prop · GT03182 · 2006-03-21 00:00:00 — Har brottet förövats i eko- nomiska zon, får åtal väckas vid den tingsrätt vars domkrets är när- mast den plats där brottet föröva- des. Den som begått brott enligt 8 § första stycket 10 döms vid svensk domstol, även om 2 kap. 2 eller 3 § inte är tillämplig. Har brottet förövats i eko- nomiska zon, får åtal väckas vid den tingsrätt vars domkrets är när- mast den plats där brottet föröva- des. Om någon som ådragit sig ansvar enligt 1 eller 2 §, frivilligt avvärjt en sådan fara eller verkan som an- ges där innan avsevärd olägenhet har uppkommit, får dömas till lind- rigare straff än vad som för före- skrivet för gärningen. Om någon som ådragit sig ansvar enligt 1 §, frivilligt har avvärjt en sådan fara eller verkan som anges där innan en avsevärd olägenhet har uppkommit, får dömas till lind- rigare straff än vad som för före- skrivet för gärningen. En särskild avgift (miljösanktions- Regeringen får meddela föreskrif- avgift) skall betalas av en närings- ter om att en särskild avgift (miljö- idkare som vid bedrivandet av sanktionsavgift) skall betalas av 1. åsidosätter föreskrifter som har meddelats med stöd av denna balk, 2. påbörjar en verksamhet som är 1. påbörjar en verksamhet som är pliktig enligt denna balk eller en- pliktig enligt denna balk eller en- ligt föreskrifter som har meddelats stöd av balken, utan att tillstånd med stöd av balken, utan att till- har meddelats eller anmälan har stånd har getts eller anmälan har 3. åsidosätter tillstånd eller vill- 2. åsidosätter villkor eller andra kor som har meddelats med stöd bestämmelser i ett tillstånd som av denna balk eller enligt före- har beslutats med stöd av denna skrifter meddelade med stöd av balk eller med stöd av föreskrifter som har meddelats med stöd av 3. åsidosätter andra bestämmel- ser i denna balk, föreskrifter som har meddelats med stöd av balken eller bestämmelser i förord- ningar inom balkens tillämpnings- Avgiftens storlek skall framgå av gå till och högst storlek bestäms, skall hänsyn tas till överträdelsens allvar och bety- delsen av den bestämmelse som Detta gäller dock endast för sådana överträdelser för vilka re- geringen har föreskrivit om avgift enligt 2 §. Miljösanktionsavgift skall tas ut även om överträdelsen inte har skett Miljösanktionsavgift skall dock inte tas ut om det är uppenbart oskä- ligt. Miljösanktionsavgiften skall till- falla staten. En miljösanktionsavgift skall tas ut även om överträdelsen inte har skett uppsåtligen eller av oaktsam- het. Avgiften behöver dock inte tas ut om det vore oskäligt med hänsyn till 1.sjukdom som medfört att den avgiftsskyldige inte förmått att på egen hand eller genom att uppdra åt någon annan göra det som åle- gat den avgiftsskyldige, 2.att överträdelsen berott på en omständighet som inte kunnat eller borde ha förutsetts eller som den avgiftsskyldige inte kunnat påverka, 3.vad den avgiftsskyldige har gjort för att undvika att en över- trädelse skulle inträffa, eller 4.att överträdelsen har föranlett 35 Senaste lydelse 2003:518. om de överträdelser för vilka mil- jösanktionsavgift skall betalas och om avgiftens storlek för olika över- När avgiftens storlek be- stäms, skall hänsyn tas till över- av den bestämmelse som överträ- delsen avser. Miljösanktionsavgiften skall upp- gå till och högst . Beslut om att ta ut miljösanktions- avgift skall delges verksamhetsut- övaren. Ett beslut om att ta ut en miljö- sanktionsavgift skall delges den avgiftsskyldige. Miljösanktionsavgift skall betalas efter det att av- giften har beslutats eller den läng- re tid som anges i beslutet. Beslut om miljösanktionsavgift får efter sista betalningsdagen verk- ställas såsom en dom som har vun- nit laga kraft. En miljösanktionsavgift skall beta- las efter det att beslutet om att ta ut avgiften har delgetts enligt 4 §, om tillsynsmyn- digheten i beslutet inte har be- stämt en senare tidpunkt. Beslutet om miljösanktionsavgift får efter sista betalningsdagen verk- ställas såsom en dom som har vun- nit laga kraft. