Förslaget i utkast till proposition överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan in- vändning. Skälen för regeringens förslag: Lagen om internationellt polisiärt samarbete skall enligt 1 § tillämpas på polisiärt samarbete mellan och andra medlemsstater i Europeiska unionen samt och , i den mån i en internationell överenskommelse har gjort sådana åtaganden som avses i den lagen. I lagen regleras omfattningen av och formerna för delar av det polisiära samarbete som Schengenkonventio- nen gett upphov till, exempelvis användandet av uppgifter från annan stat samt gränsöverskridande övervakning och förföljelse. Sedan anslutit sig till skall lagen tillämpas även i förhål- lande till . Det föreslås därför att en hänvisning till görs i lagen. Artikel 40 i om gränsöverskridande övervak- ning förutsätter att förvaltningsuppgifter som innefattar myndighetsutöv- ning förs över till (jfr prop. 1999/2000:64, s. 9394). Riksda- gens beslut bör därför fattas med iakttagande av 10 kap. 5 § fjärde stycket regeringsformen. Regeringens förslag: Rätten skall vara skyldig att översätta en hand- ling i brottmål eller de viktigaste delarna av den, om handlingen skall sändas till någon som vistas i och det finns anledning att anta att personen inte förstår språket i handlingen. Förslaget i utkast till proposition överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan in- vändning. Skälen för regeringens förslag: Som har redovisats i avsnitt 5.1.5 ovan innehåller både (artikel 52) som ersätts av artikel 5 konvention om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan EU:s medlemsstater () och bedrägeri- avtalet (artikel 28) regler om att en handling som översänds direkt från en stat till en annan i vissa fall måste översättas av den stat som skickar handlingen. En översättning krävs om handlingen översänds direkt till den person den rör och det finns anledning att anta att personen inte för- står det språk handlingen är avfattad på. Handlingen, eller i vart fall de viktigaste delarna av den, skall i sådant fall översättas. Enligt 33 kap. 9 § andra stycket är rätten skyldig att översätta en handling i brottmål eller de viktigaste delarna av den, om handlingen skall sändas till någon som vistas i en annan stat inom Euro- peiska ekonomiska samarbetsområdet och det finns anledning att anta att personen inte förstår språket i handlingen. Handlingen skall översättas till språket i den andra staten eller om myndigheten känner till att perso- nen inte förstår detta språk, till ett annat språk som personen förstår. Be- stämmelsen infördes när regler om del- givning genomfördes i svensk rätt (prop. 1999/2000:61 s. 156161). ingår inte i det Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Det krävs därför en lagändring för att skyldigheten att översätta hand- lingar även skall omfatta handlingar som översänds direkt till personer i . 7.2.4Internationell rättslig hjälp i brottmål Regeringens förslag: En ansökan om rättslig hjälp i brottmål från skall få göras direkt hos behörig åklagare eller domstol. Även om den gärning som ansökan avser inte motsvarar ett brott enligt svensk lag, skall husrannsakan få göras och egendom tas i beslag och överlämnas till om det för gärningen kan dömas till fängelse där. Förslaget i utkast till proposition överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan in- vändning. Skälen för regeringens förslag Prop. Artikel 53 i som ersätts av artikel 6 och artikel 27 i bedrägeriavtalet innehåller bestämmel- ser om att framställningar om rättslig hjälp i brottmål får skickas direkt mellan staternas myndigheter. Enligt artikel 51 i och artikel 31 i bedrägeriavtalet finns bestämmelser om beslag och hus- rannsakan. Direktkommunikation mellan rättsliga myndigheter Som redovisats i avsnitt 5.1.5 är det enligt lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål möjligt att i förhållande till andra EU-stater och i förhållande till och översända framställningar om rättslig hjälp i brottmål mellan åklagare och domstolar i dessa stater. För att göra det möjligt för åklagare och domstolar även i att göra sådana framställningar krävs en ändring i den lagen. Den möjlighet som avtalen ger svenska åklagare och domstolar till direktkontakt kräver inte någon lagändring; avtalen är sådana internationella överenskommelser som av- ses i enligt 3 kap. 2 § andra stycket lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål och som därigenom möjliggör direktframställning. bestämmelse om beslag och husrannsakan och bestämmelsen i