prop · GT03165 · 2006-03-21 00:00:00 — Som nämnts kommer ett yttrande inte sällan att ha inhämtats inför domstolens ställningstagande rörande påföljdsfrågan. Regeringen har dock svårt att se något behov av att ett yttrande skall föreligga i samtliga fall när rätten har att ta ställning till om ungdomstjänst skall dömas ut eller inte. Så kan exempelvis vara fallet om det står klart att påföljden vid fällande dom skall bestämmas antingen till ungdomstjänst eller till böter. Regeringen anser därför att det inte finns skäl för att föreslå att ett yttrande måste ha inhämtats för att rätten skall kunna döma till ungdomstjänst. 6.3Närmare om tillämpningsområdet för ungdomstjänst Regeringens förslag: Om det kan anses tillräckligt ingripande med hänsyn till brottslighetens straffvärde samt den unges tidigare brotts- lighet skall rätten få döma till ungdomstjänst förutsatt att det inte finns skäl för att döma till ungdomsvård. I valet mellan ungdomstjänst och böter skall ungdomstjänst väljas om den påföljden inte är alltför ingripande. Den som är skall få dömas till ungdomstjänst endast om det finns särskilda skäl för det. Antalet timmar ungdoms- tjänst som den dömde skall utföra skall bestämmas till lägst 20 och högst 150. Utredningens förslag överensstämmer i Utredningen har föreslagit en annorlunda Enligt utredningens förslag skall det införas regler om att tillämpningen av ungdomstjänst skall vara begränsad till fall där fängelse är stadgat för det aktuella brottet. Vidare har utredningen föreslagit en regel om att vid val av påföljd skall rätten som skäl för ungdomstjänst beakta om sådan påföljd med hänsyn till brottslighetens straffvärde samt till den unges person och övriga omständigheter framstår som den lämpligaste påfölj- den. Utredningen har inte föreslagit någon bestämmelse om att den som är skall få dömas till ungdomstjänst endast om det finns särskilda skäl för det. Remissinstanserna: Flera remissinstanser, bl.a. , och Justitiekanslern delar utredningens bedömning när det gäller tillämpningsområdet för ungdomstjänst. anser att ungdomstjänst på samma sätt som samhällstjänst är att betrakta som en ingripande påföljd och att ungdomstjänst därför bör användas för brott som har ett straffvärde på fängelsenivå eller i vart fall förskyller höga böter. Överstiger straffvärdet fängelse bör enligt myndig- heten ungdomstjänst inte väljas. anser vidare att om ungdomstjänst skall ersätta böter och man skall undvika rättegångar för unga lagöverträdare bör åklagarna få möjlighet att utfärda strafföreläg- gande avseende ungdomstjänst. anser att ung- domstjänst även bör kunna tillämpas när endast böter är stadgat för det aktuella brottet. vid menar att det föreslagna tillämpningsområdet för påföljden är mycket svåröver- skådligt och anser sammanfattningsvis att ett införande av ungdomstjänst som fristående påföljd förutsätter dels att man kan ange någorlunda klara principer för tillämpningsområdet, dels att man förmår passa in ung- domstjänsten i det existerande systemet. fram- för att det vid lagstiftning bör lämnas tydligare anvisningar till domstolen om användningen av ungdomstjänst som fristående påföljd och menar att en överanvändning, på bekostnad av t.ex. villkorlig dom, annars kan befaras. Justitiekanslern pekar på vikten av att beräkningen av antalet timmar klargörs. , anser att det bör övervägas att lägsta antalet timmar ungdomstjänst sätts till tio, vilket enligt tingsrätten skulle öka möjligheten att använda påföljden även för de rena bötes- brotten och skulle underlätta att utifrån principerna om proportionalitet, förutsebarhet och konsekvens ersätta alltifrån bötesstraff till kortare frihetsberövanden med ungdomstjänst, som en tröskeleffekt vid 20 timmars ungdomstjänst skulle kunna undvikas. Även anser att det minsta antalet timmar bör uppgå till tio. Skälen för regeringens förslag Regeringen har föreslagit förändringar av påföljden överlämnande till vård inom i syfte att koncentrera insatser på unga lagöverträdare som