prop · GT03130 · 2006-03-30 00:00:00 — utfärdade en riktlinje som rubri- cerats Artiklarna 8 och 9 Uppförande av byggnader. utgör en rådgivande kommitté för mervärdes- skatt, som bl.a. behandlar frågor om tillämpningen av gemenskapens bestämmelser om mervärdesskatt (se artikel 29 i sjätte direktivet). Riktlinjen är av intresse i detta sammanhang såtillvida att det i den anges att nästan alla delegationer ansåg att uppförandet av byggnader utgör tillhandahållande av tjänster i samband med fast egendom, vilket medlemsstaterna emellertid enligt artikel 5.5 i sjätte momsdirektivet får betrakta som leverans av varor (se Handledning för mervärdesskatt 2005, bilaga 16, s. 999). Platsen för leverans dvs. beskattningsland för en transaktion som omfattas av artikel 2.1 skall, när det gäller varor och tjänster bestämmas i enlighet med artikel 8 respektive 9 i direktivet. I artikel 8 finns regler om platsen för leverans av varor. I artikel 9 regleras platsen för tillhandahållande av tjänster. Huvudregeln är att en tjänst anses tillhandahållen i säljarens land och att eventuell beskattning skall ske där (artikel 9.1 i sjätte direktivet). I direktivet finns det dock särskilda bestämmelser för en rad tjänster (artikel 9.2). Beskattningsland för tillhandahållande av tjänster som har samband med fast egendom, däribland fastighetsmäklare- och expert- tjänster samt av tjänster för förberedelse och samordning av byggnads- arbeten, såsom tjänster av arkitekter och av inspektionsföretag, är den plats där egendomen är belägen (artikel 9.2 a). En annan beskattnings- landsregel av intresse i detta sammanhang är artikel 9.2 e sjätte streck- satsen. Av bestämmelsen följer att tillhandahållande av personal är en tjänst som skall beskattas i det land där kunden finns om denne är etablerad utanför gemenskapen eller om tjänsten tillhandahålls en skatt- skyldig person med etablering i ett annat än där leverantören är etablerad. Betalningsskyldig (skattskyldig) för mervärdesskatt vid omsättning av varor och tjänster inom landet är, med vissa undantag, den som omsätter varan eller tjänsten (artikel 21.1 a första meningen i sjätte direktivet). Ett undantag från denna huvudregel är att vid omsättning av tjänster som omfattas av artikel 9.2 e i direktivet (bl.a. tillhandahållande av personal) skall enligt artikel 21.1 b den som förvärvar tjänsten vara betalningsskyldig för skatten om denne är en näringsidkare som är registrerad för mervärdesskatt inom landet och den som omsätter tjänsten inom landet är en näringsidkare som är etablerad i ett annat land. I detta fall skall medlemsstaterna således tillämpa s.k. omvänd skattskyldighet (egentligen omvänd betalningsskyldighet, eller "reverse charge" på engelska) enligt tvingande regler i sjätte direktivet. Omvänd skattskyldighet innebär att vissa av de administrativa kraven i det land där omsättningen äger rum, såsom registreringsplikt samt deklarations- och betalningsskyldighet, bortfaller för den utländske företagaren. Skattskyldigheten åligger i stället det utländska företagets köpare inom landet i fråga. Denne beräknar en utgående mervärdesskatt på fakturabeloppet och redovisar skatten i sin deklaration. Köparen kan sägas beskatta sig själv. I de fall kunden är skyldig att betala skatten skall en faktura innehålla en hänvisning till den relevanta bestämmelsen i direktivet, till motsvarande nationella bestämmelse eller till en annan uppgift om att leveransen är föremål för förfarandet för omvänd skattskyldighet (artikel 22.3 b elfte strecksatsen i sjätte direktivet). I avsnitt 6.4 behandlas frågan om avdragsrätt och rätt till återbetalning av ingående skatt hänförlig till omsättning för vilken omvänd skattskyldighet gäller. Omvänd skattskyldighet skall även tillämpas vid omsättning som inne- bär varutransporttjänster inom EU, förmedling av varutransporttjänster inom EU, omhändertagande, lastning, och lossning av gods som ett led i varutransport inom EU samt värdering eller arbete på varor som är lös egendom. Detta