prop · GT03109 · 2006-03-01 00:00:00 — Den nya bestämmelsen anknyter dessutom till bestämmelserna i om trafik- tillstånd. Med hänsyn till detta bör bestämmelsen, trots att den avser icke yrkesmässiga transporter, placeras i YTL. I sammanhanget kan nämnas att lagen redan innehåller bestämmelser om annat än yrkesmässig trafik, nämligen särkskilda bestämmelser om vissa transporter i internationell vägtrafik. Den nya bestämmelsen skall ses som ett komplement till bestämmel- sen om olaga yrkesmässig trafik. Den som utfört fler än en olaglig persontransport kan dömas enligt den bestämmelsen till böter eller fängelse i högst . Detsamma gäller om gärningsmannen har dömts för liknande brottslighet. Det finns därför inte anledning att före- skriva strängare påföljd än böter i den nya straffbestämmelsen. Regeringens förslag: Det skall införas ett särskilt körprov för den som ansöker om taxiförarlegitimation. Regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer skall bemyndigas att meddela närmare föreskrifter om körprovet. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: i anser inte att utredningen framför helt övertygande argument för förslaget, men vill ändå inte motsätta sig detta. Övriga remissinstanser som uttalat sig har har uttalat att åldersgränsen för att erhålla taxiförarlegitimation bör sänkas till om körprovet Skälen för regeringens förslag: Före fanns ett särskilt körprov för taxiförare. Körprovet avskaffades i samband med att den särskilda körkortsbehörigheten TAXI togs bort och reglerna om Prop. 2005/06:109 taxiförarbehörigheten i stället fördes in i taxiförarlegitimationen. reglerna innebar bl.a. att åldersgränsen för att få taxiförarlegitimation höjdes från till , och att åldersgränsen kombinerades med ett krav på innehav av ett i gällande körkort med B-behörighet av . Som skäl för att av- skaffa körprovet anfördes bl.a. att sökanden som uppfyllde dessa krav kunde förväntas ha övat upp sin praktiska körvana tillräckligt och även ha uppnått tillräcklig erfarenhet i övrigt (se prop. 1997/98:63 s. 86 ff.). I körkortslagen (1998:488) finns dock inte något krav på körvana. Även den som efter avlagt förarprov aldrig kört ett fordon får behålla sin kör- kortsbehörighet och får den också förnyad när så skall ske. Detta innebär att en person som uppfyller kraven i 3 kap. 3 § YTL men som efter av- lagt förarprov över huvud taget inte har kört personbil eller buss kan få taxiförarlegitimation. Utredningen om taxinäringen redovisar i betänkandet statistik från över genomförda körprov 1998 som visar på en godkännandefrekvens på . har också inhämtat uppgifter från försäkringsbolaget om trafikolyckor. Enligt dessa uppgifter har taxichaufförer varit inblandade i 2 842 tillbud , och vållande i av de tillbud som anmälts till försäkringsbolaget (se betänkandet s. 186). Utredningen menar att det anförda visar att åldersgränsen och kravet på innehav av körkort inte är tillräckligt för att garantera körskicklighet och gott om- döme i trafiken. Utredningen föreslår därför att det särskilda körprovet återinförs för taxiförarlegitimation. Med hänsyn till det särskilda ansvar som är förknippat med yrkes- mässig personbefordran är det angeläget att säkerställa att taxiförarlegi- timation bara ges till den som har god körförmåga och som uppnått till- räcklig erfarenhet i övrigt. Regeringen anser därför, i likhet med utred- ningen, att det bör krävas körprov för att få taxiförarlegitimation. Ett sådant krav torde påverka trafiksäkerheten positivt. Körprovet för taxi bör i vissa avseenden skilja sig från motsvarande körkortsprov för t.ex. körkortsbehörigheterna B och C. Något undantag från kravet på körprov för den som har behörigheten C som enligt tidi- gare bestämmelser om körprov för taxiförare bör alltså inte införas. bör bemyndigas att meddela närmare föreskrifter om kör- provet. Den som redan har taxiförarlegitimation skall inte omfattas av kravet på körprov. Ändringarna i yrkestrafiklagen (1998:490) bör