prop · GT03140 · 2006-03-29 00:00:00 — Av intresse i det här sammanhanget är bestäm- melsen i tredje stycket, enligt vilket sekretess gäller i statlig myndighets verksamhet, som består i övervakning enligt lagen (2005:377) om straff för marknadsmissbruk vid handel med finansiella instrument, lagen (2000:1087) om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument och lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument, för sådan uppgift om enskilds ekonomiska eller personliga förhållanden, vilken på begäran har lämnats av någon som är skyldig att lämna upp- gifter till myndigheten. Rör uppgiften den uppgiftsskyldige gäller dock sekretess endast om denne kan antas lida skada eller men om uppgiften röjs och sekretess inte motverkar syftet med uppgiftsskyldigheten. Enligt vårt förslag skall ansvara för övervakningen av att bestämmelserna i den nya lagen om offentliga uppköpserbjudanden på aktiemarknaden efterlevs. För att fullgöra den uppgiften föreslås, som har framgått av avsnitt 13.3, inspektionen kunna anmoda ett företag eller någon annan att tillhandahålla uppgifter, handlingar eller annat. Finans- inspektionen kommer även att kunna hålla förhör med den som förväntas kunna lämna uppgifter. Den information som lämnas till kan innehålla känsliga uppgifter om t.ex. affärsmässiga förhållanden, vars offentlig- görande kan leda till avsevärd ekonomisk skada. Med hänsyn härtill och till direktivets krav bör sekretess därför gälla för övervakande verksamhet. Sekretesslagen bör kompletteras med en bestämmelse om detta. I likhet med vad som redan gäller för över- vakningen enligt de ovan nämnda lagarna bör uppgifter som har lämnats till och som rör den uppgiftsskyldige själv omfattas av sekretess endast om denne kan antas lida skada eller men om upp- giften röjs och sekretess inte motverkar syftet med uppgiftsskyldigheten. synpunkt angående sekretess vid informations- utbyte mellan tillsynsmyndigheter i olika stater går tillbaka på artikel 4.4. i direktivet, där det finns en bestämmelse om att medlemsstaternas myndigheter som utövar tillsyn över kapitalmarknaderna, särskilt i enlighet med direktiv /22/EG, direktiv /34/EG, 2003/6/EG och och rådets direktiv /71/EG av om de prospekt som skall offentliggöras när värdepapper erbjuds till allmänheten eller tas upp till handel, skall samarbeta och förse varandra med information när detta behövs för tillämpningen av de regler som fastställs i enlighet med direktivet om uppköpserbjudanden, och särskilt i de fall som omfattas av punkterna 2 b), 2 c) och 2 e). Information som på så vis utväxlas skall omfattas av den tystnadsplikt som gäller för personer som är eller har varit anställda hos de tillsyns- myndigheter som mottar informationen. Samarbetet skall omfatta möjligheten att tillhandahålla de rättsliga dokument som behövs för att genomföra de åtgärder som de behöriga myndigheterna beslutar om i samband med erbjudandena samt annat sådant bistånd som de berörda tillsynsmyndigheterna rimligen kan begära för att utreda faktiska eller påstådda överträdelser av de regler som har utfärdats eller införts i enlighet med direktivet om uppköpserbjudanden. Vårt förslag, liksom utredningens, innebär att skyldighet att samarbeta med tillsynsmyndigheter regleras i den nya lagen om offentliga uppköpserbjudanden på aktiemarknaden. Samarbetet kan komma att innefatta att inspektionen lämnar ut sekre- tessbelagda uppgifter till utländska tillsynsmyndigheter, liksom att den från utländska tillsynsmyndigheter inhämtar uppgifter som bör förbli sekretesskyddade här. När det gäller den förstnämnda situationen finns i 1 kap. 3 § tredje stycket sekretesslagen en bestämmelse om när en svensk myndighet kan lämna ut sekretessbelagda uppgifter till en utländsk myndighet. Sådana uppgifter får enligt bestämmelsen inte lämnas ut till utländsk myndighet eller mellanfolklig organisation i annat fall än om utlämnandet sker i enlighet med föreskrift därom i lag eller förordning eller om uppgiften i motsvarande