gäller under förutsättning att tjänsterna utförs av en utländsk företagare och förvärvaren är registrerad till mervärdesskatt inom landet (artikel 21.1 b jämförd med artikel 28 b C, D, E och F). Ett annat exempel på obligatorisk omvänd skattskyldighet i direktivet är artikel 21.1 f. Artikeln innebär att vid omsättning av varor enligt villkoren i artikel 8.1 d eller e dvs. av gas genom distributionssystemet för naturgas eller av el till personer som är registrerade för mervärdes- skatt, skall omvänd skattskyldighet gälla om omsättningen genomförs av en beskattningsbar (skattskyldig) person som inte är etablerad inom landets territorium. Medlemsländerna har rätt att införa omvänd skattskyldighet när den som omsätter varan eller tjänsten inom landet inte är etablerad i landet (artikel 21.1 a andra meningen i sjätte direktivet). har utnyttjat den möjligheten, se nedan avsnitt 5.4.1. Av det anförda följer att artikel 21 innebär att omvänd skattskyldighet skall eller får tillämpas i fråga om gränsöverskridande transaktioner. I det fall det är fråga om rent interna transaktioner i en medlemsstat är emellertid den som omsätter varan eller tjänsten betalningsskyldig för mervärdesskatten. En särskild regel finns dock i artikel 26 b (se nedan). Medlemsstaterna har möjlighet att föreskriva att en annan person än den betalningsskyldiga personen skall vara solidariskt ansvarig för betalningen av skatten (artikel 21.3 i direktivet). I artikel 26 b i sjätte direktivet finns särskilda regler för investerings- guld. Reglerna innebär att medlemsstaterna skall undanta omsättning, gemenskapsinterna förvärv och import av investeringsguld från mer- värdesskatt. Näringsidkare som bl.a. producerar investeringsguld har dock rätt att bli skattskyldiga för omsättningar av sådant guld till en annan näringsidkare. I fråga om betalningsskyldighet gäller att medlems- staterna vid omsättning av visst guldmaterial eller vid omsättning av investeringsguld i de fall rätten till skattskyldighet har utnyttjats, får utpeka köparen som skattskyldig i enlighet med de förfaranden och villkor som de fastställer (artikel 26 b.F). Tillämpning av omvänd skatt- Prop. 2005/06:130 skyldighet vid transaktioner av angivet slag är således möjlig. har utnyttjat den möjligheten, se nedan avsnitt 5.4.1. Medlemsstaterna kan bemyndigas att tillämpa åtgärder som avviker från sjätte direktivet. Rådet får nämligen enhälligt på kommissionens förslag bemyndiga varje medlemsstat att genomföra särskilda åtgärder som avviker från bestämmelserna i direktivet, för att förenkla skatte- uttaget eller för att hindra vissa typer av skatteflykt eller skatte- undandragande. Åtgärder avsedda att förenkla skatteuttaget får inte i mer än ringa utsträckning påverka medlemsstatens totala skatteinkomster som uppbärs i det sista konsumtionsledet. (Se artikel 27.1 i direktivet.) En medlemsstat som önskar genomföra sådana avvikande åtgärder skall skicka en ansökan till kommissionen och förse den med alla nödvändiga uppgifter (se artikel 27.2 i direktivet). Kommissionen skall för rådet lägga fram ett förslag till lämpliga åtgärder eller, om kommissionen har invändningar mot ansökan om avvikelse, ett meddelande där den redovisar sina invändningar (se artikel 27.34 i direktivet). 5.4.1Regler om vem som är skattskyldig I 1 kap. 1 § mervärdesskattelagen (1994:200, ML) anges vilka transak- tioner som skall vara föremål för mervärdesskatt. Mervärdesskatt skall betalas bl.a. vid sådan omsättning inom landet av varor eller tjänster som är skattepliktig och görs i en yrkesmässig verksamhet (1 kap. 1 § första stycket 1 ML). I mervärdesskattelagen används uttrycket skattskyldig för att ange vem som är skyldig att betala mervärdesskatt i . Enligt huvud- regeln är det den som omsätter varor eller tjänster som är skyldig att betala mervärdesskatt (1 kap. 2 § första stycket 1 ML, som motsvarar artikel 21.1 a första meningen i sjätte direktivet.) Det finns undantag härifrån som innebär att förvärvaren skall vara skattskyldig, dvs. regler om omvänd skattskyldighet (1 kap. 2 § första stycket 2-4 b ML). Av 1 kap. 2 § första stycket 2 och 3 ML (som motsvarar artikel 21.1 b, c och f i sjätte direktivet) framgår att omvänd skattskyldighet gäller vid ut- ländsk företagares omsättning inom landet av vissa angivna tillhanda- hållanden. Omvänd skattskyldighet gäller också vid s.k. trepartshandel (1 kap. 2 § första stycket 4 ML). Omvänd skattskyldighet gäller dessutom vid omsättning av guldmaterial m.m. (1 kap. 2 § första stycket 4 a ML, som motsvarar artikel 26 b.F i sjätte direktivet). 