prop · GT03186 · 2006-03-21 00:00:00 — Skälen för regeringens förslag: Om bestämmelser om riktlinjer för ersättningar till ledande befattningshavare skall ha något värde, måste det säkerställas att riktlinjerna får ett konkret innehåll, utan att de för den skull inskränker styrelsens och den verkställande direktörens handlings- frihet mer än nödvändigt. I likhet med anser vi att riktlinjerna skall avse samtliga förekommande ersättningar, inklusive pension, villkor om uppsägningstid och avgångsvederlag. Reglerna bör alltså utformas så att kravet på riktlinjer gäller alla avtal mellan bolaget och befattningshavarna vars innebörd är att befattnings- havarna får någon form av förmån från bolaget. Visserligen kan en sådan ordning uppfattas som byråkratisk och tungrodd. Men man måste sam- tidigt hålla i minnet att fråga endast är om allmänt hållna riktlinjer. Att avgränsa reglerna till vissa uppräknade slag av förmåner kan leda till gränsdragningssvårigheter och öppna för kringgåenden. Då det är fråga om riktlinjer för förmånerna ligger det vidare i sakens natur att styr- elsen, även utan stöd av riktlinjerna, kan besluta om i sammanhanget oväsentliga poster, t.ex. sedvanliga traktamenten och naturaförmåner av begränsat värde. Också rena kostnadsersättningar bör falla utanför regler- ingen. De förmåner det här är fråga om benämner vi i det följande ersättningar. Vi återkommer i författningskommentaren till vad som avses med ersättning. En annan rimlig utgångspunkt vid reglernas utformning är att reglerna ger bolaget ett förhållandevis stort utrymme att bestämma hur riktlinjerna skall utformas i det enskilda fallet. Enligt den av Kodgruppen utarbetade Svensk kod för bolagsstyrning skall styrelsens förslag om ersättningar ge information om principerna för ersättningar till bolagsledningen. Som har framhållit bör de nya lagreglerna inte ställa några mer precisa krav. Det bör sålunda inte vara nödvändigt att ange något bestämt ersättningsbelopp eller något högsta godtagbara belopp i riktlinj- erna. Självfallet bör det stå bolaget fritt att ge riktlinjerna ett mera detalj- erat innehåll. När det gäller ersättningar som inte är bestämda på förhand till sitt belopp rörliga ersättningar, t.ex. tantiem och personaloptioner finns det däremot goda skäl för att kräva mer av konkretion och stadga i rikt- linjerna och i styrelsens förslag till riktlinjer. Sådana ersättningar är ofta avsevärt svårare för aktieägarna att få grepp om. Först och främst bör det alltså framgå av riktlinjerna huruvida rörliga ersättningar skall få före- komma eller inte. Om så är fallet, bör riktlinjerna ange ersättningens art och under vilka förutsättningar som den rörliga ersättningen skall utgå. Tanken är att riktlinjerna skall fungera som en ram för styrelsens ageran- de i ersättningsfrågor, dvs. en övre gräns för bolagets åtaganden. Dess- utom bör till styrelsens förslag till riktlinjer fogas information om vad ersättningarna kan beräknas kosta bolaget vid olika tänkbara utfall. Ett praktiskt och enkelt sätt att uppfylla det sistnämnda kravet är att ange ett tak för ersättningens storlek. Detta bör dock inte vara obligatoriskt. Som redan nämnts har några remissinstanser framfört farhågor för att förslaget innefattar ett alltför högt ställt krav på detaljrikedom hos rikt- linjerna och styrelsens förslag till riktlinjer, t.ex. angivande av bestämda belopp. Med anledning av dessa synpunkter finns det anledning att understryka att bolaget, även i fråga om rörliga ersättningar, ges ett betydande utrymme att bestämma vilken detaljnivå som riktlinjerna skall ha. Syftet med bestämmelserna är att aktieägarna skall få dels tydlig och lättöverskådlig information om de huvudsakliga komponenterna i bolag- ets ersättningspolitik samt om vad ersättningarna högst kan komma att kosta bolaget, dels en reell möjlighet att påverka ersättningspolitikens allmänna utformning. Det torde därför sällan vara påkallat att riktlinjerna innehåller några tekniska