fall skulle få lämnas ut till svensk myndighet och det enligt den utlämnande myndighetens prövning står klart att det är förenligt med svenska intressen att uppgiften lämnas till den utländska myndigheten eller mellanfolkliga organisationen. I tidigare lagstiftningsärenden har det med hänvisning till sistnämnda bestämmelse bedömts att Finansin- spektionen har goda möjligheter att lämna ut uppgifter till utländska myndigheter i den utsträckning som olika EG-direktiv föreskriver (se prop. 2004/05:142 s. 50 med vidare hänvisningar). Vi gör ingen annan bedömning i det här fallet. När det sedan gäller möjligheter att inhämta in- formation och bibehålla eventuell sekretess gäller följande. För uppgifter av förtrolig karaktär som inspektionen har fått från en utländsk myn- dighet gäller sekretess om uppgifterna har tagits emot enligt avtal härom med främmande stat eller mellanfolklig organisation, i den mån riks- dagen har godkänt avtalet (se 8 kap. 5 § fjärde stycket sekretesslagen). I begreppet avtal anses ingå rättsakter som gäller till följd av medlemskap i , dvs. anslutningsfördragen, förordningar och direktiv som utfärdas av EU:s institutioner. Sekretess kommer således enligt vår mening att gälla för information som tas emot av i enlighet med direktivet om uppköpserbjudanden och som inte får lämnas ut enligt direktivet (jfr prop. 2004/05:142 s. 50). När det slutligen gäller förhållandet mellan den föreslagna sekretess- regeln och skyddet för meddelarfriheten, gör vi följande överväganden. I 16 kap. 1 § sekretesslagen finns de tystnadsplikter uppräknade som har företräde framför principen om meddelarfrihet, dvs. rätten enligt 1 kap. 1 § tredje stycket tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 § yttrandefrihets- grundlagen att lämna uppgift i vilket ämne som helst för publicering i de medier som de båda grundlagarna omfattar. Denna frihet är inte begrän- Prop. 2005/06:140 sad när det gäller uppgifter i ett ärende om t.ex. marknadsmissbruk eller godkännande av ett prospekt. Det saknas anledning att behandla uppgif- ter i ärenden enligt den nya lagen om uppköpserbjudanden på aktiemark- naden på något annat sätt. Meddelarfriheten bör därför inte begränsas i det här fallet. 16 Rätt till inlösen m.m. Regeringens bedömning: Nuvarande regler i aktiebolagslagen om in- lösen av minoritetsaktier uppfyller direktivets krav. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedöm- ning (s. 136 f.). Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft några invänd- ningar mot bedömningen. I artikel 15 i direktivet om uppköpserbjudanden finns bestämmelser om inlösen av minoritetsaktier. Enligt punkten 2 skall en budgivare ha rätt att lösa in resterande aktier i målbolaget till ett rimligt pris i en av följande situationer: a)Om budgivaren innehar aktier representerande av det kapital som representeras av röstberättigade aktier i bolaget och av röstetalet för samtliga aktier i bolaget. b)Om budgivaren genom erbjudandet har förvärvat eller förbundit sig att förvärva, aktier representerande av det kapital som representeras av röstberättigade aktier i bolaget och av röstetalet för samtliga aktier i bolaget. I det fall som avses i a) får medlemsstaterna fastställa ett högre tröskelvärde, dock inte högre än av det kapital som repre- senteras av röstberättigade aktier i bolaget och av röstetalet för samtliga aktier i bolaget. Enligt punkten 3 första stycket skall det i medlemsstaterna finnas reg- ler som gör det möjligt att beräkna när tröskelvärdet för inlösenreglerna har uppnåtts. I andra stycket ges medlemsstaterna rätt att föreskriva att inlösen- reglerna skall tillämpas inom varje aktieslag för sig. I punkten 4 sägs att en budgivare som vill utnyttja inlösenreglerna skall göra det från acceptfristens utgång. Punkten 5 reglerar vederlagets form och storlek. Vederlaget skall en- ligt första stycket betalas i samma form som vederlaget i erbjudandet eller kontant. Medlemsstaterna får föreskriva att kontantbetalning alltid skall