1 kap. 2 § första stycket 4 b ML innebär att omvänd skattskyldighet gäller vid utländsk företagares omsättning inom landet av varor eller tjänster också i andra fall än enligt punkterna 2 och 3 i samma stycke, dvs. i princip vid omsättning av alla slags varor och tjänster. För omvänd skattskyldighet förutsätts enligt bestämmelsen att förvärvaren är registrerad till mervärdesskatt i . Bestämmelsen motsvaras av artikel 21.1 a andra meningen i sjätte direktivet. har följaktligen utnyttjat den valmöjlighet medlemsstaterna har att låta betalningsskyldig- heten för skatten åvila den som förvärvar varan eller tjänsten när den som omsätter varan eller tjänsten är en skattskyldig person som inte är etablerad inom landet. Av 1 kap. 2 d § ML följer att en utländsk företagare som omsätter varor eller tjänster i har rätt att bli skatt- skyldig för omsättning som förvärvaren annars skulle ha varit skatt- skyldig för enligt 2 § första stycket 4 b. Med utländsk företagare förstås en näringsidkare som inte har sätet för sin ekonomiska verksamhet eller ett fast etableringsställe här i landet och inte heller är bosatt eller stadigvarande vistas här (1 kap. 15 § ML). I 11 kap. 8 § ML regleras vad fakturor skall innehålla för uppgifter. Av punkten 11 följer att fakturor, när köparen i enlighet med 1 kap. 2 § första stycket 2, 3, 4, 4 a, 4 b eller 5 är skyldig att betala mervärdesskatt, skall innehålla en hänvisning till a) den relevanta bestämmelsen i mervärdesskattelagen, b) den relevanta bestämmelsen i sjätte direktivet eller c) en annan uppgift om att köparen är skyldig att betala mervärdes- skatt. Byggnadsverksamhet kan bedrivas som byggnads- eller anläggnings- entreprenad eller i egen regi. Vid byggnads- eller anläggningsentreprenad utförs arbetet på annans fastighet, medan egenregiarbeten utförs på egen fastighet. I det senare fallet kan syftet vara att sälja fastigheten efter byggnation eller att förvalta denna. En byggnads- eller anläggnings- entreprenad ses som ett skattepliktigt tillhandahållande av en tjänst (byggtjänst). Skattskyldigheten omfattar även varor i form av bygg- nadsmaterial och liknande som tillhandahålls i samband med tjänsten (se Handledning för mervärdesskatt, 2005, s. 512 f.). Byggande i egen regi blir i vissa fall föremål för uttagsbeskattning, 2 kap. 7 § ML. Om uttagsbeskattning inte skall ske enligt den bestämmelsen kan i stället sådan bli aktuell enligt 2 kap. 8 § ML, såsom vid t.ex. fastighetsförvaltning. Med fastighetsförvaltning förstås bl.a. att underhåll, städning och annan fastighetsskötsel utförs på fastighet. Någon definition av begreppet byggtjänst finns inte i mervärdes- skattelagen. Som byggtjänst anses (se Handledning för mervärdesskatt 2005, s. 511) tjänst som avser t.ex. 1.projektering, ritning och konstruktion av fastighet, 2.mark och innefattar undersökning, planering, jordbearbetning, jord- förbättring, schaktning, sprängning, borrning, dränering, utfyllning eller ytbeläggning, 3.byggnad, annan anläggning som utgör fastighet enligt mervärdes- skattelagen, stängsel eller dylikt och innefattar uppförande, anläggande, rivning, reparation, ändring, underhåll eller rengöring. Tjänster såsom lokalstädning, fönsterputsning, renhållning, och annan fastighetsskötsel faller däremot inte in under begreppet byggtjänst (se Handledning för mervärdesskatt 2005, s. 511). Tjänster som avser en fastighet är omsatta inom landet om fastigheten är belägen i (5 kap. 4 § första stycket ML, som motsvarar artikel 9.2 a i sjätte direktivet). När det gäller beskattningslandsregler kan också nämnas 5 kap. 7 § ML (som motsvarar artikel 9.2 e i direktivet). Paragrafen avser bl.a. uthyrning av arbetskraft (andra stycket 7). Jfr uttryckssättet tillhandahållande av personal i sjätte direktivet. 