träda i kraft , utom vad gäller reglerna om ett särskilt körprov för taxi- förarlegitimation som bör träda i kraft . Kravet på sär- skilt körprov bör inte gälla ansökningar om taxiförarlegitimation som ges in före sistnämnda datum. Utredningen om taxinäringen har konstaterat att det ofta krävs omfattande spaningsarbete från polisens sida för att kunna bevisa att en person har gjort sig skyldig till olaga yrkesmässig trafik. Detta på grund av att det normalt inte är straffbart att utföra en enstaka körning med svarttaxi. Regeringen föreslår ett förbud för den som inte har tillstånd till taxitrafik att utföra vissa persontransporter mot ersättning, efter erbjudande om körning till allmänheten. Enligt utredningen har ett liknande förbud i norsk lagstiftning lett till en väsentligt mindre omfattande svarttaxiverksamhet i . Förslaget förväntas leda till minskad svarttaxiverksamhet även i . Förslaget om körprov för taxiförarlegitimation kommer att leda till ökade kostnader för . Verkets kostnader skall täckas genom avgifter. Eftersom körproven kommer att finansieras genom avgifter leder förslaget till ökade kostnader för den som ansöker om taxiförarlegitimation. Kostnaden för ett körprov bedöms uppgå till . Regeringens förslag kommer sannolikt av skäl som beskrivs i avsnitt 5 att leda till att taxiförarlegitimation bara ges till den som har god körförmåga vilket torde påverka trafiksäkerheten positivt. Förslaget till lag om ändring i yrkestrafiklagen (1998:490) Genom tillägget i andra stycket införs en upplysning om att lagen även innehåller en bestämmelse om otillåten taxitrafik. Det införs ett särskilt körprov för att få taxiförarlegitimation. Den som redan har taxiförarlegitimation vid bestämmelsens ikraftträdande om- fattas inte av kravet på körprov. Bestämmelsen är ny och innebär ett förbud mot enstaka körningar med s.k. svarttaxi. Förbudet är sekundärt i förhållande till bestämmelsen i 6 kap. 1 § om olaga yrkesmässig trafik. Det vill säga om gärningsmannen har bedrivit yrkesmässig trafik i YTL:s mening är bestämmelsen i 6 kap. 1 § tillämplig. Om kravet på yrkesmässighet däremot inte är uppfyllt skall gärningen i stället bedömas enligt ifrågavarande bestämmelse. Med ersättning avses såväl ekonomisk ersättning som ersättning av annat slag, t.ex. värdesaker. Det är inte nödvändigt att gärningsmannen har mottagit ersättningen. Det är tillräckligt att ersättning varit en förut- sättning för körningen. Formuleringen persontransporter med personbil eller lätt lastbil anknyter till bestämmelsen i 3 kap. 1 § YTL och innebär att transporter med båtar, hästdroskor, cyklar etc. undantas från tillämpningsområdet. Eftersom det föreskrivs att transporten skall ha skett efter erbjudande om körning till allmänheten undantas också sådana transporter där någon kör en bekant eller en granne, även om det sker mot betalning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter också om körprov för taxiförarlegitimation. Sammanfattning av betänkandet Ekonomisk brotts- lighet inom taxinäringen (SOU 2004:102) Utredningen har haft i uppdrag att överväga behovet av åtgärder som bör vidtas för att minska den ekonomiska brottsligheten inom taxinäringen och om åtgärder också bör vidtas för att komma till rätta med den olag- liga yrkesmässiga trafiken, s.k. svarttaxi. Vidare har i uppdraget ingått att överväga om det är lämpligt att införa ett krav på att innehavaren av en taxiförarlegitimation skall vara tvungen att efter viss ålder visa att han eller hon uppfyller de medicinska kraven för innehav av sådan legitimation. Utredningen har också analyserat vilka trafiksäkerhetsmässiga konsekvenser slopandet av det särskilda körprovet för taxiförare fått och om provet bör återinföras. Slutligen har utredningen övervägt om en polisman vid kontroll av en taxameter bör ha rätt att omhänderta ett utdrag av taxametern trots att det saknas grund för att ta utdraget i beslag enligt . I en promemoria till utredningen har gjort den bedömningen