prop · GT03112 · 2006-03-20 00:00:00 — Denna verksamhet anses inte som en sådan verksamhet som direkt anknyter till radio och TV i allmänhetens tjänst. Av andra stycket framgår att någon ytterligare betalning än TV- avgiften inte får tas ut av programföretagen när sändningarna är riktade till . Bestämmelsen är ny. I bestämmelsen definieras begreppet TV-mottagare. Med TV- mottagare avses sådan teknisk utrustning som är avsedd att ta emot ut- sändning eller vidaresändning av TV-program även om utrustningen också kan användas för annat ändamål. En teknisk utrustning kan ha ett eller flera användningsområden. Begreppet avsedd innebär att det är tillräckligt att ett av dessa användningsområden är att ta emot utsändning eller vidaresändning av TV-program. Med TV-program avses ett samlat schemalagt programutbud i form av hela programtjänster, t.ex. hela SVT1:s utbud. Begreppen utsändning och vidaresändning har samma innebörd som i radio- och TV-lagen (1996:844). Vad som är en TV-mottagare kommenteras närmare i avsnitt 15.2.4. Avgiftsskyldigheten är kopplad till innehav av en TV-mottagare. Defini- tionen av en TV-mottagare finns i 2 §. Det är inte TV-mottagaren i sig som är avgiftspliktig utan innehavaren av en TV-mottagare som är Bestämmelsen har vidare kompletterats med den veder- Prop. 2005/06:112 tagna förkortningen för Radiotjänst i , dvs. I bestämmelsen har ordet omfattar ersatts av finns samt orden vid innehav lagts till för att tydliggöra att det inte är TV-mottagaren i sig som är avgiftspliktig utan innehavaren av en TV-mottagare som är av- giftsskyldig. I första stycket anges till vilket belopp TV-avgiften skall uppgå. Ändringen har behandlats i avsnitt 14.3. Det nya fjärde stycket motsvarar i sak nu gällande 24 §. Ändringen i andra stycket innebär att bestämmelsen kompletterats med den nuvarande bestämmelsen i 1 § förordning (1989:48) om skyldighet att anmäla överlåtelse och uthyrning av TV-mottagare. Förordningen avses upphävas. I första stycket har endast ändringar av redaktionell karaktär gjorts för att anpassa stycket till utformningen av paragrafen i övrigt. I det nya andra stycket regleras tidpunkten för avgiftsskyldighetens upphörande när den avgiftsskyldige avlider. I tredje stycket anges från vilken tidpunkt TV-avgift skall återbetalas till den avgiftsskyldige respektive den avgiftsskyldiges dödsbo och vilket belopp som är det lägsta som återbetalas. Ändringen innebär att det lägsta beloppet som skall återbetalas föreslås höjas till . Ändringarna har behandlats i avsnitt 15.3.1. 18.2Förslag till lag om ändring i radio- och TV-lagen (1996:844) 3 kap. 2 § Ändringen innebär att p. Som utvecklats i avsnitt 13.2 sam- manhänger det med att det i lagen i stället införs en generell uppgifts- skyldighet för programföretagen. 9 kap. 5 § Ändringen är föranledd av att det föreslås en ny bestämmelse om en generell rätt till information för , och och i 9 kap. 7 §. 9 kap. 7 § Bestämmelsen är ny. Det föreskrivs att på begäran av , och och skall den som bedriver tillståndspliktig verksamhet enligt lagen tillhandahålla myndig- heterna upplysningar och handlingar som behövs för kontroll av att verk- samheten bedrivs i enlighet med lagen samt de villkor och föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. Genom bestämmelsen införs en gene- rell rätt till information för myndigheterna från den som bedriver verk- samhet enligt radio- och TV-lagen och som har tillstånd. En sådan gene- rell rätt har inte någon av myndigheterna haft tidigare. som rätten till information tydliggörs i lagen utökas således informations- plikten gentemot myndigheterna till att omfatta fler situationer . Till följd av att bestämmelsen införs ändras 9 kap. 5 § samt upphävs de bestämmelser i lagen som föreskriver en skyldighet att i vissa särskilda fall på begäran av myndigheten lämna information (3 kap. 2 § 16 samt 9 kap. 7, 9 och 10 §§). Avsikten är inte att den som bedriver sändningsverksamhet för vilken tillstånd inte krävs och s.k. satellit- entreprenörer skall omfattas av den nya bestämmelsen. Ändringarna har behandlats i avsnitt 13.2. 