artikel 31.1 i bedrägeriavtalet har samma sakliga inne- håll. Bestämmelsen i artikel 31.2 i bedrägeriavtalet går emellertid längre och innebär att en stat är skyldig att bistå med husrannsakan och beslag för penningtvättbrott inom avtalets tillämpningsområde förutsatt att det för förbrottet är föreskrivet fängelse eller mer i båda sta- terna. Det får dock inte uppställas något krav på strafftröskel för pen- ningtvättbrottet. Schengenbestämmelsen har genomförts i svensk rätt genom 4 kap. 20 § lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål. Huvudregeln, i fråga om beslag och husrannsakan, är att det föreligger dubbel straffbar- het (2 kap. 2 §). I förhållande till andra EU-länder samt och får dock sådana åtgärder företas även om det inte föreligger dubbel straffbarhet, förutsatt att det för gärningen kan dömas till fängelse i den andra staten (4 kap. 20 § första stycket). Även i ett ärende som i eller den andra staten handläggs i ett administrativt förfarande får, i den utsträckning har åtagit sig att samarbeta i sådana förfaranden (1 kap. 5 §), beslag och husrannsakan göras om den gärning ansökan avser motsvarar brott för vilket det enligt svensk eller den andra statens lag är föreskrivet fängelse eller mer (4 kap. 20 § andra stycket). Vid ett samarbete som sker i enlig- het med de nu aktuella avtalen gäller som ett ytterligare villkor att den administrativa myndighetens beslut i den andra staten kan överklagas till en domstol med behörighet i brottmål. Det skall anmärkas att , i en förklaring till associationsavtalet, har angett att man vid tiden för av- talets ikraftträdande inte medger överklagande av administrativa myn- digheters beslut rörande direkt beskattning till en domstol med behörig- Prop. 2005/06:194 het i brottmål. kommer genom sin anslutning att ingå och delta i Schengen- samarbetet. Det är inte klart hur kommer att tolka och genom- föra avtalens bestämmelser om husrannsakan och beslag. har av tradition inte ställt upp krav på ömsesidighet för att lämna rättslig hjälp. Det synsättet gör sig gällande även i fråga om valet av de regler som skall gälla för rättslig hjälp genom husrannsakan och beslag. Från en systematisk och praktisk utgångspunkt är det då naturligt att gentemot tillämpa samma regler om husrannsakan och beslag som de som tillämpas gentemot övriga Schengenländer. Utgångspunkten här är att samma förutsättningar som gäller i ett nationellt förfarande också gäller när åtgärder företas på begäran av en annan stat. Om det undantagsvis skulle krävas husrannsakan och beslag för en gärning som inte är straffbar i ger lagen en långtgående möjlighet att hjälpa till. Förutsättningen för sådan hjälp är att det i den andra staten är före- skrivet fängelse för gärningen. Den lösningen bedöms vara tillräcklig för att skall leva upp till de åtaganden som följer av de nu aktuella avtalen. Genomförandet av avtalen förutsätter att bestämmelsen i lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål om beslag och husrannsakan på begäran av en EU-stat, eller i de fall det inte föreligger dubbel straffbarhet utvidgas till att omfatta även . Enligt artikel 15.1 i associationsavtalet skall börja tillämpa de bestämmelser som avses i bilagorna A och B och de bestämmelser som redan antagits i enlighet med artikel 2.3 som fastställs i rådet med enhällighet av de rådsmedlemmar som företräder de regeringar i medlemsstaterna som tillämpar alla bestämmelser som avses i bila- gorna. En förutsättning är att har uppfyllt förhandsvillkoren för genomförande av de aktuella bestämmelserna och att kontrollerna vid landets yttre gränser är effektiva. Samråd skall här ske med den gemen- samma kommittén. När detta kommer att ske är ännu oklart. Det är likaså oklart när bedrägeriavtalet träder i kraft och om och i så fall när kommer att avge en förklaring om förtida tillämpning av det avtalet. Det går alltså inte nu att fastslå när lagändringarna skall träda i kraft. De bör därför träda i kraft den dag regeringen bestämmer. Förslagen bedöms inte medföra några ökade kostnader för det allmänna. anslutning till avtalen kan förväntas leda till ett förbättrat sam- arbete inom brottsbekämpningen. Anslutningen till bedrägeriavtalet kan förväntas leda till förbättrade möjligheter för svenska myndigheter att få hjälp i ärenden som rör tull- och skattebrott. Eventuella merkostnader som ändå kan uppkomma skall finansieras Prop. 2005/06:194 inom befintliga anslagsramar. 10.1Förslaget till lag om ändring i 33 kap. 9 § Ändringen behandlas i avsnitt 7.2.3.