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Bestämmelsen i 29 kap. 4 § första stycket 2 skall inte tillämpas på villkor eller andra bestämmelser som meddelats till och med . 2005/06:182 Bilaga 6 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:811) om införande av Härigenom föreskrivs att 17 och 28 §§ lagen (1998:811) om införande av skall ha följande lydelse. Om en vattenanläggning har tillkommit utan tillstånd enligt vattenlagen (1983:291) eller motsvarande äldre lagstiftning eller om tillståndsfrågan beträffande en sådan anläggning är oklar, får den som äger anläggningen eller avser att utnyttja den för vattenverksamhet begära prövning av an- läggningens laglighet hos miljödomstolen. Begärs tillstånd att ändra en vattenanläggning som har tillkommit utan tillstånd före ikraftträdande, skall ansökan göras om prövning av anläggningens laglighet. Andra stycket gäller också när ansökan görs enligt 28 kap. 12 § miljö- balken. En lagligförklaring får förenas med villkor. Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot ett sådant villkor, döms till böter eller fäng- else i högst . Mål som gäller lagligförklaring enligt 17 § denna lag skall utgöra ansök- ningsmål enligt 21 kap. 1 § . Reglerna i 16 kap. 13 § miljö- balken om en ideell förenings rätt att överklaga gäller även om den överklagbara domen eller beslutet avser en lagligförklaring. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Bestämmelsen i 17 § femte stycket skall inte tillämpas på villkor som meddelats till och med . 2005/06:182 Bilaga 6 Förslag till lag om ändring i lagen (1983:293) om inrättande, utvidgning och avlysning av allmän farled och allmän hamn Härigenom föreskrivs att 1 b § lagen (1983:293) om inrättande, utvidg- ning och avlysning av allmän farled och allmän hamn skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse En miljökonsekvensbeskrivning skall ingå i ett ärende enligt denna lag. ningen upprättas skall den som ningen upprättas skall den som avser att inleda ett ärende enligt avser att inleda ett ärende enligt denna lag samråda enligt 6 kap. 4 § denna lag samråda enligt 6 kap. 4 § förstatredje styckena med Sjöfarts- verket, berörda länsstyrelser och en- med , berörda läns- styrelser och enskilda. När det gäller förfarandet för att upprätta miljökonsekvensbeskriv- ningen och kraven på denna samt planer och planeringsunderlag skall 6 kap. 3 §, 4 § förstatredje styckena, 5 § andra stycket, 68, 10, 19 och 20 §§ tillämpas. Vad som där föreskrivs om länsstyrelse skall gälla den länsstyrelse inom vars område verksamheten huvudsak- ligen skall bedrivas. Miljökonsekvensbeskrivningen skall godkännas av berörda länsstyrel- ser innan beslut fattas om att inrätta, utvidga eller avlysa allmän farled eller allmän hamn. Beslut i fråga om godkännande av miljökonsekvens- beskrivningen får inte överklagas. I samband med prövningen av ett ärende enligt denna lag skall miljö- konsekvensbeskrivningen och resultatet av samråd och yttranden beaktas. Denna lag träder i kraft . 36 Senaste lydelse 2005:576. 2005/06:182 Bilaga 7 Närvarande: f.d. regeringsrådet , regeringsrådet och justitierådet . Enligt en lagrådsremiss (Miljö- och samhällsbygg- nadsdepartementet) har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag om ändring i , 2.lag om ändring i lagen (1998:811) om införande av , 3.lag om ändring i lagen (1983:293) om inrättande, utvidgning och avlysning av allmän farled och allmän hamn. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: I lagrådsremissen lämnas förslag till förändringar i sank- tionssystem. Vidare föreslås ändringar i de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. . Dessutom föreslås att hushållningsbestämmelserna i 3 och 4 kap. i balken skall tillämpas även i fråga om vissa anmälnings- pliktiga verksamheter och åtgärder. I lagrådsremissen lämnas också för- slag rörande miljöorganisationers rätt att överklaga enligt 16 kap. 13 § . Förslaget till lag om ändring i I det remitterade förslaget har 29 kap. 2 § följande lydelse: För brott mot områdesskydd döms till böter