10 kap. 9 § Ändringarna i bestämmelsens första och andra stycke är föranledda av att en generell rätt för myndigheterna till information förs in i 9 kap. 7 §. De bestämmelser som avsåg en möjlighet för Radio- och , och att meddela vitesföreläggande, när bestämmelser om skyldighet att lämna vissa uppgifter åsidosatts, har tagits bort. Myndigheternas rätt att med- dela föreläggande förenat med vite har i stället angivits i den nya punkten 8. Ändringarna har behandlats i avsnitt 13.2. Övriga ändringar i bestämmelsen är av redaktionellt slag. 13 kap. 3 § Ändringen i första stycket är föranledd av dels att en generell bestäm- melse om informationsplikt förts in i 9 kap. 7 § och dels de ändringar som gjorts i 10 kap. 9 §. De bestämmelser i nuvarande 9 kap. 7, 9 och 10 §§, vilka avser skyl- dighet att lämna information, ersätts med den generella bestämmelsen i 9 kap. 7 §. Av de nämnda bestämmelserna i den nuvarande lagen är det endast föreläggande med anledning av 9 kap. 10 § som går att överklaga. I motiven till den nuvarande lagen anges att uppdelningen mellan vilka förelägganden som går att överklaga följer den princip som föreslagits i prop. 1993/94:160 s. 43 f. (se prop. 1995/96:160 s. 198). Principen kan formuleras på det sättet att beslut om föreläggande som har förenats med vite enligt huvudregeln skall gå att överklaga, även om skyldigheten endast avser att en bestämmelse skall följas, men att undantag kan göras för det fall att skyldigheten som föreläggandet kan avse rimligen är av begränsad betydelse för den som föreläggs (jfr prop. 1993/94:160 s. 44). Förslaget till ändring av 13 kap. 3 § följer i huvudsak den princip som slagits fast i den nuvarande lydelsen av lagen. Föreläggande vid vite att tillhandahålla information enligt 9 kap. 7 § skall kunna överklagas. Det skall dock anmärkas att genom att någon uppdelning inte görs mellan föreläggande rörande olika slags information som skall tillhandahållas enligt 9 kap. 7 § utökas området för vilka föreläggande som går att över- klaga jämfört med tidigare. Förändringen i andra stycket i 13 kap. 3 § innebär att även före- lägganden med anledning av 9 kap. 7 § gäller om inte något annat förordnas. Sammanfattning (SOU 2005:1) Vårt uppdrag har inneburit att ta fram ett underlag om de villkor som ska gälla för verksamheten inom radio och TV i allmänhetens tjänst under kommande tillståndsperiod. Den nuvarande tillståndsperioden för , och Utbildnings- radio AB löper ut vid utgången av . inleds således en ny tillståndsperiod. Kommitténs betänkande är avsett att ge en tydlig vägledning när det gäller de grundläggande principerna och inriktningen av det kommande public service-uppdraget. Vårt utredningsarbete har haft två huvudlinjer. Dels har vi genomfört en bred och djupgående analys av omvärlden för de svenska public service-företagen, både i och i andra länder. Dels har vi gjort en utvärdering av programföretagens verksamhet inom en rad områden som regeringen särskilt pekat ut i utredningsdirektiven. I samband med utvärderingen har vi också analyserat om dagens krav på programföretagen i sändningstillstånd och andra styrdokument är ända- målsenliga för att tillgodose målsättningarna i uppdraget eller om det finns behov av förändringar. Betänkandets första del ger bakgrunden till det svenska systemet för radio och TV i allmänhetens tjänst. I kapitel 2 redogör vi för relationen mellan staten och programföretagen, regelverkets olika komponenter, systemet för granskning och revision m.m. Vi visar hur det system som har vuxit fram har innehållit en kombination av åtgärder för att främja programföretagens självständighet i förhållande till statsmakterna och olika särintressen. I kapitel 3 beskrivs hur svensk public service har vuxit fram och hur uppdrag, organisation och styrning har utvecklats och förändrats . Genomgången visar att som public service- företagens uppdrag, organisation