har ett reellt behov av vård och andra insatser från deras sida. Tanken är också att öka fokus på åtgärder som syftar till att motverka en ogynnsam utveckling hos unga lagöverträdare. Ytterliga- re en ledstjärna vid förändringsarbetet är att söka begränsa användningen av böter och korta frihetsberövanden. Regeringen har, bl.a. mot bakgrund av detta, föreslagit att ungdomstjänst införs som fristående påföljd. Bör ungdomstjänst rangordnas i förhållande till andra påföljder? Syftet med förslaget om ungdomstjänst som fristående påföljd är, som framgått, att påföljden skall kunna användas för unga lagöverträdare som inte har behov av vård eller andra insatser enligt socialtjänstlagen (2001:453) eller lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. Att rangordna ungdomstjänst och ungdomsvård i förhållande till varandra efter svårhetsgrad torde inte vara möjligt. I ett fall kan ung- domstjänst vara mer ingripande än ungdomsvård. I ett annat fall kan förhållandet vara det omvända. Sådana svårigheter finns också i andra situationer. I likhet med utredningen anser regeringen att ungdomstjänst som ny och fristående påföljd inte bör rangordnas efter svårhetsgrad i förhållande till de övriga påföljderna. Tillämpningsområdet för ungdomstjänst som fristående påföljd bör vara tydligt Det är viktigt att det är klart och tydligt i vilka fall ungdomstjänst bör väljas som påföljd. Detta främjar förutsebarheten och enhetligheten i rättstillämpningen. Behovet av att utformningen av den nya och fristå- ende påföljden präglas av tydlighet har uppmärksammats också av remissinstanserna. vid har exem- pelvis anfört att tillämpningsområdet för den av utredningen föreslagna nya påföljden är svårt att överblicka. Även och Justitiekanslern har pekat på behovet av klargöranden när det gäller tillämpningsområdet för ungdomstjänst. Regeringen anser mot denna bakgrund att det finns anledning att närmare göra klart i vilka fall ung- domstjänst som fristående påföljd bör dömas ut. Den första frågan att ta ställning till är hur lindriga brott som skall kunna bestraffas med ungdomstjänst. Som nämnts är tanken bl.a. att ungdoms- tjänst skall kunna användas i stället för böter i viss utsträckning. Finner domstolen att påföljden kan stanna vid ett bötesstraff, skall den således överväga om påföljden i stället bör bestämmas till ett visst antal timmar ungdomstjänst. Det skulle emellertid enligt regeringens mening föra för långt att helt ersätta böter med ungdomstjänst. Någon form av begräns- ning av ungdomstjänstens användningsområde är därför nödvändig när det gäller den minst allvarliga brottsligheten. I likhet med utredningen anser därför regeringen att ungdomstjänst inte bör kunna väljas som påföljd i stället för penningböter. Enligt regeringens mening är det inte heller rimligt att de lindrigaste dagsbotsstraffen skall kunna ersättas med ungdomstjänst. har i detta sammanhang berört den risk för oönskade skärpningar av påföljdsreaktionen som kan finnas vid införande av ungdomstjänst som en fristående påföljd. Denna risk måste givetvis beaktas. Även om ungdomstjänst skulle kunna dömas ut i ett förhål- landevis lågt antal timmar torde det innebära en omotiverad skärpning av påföljden om ungdomstjänst skulle kunna ersätta dagsböter på de lägsta nivåerna. Ett vitt tillämpningsområde skulle därtill innebära en drama- tiskt ökad användning av ungdomstjänst. Belastningen på kommunerna och rättsväsendet riskerar i så fall att bli betydande. Det är också svårt att se att en sådan bred användning av ungdomstjänst har sådana fördelar som uppväger de svårigheter och kostnader som en sådan ordning skulle föra med sig. Sammanfattningsvis anser regeringen därför att inte heller lindriga dagsbotsstraff bör kunna ersättas med ungdomstjänst. Skälen för detta måste vägas mot intresset av att ersätta böter med andra adekvata reak- tioner på brott. Regeringens bedömning är att det är rimligt att ungdoms- tjänst normalt endast bör komma i fråga när alternativet är ett bötesstraff