prop · GT0370 · 2006-01-18 00:00:00 — Som anförts av innebär den nya lydelsen att kriteriet eller mer än en hundradel av den lägsta använda dos tagits bort och att det för homeopatika för veterinärt bruk inte gäller samma begräns- ningar i fråga om administrationssätt. Bestämmelsen i läkemedelslagen om ansökan om det förenklade förfarandet bör ändras i enlighet med de förutsättningar som anges i direktivet. Rätt att åberopa annans dokumentation vid ansökan om godkännande Enligt 8 § läkemedelslagen skall den som ansöker om godkännande för försäljning visa att kraven är uppfyllda. Det ankommer alltså i första hand på sökanden att till ge in hela den dokumentation som krävs för ett godkännande. Dokumentation som bifogas ansökan skall ha utarbetats av någon som har tillräcklig kompetens och tillräckligt inflytande över innehållet i dokumentationen. Enligt 9 § läkemedelsför- ordningen skall till ansökan om godkännande bifogas den dokumentation som bestämmer. Enligt andra stycket kan undantag från kravet på fullständig dokumentation medges om sökanden visar att det läkemedel som ansökan avser i huvudsak motsvarar ett läkemedel som varit tillåtet för försäljning i något av de länder som ingår i det europeiska ekonomiska samarbetsområdet och som saluförs här i landet. Vad som skall bifogas till en ansökan anges i föreskrifter och allmänna råd om godkännande av läkemedel för försälj- ning m.m. (LVFS 1995:8). Av dessa framgår att sökanden i vissa fall inte skall åläggas att lägga fram resultat av vissa undersökningar och pröv- ningar. I direktiven rörande human- respektive veterinärmedicinska läkemedel har gjorts vissa ändringar vad avser kravet på vilka uppgifter och vilken dokumentation som skall åtfölja ansökan om godkännande för försälj- ning. I ingresspunkt 14 till direktiv /27/EG anges att generiska läkeme- del är en viktig del av läkemedelsmarknaden och att mot bakgrund av de erfarenheter som gjorts bör tillträdet till gemenskapsmarknaden för så- dana läkemedel underlättas. Skyddsperioden för data som avser prekli- niska studier och kliniska prövningar bör dessutom harmoniseras. Av punkt 15 i ingressen till direktiv /27/EG framgår vidare att ett av syftena bakom bestämmelserna i direktiven är att på liknande sätt som i fråga om läkemedel som omfattas av definitionen av generiska läkemedel underlätta tillträdet till marknaden för vissa biologiska läkemedel som liknar ett referensläkemedel, men inte uppfyller alla villkor för att be- traktas som ett generiskt läkemedel, huvudsakligen på grund av typen av tillverkningsprocess, de använda utgångsmaterialen, molekylära egen- skaper och terapeutisk verkan. Om ett biologiskt läkemedel inte uppfyller alla villkor för att betraktas som ett generiskt läkemedel bör enligt den nämnda ingresspunkten resultaten av lämpliga studier redovisas för att uppfylla kraven med avseende på säkerhet (prekliniska studier) eller effekt (kliniska studier) eller båda dessa aspekter. I artikel 10.16, i direktiv /83/EG i den lydelse direktivet fått ge- nom direktiv /27/EG samt i den i huvudsak likalydande artikel 13.1 6, i direktiv /82/EG i den lydelse direktivet fått genom direktiv /28/EG anges de bestämmelser som anknyter till de ovan redovisade ingresspunkterna. Sammantaget innebär genomförandet av dessa bestämmelser i direkti- ven en reglering av förfarandet vid godkännande som är till relativt stor fördel för tillverkarna av generika respektive de övriga typer av läkeme- del som omfattas och i motsvarande mån till nackdel för dem som erhållit ett godkännande för försäljning av ett sådant läkemedel som kan utgöra referensläkemedel. Ett annat sätt att uttrycka saken är att sökanden i ett ansökningsärende medges att åberopa viss utredning som avser ett referensläkemedel, dvs. ett godkänt läkemedel. I huvudsak torde det vara fråga om dokumentation som ingetts av en annan sökande, dvs. en innehavare av ett godkännande av ett läkemedel som utgör referenslä- kemedel för ett generiskt läkemedel. Avsikten