detaljer i förekommande ersättningsprogram. För att ge intressenterna en samlad bild av bolagets åtaganden i fråga om ersättningar bör till förslaget om riktlinjer även fogas översiktliga uppgifter om sådana åtaganden som redan har gjorts, men som ännu inte har förfallit till betalning. Bestämmelser om detta kan ses som ett värde- fullt komplement till bestämmelserna om vad bolagets årsredovisning skall innehålla (se avsnitt 6.1). Som vi har redovisat i avsnitt 5.1 ger Leo-bestämmelserna aktieägarna insyn och inflytande över bl.a. emissioner riktade till ledande bolags- funktionärer. Eftersom det kan vara olämpligt att ha två överlappande regelverk beträffande beslutsordningen för emissioner m.m., bör kravet på riktlinjer inte omfatta sådana transaktioner. En särskild fråga är om riktlinjerna skall behandla individuella befatt- ningshavare. En fördel med det är att det skulle ge aktieägarna större möjligheter att styra användningen av bolagets medel. Vi anser dock att en sådan ordning skulle bli alltför ingripande och opraktisk. måste, sedan riktlinjerna har beslutats, kunna utöka eller på annat sätt ändra kretsen av ledande befattningshavare utan att behöva kalla till en extra bolagsstämma. Vi anser därför att riktlinjerna enbart bör ta sikte på vissa befattningar, inte på enskilda personer (jfr avsnitt 5.6.4). 5.6.3Skall riktlinjerna vara bindande eller vägledande för styrelsen? Regeringens förslag: Riktlinjerna skall vara bindande för styrelsen. Styrelsen skall dock kunna avvika från dem, om riktlinjerna tillåter det och det i ett enskilt fall finns särskilda skäl för det. Om så sker, skall styrelsen informera bolagsstämman om att en avvikelse har skett och om skälet till avvikelsen. förslag: Överensstämmer nära med reger- ingens förslag (SOU 2004:47 s. 225 f.). Remissinstanserna: Flertalet av remissinstanserna har inte uttalat sig specifikt om förslaget. Tredje AP-fonden har dock avstyrkt detta med motiveringen att bindande riktlinjer skulle försvåra för bolaget vid rekrytering av nya ledande befattningshavare. Förslaget i promemorian: Överensstämmer i huvudsak med regering- ens förslag. Promemorian innehåller dock inte något förslag om att styr- elsen, om riktlinjerna tillåter det och det finns särskilda skäl, skall kunna avvika från riktlinjerna. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inte haft några in- vändningar mot förslaget. , , Stockholmsbörsen och Institutionella ägares förening för reglerings- frågor på aktiemarknaden m.fl. har dock ifrågasatt det lämpliga i att riktlinjerna är bindande för styrelsen, t.ex. i samband med rekryteringar. Flera remissinstanser har härvid gjort gällande att förslaget medför en ansvarsförskjutning från styrelsen till bolagsstämman som gör det svår- are att utkräva ansvar av styrelsen. och m.fl. har vidare ansett att en möjlighet för styr- elsen att under vissa förhållanden göra avsteg från de beslutade riktlinjer- na bör övervägas. Skälen för regeringens förslag: Det är viktigt att riktlinjer för ersätt- ningar till ledande befattningshavare ger ett tillräckligt utrymme för styr- elsen och den verkställande direktören att anpassa bolagets anställnings- avtal efter förändringar i omvärlden. Denna aspekt talar för att riktlinjer- na inte bör vara bindande, utan endast vägledande. Enligt vår mening ger dock vägledande riktlinjer inte ett tillräckligt gott skydd mot olämpligt utformade ersättningsprogram. Skall styrelsen och den verkställande direktören kunna avkrävas ansvar för att riktlinjerna inte har följts, krävs det att riktlinjerna är bindande. En sådan lösning överensstämmer också med vad föreslår. Enligt aktiebolagslagen skall visserligen styrelsen svara för bolagets organisation och förvaltningen av dess angelägenheter. Bolagsstämman är emellertid bolagets högsta beslutande organ och kan ge styrelsen direktiv i förvaltningsfrågor. På motsvarande sätt är den verkställande direktören underordnad styrelsen. De riktlinjer som vi har föreslagit