om minst omkring 60 dagsböter. Om även lindrigare bötesstraff skulle kunna ersättas med ungdomstjänst riskerar nackdelarna att överväga. Utredningen har föreslagit att det av regleringen i skall framgå att ungdomstjänst endast får dömas ut för brott som har fängelse i straffskalan. Sålunda begränsas tillämpningsområdet för ungdomstjänst till att den påföljden inte kan dömas ut för brottstyper där det endast är föreskrivet böter. Det finns, som tidigare nämnts, anledning att göra det tydligt att ungdomstjänst inte skall användas i stället för lindriga bötes- straff. Sådan tydlighet uppnås, enligt regeringens mening, på ett bättre sätt om tillämpningsområdet för ungdomstjänst avgränsas genom att de brott som i det enskilda fallet bör föranleda ett lindrigt bötesstraff inte skall kunna bestraffas med ungdomstjänst. Regeringen föreslår därför en regel med sådant innehåll. Det kan dessutom, som förordats av Barn- ombudsmannen, finnas skäl för att kunna döma till ungdomstjänst för ett brott som endast har böter i straffskalan. Även detta tillgodoses genom den avgränsning av tillämpningsområdet som regeringen föreslår. Nästa fråga är hur allvarliga brott som skall kunna bestraffas med ung- domstjänst. En utdömd påföljd måste givetvis för att vara trovärdig stå i proportion till hur allvarligt brottet är. Enligt mening bör ungdomstjänst inte kunna användas om brottslighetens straffvärde överstiger . Detta skulle dock innebära att ungdoms- tjänst som fristående påföljd skulle få ett vidsträckt tillämpningsområde. Det finns också anledning att uppmärksamma att villkorlig dom med samhällstjänst vanligen inte är en tillräcklig reaktion när straffvärdet är sådant att alternativet hade varit ett fängelsestraff som är längre än . När det gäller samhällstjänst kan också ett förhållandevis högt antal timmar dömas ut. Vid föreskrift om samhällstjänst är det lägsta antalet timmar som kan dömas ut 40 och det högsta antalet 240. Utredningen har inte föreslagit att ungdomstjänst av den omfattningen skall kunna dömas ut. Även om gärningsmannens ungdom skall beaktas vid straffmätningen skulle det kunna uppstå omotiverade skillnader mellan samhällstjänst och ungdomstjänst om den senare påföljden skulle kunna dömas ut för brotts- lighet som är så allvarlig att den har ett straffvärde . Regeringen är också tveksam till om ungdomstjänst som ensam reaktion är en tillräckligt ingripande påföljd för brottslighet av sådan svårhet. Regeringen anser därför att det är lämpligast att ungdomstjänst vanligt- vis inte kommer i fråga för brottslighet med ett straffvärde, med beaktan- de av bl.a. 29 kap. 3 § första stycket 3 , som överstiger För allvarligare brottslighet torde det ofta finnas skäl för att döma till ungdomsvård, om så är motiverat i förening med ungdoms- tjänst. Skulle det i ett enskilt fall inte finnas anledning att döma till ungdomsvård och är det inte aktuellt med en frihetsberövande påföljd kan villkorlig dom eller skyddstillsyn komma i fråga. Hur många timmar ungdomstjänst bör kunna dömas ut? Nästa fråga är hur många timmar ungdomstjänst som bör kunna dömas ut. Enligt den nuvarande ordningen med ungdomstjänst i form av en föreskrift vid påföljden överlämnande till vård inom är ungdomstjänst det lägsta antalet som domstolen kan föreskriva att den dömde skall utföra och det högsta antalet är 100. I förarbetena anfördes att antalet timmar vid ungdomstjänst borde vara lägre än vad som gäller i fråga om samhällstjänst (prop. 1997/98:96 s. 149 f.). Som utredningen har funnit är det rimligt att ungdomstjänst som fristående påföljd kan dömas ut i ett lägre antal timmar än vad som är fallet när det gäller samhällstjänst. Det högsta och lägsta antal timmar som skall vara möjligt att döma ut måste självklart vara anpassade till det tänkta tillämpningsområdet för ungdomstjänsten så att reaktionen kan avpassas till brottslighetens svårhet i det enskilda fallet. Regeringen an- ser, i likhet med utredningen och flera remissinstanser, att det högsta