erbjudas som ett alternativ. När det gäller vederlagets storlek slås i andra stycket fast att vederlaget ierbjudandet skall anses utgöra ett rimligt vederlag (jfr punkten 2), om budgivaren genom erbjudandet förvärvat aktier representerande av de röstberättigade aktier som omfattats av erbjudandet. Enligt tredje stycket skall det vederlag som lämnas i ett erbjudande som lagts fram på grund av budplikt anses vara rimligt. Av direktivets ingress (skäl 24) framgår att medlemsstater som redan har inlösenregler kan fortsätta att tillämpa dessa i övriga fall. I artikel 16 slutligen, som närmast kan beskrivas som en spegelbild av budgivarens rätt att lösa in resterande aktier, regleras budgivarens skyldighet att på begäran av minoritetsägare genomföra en sådan inlösen. Bestämmelserna om inlösen av minoritetsaktier finns i 22 kap. aktiebo- lagslagen. Bestämmelserna innebär att den som direkt eller indirekt inne- har mer än nio tiondelar av aktierna i ett aktiebolag har rätt att av övriga aktieägare lösa in resterande aktier. Den vars aktier kan lösas in har rätt att få sina aktier inlösta. Lösenbeloppet skall bestämmas så att det mot- svarar det pris för aktien som kan påräknas vid en försäljning under normala förhållanden. En tvist om rätt eller skyldighet till inlösen eller om lösenbeloppets storlekt prövas i skiljeförfarande med rätt till materiell överprövning i allmän domstol. Aktiebolagslagen innehåller vidare bestämmelser om bestämmande av lösenbeloppet bl.a. för det fall inlösenförfarandet har föregåtts av ett offentligt uppköpserbjudande avseende samtliga aktier i bolaget. Om ett sådant erbjudande accepterats av ägare till mer än nio tiondelar av de med erbjudandet avsedda aktierna, skall lösenbeloppet motsvara det erbjudna vederlaget, om inte särskilda skäl föranleder något annat. Skälen för regeringens bedömning: Direktivet reglerar endast sådana inlösenförfaranden som har samband med ett offentligt uppköpserbjud- ande. I flera medlemsstater, däribland , finns inlösenbestäm- melser av mer generell räckvidd. Direktivet skall förstås på det sättet (jfr skäl 24 i ingressen) att medlemsstaterna inte behöver vidta några åtgärder om det finns sådana bestämmelser som i materiellt hänseende motsvarar direktivets. De generella inlösenbestämmelser som finns i den svenska aktiebo- lagslagen är tillämpliga bl.a. i den situation som regleras i direktivet, nämligen när en majoritetsaktieägare har uppnått ett aktieinnehav av viss storlek till följd av ett offentligt uppköpserbjudande. När det gäller bestämmelsernas innehåll kan det emellertid konstateras att det på en punkt finns en väsentlig skillnad mellan den svenska lagen och direk- tivet. Det gäller gränsen för rätt till inlösen respektive lösningsskyldighet. I direktivet går gränsen vid nio tiondelar av såväl aktier som röster me- dan den enligt de svenska reglerna går vid nio tiondelar av endast aktier- na. En majoritetsaktieägare kan alltså i vissa fall vara berättigad och skyldig till inlösen enligt de svenska reglerna utan att han eller hon är det enligt direktivets regler. Den motsatta situationen kan däremot inte upp- komma. En aktieägare kommer följaktligen alltid att redan vara lösen- berättigad enligt lagen i de situationer då han eller hon (också) uppnår direktivets inlösengräns. En särskild reglering för den situation som omfattas av direktivet skulle därför, såvitt gäller bolag som faller under aktiebolagslagens reglering, sakna praktisk och rättslig betydelse. Hur är det då med tvångsinlösen i målbolag som inte är svenska aktie- Prop. 2005/06:140 bolag? Sådana bolag omfattas ju inte av aktiebolagslagens reglering. rektivet är, som ovan konstaterats, i och för sig tillämpligt också på ut- ländska bolag vars aktier är föremål för handel på en reglerad marknad i . Men i bolagsrättsliga frågor till vilka frågor om tvångsinlösen får räknas skall man enligt artikel 4.2 e tillämpa reglerna i den med- lemsstat där målbolaget har sitt säte. Dessa bolag kommer alltså att falla under utländska tvångsinlösenregler, varför några svenska regler inte behövs för dessa bolag. Artiklarna 15 och 16 påkallar mot bakgrund av vad som har sagts inte någon ändring i aktiebolagslagen. Frågan om behovet av ändringar i försäkringsrörelselagens (1982:713) inlösenbestämmelser övervägs i sär- skild ordning (se prop. 2005/06:196 Inlösen av minoritetsaktier i för- säkringsaktiebolag, m.m.). 