att bolagsstämman skall besluta om medför inte heller att bolagsstämman kan sägas ingå några anställnings- avtal. Förslaget innebär alltså inte någon principiell förändring av kompetensfördelningen mellan bolagsstämma, styrelse och verkställande direktör. Några remissinstanser har anfört att bindande riktlinjer dock innebär att ansvaret för ersättningsfrågor i praktiken förskjuts från styrelsen och den verkställande direktören till bolagsstämman. Vi instämmer i att en viss sådan förskjutning kan bli fallet. Möjligheterna att ställa en styrelse till svars för ersättningars storlek torde allmänt sett minska, om ersätt- ningarna är förenliga med de riktlinjer som bolagsstämman har beslutat om. Emellertid bör det framhållas att tanken är att riktlinjerna skall fungera som en ram för ersättningsnivåerna (jfr avsnitt 5.6.2). Den omständigheten att riktlinjerna har följts bör då ha begränsad betydelse för bedömningen av om en styrelseledamot eller verkställande direktör genom sin hantering av en ersättningsfråga uppsåtligen eller av oaktsam- het har skadat bolaget. Det är också styrelsen som, enligt vårt förslag, i första hand skall utforma och lägga fram förslag till riktlinjer samt tillämpa de riktlinjer som bolagsstämman har beslutat om. Styrelsen behåller därför det huvudsakliga ansvaret för ersättningarna till bolagets ledande befattningshavare. Den ventil som vi nedan föreslår skall gälla för styrelsens bundenhet av riktlinjerna understryker detta ansvar. Enligt promemorians förslag skall principen om styrelsens och den verkställande direktörens bundenhet till riktlinjerna gälla utan undantag. Flera remissinstanser har invänt mot denna ordning. De har hänvisat bl.a. till de effekter som skulle uppkomma vid nyrekryteringar av led- ande befattningshavare. Om sålunda styrelsen, i samband med anställ- ning av en ny verkställande direktör, skulle anse att det bästa för bolaget är att ingå ett anställningsavtal som i något avseende står i strid med de beslutade riktlinjerna, skulle styrelsen vara hänvisad till att kalla till en extra bolagsstämma för att där lägga fram ett förslag till ändrade rikt- linjer. Enligt kostar anordnandet av en extra bolags- stämma i ett större börsnoterat bolag , i vissa fall . Genom kallelsen till extra bolagsstämma och framlägg- andet av förslag till nya riktlinjer skulle den pågående rekryteringspro- cessen dessutom ta och delvis bli offentlig. Motsvarande bekymmer kan uppkomma när en befattningshavare är föremål för värv- ningsförsök från ett annat bolag. Vi har förståelse för dessa argument och föreslår därför att det i lagen införs en ventil som kan åberopas om det i ett enskilt fall finns särskilda skäl för det, t.ex. vid en angelägen rekryt- ering. Bolagsstämman bör dock ha sista ordet i fråga om huruvida styr- elsen bör ha denna rätt. En förutsättning för att ventilen skall få tillämpas bör därför vara att bolagsstämman har bestämt det i riktlinjerna. Av kravet på särskilda skäl följer att det endast är särskilda omständig- heter som kan ge anledning till att riktlinjerna frångås. Fråga är om undantagssituationer; omständigheter som varit kända eller kunnat förut- ses när riktlinjerna beslutades bör normalt inte kunna accepteras som skäl för en avvikelse. Den föreslagna undantagsregeln bör kombineras med en skyldighet för styrelsen att förklara sig vid nästkommande årsstämma. En verkställande direktör bör inte själv kunna besluta om att avvika från riktlinjerna. 5.6.4Vilka befattningshavare skall riktlinjerna omfatta? Regeringens förslag: Kravet på riktlinjer skall omfatta den verkställ- ande direktören och andra ledande befattningshavare. förslag: Överensstämmer med regering- ens förslag (SOU 2004:47 s. 225 f.). Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft några invänd- ningar mot förslaget. Förslaget i promemorian: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inte haft några in- vändningar mot förslaget. Kretsen av berörda befattningshavare har enligt bl.a. och inte angetts till- Skälen för regeringens förslag: Det är enligt vår mening helt klart att riktlinjerna för ersättningar bör gälla ersättningar åt den verkställande direktören. Frågan är vilka andra befattningshavare i bolaget som bör omfattas. Vi har i det föregående som synonyma uttryck använt person- er i bolagets ledning och ledande befattningshavare. Med det har vi avsett personer i toppen av bolagets organisation. Som några remissinstanser har varit inne på är det önskvärt att i största möjliga mån klargöra vilka personer som riktlinjerna skall omfatta. Någon fullständig precision går dock inte att uppnå, eftersom orga- nisationen av de berörda bolagen kan skilja sig åt i mycket betydande grad. Det torde dock i de allra flesta fall stå tämligen klart vilka personer som ingår i ett bolags ledning. Allmänt sett är det fråga om personer som har befogenhet och ansvar för planering, ledning och styrning av bolaget. Till denna krets bör enligt vår mening som regel räknas medlemmar av direktionen samt högre chefer som direkt under styrelsen eller den verk- ställande direktören ansvarar för en viss funktion, en rörelsegren eller motsvarande enhet. Några remissinstanser har, som nämnts i avsnitt 5.1, gjort gällande att rekommendation om ersättningen till ledande befatt- ningshavare får anses ta sikte endast på styrelseledamöter. Rekommend- ationen kan därmed, enligt remissinstanserna, tas till intäkt för att kretsen av befattningshavare som berörs av vårt förslag bör inskränkas på mot- svarande sätt. Som framgår av nyssnämnda avsnitt anser vi dock att en sådan inskränkning inte är ändamålsenlig. Att rekommendationen är inriktad på styrelseledamöter (directors) måste ses mot bakgrund av att det i andra länder är vanligt att företagets ledande befattningshavare sitter med i styrelsen. De vidlyftiga ersättningsprogram som har förekommit i har emellertid i första hand avsett befattningshavare utanför styr- elsen. För att komma till rätta med de problem som har föranlett rekom- mendationen bör därför regler av det slag som finns i rekommendationen i tillämpas på en vidare krets än enbart styrelsen. Vi förespråkar därför en ordning som överensstämmer med förslag, nämligen att riktlinjerna skall omfatta samtliga ledande befatt- ningshavare. Vi återkommer i författningskommentaren till vilka funktioner i bolag- et som avses. 5.7Vilka företag bör omfattas? Regeringens förslag: Reglerna om att bolagsstämman alltid skall bestämma arvode och annan ersättning som avser styrelseuppdrag skall gälla aktiebolag, försäkringsbolag, sparbanker och medlems- banker. Kravet på att riktlinjer skall beslutas skall gälla aktiemarknadsbolag. förslag: Överensstämmer delvis med regeringens förslag. Kommissionens förslag avser enbart publika aktie- bolag (SOU 2004:47 s. 225 f.). Remissinstanserna: Flertalet av remissinstanserna har inte haft några invändningar mot förslaget. har menat att nya lagregler om styrelsearvoden bör ta sikte på samtliga aktiebolag, inte bara de publika. och har dock ifrågasatt om förslaget är ändamålsenligt i fråga om samtliga publika aktiebolag. Förslaget i promemorian: Överensstämmer delvis med regeringens förslag. I promemorian föreslås i fråga om kravet på att riktlinjer skall beslutas att detta skall gälla för publika aktiebolag och för de flesta finansiella företag. Det föreslås också att riktlinjerna även skall avse led- ningen för sådana företags dotterföretag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inte haft några in- vändningar mot promemorians förslag såvitt avser bestämmandet av styr- elsearvoden. Däremot har flera remissinstanser förespråkat att tillämp- ningsområdet begränsas i fråga om kravet på riktlinjer. Sålunda har anfört även beträffande finansiella företag att reglerna bör gälla enbart aktiemarknadsbolag eller vissa större företag. , , , , och AktieTorget har framfört liknande synpunkter. Remissinstanserna har härvid betonat att det problem som promemorian avser