antalet timmar som kan komma ifråga för ungdomstjänst som fristående påföljd bör vara 150 och att det lägsta antalet timmar bör vara 20. Hur skall antalet timmar ungdomstjänst beräknas? Justitiekanslern pekar på vikten av att frågan hur antalet timmar skall beräknas klargörs. Även när det gäller denna fråga finns det anledning att uppmärksamma tillämpningen när det gäller samhällstjänst. Det måste också tas hänsyn till att den tilltalades ungdom skall beaktas särskilt vid straffmätningen. Enligt regeringens förslag är det lägsta antalet timmar som skall kunna dömas ut. Regeringen har vidare före- slagit att ungdomstjänst inte bör dömas ut när alternativet är ett lindrigt bötesstraff. Mot bakgrund av vad regeringen tidigare uttalat bör 60 dags- böter normalt motsvara det lägsta antalet timmar ungdomstjänst som kan dömas ut. Det kan vidare, enligt regeringens uppfattning, vara lämpligt att området upp ungdomstjänst förbehålls fall där alternativet är ett bötesstraff. Området från och med 50 till och bör alltså normalt förbehållas fall som bör ge anledning till en strängare påföljd än böter. Regeringen har föreslagit att ung- domstjänst skall vara det högsta antalet timmar som skall kunna dömas ut. Tanken är att ungdomstjänst skall kunna användas för brottslighet som har ett straffvärde, med beaktande av bl.a. 29 kap. 3 § första stycket 3 , på upp till omkring fängelse. Särskilda omständig- heter, främst den tilltalades ungdom enligt 29 kap. 7 § första stycket , skall beaktas vid straffmätningen. Dessa omständigheter gör normalt att unga skall dömas till ett lindrigare straff än vad som moti- veras av straffvärdet. Med hänsyn till detta bör 150 timmars ungdoms- tjänst kunna användas för brott med ett straffvärde, efter beaktande av nämnda särskilda omständigheter, på omkring sex månaders fängelse. När bör ungdomstjänst väljas som påföljd? En annan fråga är när ungdomstjänst bör väljas som påföljd. När det är fråga om fall där böter inte är aktuellt är den vanligaste påföljden för unga lagöverträdare överlämnande till vård inom . Som tidigare slagits fast är det angeläget att de unga som har behov av insatser från sida också får detta behov tillgodosett. Detta kan antas på bästa sätt främja straffsystemets brottsförebyggande syfte. För att åstadkomma en sådan tillämpning och för att uppnå en tydlighet när det gäller valet mellan ungdomstjänst och ungdomsvård bör utgångs- punkten vara att den senare skall väljas i första hand. Endast om det inte finns anledning att döma till ungdomsvård bör påföljden bestämmas till ungdomstjänst. Självfallet bör det dock finnas en viss flexibilitet som ger ett utrymme för att ungdomstjänst skall kunna väljas i stället för ung- domsvård om ungdomstjänst framstår som den lämpligaste påföljden. Som redan berörts bör ungdomstjänst kunna vara ett alternativ till bötesstraff som inte är lindriga. För att det skall vara tydligt när ung- domstjänst skall användas och för att på ett önskvärt sätt ersätta böter med ungdomstjänst bör den påföljden ha företräde framför böter. Således bör ungdomstjänst väljas i första hand för ett brott som annars bör förskylla ett inte lindrigt bötesstraff. Endast om det inte finns förut- sättningar att döma till ungdomstjänst som påföljd bör böter väljas. döms förhållandevis få ungdomar till villkorlig dom. Enligt regeringens uppfattning är ungdomstjänst ofta en lämpligare på- följd än villkorlig dom för den ålderskategorin. Detta bl.a. mot bakgrund av ungdomstjänstens pedagogiska och vägledande inslag. Villkorlig dom förenas normalt med böter. Som regeringen tidigare uttalat bör ung- domstjänst inte sällan användas i stället för böter. Enligt regeringens uppfattning bör därför ungdomstjänst normalt väljas som påföljd framför villkorlig dom. Detta gäller naturligtvis inte om en mer ingripande på- följd än ungdomstjänst fordras. Som tidigare påpekats (se avsnitt 4.4) är ett av regeringens mål för reformen att minska användningen av frihetsberövande påföljder, särskilt korta