och omfattning har förändrats, så har den grundläggande principen att programverksamheten ska bedrivas självständigt och inte påverkas av statliga eller kommersiella intressen legat fast. Även programföretagens uppdrag att tillhandahålla ett mång- sidigt och brett programutbud, att erbjuda nyheter, kulturprogram och underhållning av hög kvalitet har funnits med sedan början. Principen att programmen ska kunna tas emot av hela befolkningen på lika villkor och att sändningarna ska vara reklamfria och finansieras genom avgifter har också behållits oförändrad. I betänkandets andra del behandlar vi public service-verksamhetens omvärld. I kapitel 4 tittar vi på hur situationen för public service-radio och TV ser ut i några andra länder. Särskild uppmärksamhet har vi ägnat våra nordiska grannländer, och situationen inom EU när det gäller synen på public service. Public service-modellerna i de nordiska länderna har mycket gemen- samt. I alla nordiska länder kom radio och TV tidigt att, med brittisk förebild, hanteras med ensamrätt av ett nationellt programbolag finansi- erat med TV-avgifter. Organisationen av radio och TV avspeglar en gemensam nordisk syn på statens uppgifter och på välfärdssamhällets utveckling . Till skillnad från många andra länder i har också det huvudsakliga public service-företaget i respektive land haft en i grunden icke-kommersiell inriktning med reklamförbud. De utmaningar som verksamheten står inför , t.ex. den tekniska utvecklingen och den hårdnande konkurrensen om publikens uppmärksamhet, är också likartade i länderna. Ett genomgående intryck vid våra kontakter med våra grannländer i är att public service-radio och TV åtnjuter ett stort förtroende bland allmänheten och kan räkna med ett starkt stöd . I Stor- är översynen av BBC:s verksamhet inför ett nytt uppdrag inte avslutad . Regeringen har dock slagit fast på förhand att översynen ska leda till ett starkt BBC som står oberoende i förhållande till staten. En stor del av den mediepolitiska debatt som förts inom EU den senaste tioårsperioden har handlat om balansen mellan närings- och kon- kurrenspolitiska aspekter å ena sidan och yttrandefrihet och kultur- politiska intressen å den andra. har lämnat klagomål till om public service-företagens finansiering och dominerande ställning. Huvud- problematiken gäller de länder där public service-företagen finansieras med både offentliga medel och reklam. Andra viktiga frågor är huruvida public service-företag bör få starta nischkanaler och hur de bör få agera på området ny teknik och nya tjänster. Utvecklingen har inneburit att medlemsstaternas kompetens och ansvar i förhållande till EU-regleringen har klargjorts. Public service som fenomen har dessutom givits ett relativt starkt direkt stöd i . har en sammanhållen syn på hur bör tillämpas. Det som gäller är att varje med- lemsland avgör hur public service-uppdraget ska definieras och hur verk- samheten ska finansieras. Uppdraget ska vara klart definierat, kriterierna för finansiering ska ha fastställts i förväg på ett öppet sätt och finansi- eringen får inte överstiga kostnaderna, dvs. ingen överkompensation får ske. Det viktiga från EG-rättens perspektiv är att verksamhet som finansi- eras med kommersiella intäkter bedrivs på kommersiella villkor och att offentligt stöd inte används för att subventionera dessa verksamheter. Generellt betonar kommissionen vikten av att public service-företag tydligt särredovisar kommersiell verksamhet från den verksamhet som finansieras med offentliga medel. I kapitel 5 försöker vi fånga några av de mest centrala förändrings- tendenserna på medieområdet. Ett viktigt syfte med omvärldsanalysen är att regering och riksdag ska kunna basera bedömningar och förslag på en så komplett bild som möjligt av det mediesamhälle som allmänradion och allmäntelevisionen ska verka i under kommande tillståndsperiod. Kapitlet innehåller grundläggande fakta om det svenska medielandskapet med särskilt fokus på radio och TV samt de nya medieformer