att komma till rätta med inte finns i de ägarledda (entreprenörledda) företagen, utan i företag med stor ägar- spridning. har efterlyst argument för varför vissa företag i den finansiella sektorn skall utsättas för en hårdare reglering än motsvar- ande icke-finansiella företag. har velat undanta i vart fall mindre försäkringsbolag. Flera remissinstanser har riktat kritik mot att de riktlinjer som bolags- stämman beslutar om skall gälla även för bolagets eventuella dotter- företag. har menat att förslaget innebär ett orimligt omfattande arbete i större bolag, som kan ha flera hundra dotterföretag. Svenskt När- ingsliv och har framfört liknande argument; har tillagt att det är oacceptabelt att ålägga moder- bolagets styrelse och ledning ett ansvar för andra juridiska personers agerande. har anfört att revisorns granskning av ersätt- ningarna i utländska dotterföretag kan omöjliggöras på grund av inne- hållet i utländsk lag. När det gäller icke-vinstutdelande försäkringsaktie- bolag har och ifråga- satt förslaget. Skälen för regeringens förslag: När det gäller arvodet till styrelse- ledamöter har , vars arbete har inriktats på större företag, föreslagit att de nya reglerna skall omfatta publika aktie- bolag. Vi ser dock inte någon anledning att begränsa reglernas tillämp- ningsområde till sådana bolag. De jävsbestämmelser som vi hänvisat till i avsnitt 5.4 gäller även för privata aktiebolag. Reglerna bör alltså gälla också för privata aktiebolag. För bankaktiebolag, kreditmarknadsbolag, fondbolag och värdepappersbolag gäller vad som är föreskrivet för aktie- bolag i allmänhet, om inte annat följer av speciallagstiftningen för dessa bolag. Det är naturligt att reglerna om styrelsearvode omfattar även sådana bolag. De nya bestämmelserna bör även gälla försäkringsbolag (dvs. försäkringsaktiebolag och ömsesidiga försäkringsbolag), sparbank- er och medlemsbanker. Utöver de företagsformer som har nämnts finns ytterligare några vars organisation främst regleras av föreningsrättsliga regler: ekonomiska föreningar, understödsföreningar och kreditmarknadsföreningar. När det gäller lagregleringen av understödsföreningar är denna föremål för översyn av försäkringsföretagsutredningen (se dir. 2003:125). Även lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar kommer att ses över. Det kan finnas anledning att i dessa sammanhang överväga om föreningar eller vissa av dem bör omfattas av de nya reglerna. I fråga om kravet på beslut om riktlinjer för ersättningar till övriga ledande befattningshavare finns det enligt vår mening skäl att göra en annorlunda bedömning. I fokus för den nuvarande debatten om ersätt- ningar till ledande befattningshavare står de aktiebolag som vänder sig till allmänheten för kapitalanskaffning. Som konstaterades i promemori- an är det naturligt att en skärpt lagstiftning i första hand tar sikte på dessa bolag. Enligt promemorian skall de nya reglerna omfatta alla publika aktie- bolag. Flera remissinstanser har kritiserat denna bedömning, bl.a. . Ett skäl som har anförts, och som enligt vår mening är bär- ande, är att reglerna inte är ändamålsenliga för de många publika aktie- bolag som har ett begränsat eller mycket begränsat antal ägare. Det bör inte utan vägande skäl läggas nya administrativa bördor på företagen (om regeringens arbete med att minska administrationen för företagen, se skr. 2004/05:48). Enligt en uppskattning av innebär förslaget att riktlinjer för sammanlagt fler än 10 000 pers- oner måste hanteras av de berörda företagen. Vi är därför inte nu beredda att föreslå ett så vitt tillämpningsområde för de nya reglerna som har föreslagits i promemorian. En lämplig avgränsning är enligt vår men- ing att kravet på riktlinjer skall gälla aktiemarknadsbolag, dvs. svenska aktiebolag vars aktier är noterade vid en börs eller en auktoriserad mark- nadsplats. Det är också till dessa företag som Svensk kod för bolagsstyr- ning primärt riktar sig, vilket kan vara en fördel i sammanhanget