5.4.3Skattskyldighetens inträde samt redovisning vid byggnads- eller anläggningsentreprenad Enligt 1 kap. 3 § ML inträder skattskyldighet när en vara levereras, en tjänst tillhandahålls eller ett uttag sker. Erhålls ersättning helt eller delvis inträder skattskyldigheten när betalningen inflyter kontant eller på något annat sätt kommer den som omsätter varan eller tjänsten till godo. För byggnads- och anläggningsentreprenader anses enligt mervärdesskattelagen tillhandahållandet ske vid tiden för godkänd slutbesiktning eller när beställaren på annat sätt har godkänt entreprenaden. Skattskyldighet vid sådana entreprenader inträder därmed för slutbesiktning eller med slutbesiktning jämförlig åtgärd. Skattskyldighet inträder dock som redan nämnts om förskotts- eller a conto-betalning mottagits (1 kap. 3 § ML). Med a conto-betalning avses betalning som i princip utges i takt med att en tjänst utförs men innan den till fullo har tillhandahållits den som beställt tjänsten. Sådana betalningar är vanliga inom byggbranschen. Trots att förskottsbetalningar och a conto-betalningar i sakligt hänseende skiljer sig åt behandlas båda slagen av betalningar i mervärdesskatte- sammanhang som förskott. a conto-betalningar gäller enligt huvudregeln i 13 kap. 6 § 3 ML att den utgående skatten skall redovisas för den redovisningsperiod under vilken förskotts- eller a conto-betalning har tagits emot eller lämnats. Beträffande förskotts- eller a conto-betalningar inom byggbranschen finns emellertid en särskild regel om redovisning av utgående skatt i 13 kap. 14 § ML. Regeln innebär att redovisning av betalningar i förskott eller a conto får anstå till den redovisningsperiod som infaller efter slutbesiktning eller annan jämförlig åtgärd. Motsvarande gäller förskottsbetalning avseende leverans av vara som avser byggnads- eller anläggningsentreprenad. Om skattebärande faktura ändå utfärdas skall skatten på förskottet eller a contot redovisas enligt de allmänna principerna (i 13 kap. 6 § ML). Regeln om utgående skatt vid förskotts- eller a conto-betalning i 13 kap. 14 § motsvaras beträffande ingående skatt av 13 kap. 20 § ML. Denna regel innebär att den ingående skatten får dras av först efter att fakturan innehållande skattebeloppet mottagits och betalning erlagts. Den särskilda regeln i 13 kap. 14 § ML gäller inte i konkursfall eller vid överlåtelse av verksamhet, 13 kap. 10 och 11 §§ ML. Vid förskotts- eller a conto-betalningar skall en faktura med uppgift bl.a. om mervärdesskatt utfärdas. Den skyldigheten gäller dock enligt 11 kap. 3 § ML inte sådana förskotts- eller a conto-betalningar som avses i 13 kap. 14 § ML. För annan likvid för entreprenadtjänst än förskotts- och a conto- betalning, dvs. det belopp som återstår att betala vid slutredovisning av entreprenaden, gäller de allmänna bestämmelserna i 13 kap. 6 § ML för redovisning av utgående skatt. Enligt punkt 1 i den paragrafen skall utgående skatt redovisas för den redovisningsperiod under vilken den en vara eller en tjänst enligt god borde ha bokfört omsättningen. accepterats att slutfaktura får utfärdas senast efter slutbesiktning (se Handledning för mervärdesskatt 2005, s. 521 f.). Den angivna tidpunkten, efter slutbesiktningen, motsvarar den tidpunkt då fordringarna på grund av ändrings- och tilläggsarbeten preskriberas. Tidsangivelsen finns i branschens standardavtal för att säkerställa att ett underlag för vidarefakturering inom rimlig tid föreligger. Denna tillämpning innebär att en förskjutning normalt föreligger mellan tidpunkten för skattskyldighetens inträde och tiden för redovisningsskyldigheten. Som längst kan denna således uppgå . I 13 kap. 6 § 2 ML regleras redovisning av utgående skatt i de fall omvänd skattskyldighet gäller enligt 1 kap. 2 § första stycket 2-5 ML. Enligt bestämmelsen skall skatten redovisas för den redovisningsperiod under vilken den som är skattskyldig för förvärv av en vara eller en tjänst enligt god redovisningssed har bokfört eller borde ha bokfört förvärvet. Vad som utgör redovisningsperioder för mervärdes- skatt framgår av 10 kap. 1416 §§ skattebetalningslagen (1997:483). 