är dock inte att den efter- kommande sökanden för egen del skall få tillgång till materialet i den del det tillförs hans eller hennes ärende. Resultatet är i praktiken att tillverkare av generika och vissa andra lä- kemedel kan erhålla ett godkännande för försäljning som dels inte kräver samma utrednings- och dokumentationsresurser som tidigare, dels kan ske betydligt snabbare än vad som annars skulle ha varit fallet. I regel medför naturligtvis ett innehav av den ensamrätt som följer av ett patent eller tilläggsskydd för den som innehar godkännandet av refe- rensläkemedlet att ett generikum inte kan börja säljas på marknaden förrän efter det att patentet eller tilläggsskyddet gått ut. Detta sker nor- malt efter det att ansökan om patent gjordes eller, när det gäller tilläggsskydd, som längst efter utgången av grundpatentets giltig- hetstid. Vanligtvis beviljas dock ett patent som avser ett läkemedel ett flertal år innan godkännandet för försäljning. Ofta återstår det bara om- kring av patentskyddet när godkännandet beviljas. I princip kan de aktuella reglerna således innebära att ett generikum kan säljas på mark- naden direkt vid utgången av patentet för referensläkemedlet. De grundläggande bestämmelserna om att sökanden vid ansökan om godkännande av generiska läkemedel och vissa andra läkemedel får åbe- ropa dokumentation i form av prekliniska studier och kliniska prövningar avseende referensläkemedlet bör tas in i läkemedelslagen. De närmare förutsättningarna för att få åberopa dokumentation för ett referensläke- medel som skall gälla enligt direktiven är dock i vissa delar synnerligen detaljerade och bör huvudsakligen anges i föreskrifter som meddelas av regeringen. I artikel 10.1 anges bl.a. följande. Sökanden skall inte åläggas att till- handahålla resultat av prekliniska studier och kliniska prövningar, om han eller hon kan påvisa att läkemedlet är ett generikum till ett referens- läkemedel som är eller har varit godkänt enligt artikel 6 i en medlemsstat eller i gemenskapen. Detta skall enligt tredje stycket gälla även om referensläkemedlet inte har godkänts i den medlemsstat där ansökan om det generiska läkemedlet lämnas in. Ett generiskt läke- medel som godkänts enligt denna bestämmelse får dock inte släppas ut på marknaden förrän förflutit från det att det ursprungliga god- kännandet beviljades för referensläkemedlet (s.k. skyddstid). Tioårsperi- oden skall utsträckas till maximalt om innehavaren av god- kännandet för referensläkemedlet av tioårsperio- den får ett godkännande för en eller flera nya behandlingsindikationer som under den vetenskapliga utvärderingen före godkännandet bedöms medföra en väsentligt högre medicinsk nytta jämfört med existerande be- handlingsformer. Tioårsperioden skall enligt artikel 13.1 tredje stycket i direktiv /82/EG förlängas till för veterinärmedicinska lä- kemedel avsedda för fisk eller bin eller andra arter som fastställts i enlig- het med förfarandet i artikel 89.2. Enligt artikel 13.5 i samma direktiv gäller att veterinärmedicinska läkemedel avsedda för livsmedelsproduce- rande djur av en eller flera arter och som innehåller en ny aktiv substans som ännu inte var godkänd i gemenskapen, skall tids- perioden förlängas med för varje gång godkännandet ut- vidgas till att omfatta ett annat livsmedelsproducerande djurslag, om det har godkänts under de fem närmast påföljande åren efter att det ur- sprungliga godkännande för försäljning beviljades. dock inte överskrida sammanlagt när det gäller ett god- kännande för försäljning som gäller fyra eller fler arter livsmedelsprodu- cerande djur. Förlängning av till elva, tolv eller för ett veterinärmedicinskt läkemedel avsett för en livsmedelsproduce- rande djurart skall beviljas endast under förutsättning att innehavaren av godkännandet för försäljning också från början har ansökt om fast- ställande av maximalt tillåtna resthalter för den art som omfattas av god- kännandet. Enligt den nya lydelsen av artikel 6.1 i direktiv /83/EG och dess motsvarighet i artikel 5.1 andra stycket i direktiv /82/EG skall, när ett läkemedel har beviljats ett ursprungligt godkännande, eventuella ytterligare styrkor, läkemedelsformer, administreringsvägar och förpack- ningsformer, liksom varje ändring och utvidgning, också godkännas eller inkluderas i det ursprungliga godkännandet. Alla dessa godkännanden för försäljning skall anses tillhöra samma övergripande godkännande för för- säljning, särskilt när det gäller tillämpningen av artikel 10.1 respektive 13.1. Detta innebär alltså att skyddstiden för dessa varianter räknas från godkännandet för det ursprungliga läkemedlet. Angående denna be- stämmelse, se avsnitt 6.3.1. Enligt bestämmelserna i direktiven skall således en tillver- kare/utvecklare av generiska läkemedel och vissa andra läkemedel med samma aktiva substans eller kombination av substanser som i ett visst referensläkemedel efter utgången av en viss skyddstid (normalt från det att referensläkemedlet godkändes) ha rätt att i ett ärende om godkännande för försäljning åberopa dokumentation i form av prekli- niska studier och kliniska prövningar som avser referensläkemedlet., dvs. just den dokumentation i form av redovisning av resultat av prekliniska studier eller kliniska prövningar som finansierats och ingetts av den som innehar godkännandet för referensläkemedlet. I fråga om veterinärme- dicinska läkemedel gäller detta även resultat av undersökningar av säker- heten och studier av resthalter. Därigenom kan sökanden i ärendet om godkännande av det generiska läkemedlet i motsvarande mån undgå den annars gällande skyldigheten vid en ansökan om godkännande att inge dokumentation i form av resultat av prekliniska studier och kliniska prövningar m.m. för läkemedlet som ansökan avser. De aktuella reglerna skall kunna tillämpas även i fråga om vissa andra läkemedel än gene- riska, men i dessa fall ställs krav på viss kompletterande dokumentation. En definition av vad generiska läkemedel och referensläkemedel är finns i artikel 10.2 a och b i direktiv /83/EG respektive artikel 13.2 a och b i direktiv /82/EG. Som framgår i avsnitt 6.1.1 föreslås att en motsvarande definition för generiska läkemedel förs in i läkemedelsla- gen. När det gäller generiska läkemedel är det enligt punkt 1 i artikel 10 re- spektive 13 en förutsättning för tillämpning av de aktuella reglerna att sökanden genom egna studier/dokumentation, visar i ärendet att det lä- kemedel ansökan avser är ett generikum till ett referensläkemedel som är eller har varit godkänt i en medlemsstat eller i gemenska- pen. Bl.a. krävs i sådant fall, enligt punkt 2, att bioekvivalens med refe- rensläkemedlet visas genom lämpliga biotillgänglighetsstudier. För att ett läkemedel skall anses vara ett generikum till ett referensläkemedel krävs i regel även att det har samma kvalitativa och kvantitativa sammansätt- ning i fråga om aktiva substanser och samma läkemedelsform som refe- rensläkemedlet. Olika salter, estrar, etrar, isomerer, blandningar av isomerer, komplex eller derivat av en aktiv substans skall vid tillämpning av bestämmel- serna anses vara samma aktiva substans, såvida de inte har avsevärt skilda egenskaper med avseende på säkerhet eller effekt. I sådana fall skall sökanden tillhandahålla ytterligare uppgifter för att påvisa säkerhe- ten eller effekten hos de olika salterna, estrarna eller derivaten av en godkänd aktiv substans. Olika perorala läkemedelsformer med omedel- bar frisättning skall anses vara samma läkemedelsform. Sökanden kan befrias från kravet att genomföra biotillgänglighetsstu- dier för att visa bioekvivalens om han/hon i stället kan påvisa att det ge- neriska läkemedlet motsvarar de relevanta kriterier som fastställs i de detaljerade riktlinjer som meddelas av Europeiska läkemedelsmyndig- heten (). Om sökanden visar att det läkemedel ansökan avser är ett generikum till ett referensläkemedel, innebär detta att sökanden inte behöver ge in några resultat av prekliniska studier eller