17 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser Regeringens förslag: Den nya lagstiftningen skall träda i kraft . I en särskild övergångsbestämmelse skall det föreskrivas att, utöver vad som sägs i lagen om dess tillämplighet på vissa offentliga upp- köpsebjudanden av gränsöverskridande slag, lagen skall vara till- lämplig också i fråga om uppköpserbjudanden som avser aktier i vissa utländska aktiebolag, om från har träffat en överenskommelse om tillsyn med andra berörda tillsynsmyndigheter. Vidare skall det tas in en övergångsbestämmelse om vissa svenska aktiebolags skyldighet att i en viss situation bestämma vilken myndig- het som skall vara tillsynsmyndighet. Bestämmelserna om verkan av en bestämmelse om genombrott på aktieägaravtal skall endast omfatta avtal som har ingåtts efter . Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- slag (s. 78 f.). Utredningen har föreslagit att reglerna skall träda i kraft . Regeringens förslag till övergångsbestämmelser saknar motsvarighet i utredningens förslag. Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft några invänd- ningar mot förslaget. Skälen för regeringens förslag De lagändringar som krävs för ett genomförande av direktivet, däribland den nya lagen om offentliga uppköpserbjudanden på aktiemarknaden, bör träda i kraft i så nära anslutning som möjligt till den tidpunkt då medlemsstaterna skall ha genomfört direktivet, dvs. Med hänsyn till den tid som kan väntas förflyta innan har fattat beslut i lagstiftningsärendet föreslår vi att lagen skall träda i kraft . I enlighet med allmänt vedertagna principer bör lagen tillämpas på er- bjudanden som lämnas från och med dagen för ikraftträdande. Av direktivet framgår att en tillsynsmyndighet i ett visst fall skall sam- råda med tillsynsmyndigheter i andra stater inom EES om vilken av myndigheterna som skall vara behörig att utöva tillsyn över ett uppköps- erbjudande (se artikel 4.2 c andra stycket). Det gäller den situationen att aktier i ett utländskt bolag, då direktivet skall vara genomfört (), inte är noterade i hemlandet men väl i flera andra medlemsstater och upptagna till handel på reglerade marknader i dessa stater. Om så skulle vara fallet, skall de berörda till- synsmyndigheterna från det nämnda datumet bestämma vilken tillsynsmyndighet som skall vara behörig. Om aktierna i ett sådant fall är noterade i skall alltså tillsammans med andra tillsynsmyndigheter fatta beslut i saken. Om därvid blir behörig myndighet innebär det att svenska regler skall tillämpas i fråga om offentliga uppköpserbjudanden avseende aktierna i bolaget. Denna fråga bör regleras i en övergångsbestämmelse. Svenska bolags skyldighet att välja tillsynsmyndighet Om ett svenskt aktiebolag vid den nämnda tidpunkten är noterat på flera utländska marknadsplatser men inte i , skall de utländska tillsynsmyndigheterna, på motsvarande sätt som har beskrivits i det föregående, inom den angivna fyraveckorsfristen bestämma vilken av myndigheterna som skall vara behörig. Om så inte sker, ankommer det på det svenska bolaget att välja tillsynsmyndighet. Bolagets skyldighet i detta avseende, som ju endast blir aktuell i omedelbar anslutning till lagens ikraftträdande, bör lämpligen regleras i en övergångsbestämmelse. De föreslagna reglerna innebär att den som genom förvärv av aktier uppnår ett aktieinnehav representerande minst tre tiondelar av röstetalet för samtliga aktier i bolaget ådrar sig budplikt. I enlighet med skäl 10 i ingressen till direktivet bör reglerna inte träffa den som, ensam eller tillsammans med närstående, för ikraftträdande redan innehar