prop · GU0313 · 2006-11-07 00:00:00 — Det kan t.ex. gälla förbrukning i metallurgiska processer (se artikel 2.4 b) eller för framställning av el (se artikel 14.1 a). Även om artikel 22 uttryckligen talar om att skatt har betalats i mottagarlandet, bör en rimlig tolkning av bestämmelsen vara att den även skall kunna tillämpas på situationer där någon skatt inte skall tas ut i mottagarlandet, eftersom bränslet är avsett att användas för ett skattebefriat ändamål. En ändring bör därför göras av reglerna för återbetalning av skatt så att även dessa fall täcks. Detta föreslås ske genom att kravet att skatt skall betalas i mottagarlandet kompletteras med alternativet att leveransen sker för förbrukning för ett i det andra EG- landet skattebefriat ändamål. Även om bestämmelserna om återbetalning av skatt har sin grund i cirkulationsdirektivets regler, bör inte detta hindra att de görs generellt tillämpliga på alla bränslen som beskattats i . Regeringen föreslår därför en ändring av återbetalningsreglerna av denna innebörd. Det rör sig således om en utvidgning för dels bränslen som är skattepliktiga till följd av att energiskattedirektivets regler införts i LSE, men för vilka suspensionsordningens regler inte tillämpas (t.ex. kol och koks), dels de icke harmoniserade bränslena råtallolja och torvbränsle. Även i de fall då dessa bränslen, efter att de beskattats i , levereras till ett annat kommer således en möjlighet finnas att få återbetalning av den svenska skatten. Förslaget föranleder ändringar i 9 kap. 10 § LSE samt att två nya paragrafer, 9 kap. 10 a och 10 b §§, införs i LSE. 5Skattebefrielse för bränslen som används i vissa industriella processer 5.1Bränslen som används för annat ändamål än som motorbränsle eller som bränsle för uppvärmning samt dubbel användning av bränslen Regeringens bedömning: Bestämmelserna om skattefrihet i vissa industriella processer bör anpassas till den ram som ges av energi- skattedirektivet. Befrielse från energiskatt, koldioxidskatt och svavel- skatt bör behållas för samtliga skattepliktiga bränslen som förbrukas för annat ändamål än som motorbränsle eller som bränsle för upp- värmning. Bränslen som förbrukas i processer, där bränslet används både som bränsle för uppvärmning och för annat ändamål än som motorbränsle eller bränsle för uppvärmning, bör även i fortsättningen befrias från energiskatt, koldioxidskatt och svavelskatt. Regeringens förslag: Skattebefrielsen för förbrukning i metallur- giska processer skall utvidgas till att omfatta samtliga skattepliktiga bränslen. Betydelsen av begreppet metallurgisk process skall anpassas till vad som gäller för motsvarande befrielse från energiskatten på el. Ändringarna träder i kraft , men börjar tillämpas först . gäller alltså alltjämt äldre bestämmelser. Promemorians bedömning och förslag: Stämmer överens med regeringens bedömning och förslag. Remissinstanserna: , , , Plast- & Kemiföretagen, och tillstyrker förslaget om utformning av skattefriheten för bränslen som förbrukas i metallurgiska processer. , , och anser dock att försla- get i sin helhet bör träda i kraft . Vidare menar att ytterligare för processerna nödvändiga processteg bör omfattas av skattebefrielsen. Bakgrunden till regeringens bedömning och förslag: Skattebefrielse för bränslen som förbrukas för annat ändamål än motordrift eller upp- värmning har gällt sedan beskattningen av fossila bränslen för uppvärm- ningsändamål infördes . I samband med det svenska EU- inträdet anpassades den svenska energibeskattningen till EG-rätten i en ny lag (1994:1776) om skatt på energi, LSE (SOU 1994:85, prop. 1994/95:54, bet. 1994/95:SkU4, rskr. 1994/95:152). Enligt 6 a kap. 1 § 1 LSE gäller befrielse från energiskatt, koldioxidskatt och svavelskatt när bränsle förbrukas för annat ändamål än motordrift eller uppvärmning eller i en process där bränslet i allt väsentligt används för annat ändamål än motordrift eller uppvärmning. Enligt denna bestämmelse skattebefrias bränsle som används som råvara, vid kemiska reduktioner inom den kemiska processindustrin samt vid reduktionsprocesser, t.ex. masugns- processen. I vissa fall kan det ifrågasättas om bränslet i en enskild process an- vänds enbart för annat ändamål än motordrift eller uppvärmning eller om en viss del kan anses gå åt till uppvärmning. Typexempel är när en del av bränslet tjänar till att skapa och upprätthålla temperatur och andra processförhållanden, som behövs för att en reduktionsprocess skall kunna genomföras. Det är av processtekniska skäl inte möjligt att göra någon direkt mätning av hur stor mängd bränsle som i dessa fall går åt till respektive ändamål. Enligt äldre svensk energiskattelagstiftning skulle den del av insatt bränsle som ansågs använt för uppvärmning i reduktionsprocesser be- skattas. Detta fick till följd mer eller mindre godtyckliga uppskattningar av de olika andelarna. Svårigheter med dessa