att ca av omsättningen i taxinäringen undanhålls beskattning. Det motsvarar av omsätt- ningen. Enligt förekommer grovt fuskande med taxametrar och hos vissa taxiföretag finns också en hög andel oredovisade löner. Taxinäringen själv, bl.a. , Taxiägarnas Riksför- bund Fria Taxi och flera taxiföretag, samt Svenska Transportarbetareför- bundet har framfört till utredningen att det måste vidtas åtgärder för att minska den ekonomiska brottsligheten, om de seriösa företagen skall ha någon möjlighet att hävda sig i konkurrensen. Utredningen, som delar denna uppfattning, anser att åtgärder skyndsamt bör vidtas för att minska den ekonomiska brottsligheten inom taxinäringen. Detta krävs inte bara för att komma till rätta med skattefusket utan är nödvändigt om de seriösa företagen skall kunna arbeta under rimliga konkurrensvillkor. Utredningen anser att en förbättrad tillsyn är den viktigaste åtgärden för att komma till rätta med den ekonomiska brottslighet som finns inom Företrädare för taxinäringen och olika myndigheter har framhållit för utredningen att tillsynen inte fungerar på ett tillfreds- Om tillsynen skall fungera är det nödvändigt att myndigheterna samarbetar på ett effektivt sätt. I varje län finns det ett regionalt sam- verkansorgan under ledning av landshövdingen som skall ta initiativ till myndighetsgemensamma aktioner för att bekämpa ekonomisk brottslig- het. I samverkansorganet ingår dessutom företrädare för polis-, åklagar- och kronofogdemyndigheterna, , och i vissa län . Utredningen har erfarit att det i vissa län inte har gjorts någon egentlig samordning av verksamhetsplaneringen mellan de samverkande myndig- heterna och att nya kontrollprojekt avseende ekonomisk brottslighet inom taxinäringen inte påbörjats i önskvärd omfattning. Utredningen menar att de regionala samverkansorgan mot ekonomisk brottslighet som finns inom varje län är ett lämpligt forum för att ta initiativ till och planera olika tillsynsprojekt inom taxinäringen. Det är således inte nödvändigt att bygga upp en ny organisation. De regionala samverkansorganen bör även samarbeta med myndigheter som inte är representerade i dessa organ. Det är t.ex. väsentligt att kontrollera att taxiförare som är misstänkta för något brott inte på ett otill- börligt sätt uppbär arbetslöshetsersättning eller ersättning från för- säkringskassan. Utredningen har varit i kontakt med företrädare för de myndigheter som kan vara aktuella att delta i ett sådant samarbete. Samtliga har därvid uttalat att de är mycket intresserade av detta. Utredningen har gjort en genomgång av sekretesslagstiftningen och därvid funnit att de sekretessbrytande bestämmelserna medger det sam- arbete som utredningen vill se mellan myndigheterna i kampen mot den ekonomiska brottsligheten inom taxinäringen. Någon förändring av sekretesslagstiftningen är därför inte nödvändig för att detta samarbete skall kunna uppnås. För att en förbättrad tillsyn och ett ökat samarbete mellan myndig- heterna skall komma till stånd anser utredningen att det är nödvändigt att regeringen i regleringsbrev till länsstyrelserna och andra berörda myndigheter framhåller att samarbete i syfte att förhindra ekonomiska och andra brott inom taxinäringen skall prioriteras. Om så sker kan enligt utredningens mening tillsynen väsentligen förbättras. Utredningen föreslår att information från alla taxametrar skall överföras till särskilda redovisningscentraler. En sådan ordning torde underlätta myndigheternas granskning av taxinäringen. Utredningen vill under- stryka att ett sådant krav inte försvårar taxiföretagens verksamhet. Enligt utredningens uppfattning skiljer sig taxinäringen betydligt från andra kontantbranscher i landet genom kravet på taxametrar. Ett fordon får ju användas i taxitrafik endast om det är försett med en taxameter av godkänd typ. Det finns också krav på att uppgifter om samtliga körupp- drag och körpass skall kunna överföras till ett annat administrativt data- system, se föreskrifter