sådana. Att öppna för en möjlighet att ersätta de korta frihetsberö- vandena för unga lagöverträdare med ungdomstjänst är ett steg i den riktningen. Är det fråga om ett brott där det finns anledning till ett kort frihetsberövande på grund av brottets art bör det finnas ett förhållandevis stort utrymme för domstolen att i stället bestämma påföljden till ung- domstjänst. I enlighet med vad som sagts bör dock påföljden även i dessa fall i första hand bestämmas till ungdomsvård om det finns förutsättningar för denna påföljd. Ungdomstjänst bör också kunna användas som påföljd även när det är fråga om återfall i brott. I dessa situationer bör det dock ofta finnas förut- sättningar för att döma till ungdomsvård, eventuellt i förening med en tilläggspåföljd. Som tidigare framhållits är det angeläget att tillämpningsområdet för ungdomstjänst som fristående påföljd blir tydligt. För att i lag klargöra det tänkta tillämpningsområdet föreslår regeringen en bestämmelse med Om det kan anses tillräckligt ingripande med hänsyn till brottslighetens straffvärde och den tilltalades tidigare brottslighet skall rätten få döma till ungdomstjänst om det inte finns skäl för att döma till ungdomsvård. I valet mellan ungdomstjänst och böter skall ungdoms- tjänst väljas om den påföljden inte är alltför ingripande. Regeringen före- slår att en sådan regel om val av påföljd placeras i 32 kap. i stället för den påföljdsvalsregel som utredningen föreslagit skall införas i 30 kap. . I syfte att i lagtexten ge en anvisning om vad som skall förstås med att ungdomstjänst i vissa fall är en alltför ingripande påföljd har Lagrådet förespråkat ett tillägg av innebörd att om valet står mellan ungdomstjänst och ett lägre straff än 60 dagsböter, skall inte dö- mas till ungdomstjänst annat än om det föreligger särskilda skäl. Bak- grunden till Lagrådets förslag är att regeringen i författningskommen- taren i lagrådsremissen angett att ett lägre bötesstraff än omkring 60 dagsböter normalt bör väljas framför ungdomstjänst. Enligt regeringens mening är det emellertid inte lämpligt att i lagtexten ange en fast gräns uttryckt i antal dagsböter, även om det anges att regeln kan frångås om det föreligger särskilda skäl. Uttalandet i författningskommentaren skall ses som ett riktvärde och avser straffvärdet efter beaktande av övriga faktorer som är relevanta vid straffmätningen enligt 29 kap. . Regeringen anser därför inte att nämnda bestämmelse bör ändras på det sätt som Lagrådet föreslagit. När bör ungdomstjänst användas för unga ? döms endast i undantagsfall de som fyllt till överlämnande till vård inom med föreskrift om ungdomstjänst. Regeringens avsikt var också när ungdomstjänst infördes att den påföljden i princip borde komma i fråga enbart för lagöverträdare i åldersgruppen (se prop. 1997/98:96 s. 200). Något större tillämpningsområde för ung- domstjänst för åldersgruppen är svårt att se. Utredningen har föreslagit en restriktiv användning av ungdomstjänst för den åldersgrup- pen. Detta har inte ifrågasatts av remissinstanserna. Regeringen gör därför bedömningen att den försiktighet som råder med att döma unga till ungdomstjänst bör gälla även när ungdomstjänst döms ut som en fristående påföljd. För att markera den restriktiva tillämpning som ungdomstjänst bör ha för denna åldersgrupp bör den som är få dömas till ungdomstjänst endast om det finns särskilda skäl för det. Så kan exempelvis vara fallet när någon begått brott och det blir aktuellt att bestämma påföljden kort efter att den unge fyllt . Bör ungdomstjänst kunna lagföras genom strafföreläggande? har väckt frågan huruvida ungdomstjänst bör kunna meddelas genom strafföreläggande. Valet av påföljd framstår ofta som tydligt när det gäller de påföljder som kan lagföras genom strafföre- läggande, nämligen böter och villkorlig dom. Så kommer dock inte alltid att vara fallet när det gäller ungdomstjänst. Det kan därför ifrågasättas om det är lämpligt att ungdomstjänst skall kunna lagföras genom Utredningen har