aktier representerande minst tre tiondelar av röstetalet för samtliga aktier i bolaget. Reglerna bör inte heller hindra en sådan ägare att senare förvärva ytterligare aktier i bolaget utan åtföljande budplikt. NBK-reglerna om budplikt infördes . Budpliktsgränsen fastställdes då till fyra tiondelar av röstetalet. På samma sätt som i en rad andra länder som har infört regler om budplikt tillämpades de nya reglerna inte på aktieägare som redan innehade aktier representerande minst fyra tiondelar av röstetalet i ett aktiemarknads- bolag. Efter en viss justering av regeltexten gäller enligt NBK- reglerna att den som, ensam eller tillsammans med vissa närstående, den Prop. 2005/06:140 innehade aktier representerande minst fyra tiondelar av röstetalet för samtliga aktier i ett aktiemarknadsbolag får förvärva ytter- ligare aktier i bolaget utan att budplikt uppkommer. Det faktum att reg- lerna nu lagfästs innebär inte några ändringar för dessa ägare. Om inne- havaren i fråga eller, i förekommande fall, någon innehavaren närstående avyttrar så många aktier att innehavet understiger tre tiondelar av röstetalet för samtliga aktier i bolaget, bör emellertid budplikt utlösas om innehavaren eller någon innehavaren närstående eller senare åter förvärvar aktier i bolaget, på annat sätt än genom ett offentligt uppköpserbjudande avseende resterande aktier i bolaget, i sådan utsträck- ning att innehavet åter representerar minst tre tiondelar av röstetalet för samtliga aktier i bolaget. NBK-reglerna om budplikt skärptes genom att gränsen för kontroll och därmed budplikt sänktes från fyra tiondelar till tre tiondelar av röstetalet. Enligt övergångsregleringen till de nya be- stämmelserna blev den som vid de nya reglernas ikraftträdande innehade aktier representerande minst tre tiondelar men mindre än fyra tiondelar av röstetalet för samtliga aktier i ett aktiemarknadsbolag inte skyldig att erbjuda sig att förvärva resterande aktier. Budplikt utlöses emellertid om innehavaren i fråga eller, i förekommande fall, någon innehavaren när- stående genom förvärv av aktier, på annat sätt än genom ett offentligt uppköpserbjudande avseende resterande aktier i bolaget, ökar röstan- delen till en högre andel än den andel som innehades . Vi föreslår inte att lagen skall innehålla någon motsvarande över- gångsregel; en aktieägare som vid ikraftträdandet innehar aktier represe- nterande minst tre tiondelar av röstetalet bör därefter kunna öka sin röst- andel utan någon övre gräns. En kodifiering av NBK:s övergångsregel skulle kunna anses stå i strid med direktivet och under alla omständig- heter vara svår att förklara och motivera för omvärlden. När det gäller bestämmelser om genombrott i bolagsordningen har vi i avsnitt 10 konstaterat att en sådan bestämmelse enbart bör ha verkan på aktieägaravtal som har ingåtts efter tidpunkten för direktivets antagande, . Vi föreslår att det tas in en särskild övergångsbestäm- melse om saken. föreslås få utvidgade arbetsuppgifter i och med ge- nomförandet av direktivet om uppköpserbjudanden i . verksamhet finansieras via dels anslag på stats- budgeten, dels avgifter för prövning av ansökningar och anmälningar (se angående avgifterna förordningen [2001:911] om avgifter för prövning av ärenden hos ). Avgifter som tas ut med stöd av denna förordning får behålla. De företag som står under tillsyn av betalar vidare en avgift till som i allt väsentligt är proportionell mot de kostnader som inspektionen haft för tillsynen över respektive företags- kategori (se förordning [2002:1042] om årliga avgifter för finansiering av verksamhet). Dessa avgifter får dock inte behållas av utan skall redovisas mot inkomsttitel på statsbud- geten. I de nya tillsynsuppgifterna ingår bl.a. att bevaka att budgivare åtar sig att följa marknadsplatsens regelverk gällande offentliga uppköpserbjud- anden. Om en budgivare inte följer regelverket skall inspektionen ingripa. föreslås få rätt att bl.a. förbjuda offentliga upp- köpserbjudanden och att förelägga