om taxitrafik, VVFS 1999:177. Enligt uppgifter från är av taxiåkarna anslutna till beställningscentraler. Dessa åkare överför således information från taxametrar till beställningscentraler. Sådan över- föring av uppgifter sker också från åkare som har avtal med servicebolag, verkstäder m.m. Krav på överföring av uppgifter till en redovisningscentral, exempelvis en beställningscentral eller ett servicebolag, är med hänsyn till vad som redovisats ovan inte betungande eller komplicerat för en taxiåkare. kommer genom bl.a. revision ges möjlighet att ta del av uppgifterna som bevaras hos redovisningscentralerna. Utredningens uppfattning är att det inte går att reglera bort skattefusket inom taxinäringen. Som redovisats ovan torde en förbättrad tillsyn vara det effektivaste medlet i arbetet mot ekonomisk brottslighet inom taxi- näringen. För att en sådan tillsyn skall vara verkningsfull krävs dock vissa hjälpmedel, varav redovisningscentraler är ett. Näringen själv, dvs. och de företag som utredningen varit i kontakt med, förordar starkt att redovisningscentraler införs och att krav ställs på att informationen i taxametrarna måste överföras till sådana centraler. och företrädare för polismyndigheterna, länsstyrelserna och m.fl. myndigheter anser också att redovisnings- centraler bör införas. Företrädare för har till utredningen framhållit att man kommer att ha stor nytta i sitt kontrollarbete av den information som bevaras hos redovisningscentralerna. Utredningen föreslår således att redovisningscentraler inrättas och redovisar därför erforderliga författningsförslag. För att den information från taxametrarna som överförs till centralerna skall vara tillförlitlig krävs att taxametrarna är av god kvalitet. Det är som utfärdar föreskrifter om hur taxametrarna skall vara konstruerade. Utredningen anser att det är mycket viktigt att noga följer upp kvaliteten på de taxametrar som används och regelbundet överväger om föreskrifterna behöver ändras. Enligt föreskrifter skall alla betalningar i taxibilar redovisas i bilarnas taxametrar. Detta gäller självfallet även betalningar med kredit- kort. En stor del av de inkomster inom taxinäringen som inte redovisas möjliggörs genom fusk med kreditkortbetalningar. Avläsaren av kredit- kort är då i regel inte ansluten till taxametern och betalningen registreras inte heller manuellt i taxametern. Företrädare för taxinäringen har framhållit att krav bör ställas på att avläsare av kreditkort skall vara anslutna till eller integrerade (inbyggd i enhet i taxametersystem) med taxametrar. Även företrädare för polis- myndigheterna och har starkt förordat att sådana åtgärder sätts in. Utredningen anser att en ordning där vissa avläsare av kreditkort över huvud taget inte är sammankopplade med taxametrar är svår att motivera med hänsyn till att uppgifter om samtliga köruppdrag, dvs. även köruppdrag på kredit, enligt gällande bestämmelser skall regi- streras i taxametern. Det finns dock också skäl som talar mot krav på anslutning av avläsare av kreditkort med taxametrar. Ett av dessa skäl är att det inte finns krav i de andra kontantbranscherna på sammankoppling av kassaapparater med avläsare av kreditkort. Utredningen anser trots det nämnda att det fusk med avläsare av kreditkort som påtalats av bl.a. är så allvarligt att det fordrar åtgärder. Utredningen föreslår därför att om det i ett fordon i taxitrafik finns en avläsare av kreditkort skall denna vara ansluten eller integrerad med taxametern. Såvitt utredningen kan bedöma finns det en betydande samsyn mellan berörda myndigheter och taxinäringen om att de förslag som utredningen föreslår bör genomföras. Det är utredningens uppfattning att denna breda samsyn skapar goda möjligheter för att utredningens förslag kommer att leda till att arbetet med att bekämpa den ekonomiska brottsligheten inom taxinäringen blir mer effektivt. Utredningen har erfarit att det förekommer en omfattande svarttaxiverk- samhet i landet. I samband