inte övervägt detta. Mot denna bak- Prop. 2005/06:165 grund finns det inte skäl för att införa en sådan möjlighet. Förhållandet till ny påföljd Regeringens bedömning: Det bör inte införas regler i 34 kap. brotts- balken om att domstolen vid nyupptäckt eller ny brottslighet skall kunna förordna att den tidigare utdömda ungdomstjänsten skall avse också det andra brottet eller att ungdomstjänsten skall kunna undan- röjas på den grunden. En längre frihetsberövande påföljd bör inte, såsom är fallet med böter, träda i stället för ungdomstjänst. Regeringens förslag: Om den unge skall dömas till ungdomstjänst för brott som begåtts innan en tidigare dom på ungdomstjänst börjat verkställas, skall det vid bestämmande av antalet timmar iakttas att det sammanlagda antalet timmar i de båda domarna, så långt möjligt, inte överstiger vad som skulle ha dömts ut om samtliga brott hade behand- lats i ett sammanhang. Om ungdomstjänst förekommer till verkställighet som en dom på fängelse på livstid skall livstidsstraffet träda i stället för ung- Om någon som varit frihetsberövad på sätt som sägs i 33 kap. 6 § döms till ungdomstjänst skall rätten få förordna att på- följden skall anses helt eller delvis verkställd genom frihetsberövan- Utredningens bedömning och förslag överensstämmer med regering- ens med den skillnaden att utredningen föreslår att en längre frihets- berövande påföljd skall träda i stället för ungdomstjänst, såsom gäller för böter enligt 34 kap. 11 § andra stycket . Remissinstanserna: De två remissinstanser som särskilt har yttrat sig i frågan är negativa till utredningens förslag. slaget och menar att ungdomstjänst bör omfattas av reglerna i 34 kap. Även Justitiekanslern anser att starka skäl talar för att ung- domstjänst bör omfattas av regeln i 34 kap. och att frågan i vart fall bör övervägas närmare innan förslaget genomförs. Skälen för regeringens bedömning och förslag: I 34 kap. brottsbal- ken finns regler om sammanträffande av brott och om förändring av på- följd när en tidigare dömd person begått annat brott före domen eller begår nya brott efter domen men innan den första påföljden har upphört. Där ges i 34 kap. 1 § regler om bestämmande av påföljd om den som för brott har dömts till fängelse, villkorlig dom, skyddstillsyn eller sluten ungdomsvård har begått annat brott före domen eller om han eller hon begått nytt brott efter domen men innan påföljden till fullo Några sådana regler gäller däremot inte om den tidigare på- följden är överlämnande till särskild vård, t.ex. överlämnande till vård inom , eller böter. Detta innebär att en tidigare utdömd sådan påföljd inte kan förklaras avse även det nya brottet. domstolen undanröja t.ex. en dom på överlämnande till vård inom social- tjänsten och i stället döma till annan gemensam påföljd för den samlade Däremot kan ett förordnande om överlämnande till vård inom undanröjas, inte därför att den unge begått nya brott utan därför att han eller hon bryter mot en föreskrift om t.ex. ungdoms- tjänst som meddelats i domen. Frågan blir då om ungdomstjänst, när den utformas som en fristående påföljd, i nämnda hänseende skall behandlas på samma sätt som över- lämnande till vård inom och böter eller om man skall ut- forma reglerna efter förebild av det som gäller beträffande fängelse, villkorlig dom, skyddstillsyn och sluten ungdomsvård. och Justitiekanslern har förordat den senare lösningen. Regeringen menar dock att övervägande skäl talar för att ungdoms- tjänst så långt som möjligt bör behandlas på samma sätt som överläm- nande till vård inom och böter vad gäller hanteringen av påföljden vid sammanträffande av brott. När det gäller utdömda böter ligger dessa alltid fast och kan inte undanröjas. Detsamma gäller ung- domstjänst som döms ut i förening med ungdomsvård, om man bortser från den sedvanliga möjligheten att undanröja påföljden på grund av misskötsamhet. För det talar också att ungdomstjänst, i likhet med ung- domsvård, om än i mindre grad, innehåller inslag av behandling.