5.5Avvikelser enligt artikel 27 i sjätte mervärdesskattedirektivet Med stöd av artikel 27 i sjätte direktivet kan medlemsstaterna bemyndigas att tillämpa åtgärder som avviker från direktivet. Avvikande åtgärder får vidtas för att förenkla skatteuttaget eller för att hindra vissa typer av skatteflykt eller skatteundandragande. Ett stort antal artikel 27-avvikelser har beviljats . tillämpar i vart fall fyra medlemsstater med stöd av artikel 27 omvänd skattskyldighet vid omsättning av byggtjänster. har bemyndigats2 att överflytta skyldigheten att betala mervärdesskatt inom the property development sector från leveran- tören till köparen. Genom ett onumrerat beslut av rådet har Neder- länderna bemyndigats att göra huvudentreprenören betalningsskyldig för mervärdesskatt som skall betalas med anledning av att arbete utförts av underentreprenörer inom byggnads-, metallarbets- och skeppsbyggnads- sektorn. Omvänd skattskyldighet gäller också vid tillhandahållande av personal för utförande av sådana arbeten. Genom beslut av rådet har genom avvikelse från artikel 21.1 a i sjätte direktivet bemyndigats att ange mottagaren av följande tjänster såsom betalningsskyldig för mervärdes- skatt: Bygg- och anläggningsarbeten och tillhandahållande av personal för arbeten som ombesörjs av underleverantörer för en huvudentreprenörs räkning på uppdrag av en byggherre. tillämpar denna avvikelse med stöd av artikel 27.5 i sjätte direktivet. artikeln får de medlemsstater som tillämpar särskilda åtgärder av det slag som avser i artikel 27.1 behålla dem, om de såvitt här är av intresse underrättar kommissionen härom före . Beslut /880/EG, EGT L 306, 8.11.2002, s. 24. Bygg- och anläggningsarbeten och tillhandahållande av personal för Prop. 2005/06:130 arbeten som ombesörjs av underleverantörer för ett företag som själv Bygg- och anläggningsarbeten och tillhandahållande av personal för arbeten som ombesörjs av underleverantörer för en annan under- leverantör. I skälen för beslutet anges att de avvikande åtgärderna i första hand syftar till att förhindra vissa former av skatteflykt eller skatteundan- dragande inom den aktuella sektorn, exempelvis genom att en underleverantör underlåter att betala in mervärdesskatten och därefter försvinner. Det uttalas också att åtgärden har den verkan att skattemyndighetens arbetsuppgifter underlättas (jfr kriteriet för att förenkla skatteuttaget i artikel 27.1). Slutligen har genom beslut genom avvikelse från artikel 21.1 i sjätte direktivet bemyndigats att ange mottagaren såsom betalningsskyldig för mervärdesskatten bl.a. i följande fall. När städtjänster i byggnader utförs åt en skattskyldig person, utom om tjänstemottagaren inte hyr ut mer än två bostäder, eller när bygg- och anläggningsarbeten utförs åt en skattskyldig person. Av skälen för beslutet framgår att det har skett betydande förluster av mervärdesskatt i bygg- och anläggningsbranschen och i branschen för städning av byggnader i sådana fall där skatten öppet angetts på fakturan men inte betalats in till skattemyndigheterna, och där mottagaren utnyttjat sin avdragsrätt. De aktörer som begått oegentligheter kunde inte identifieras, eller identifierades för sent för att de skulle kunna krävas på den förlorade mervärdesskatten. I beslutet anges att de avvikande åtgärderna syftar till att förhindra skattefusk och skatteundandragande. 