kliniska prövningar. I sådana fall behöver alltså sökanden inte använda referensläkemedlet eller den patenterade substansen för att genomföra prekliniska studier eller kli- niska prövningar, men väl för att på det ena eller andra av de beskrivna sätten visa att det läkemedel ansökan avser är ett generikum. I artikel 10.310.4 respektive 13.3-13.4 anges bestämmelser om vad som gäller om det läkemedel en ansökan avser inte omfattas av definitio- nen av ett generiskt läkemedel, men ändå i viss utsträckning kan relateras till ett referensläkemedel. Det är alltså även i dessa fall fråga om ett lä- kemedel som baseras på samma substans eller kombination av substanser som ett referensläkemedel, men det föreligger vissa avvikelser i fråga om substansen/substanserna, de terapeutiska indikationerna, styrkan, läke- medelsformen eller administreringsvägen. I dessa fall skall sökanden en- ligt artikel 10.3 respektive 13.3 tillhandahålla lämpliga prekliniska stu- dier eller kliniska prövningar. Kravet på dokumentation omfattar i sådant fall redovisning av resulta- tet av sådana studier eller prövningar, men det kan i vissa delar sättas ned, allt utifrån en bedömning av vad som är säkerhets- och effekt- mässigt godtagbart. I fråga om veterinärmedicinska läkemedel skall sökanden även redo- visa lämpliga undersökningar av säkerheten och studier av restmängder. Om ett biologiskt läkemedel som liknar ett biologiskt referensläkeme- del inte i ansökan visas uppfylla villkoren i den i direktivet intagna defi- nitionen av generiska läkemedel, särskilt på grund av skillnader som hän- för sig till utgångsmaterial eller skillnader i tillverkningsprocesser mellan det biologiska läkemedlet och det biologiska referensläkemedlet, skall enligt artikel 10.4 respektive 13.4 resultaten av lämpliga prekliniska stu- dier eller kliniska prövningar med avseende på dessa villkor tillhanda- hållas. Även i dessa fall är det alltså frågan om att den sökande skall genomföra vissa prekliniska studier eller kliniska prövningar i vilka refe- rensläkemedlet eller den eller de substanser som ingår i referensläke- medlet kan komma att användas för att få ett godkännande för försälj- ning, men dessa studier eller prövningar är av mindre omfattning än vad som gäller normalt. De ytterligare uppgifter som skall lämnas skall i fråga om typ och antal uppfylla de relevanta kriterierna i bilaga I till di- rektivet och de tillhörande utförliga riktlinjerna. Resultaten av andra stu- dier och prövningar som nämns i referensläkemedlets dokumentation skall emellertid inte tillhandahållas. uppgiftsskydd i vissa fall Utöver bestämmelserna i punkt 1 i artikel 10 skall enligt punkt 5 icke förlängningsbart uppgiftsskydd medges när en ansökan görs för en ny indikation för en redan väletablerad substans, förutsatt att omfattande prekliniska eller kliniska undersökningar av den nya indikationen ge- nomförts. Rätt att åberopa viss dokumentation i andra fall I artikel 10a10c i direktiv /83/EG och 13a13c i direktiv /82/EG finns ytterligare bestämmelser om att sökanden i vissa fall inte skall åläggas att lägga fram resultat av prekliniska studier, kliniska prövningar eller vetenskapliga referenser. Direktivens krav bör i dessa delar kunna tillgodoses genom att ändringar görs i föreskrifter om godkännande av läkemedel för försäljning. I artikel 10.1 andra stycket i direktiv /83/EG anges i fråga om det s.k. försäljningsskyddet att ett läkemedel som godkänns med tillämpning av de nya bestämmelserna inte skall släppas ut på marknaden förrän förflutit från det att det ursprungliga godkännandet beviljades. Med detta får avses att läkemedlet inte får säljas på marknaden innan den ak- tuella skyddstiden löpt ut. Om försäljning sker innan skyddstiden löpt ut kan med stöd av 24 § läkemedelslagen meddela de förelägganden eller för- bud som behövs för att försäljningsskyddet skall efterlevas. Beslut om föreläggande eller förbud får förenas med vite. Skyddstiden kan i vissa fall förlängas och skilda