efter- som koden med all säkerhet kommer att utgöra ett viktigt komplement till lagreglerna. Såsom framhölls i promemorian har de företag som är verksamma på finansmarknaderna en central betydelse för allmänhetens förtroende för näringslivet. I fråga om försäkringsbolag finns det dessutom en särskild risk för intressekonflikter (jfr prop. 2003/04:109 s. 23 f.). I promemorian föreslogs därför att kravet på beslut om riktlinjer skall gälla de flesta finansiella företag. Flera remissinstanser har framfört kritik mot förslag- et. har t.ex. pekat på att har tillsyn över dessa företag och menat att den tillsynen är viktigare för förtroendet än detaljregler av det slag som föreslås i promemorian. Även har framhållit att det finns speciallagstiftning på områd- et. Med hänsyn till den bedömning som vi har redovisat ovan beträffande aktiebolag som inte utgör finansiella företag är det naturligt att också begränsa tillämpningsområdet för de regler som föreslås för de finansiella företagen. Enbart sådana finansiella företag som utgör aktie- marknadsbolag bör omfattas av reglerna. Sedan lagregler för aktiemark- nadsbolagen har varit i kraft kan det finnas skäl att på nytt överväga om tillämpningsområdet bör utökas till fler finansiella företag. En särskild fråga, som inte har berört, är vad som skall gälla för dotterföretag till sådana bolag som skall besluta om riktlinjer. Under lagstiftningsarbetet har vi, främst i fråga om aktiebolag, övervägt en lösning liknande den som gäller enligt Leo-bestämmelserna och som innebär att även dotterföretagen skall besluta om riktlinjer för ersättningen till respektive företagsledning. En sådan lösning skulle dock här riskera att bli mycket komplicerad, särskilt för bolag som har många dotterföretag i skilda länder. Dessutom skulle den knappast ge moder- bolagets aktieägare något nämnvärt skydd. Vi vill därför inte förespråka den. I promemorian föreslås en annan och något mindre långtgående lös- ning för att öka moderbolagets aktieägares inflytande över ersättnings- frågan, nämligen att de riktlinjer som moderbolagets bolagsstämma beslutar om skall omfatta även de ledande befattningshavarna i dotter- företag. Flera remissinstanser har påpekat att förslaget skulle innebära en avsevärd administrativ börda för både berörda företag och deras ägare. Som illustration till det sagda har bl.a. nämnts att har 950 dotter- företag och att har 200 dotterföretag i 100 länder. Det ter sig enligt vår mening inte ändamålsenligt att aktieägarna på bolagsstämman skall ta ställning till riktlinjer för t.ex. lönen för den verkställande direkt- ören i ett indiskt dotterföretag eller till utformningen av prestationslön för ledande befattningshavare i . Förutom det arbete för bolaget och ägarna som blir följden, skulle kostnaderna för den revisorsgransk- ning som vi föreslår i avsnitt 6.2 öka. Det kan tilläggas att reglerna om koncernredovisningen säkerställer att moderbolagets aktieägare och andra intressenter ges en god bild av kostnaden för ersättningar i dotter- företagen, om än i efterhand. Vi anser sammanfattningsvis att skälen mot förslaget överväger de fördelar som det för med sig. Promemorians för- slag i denna del bör alltså inte genomföras. Därmed tillgodoses också de synpunkter som och har framfört om icke-vinstutdelande försäkringsaktiebolag. Skärpta regler om redovisning och revisors- Regeringens förslag: Den skyldighet som publika aktiebolag och finansiella företag enligt årsredovisningslagarna har att lämna uppgift- er om löner m.m. avseende vissa befattningshavare utvidgas. Den grupp av befattningshavare för vilken ett sammanlagt belopp skall anges för löner m.m. skall fortsättningsvis omfatta samtliga personer i bolagets ledning samt f.d. styrelseledamöter och verkställande direkt- örer. Antalet personer i gruppen skall anges. Uppgifter om styrelse- ledamöter och verkställande direktör samt f.d. styrelseledamöter och verkställande direktörer skall lämnas även på individnivå.