och distri- butionsplattformar som håller på att växa fram. Vi presenterar också uppgifter om medieanvändning, om ekonomin på radio- och TV-området samt om utbudet i svensk radio och TV. Den genomgång vi gör visar att radio- och TV-området på mindre än har gått från en relativt enkel och förutsägbar monopolsituation till en komplex och mer lättrörlig marknad präglad av hård konkurrens om publikens uppmärksamhet och dramatisk teknisk utveckling där public service-radio och TV endast är en av många aktörer. radio- och TV-företag och aktörer inom området nya medier strävar efter att få publiken att ägna uppmärksamhet åt just deras medieplattformar. Vår bedömning är att företagen i allmänhetens tjänst den närmaste tio- årsperioden kommer att befinna sig i en alltmer komplicerad och krävande konkurrenssituation. Även om den tekniska utvecklingen, allt ifrån satellit- och kabel-TV via Internet till digital-TV, har givit publiken ökade valmöjligheter så är det viktigt att konstatera att allt det nya inte är tillgängligt för alla. Varken tekniken eller tillgången till utbudet är jämnt spritt bland allmän- heten. har drygt en tredjedel av de svenska hushållen tillgång endast till ett utbud bestående av tre svenska TV-kanaler och på radio- sidan har en fjärdedel av publiken endast tillgång till SR:s kanaler. Inter- net har blivit allt vanligare, men det har inte på något avgörande sätt för- ändrat människors användning av traditionella medier. Trots av stark tillväxt i nya kanaler och programutbud och fram- växt av nya medieformer så är fortfarande traditionell radio och TV, till- sammans med dagspressen, med stor marginal de mest använda mass- medierna i samhället. Människors medievanor förändras långsamt och följer vissa bestämda mönster. Den traditionella radio- och TV-kanalen kommer att fylla ett behov , men den kommer att komplet- teras med nya aktörer och nya tjänster som blir möjliga med ny teknik. Men även om medievanor förändras långsamt så har mycket hänt . som den totala tiden för medieanvändning har förblivit relativt stabil har mediesystemet som helhet expanderat kraftigt. Det innebär att radiolyssnandet och TV-tittandet har spridits på ett större antal kanaler. Denna fragmenterade medieanvändning resulterar i att människor i allt mindre utsträckning delar samma upplevelser. Allt färre radio- och TV-program kommer att få riktigt stora publikandelar. Det finns tendenser till att människor i vissa grupper tar del av nyheter och samhällsinformation i allt mindre utsträckning när tillgången till ett större programutbud ökar. En fortsatt spridning av Internet, olika former av höghastighetsanslut- ning i hemmen och andra tekniska landvinningar kommer tillsammans med ett ökat medieutbud att fortsätta att förändra medielandskapet. Allt fler människor kommer att ha möjlighet att själva påverka sin medie- konsumtion. Möjligen kan utvecklingen gå mot ökade valmöjligheter och ett större inflytande för enskilda mediekonsumenter, vilket i förläng- ningen kan vara ett steg mot ökat deltagande bland medborgare i det offentliga samtalet. En sådan utveckling är emellertid bara möjlig om alla kan få tillgång till och dra nytta av den nya tekniken och om det programutbud och andra tjänster som erbjuds upplevs som relevanta av hela allmänheten. Vi kan se en framväxt av digitala klyftor mellan människor. I takt med att utvecklingen tar fart finns det risker att dessa klyftor vidgas. I kapitel 6 redogör vi inledningsvis för de slutsatser vi anser bör dras mot bakgrund av omvärldsanalysen. Därefter presenteras kommitténs syn på den framtida public service-verksamheten i . Vi redovisar också vår principiella syn på styrningen av verksamheten via sändnings- tillstånd och andra regelverk. Den utveckling som beskrivs i omvärldsanalysen innebär att radio och TV i allmänhetens tjänst kommer att verka i en mediesituation där antalet aktörer och kanaler fortsätter att öka. SR, SVT och UR måste förhålla sig till en ökad konkurrens både om publikens