med svarttaxi förekommer också annan allvarlig brottslighet såsom våldtäkter och rån. Polismyndigheternas arbete mot svarttaxi varierar i hög grad i olika län och städer. Anled- ningen härtill är bl.a. att det krävs en omfattande spaning och dokumen- tation för att bevisa att någon bedrivit olaga yrkesmässig trafik. Högsta domstolens avgörande, som redovisas i kapitel 7, får anses bekräfta uppgifter att det krävs att samma person utför flera körningar mot betalning innan man kan ingripa. Sådant arbete tar mycket tid och stora resurser i anspråk. Utredningen har besökt för att studera den norska lagstiftningen avseende svarttaxi. Enligt norska författningsbestämmelser är huvud- regeln att det krävs tillstånd för att utföra persontransporter med fordon. Sådan verksamhet kräver enligt norsk praxis viss omfattning för att vara tillståndspliktig. Genom en lagändring finns numera ett undantag från denna huvudregel. Undantaget stadgar att tillstånd krävs också av den som erbjuder allmänheten transporter mot betalning på offentlig plats, exempelvis gator och torg. För att sådan verksamhet skall medföra till- ståndsplikt krävs inte att persontransporterna är av viss omfattning. Denna lagstiftning gör det möjligt att bötfälla personer som utfört en persontransport mot vederlag. På så vis underlättas den norska polisens arbete varför det krävs mindre resurser för att konstatera att någon kör olagligt. Lagstiftningen möjliggör snabba ingripanden mot olagliga transporter vilket sannolikt också ger en avhållande effekt. Vid utred- ningens besök i redovisade såväl Samferdseldepartementet som polis och åklagare att man hade positiva erfarenheter av den norska lag- stiftningen som trädde i kraft . Utredningen anser att det är mycket angeläget att skapa bättre förut- sättningar för att bekämpa den omfattande verksamhet med svarttaxi som pågår i . Utredningens föreslår, med hänvisning till de goda erfarenheter som finns av den norska lagstiftningen, att motsvarande bestämmelser införs i yrkestrafiklagen. Innehavarna av körkort för tyngre fordon måste enligt gällande bestäm- melser efter visa att han eller hon uppfyller de medicinska kraven. Utredningen har övervägt om motsvarande krav skall ställas på taxiförare. De uppgifter som utredningen inhämtat från och vissa läns- styrelser tyder på att endast marginella trafiksäkerhetsvinster torde kunna uppnås om de medicinska kontrollerna av taxiförare utökas. har, i yttrande till utredningen, anfört att det är mycket tveksamt att använda hälso- och sjukvårdens, i första hand primärvårdens, begränsade resurser till återkommande hälsoundersök- ningar av friska taxiförare. Mot bakgrund av det anförda finner utredningen det inte försvarbart att föreslå krav på återkommande och obligatoriska läkarundersökningar för denna yrkesgrupp. I detta sammanhang bör anmärkas att den som söker eller innehar taxiförarlegitimation är skyldig att genomgå läkarundersök- ning, blodprovstagning eller annan liknande undersökning för prövning av de medicinska krav som avses i yrkestrafiklagen eller föreskrifter meddelade med stöd av lagen. En läkare har vidare skyldighet att anmäla om en taxichaufför har trafikfarliga sjukdomar. Enligt finns det sedan det särskilda körprovet togs bort inget som hindrar att oskickliga taxiförare kommer ut i trafiken. Förbundet anser att den höjda åldersgränsen inte garanterar att inne- havaren av en taxiförarlegitimation besitter de kunskaper som krävs för att framföra fordonet på ett trafiksäkert sätt, något som enligt förbundet strider mot det tänkande som ligger bakom den s.k. nollvisionen. Av 3 kap. 3 § yrkestrafiklagen framgår att taxiförarlegitimation får ges till den som bl.a. har fyllt och har körkort med behörigheten B eller har körkort med behörigheten D. Något preciserat krav på körvana ställs dock inte i körkortslagen (1998:488). Även den som efter avlagt förarprov aldrig kört något fordon får behålla sin kör- kortsbehörighet och får den också förnyad