bestämmelser om skyddstid gäller dessutom för humanläkemedel och veterinärmedicinska läkemedel. Även bestämmelserna om skyddstider bör anges i läkeme- delslagen. Vid behov kan lämpligen tillämpningsföreskrifter meddelas i förordning eller föreskrifter som meddelas av . Som ovan berörts har det i direktiv /82/EG införts motsvarande be- stämmelser i fråga om veterinärmedicinska läkemedel. Även dessa be- stämmelser föreslås genomföras på motsvarande sätt. Vid sidan av skyddstider som avser försäljningsskydd skall för vissa si- tuationer gälla vissa tider under vilka annans dokumentation inte får åbe- ropas (uppgiftsskydd). Även i dessa fall bör de grundläggande be- stämmelserna tas in i läkemedelslagen. De närmare bestämmelserna om skyddstider och uppgiftsskydd bör dock kunna fastställas i förordning eller föreskrifter som meddelas av . Övrigt om krav på dokumentation I den nya lydelsen av artikel 8.3 i direktiv /83/EG, i vilken det anges vilka uppgifter och vilken dokumentation som skall ges in beträffande humanläkemedel, har det gjorts vissa justeringar och tillägg. Bl.a. skall ansökan åtföljas av en bedömning av läkemedlets eventuella miljörisker samt en detaljerad beskrivning av säkerhetsövervakningen. Motsvarande bestämmelser återfinns i artikel 12.3 i direktiv /82/EG. Det har också gjorts justeringar i direktivens bestämmelser om sammanfattningen av produktens egenskaper. Enligt artikel 12 i direktiv /83/EG och artikel 15 i direktiv /82/EG skall vissa dokument upprättas och undertecknas av experter vars kvalifikationer redovisas i en kortfattad meritförteckning. Enligt 8 § läkemedelslagen skall, som tidi- gare nämnts, dokumentation som bifogas ansökan utarbetas av någon som har tillräcklig kompetens. Av föreskrifter och allmänna råd om godkännande av läkemedel för försäljning m.m. fram- går vilka dokument som skall vara värderade och sammanställda av ex- perter. De redovisade ändringarna av direktiven kan lämpligen genomföras genom ändringar av föreskrifter. Bestämmelserna om rätt att åberopa dokumentation för ett referensläke- medel medför att vissa av uppgifterna i dokumentationen måste anses tillförda det ärende som påbörjats i anledning av en efterkommande sö- kandes ansökan. Det kan inte uteslutas att detta kan innebära att uppgifter för vilka det normalt har ansetts föreligga sekretess med stöd av 8 kap. 6 § sekretesslagen (1980:100) i förening med 2 § sekretessförordningen (1980:657) kan komma att tillföras ett annat ärende än det i vilket det getts in. I regel torde det vara så att referensläkemedlet är godkänt i och det finns givetvis i sådant fall en akt med dokumentationen för detta läkemedel hos . Naturligtvis är det inte så att hela innehållet i akten kan anses tillfört ärendet vid till tillämpning av de aktuella reglerna. Enligt artikel 13.1 i direktiv /82/EG respektive artikel 10.1 i direktiv /83/EG skall dock de aktuella reglerna tilläm- pas även i det fallet att referensläkemedlet inte har godkänts i den med- lemsstat där ansökan om det generiska läkemedlet lämnas in. På begäran av den myndighet hos vilken ärendet om det generiska läkemedlet är an- hängigt skall myndigheten som godkänt referensläkemedlet inom en månad översända en bekräftelse på att referensläkemedlet är eller har varit godkänt tillsammans med en uppgift om referensläkemedlets full- ständiga sammansättning och om nödvändigt annan relevant dokumen- tation. I ett sådant fall förutsätts det alltså i direktiven att det kan variera vilket material som tillsänds myndigheten som handlägger ärendet om ett generiskt läkemedel. Att sökanden i det efterkommande ärendet skall kunna få ta del av dokumentationen för referensläkemedlet torde emellertid gå utöver den rättighet som direktiven föreskriver. Av 8 kap. 6 § sekretesslagen och 2 § sekretessförordningen följer att sekretess gäller, i den utsträckning som anges i bilagan till förordningen, i statliga myndigheters verksamhet, som består i bl.a. utredning, till- ståndsgivning och tillsyn