5.6Kommissionens förslag till direktiv om artikel 27- rationalisering Europeiska gemenskapernas kommission lämnade ett förslag till rådets direktiv om ändring av sjätte direktivet när det gäller vissa åtgärder för att förenkla uppbörden av mervärdesskatt och för att förhindra skattefusk eller skatteundandragande, KOM(2005) 89 slutlig. Förslaget innebär en viss rationalisering när det gäller det stora antal avvikelser med stöd av artikel 27 som är i kraft. Syftet med förslaget är att ändra sjätte direktivet så att medlemsstaterna ges möjlighet att snabbt anta rättsligt hållbara åtgärder i syfte att bekämpa skatte- undandragande och skattefusk inom vissa fastställda sektorer. Rationali- seringen avses dock inte att påverka vare sig särskilda åtgärder för att åtgärda specifika situationer i en enskild medlemsstat eller medlems- staternas möjlighet att fortsätta att ansöka om avvikelser med stöd av artikel 27 i det sjätte direktivet när så är befogat. Enligt kommissionen innebär de föreslagna ändringarna i själva verket i stor utsträckning endast en kodifiering av de åtgärder som redan finns att tillgå med stöd av artikel 27, och de föreslagna alternativa reglerna omfattas av samma begränsningar. Förslaget innebär att tidigare beslut om avvikande 4 Beslut /290/EG, EUT L 94, 31.3.2004, s. 59. åtgärder enligt artikel 27 som täcks av direktivförslaget skall upphöra att Prop. 2005/06:130 gälla. Det innebär att den rättsliga grunden för att tillämpa en avvikande åtgärd i så fall kommer att bli (en viss bestämmelse i) sjätte direktivet. Kommissionen föreslår bl.a. en utvidgad möjlighet att använda en frivillig mekanism för omvänd skattskyldighet till att omfatta vissa angivna omsättningar av varor och tjänster till beskattningsbara personer. Enligt förslaget skall omvänd skattskyldighet, med förbehåll för samråd med mervärdesskattekommittén enligt artikel 29 i direktivet, få tillämpas bl.a. vid tillhandahållande av bygg-, reparations-, rengörings-, under- hålls-, ombyggnads- och rivningstjänster avseende fast egendom samt vid tillhandahållande av personal för sådan verksamhet. Kommissionen har motiverat förslaget rörande omvänd skattskyldighet på följande sätt. Dessa transaktioner utförs inom sektorer av ekonomin som visat sig särskilt svårövervakade för medlemsstaterna, till exempel på grund av den berörda branschens art eller uppbyggnad. Betydande förluster av skatteintäkter uppstår ofta till följd av att beskattningsbara personer fakturerar transaktioner och sedan försvinner utan att ha redovisat den mervärdesskatt som är uppförd på fakturan, medan mottagaren lagligen utövar sin avdragsrätt. Behandlingen av kommissionens förslag i Europeiska unionens rådsarbetsgrupp för skattefrågor påbörjades . Den behandlingen pågår fortfarande. 6Förslag till omvänd skattskyldighet inom byggsektorn Regeringens bedömning: Undandragandet av mervärdesskatt inom byggsektorn förekommer i sådan omfattning och är organiserat på ett sådant kvalificerat sätt att förhindrande lagstiftningsåtgärder för denna sektor bör vidtas. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens be- Remissinstanserna: Många remissinstanser har uppfattningen att det finns ett stort problem med skatteundandragande inom byggsektorn och att åtgärder bör vidtas för att komma till rätta med det problemet. Remissinstanser med den inställningen är bl.a. Länsrätten i län, , , , , , , samt Byggindustrier m.fl. (med Bygg- industrier m.fl. avses i det följande förutom Byggindustrier även Målaremästarna, , VVS- installatörerna, , Maskinentreprenörerna anför att svart arbets- kraft inom byggsektorn, liksom inom andra sektorer, är ett stort problem. Verket anser dock att lösningen bör utgöras av generellt tillämpliga regler, i stället för särregler för byggsektorn. förbundet anför att de problem med skatteundandragande som beskrivs i promemorian inte är branschspecifika, utan förekommer i flera branscher. Förbundet anser därför att regeringen bör överväga att bredda systemet. anser att frivilliga åtgärder för att nå en minskad användning av svart arbetskraft, kombinerat med en eventuellt utökad kontroll från sida, borde vara förstahandsalternativet.