eller fängelse i högst den som med uppsåt eller av oaktsamhet 1.i ett biotopskyddsområde bedriver en verksamhet eller vidtar någon annan åtgärd som är förbjuden enligt 7 kap. 11 § andra stycket, 2.i ett strandskyddsområde uppför en byggnad eller vidtar någon annan åtgärd som är förbjuden enligt 7 kap. 16 §, eller 3.orsakar en skada eller annan olägenhet eller en risk för skada i den miljö som avses att skyddas i en nationalpark, ett naturreservat, ett kul- turreservat, ett djur- eller växtskyddsområde, ett vattenskyddsområde eller ett område som omfattas av förbud enligt 7 kap. 24 § genom att olovligen uppehålla sig i området eller där olovligen uppföra bebygg- else, stängsel eller upplag, utföra schaktning, muddring, uppodling, markavvattning, täkt, plantering eller avverkning, utöva jakt eller fiske eller använda bekämpningsmedel. Ansvar skall inte dömas ut enligt denna paragraf, om ansvar för gärningen kan dömas ut enligt 1 §. Enligt Lagrådets mening bör det förtydligandet göras i punkten 1 att vad som där avses är en förbjuden verksamhet eller annan åtgärd som kan skada naturmiljön (jfr 7 kap. 12 §). Vidare bör av punkten 3 uttryckligen framgå att med ordet miljö inte avses miljön i allmänhet inom ett område, utan de miljövärden som avses att skyddas i t.ex. en nationalpark (jfr lagrådsremissen s. 138). Dessutom bör i samma punkt ett tillägg göras, så att det direkt framgår att förbud enligt 7 kap. 24 § gäller interimistiska förbud. I paragrafens andra stycke anges att straffbestämmelsen om brott mot områdesskydd skall vara subsidiär i förhållande till straffbestämmelsen om miljöbrott i 1 § i samma kapitel. I sammanhanget kan noteras att ut- formningen av de paragrafer i 29 kap. som innehåller bestämmelser om att de skall vara subsidiära i förhållande till andra regler inte har en ens- artad utformning, vilket de enligt Lagrådets mening bör ha (jfr bl.a. 2, 2 a och 2 b §§). Lagrådet återkommer till den frågan under 2 b §. Lagrådet föreslår mot bakgrund av det anförda att 2 §, med reservation för frågan om subsidiaritet, ges följande lydelse: För brott mot områdesskydd döms den till böter eller fängelse i högst som med uppsåt eller av oaktsamhet 1.i ett biotopskyddsområde bedriver en verksamhet eller vidtar nå- gon annan åtgärd som kan skada naturmiljön och som är förbjuden en- ligt 7 kap. 11 § andra stycket, 2.i ett strandskyddsområde uppför en byggnad eller vidtar någon an- nan åtgärd som är förbjuden enligt 7 kap. 16 §, eller 3.orsakar en skada, en risk för skada eller en annan olägenhet för de miljövärden som avses att skyddas i en nationalpark, ett naturreservat, ett kulturreservat, ett djur- och växtskyddsområde, ett vattenskydds- område eller ett område som omfattas av ett interimistiskt förbud enligt 7 kap. 24 § genom att olovligen uppehålla sig i området eller där olov- ligen uppföra bebyggelse, stängsel eller upplag, utföra schaktning, muddring, uppodling, markavvattning, täkt, plantering eller avverk- ning, utöva jakt eller fiske, eller använda bekämpningsmedel. Till ansvar enligt denna paragraf döms inte, om ansvar för gärningen kan utdömas enligt 1 §. Enligt punkten 4 i paragrafen skall för artskyddsbrott den dömas till böter eller fängelse i högst som med uppsåt eller av oaktsamhet trans- porterar eller på annat sätt förflyttar, importerar, exporterar, förvarar, förevisar, preparerar, använder i vinstsyfte, förvärvar, säljer, hyr ut, byter eller byter ut, erbjuder sig att köpa, saluför eller innehar för försäljning djur, växt, ägg, rom, frö eller bo, eller del eller produkt därav, eller annan vara a) i strid med vissa angivna artiklar i EG:s CITES-förordning (EG nr 338/97) om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem, eller b) i strid med en föreskrift om förbud eller tillstånd som regeringen har meddelat med stöd av 8 kap. 4 §. Av författningstextens ordalydelse kan man få intrycket att begreppet annan vara redan ryms i den omfattande och detaljerade uppräkningen av otillåtna förfaranden med angivna objekt. Vid föredragningen inför