för uppgifter om en enskilds affärs- eller drift- förhållanden, uppfinningar eller forskningsresultat, om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgifterna röjs. Av punkt 39 i bilagan till sekretessförordningen följer att sekretessen omfattar bl.a. tillsyn enligt läkemedelslagen (1992:859). Sekretessen gäller dock inte vid tillsyn över produktsäkerheten hos varor som är avsedda för konsumenter eller kan antas komma att användas av konsumenter, om intresset av allmän kännedom om förhållande som rör risk för skada på person har sådan vikt att uppgiften bör lämnas ut. I praxis har ansetts att sekretessen om- fattar sådan dokumentation som har ingetts i ett ärende om godkännande för försäljning. I förvaltningslagen (1986:223) och förvaltningsprocesslagen (1971:291) finns bestämmelser om rätt till partsinsyn och om kommuni- kationsskyldighet. Bestämmelserna syftar till att parternas rätt att ta del av relevant beslutsunderlag skall tillgodoses. Vissa undantag från de nämnda bestämmelserna finns, t.ex. om ett avgörande inte går parten emot. Bestämmelserna begränsas också av vad som sägs i 14 kap. 5 § sekretesslagen. I nämnda bestämmelse i sekretesslagen anges bl.a. att sekretess inte hindrar att sökande, klagande eller annan part i mål eller ärende hos domstol eller annan myndighet tar del av handling eller annat material i målet eller ärendet. Handling eller annat material får dock inte lämnas ut, i den mån det av hänsyn till allmänt eller enskilt intresse är av synnerlig vikt att sekretessbelagd uppgift i materialet inte röjs. I sådant fall skall myndigheten på annat sätt lämna parten upplysning om vad materialet innehåller, i den mån det behövs för att han skall kunna ta till vara sin rätt och det kan ske utan allvarlig skada för det intresse som sekretessen skall skydda. De aktuella reglerna om rätt att åberopa dokumentation för ett refe- rensläkemedel innebär otvivelaktigt mycket stora fördelar för den del av läkemedelsbranschen som sysslar med generiska läkemedel. Som helhet betraktat kan systemet i sig i princip endast innebära fördelar för denna del av läkemedelsbranschen. Det är i detta perspektiv som reglerna om rätt till partsinsyn måste ses i dessa fall. bör vid tillämpning av den föreslagna 8 a § i läkemedelslagen göra en noggrann prövning av vilket material i dokumentationen för referensläkemedlet som det är nödvändigt att tillföra ärendet och även dokumentera vilka uppgifter i dokumentationen för referensläkemedlet som faktiskt tillförs detta. Tillämpning av 8 a § torde, som berörts ovan, inte behöva medföra att hela den ingivna dokumentationen för referensläkemedlet schablon- mässigt tillförs ett ärende om godkännande av ett generiskt läkemedel. I vilken utsträckning en sökande som begär att 8 a § skall tillämpas kommer att medges undantag från den annars gällande dokumentations- skyldigheten kommer att närmare preciseras i före- skrifter. Av den ovan lämnade redogörelsen om tillämpning av be- stämmelsen följer emellertid att det i många fall kan vara en mycket be- gränsad del av dokumentationen för referensläkemedlet som tillförs Prop. 2005/06:70 ärendet. I de fall uppgifter för vilka det normalt råder sekretess tillförs ett ärende uppkommer frågor om utlämnande av uppgifterna till sökanden och tillämpningen av 14 kap. 5 § första stycket sekretesslagen. Det krävs då att det av hänsyn till allmänt eller enskilt intresse är av synnerlig vikt att sekretessbelagd uppgift i materialet inte röjs för att en handling eller annat material inte skall lämnas ut. När det gäller ärenden om god- kännande för generikum eller andra läkemedel för vilka de aktuella reg- lerna är tillämpliga är det en rimlig bedömning att sådan synnerlig vikt kan anses föreligga i de flesta fall där frågan kan komma att aktualiseras. Till en början kan konstateras att det i regel ligger en synnerligen om- fattande investeringskostnad bakom upprättandet av den dokumentation som ligger till grund för godkännandet av ett läkemedel.