uppmärksamhet och om programinnehåll och programproduktion. Vi kan inte se att utvecklingen på något avgörande sätt har ökat mångfalden i det svenska radio- och TV- utbudet. Kommersiell radio och TV har bidragit till ett större utbud inom vissa programgenrer, men utbudets omfattning har ökat långt mer än mångfalden. Det finns konkurrens endast inom en begränsad del av programutbudet i svensk radio och TV, särskilt gäller detta inom nöje, sport, fiktion och underhållning. Ett stort antal av de programtyper som görs av public service, särskilt på svenska språket, görs inte av någon annan eller görs i mycket begränsad utsträckning av andra. När publiken sprids på allt fler enskilda radio- och TV-kanaler så sprids också intäkterna på marknaden på allt fler kanaler och tjänster. Detta får konsekvenser för viljan och förmågan att investera i ny produk- tion. Betal-TV-företag som framöver kan förväntas ta en allt större del av intäkterna på TV-marknaden, investerar mycket lite i produktion av program på svenska språket. Public service-televisionen står fortfarande för två tredjedelar av investeringarna i svensk TV-produktion, trots att dess andel av branschens intäkter endast är en tredjedel. För radio är andelen sannolikt ännu högre. Public service-företagens andel av branschens intäkter kommer sannolikt att fortsätta att minska. Den svenska annonsmarknaden tycks inte räcka till mer än ett mycket begränsat antal kommersiellt finansierade radio- och TV-kanaler med ambitioner att erbjuda ett brett programutbud av hög kvalitet, också när det gäller produktion på svenska språket. Detsamma gäller i andra länder med små språkområden. När det ökade programutbudet dessutom domi- neras av musik och lättare fiktions- och underhållningsprogram, ofta hämtat från utlandet, är det angeläget att hävda berättigandet av medie- företag i allmänhetens tjänst med ett bredare journalistiskt uppdrag och ett särskilt ansvar för produktion på det svenska språket. Utvecklingen på mediemarknaden den senaste 15 till visar på den mycket stora betydelse som den svenska radion och tele- visionen i allmänhetens tjänst har för att målsättningar om mångfald, kvalitet och tillgänglighet kan uppfyllas. Undersökningar visar också att allmänhetens förtroende för public service-företagen är fortsatt stort. I den fragmenterade medievärld som växer fram talar mycket för att den samlade kraft som allmäntelevisionen och allmänradion står för får fortsatt starkt stöd. Det finns fortsatt ett stort behov av en oberoende radio- och TV-verksamhet som, genom sitt särskilda uppdrag och sin finansiering genom allmänna resurser, kan fokusera på hela publikens skiftande behov utan att ta kommersiella hänsyn. Detta är public service- verksamhetens särart. Det värde som en radio och TV i allmänhetens tjänst kan skapa har betydelse för människor på flera nivåer. Det skapas dels ett värde eller en nytta för människor som individer, förutsatt att programverksamheten är utformad för att tilltala hela publiken, såväl breda grupper som smalare intressen. Dessutom skapas värden för människor i deras egenskap av medborgare och därmed för samhället i sin helhet genom att programverksamheten syftar till att främja sociala, kulturella och demo- kratiska processer. För att public service-verksamheten ska kunna motsvara dessa för- väntningar behöver enligt vår mening följande värden och målsättningar genomsyra public service-uppdraget: Public service-företagen ska präglas av oberoende och en stark integ- ritet. Verksamheten ska bedrivas självständigt såväl från staten som från kommersiella intressen och olika särintressen. Public service-radio och TV ska ges ett uppdrag att verka på bredden genom att erbjuda en mångfald av program, från det breda anslaget till det mera särpräglade som publiken får chansen till nya och överraskande val av program och genrer. I uppdraget ingår ett särskilt ansvar för den svenska kulturen och det svenska språket. All programverksamhet ska präglas av en ambition