Lagrådet har uppgetts att med annan vara avses något som t.ex. mark- nadsförs som en del från ett skyddat djur utan att vara det (jfr även artikel 2 punkten t i CITES-förordningen och s. 139 i lagrådsremissen). Enligt Lagrådets mening bör under den fortsatta beredningen av lagstiftnings- ärendet närmare klargöras hur begreppet annan vara förhåller sig till uppräkningen i övrigt i punkten 4 och vad det betyder i just detta sam- manhang. I paragrafens tredje stycke anges att straffbestämmelsen artskyddsbrott skall vara subsidiär i förhållande till straffbestämmelsen miljöbrott i 1 § i samma kapitel. Däremot behandlas inte andra konkurrensfrågor som möjligen kan bli aktuella, t.ex. förhållandet mellan artskyddsbrott och brott mot områdesskydd enligt 2 § i samma kapitel. innehåller flera av övriga föreslagna paragrafer bestämmelser om subsidiaritet. Lag- rådet anser att frågan om konkurrens mellan de båda brottsslagen för- tjänar att övervägas ytterligare under den fortsatta beredningen. Det bör klargöras om en eventuell konkurrens mellan lagrummen skall lösas i linje med vad som föreslagits i övrigt i kapitlet, t.ex. att 2 § skall vara subsidiär i förhållande 1 och 2 b §§. Enligt punkten 11 i den föreslagna paragrafen skall den dömas till böter eller fängelse i högst som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot en bestämmelse om transport och därigenom transporterar avfall i strid med rådets förordning (EEG) nr 259/93 av om övervakning och kontroll av avfallstransporter inom, till och från Euro- peiska gemenskapen. Enligt Lagrådets mening är straffbestämmelsen alltför allmänt hållen. Det bör krävas att i punkten 11 uttryckligen anges vilka artiklar i EG- förordningen som avses vara straffsanktionerade. När det gäller frågan om miljösanktionsavgifter kan inledningsvis kon- stateras att i lagrådsremissen föreslås att en sådan sanktionsavgift som tas ut även om uppsåt och oaktsamhet inte föreligger och som skall uppgå till och högst fortsättningsvis skall kunna åläggas även andra än näringsidkare för förhållandevis mindre överträdelser av bestämmelser. skall besluta i frågor om miljösanktionsavgift och avgiften bestämmas efter en i förväg bestämd taxa där beloppets storlek beror på överträdelsens slag. För de allvarligaste överträdelserna av balkens bestämmelser skall inte längre en miljösanktionsavgift kunna beslutas, eftersom ett mera tradi- tionellt straffansvar skall vara reserverade för dessa. Enligt andra stycket i den föreslagna paragrafen behöver miljösank- tionsavgiften inte tas ut om det vore oskäligt med hänsyn till 1.sjukdom som medfört att den avgiftsskyldige inte förmått att på egen hand eller genom att uppdra åt någon annan gör det som ålegat den avgiftsskyldige, 2.att överträdelsen berott på en omständighet som inte kunnat eller borde ha förutsetts eller som den avgiftsskyldige inte kunnat påverka, 3.vad den avgiftsskyldige har gjort för att undvika att en överträdelse skulle inträffa, eller 4.att överträdelsen har föranlett straff enligt bestämmelserna i 29 kap. Lagrådet kan konstatera att liknande bestämmelser om avgiftsbefrielse finns bl.a. i fråga om skattetillägg m.m. i taxeringslagen (1990:324). Enligt 5 kap. 14 § taxeringslagen skall den skattskyldige helt eller del- vis befrias från avgiften om felaktigheten eller underlåtenheten framstår som ursäktlig eller det annars skulle vara oskäligt att ta ut avgiften med fullt belopp. Om den skattskyldige delvis befrias från avgiften, skall den sättas ned till hälften eller en fjärdedel. Vid bedömningen av om fel- aktigheten eller underlåtenheten framstår som ursäktlig skall det särskilt beaktas om denna kan antas ha 1.berott på den skattskyldiges ålder, hälsa eller liknande förhållande, 2.berott på att den skattskyldige har felbedömt en skatteregel eller betydelsen av de faktiska förhållandena, eller 3.föranletts av vilseledande eller missvisande kontrolluppgifter. Dessutom skall vid bedömningen av om det annars skulle vara oskäligt att ta ut avgiften med fullt belopp särskilt beaktas om 1.avgiften