när så skall ske. Det nämnda kan medföra att en person som uppfyller de nämnda kraven men som efter avlagt förarprov över huvud taget inte har kört personbil eller buss kan få taxiförarlegitimation. Utredningen anser med hänsyn till det anförda att kravet på innehav av körkort och att man skall ha uppnått en viss ålder för att erhålla taxiförarlegitimation varken garan- terar gott omdöme i trafiken eller körskicklighet. Det finns ett särskilt ansvar förknippat med yrkesmässig person- befordran och utredningen instämmer därför i bedömning att yrkesförare bör vara föredömen för andra trafikanter. Verket har redo- visat uppgifter från över genomförda körprov som visar på en godkännandefrekvens på . Enligt verket kan man konstatera att detta visar på ett mycket dåligt utbildningsresultat. De uppgifter som lämnats av försäkringsbolaget visar att taxichaufförer varit inblandade i 2 842 tillbud i trafiken. Taxichaufförer var vållande i av dessa tillbud som anmälts till försäkringsbolaget. Mot bakgrund av det anförda anser utredningen det befogat att ifråga- sätta om nuvarande krav för att få taxiförarlegitimation är tillräckliga. detta sammanhang bör anmärkas att bl.a. vill återinföra krav på körprov. Vid en sammantagen bedömning är utred- ningens slutsats att körprov bör krävas för att erhålla taxiförarlegitima- Ett sådant krav torde enligt utredningens mening förbättra De som redan har fått taxiförarlegitimation bör enligt utredningen inte omfattas av det nya kravet. I detta sammanhang bör anmärkas att en del taxichaufförer har avlagt körprov för dåtida körkortsbehörigheten TAXI. Polismans rätt att omhänderta utdrag ur taxameter Utredningen har i uppdrag att överväga om en polisman vid kontroll av en taxameter bör ha rätt att omhänderta ett utdrag av taxametern, kopia av kvitto, följesedel eller körpassrapport, trots att det saknas grund för att ta utdraget i beslag enligt 27 kap. . Vid ett sådant övervägande skall det allmännas intresse ställas mot den enskildes intresse om skydd för äganderätten. Utredningen anser det inte försvarligt att ge polisman rätt att omhänderta kopior av kvitton, följe- sedlar eller körpassrapporter trots att det saknas grund att ta utdragen i beslag enligt . Utredningen lämnar därför inte något för- slag till en sådan författningsreglering. Förslag till lag om ändring i yrkestrafiklagen (1998:490) Härigenom föreskrivs att 1 kap. 1 §, 2 kap. 1 §, 3 kap. 3 §, 6 kap. 1 § och 8 kap. 2 § yrkestrafiklagen (1998:490) skall ha följande lydelse. Denna lag gäller yrkesmässig trafik, varmed avses sådan trafik som 1. bedrivs med personbilar, lastbilar, bussar, terrängmotorfordon eller traktorer med tillkopplade släpfordon (traktortåg) och 2. innebär att fordon och förare mot betalning ställs till allmänhetens för- fogande för transporter av personer eller gods Denna lag gäller också person- transporter som, utan att vara yrkesmässig trafik, utförs mot vederlag efter erbjudande om kör- ning till allmänheten på offentlig plats. I denna lag avses med offentlig plats detsamma som i ordningslagen (1993:1617). Lagen innehåller också särskilda bestämmelser om vissa transporter i internationell vägtrafik. endast av den som har trafiktill- vid persontransporter som, utan att vara yrkesmässig trafik, utförs mot vederlag efter erbjudande om kör- ning till allmänheten på offentlig plats. En trafikhuvudman får utan särskilt tillstånd inom länet driva sådan linjetrafik som inte berör något annat län. Trafikhuvudmannen får anlita någon annan för att utföra sådan trafik. Den som utför trafiken skall ha tillstånd till yrkesmässig trafik för persontransporter. Taxiförarlegitimation får ges till den som 2.sedan minst två år har körkort med behörigheten B eller har körkort med behörigheten D, 3.uppfyller de medicinska krav som är nödvändiga med hänsyn till säkerheten för passagerare och andra trafikanter, och 4.i fråga om yrkeskunnande och laglydnad bedöms vara lämplig att tjänstgöra som förare i taxitrafik.