om hög kvalitet och nyskapande form och innehåll. Programutbudet ska vara tillgängligt för hela publiken så att också de som inte kan eller vill betala för programinnehåll på framtidens digi- tala plattformar kan få tillgång till ett varierat utbud av hög kvalitet. Detta innebär bl.a. att public service-utbudet, både i radio och TV och på nya plattformar, ska vara okodat och fritt tillgängligt utan andra kostnader vid sidan av TV-avgiften. Det innebär också att program- verksamheten genom tillgänglighet och mångsidighet ska tillgodose skiftande intressen och förutsättningar hos hela landets befolkning. Programföretagen bör vara så organiserade att en spegling av hela landet blir en realitet i all programverksamhet och att den upplevs som relevant av människor i skilda miljöer. En central del av public service-uppdraget innebär att vara närvarande i hela samhället. Programföretagens decentraliserade organisation är en förutsättning för det. För att programverksamheten ska kunna bedrivas utan de krav på lönsamhet som gäller kommersiell radio och TV och som får konsekvenser för både bredd och kvalitet så ska den vara av icke- kommersiell karaktär och finansieras genom TV-avgifter. Det är också en kvalitet i sig med en frånvaro av kommersiella budskap i en viktig del av svensk radio och television. Enligt radio- och TV-lagen gäller att programverksamheten som hel- het ska präglas av det demokratiska statsskickets grundidéer samt principen om alla människors lika värde och den enskilda människans frihet och värdighet. Även om detta gäller all svensk radio och TV finns det anledning att understryka att en radio och TV i allmänhetens tjänst har ett särskilt ansvar för att skapa förutsättningar för insikt om och förståelse för samhället och den gemensamma värdegrund som en levande demokrati kräver. Public service-företagen kan erbjuda ett gemensamt rum där frågor som är av intresse för alla i kan tas upp och diskuteras. Public service-företagen kan bidra till att stärka medborgarskapet och samhörigheten mellan alla människor bosatta i genom att ut- göra en oberoende röst för hela publiken. Programverksamheten ska präglas av opartiskhet och saklighet. Programverksamheten ska också ha en övergripande folkbildningsambition. Nyhets- och samhälls- bevakningen ska präglas av mångfald samt erbjuda sammanhang och genom analys och förklaring begripliggöra komplicerande skeenden. Public service kan erbjuda en arena för gemensamma upplevelser och ett trovärdigt forum för stora delar av det offentliga samtalet. Public service-radio och TV har ett särskilt ansvar för att ett perspek- tiv präglat av jämställdhet mellan kvinnor och män är en utgångs- punkt i all programverksamhet. Public service ska också fungera som förebild på en rad områden, inte minst när det gäller barn- och ung- domsprogram av hög kvalitet, skildringen av kulturell mångfald i , tillgänglighet för personer med funktionshinder och återhåll- samhet med våldsskildringar i televisionen. Programföretagen ska ges goda möjligheter att utveckla sin verksam- het också inom området ny teknik. Public service-uppdraget ska där- för omfatta såväl nya sätt att distribuera radio och TV som nya kommunikationsformer och plattformar, exempelvis verksamhet på Internet. En förutsättning är dock att de värden och regler i public service-uppdraget som gäller enligt sändningstillstånden också tillämpas för företagens verksamhet på andra tekniska plattformar och för nya programkanaler och tjänster. Programföretagen bör över- huvudtaget inte bedriva verksamhet som riskerar att skada förtroendet för kärnverksamheten. Public service-radio och TV ska vara professionella och effektiva organisationer med hög integritet. Hela verksamheten, dvs. de tre programföretagen tillsammans, bör vara så stark att den klarar att hantera både de inre spänningar som följer av skilda ambitioner inom programföretagen och det yttre tryck som följer av konkurrensen med övrigt medieutbud och förändringar i omvärlden.