inte står i rimlig proportion till felaktigheten eller under- låtenheten, 2.en oskäligt förflutit efter det att har funnit anledning att anta att den skattskyldige skall påföras skattetillägg utan att den skattskyldige kan lastas för dröjsmålet, eller 3.felaktigheten eller underlåtenheten även har medfört att den skattskyldige fällts till ansvar för brott enligt skattebrottslagen. Bestämmelserna om jämkning respektive befrielse från avgift skall ses mot bakgrund av bl.a. de rättssäkerhetskrav som ställs i artikel 6 i den europeiska konventionen av om skydd för de mänsk- liga rättigheterna och de grundläggande friheterna (jfr prop. 2002/2003:106 s. 75 ff., 84, 142 ff. och 239 ff.). har i ett avgörande (NJA 2004 s. 840) konstaterat att det får anses föreligga stora likheter mellan skattetillägg och miljösanktionsavgifter vad gäller sanktionernas ändamål. Enligt Lagrådets mening krävs mot bakgrund av det anförda något mera nyanserade möjligheter att besluta om befrielse från miljösank- tionsavgift eller att sätta ned avgiftens storlek i det enskilda fallet, än som har föreslagits. Detta bör kunna ske utan att den eftersträvade enkelheten och effektiviteten i systemet försämras på något avgörande sätt (jfr lag- rådsremissen s. 49 f). När det gäller möjligheterna att besluta om befri- else från avgift bör under den fortsatta beredningen av lagstiftnings- ärendet övervägas ett närmande till de grunder för befrielse som finns i 5 kap. 14 § taxeringslagen, bl.a. när det gäller att beakta den avgiftsskyl- Lagrådet är också, i likhet med ett antal remissinstanser, av den meningen att det bör finnas en möjlighet att sätta ned avgiftens storlek i de fall det skulle vara oskäligt att ta ut avgiften med fullt belopp. Även för sådana fall skulle bestämmelserna i taxeringslagen kunna tjäna som förebild. Om den avgiftsskyldige delvis skall befrias från miljösank- tionsavgiften kan nedsättningsmöjligheten begränsas till häften eller en fjärdedel av det avsedda beloppet för att avgiftssystemet inte skall bli alltför svårhanterligt. Den föreslagna punkten 2 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelser- na är enligt Lagrådets mening något svårtolkad. Vid föredragningen inför Lagrådet har upplysts att avsikten med be- stämmelsen är att klargöra att vissa företeelser som inte var kriminali- serade genom den 31 de- cember 2006 inte heller skall vara straffbara enligt balken /2007 i den mån företeelserna härrör från den nämnda tidsperioden. Enligt Lagrådets mening bör under den fortsatta beredningen av lag- stiftningsärendet övervägas om den föreslagna övergångsbestämmelsen behövs eller om den rent av kan ge upphov till tvekan huruvida en viss straffbestämmelse i skall tillämpas beroende på när en överträdelse inträffat i förhållande till balkens ikraftträdande. I samman- hanget förtjänar 5 § lagen (1964:163) om införande av (BrP) att uppmärksammas. Enligt paragrafens andra stycke, som är tillämpligt även inom specialstraffrättens område, skall straff bestämmas efter den lag som gällde när gärningen företogs. Om annan lag gäller när dom meddelas, den lagen tillämpas om den leder till frihet från straff eller till lindrigare straff (jfr NJA 2004 s. 472). Motsvarande frågeställning när det gäller miljösanktionsavgifter bör också belysas. Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:811) om införande av Enligt förslaget i 29 kap. 11 § föreslås att ringa brott skall undantas från det straffbara område som framgår av balkens straffbe- stämmelser. Lagrådet förordar att en motsvarande bestämmelse för ringa brott in- förs som ett nytt sista stycke i 17 §. Lagrådet hänvisar här till de synpunkter som anförts under motsvarande rubrik i förslaget till lag om ändring i . Lagrådet har inte någon erinran mot förslaget i övrigt. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: Statsministern , statsråden , , , , Y. , , , , , Andnor, Nuder, M. , , , , , , , . Regeringen beslutar proposition 2005/06:182 sanktions- system, m.m. inför, ändrar, upp- Lag om ändring i 30 kap. 1 §