en budpliktig ägare att göra rättelse. Hanteringen av sådana ärenden torde bli mycket begränsad. Det går därför inte att uppskatta den merkostnad som skulle kunna drabbas av för denna hantering. Kostnaderna för de nya tillsynsuppgifterna bör på sedvanligt sätt täckas genom ökade anslag till inspektionen. Den ökade kostnaden för med anledning av de nya arbetsuppgifterna beräknas till . Kostnaden skall finan- sieras från domstolsväsendets anslag. Regeringen avser att återkomma med förslag till anslagsförändringar i samband med budgetpropositionen . Vissa nya arbetsuppgifter som föreslås få är av det slaget att finansiering inte kommer att ske via anslag utan genom av- gifter, som får behålla enligt förordning (se ovan). I denna del behövs därför inte ordnas någon finansiering i stats- budgeten. Den ordning som vi föreslår innebär bl.a. att börser och auk- toriserade marknadsplatser skall fastställa regler för offentliga upp- köpserbjudanden. Att sådana regler finns är, som vi har konstaterat i av- snitt 6.1, en förutsättning för auktorisation. skall följ- aktligen pröva om börsen eller den auktoriserade marknadsplatsen har regler som överensstämmer med direktivet om uppköpserbjudanden och i övrigt är ändamålsenliga. Ändringar i dessa regler om uppköpserbjudan- den bör vara anmälningspliktiga och föremål för avgift till Finansinspek- tionen på samma sätt som t.ex. anmälan om ny styrelseledamot i ett bo- lag som bedriver börsverksamhet (jfr 5 a § förordningen [2001:911] om avgifter för prövning av ärenden hos ). föreslås också få till uppgift att pröva ansökningar om godkännande av erbjudandehandlingar och att pröva olika ärenden i fråga om offentliga uppköpserbjudanden. Inte heller i denna del behövs någon finansiering via anslag på statsbudgeten, utan de avgifter som tas ut får behållas av inspektionen enligt förordning 2001:911. Avgifterna för sådan registrering och sådana beslut bör på samma sätt som gäller för hantering av ansökningsärenden bestämmas så att inspektionens kostnader för denna hantering täcks fullt ut. När det gäller att lämna besked om huruvida budplikt föreligger i en viss situation och att ta ställning till framställning om dispens från budplikten innebär vårt förslag att inspektionen får överlåta dessa uppgifter till ett organ sammansatt av representativa företrädare för närlingslivet. 2005/06:140 förutsätter att så kommer att ske och att uppgifterna i vart fall inlednings- vis överlämnas till . I den mån Finansinspektio- nen väljer att överlåta viss beslutshantering till ett annat organ belastas naturligtvis inte av denna hantering. Den kostnad som uppstår för om prövning begärs av ett beslut av ett sådant organ som har nämnts ovan, bör rymmas inom det ökade anslag som får. Vårt förslag innebär att de allmänna förvaltningsdomstolarna tillförs vissa nya arbetsuppgifter. Det rör sig bl.a. om frågor om vitesföreläggan- den, som skall kunna utfärda i vissa situationer. Det rör sig också om vissa nya frågor, t.ex. utfärdande av ett föreläggande om rättelse eller ett beslut om att en budgivare eller en aktieägare inte får företräda sina aktier. Enligt vår bedömning kommer dessa typer av beslut att överklagas till domstol endast i begränsad omfattning. I motsats till vad Länsrätten i har uttalat bedömer vi att det inte behövs några nya tillskott till domstolsväsendet med anledning av dessa uppgifter. När det gäller frågor om besked huruvida budplikt föreligger och om undantag från budplikten liksom motsvarande beslut i fråga om för- svarsåtgärder har vi föreslagit att får möjlighet att överlåta prövningen av sådana frågor till ett organ med representativa företrädare för näringslivet. Vi räknar med att regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, kommer att utnyttja möjligheten att överlåta dessa uppgifter. Det innebär i sådana fall att dessa frågor har prövats av två olika organ innan de når domstolen. Även dessa mål kommer enligt vår uppfattning att förekomma endast i be- gränsad utsträckning.