uppskattningar ledde till att en generell skattefrihet infördes för kolbränslen och petroleumkoks som används i metallurgiska processer (det s.k. metallurgiavdraget). Be- stämmelsen gäller för energiskatt och koldioxidskatt. Alltsedan svavel- skattens tillkomst 1991 har en särskild bestämmelse gällt, som medför frihet från svavelskatt för samtliga bränslen som förbrukas i sodapannor, lutpannor, metallurgiska processer eller i processer för framställning av andra mineraliska ämnen än metaller (se nuvarande 6 a kap. 1 § 12 LSE). I samband med att de svenska reglerna om beskattning av energi an- passades till EG-rätten inför det svenska inträdet i unionen 1995, ansågs att metallurgiavdraget av konkurrensskäl borde behållas i avvaktan på att en gemensam kolbeskattning införs i EU (prop. 1994/95:54 s. 66 f., bestämmelsen finns numera i 6 a kap. 1 § 8 LSE). En åtgärd som också vidtogs i samband med EU-anpassning var att införa den nu gällande huvudsaklighetsprincipen (som finns i 6 a kap. 1 § andra ledet LSE). Denna innebär att om bränsle- förbrukningen i en process i allt väsentligt kan anses ha gått åt för annat ändamål än motordrift eller uppvärmning, medges skattefrihet för den totala bränsletillförseln. Skattefriheten omfattar alltså även den del av bränsleinsatsen som kan anses ha använts för uppvärmning. Denna regel gällde, genom metallurgiavdraget, redan i svensk lagstiftning för de metallurgiska processerna. Införandet av huvudsaklighetsprincipen med- förde därför i praktiken att den totala bränsleinsatsen även i vissa andra industriprocesser än de metallurgiska blev skattefri i sin helhet. Bak- grunden till bestämmelsen är således att det inte är tekniskt möjligt att mer exakt ange hur stor del av en bränsleinsats som kan hänföras till respektive användningsområde inom en och samma process. Vad som är avgörande för om en bränsletillförsel skall innefattas i huvudsaklighets- bedömningen är om bränslet kan sägas medverka till eller delta i den egentliga process där bränslet fungerar som råvara. Som ett riktmärke för tillämpningen av huvudsaklighetsprincipen utta- lades i förarbetena att om av den totala bränsletillförseln i en process förbrukats för annat ändamål än motordrift eller uppvärm- ning, medges även avdrag för skatten på resterande . Av artikel 2.4 i energiskattedirektivet (rådets direktiv /96/EG av om en omstrukturering av gemenskapsnormen för beskattning av energiprodukter och elektricitet, EUT L 283, 31.10. 2003 s. 51, Celex 32003L0096) framgår att direktivet inte skall tillämpas på vissa användningar av energiprodukter (bränslen). Detta innebär att medlemsstaterna har full valfrihet att beskatta eller skattebefria bränslen inom dessa användningsområden. I praktiken förekommer dock inom EU endast undantagsvis att medlemsstater beskattar delar av de berörda användningsområdena. I artikel 2.4 b finns också bestämmelser som ger medlemsstaterna möjlighet att skattebefria el som används för motsva- rande användningsområden. har anpassat skatte- friheten för el i vissa industriella processer till den ram som sätts av energiskattedirektivet (prop. 2003/04:144, bet. 2003/04:SkU36, rskr. 2003/04:271). I denna proposition behandlas nu en anpassning även av reglerna för skattefrihet för bränslen i vissa industriella processer till de möjligheter som ges av artikel 2.4 b i energiskattedirektivet. Förbrukning av bränslen för andra ändamål än som motorbränsle eller som bränsle för uppvär- mning, dubbel användning av energiprodukter (användning både som bränsle för uppvärmning och för andra ändamål än som motorbränsle och bränsle för uppvärmning) och förbrukning i metallurgiska processer tas upp i detta avsnitt. Förbrukning av bränslen i mineralogiska processer behandlas i avsnitt 5.2. Skälen för regeringens bedömning och förslag Utgångspunkter för utformningen av skattefriheten Skattereglerna på energiområdet bör vara enkla att tillämpa för såväl de skattskyldiga som de rättstillämpande myndigheterna. I lagstiftningen har därför ofta valts generella definitioner, som ger ett visst tolknings- utrymme inom givna ramar för rättstillämpningen. Detta är en väl fungerande lösning, som gör det möjligt att inom ramen för befintlig lagstiftning t.ex. ta hänsyn till den ständigt pågående och ofta mycket komplexa teknikutvecklingen inom processindustrin. Utformningen av såväl huvudsaklighetsprincipen som metallurgiavdraget ligger helt i linje med denna filosofi. Ett system med detaljerade uppräkningar över t.ex. konkreta processer eller liknande skulle vara administrativt tungrott och har därför betydande nackdelar i förhållande till ett mer generellt utfor- mat system. Inte minst kan ett alltför detaljerat regelsystem riskera att verka hämmande på teknikutvecklingen och motverka en övergång till effektivare och miljövänligare metoder. Möjligheterna till skattebefrielse enligt artikel 2.4 b i energiskatte- direktivet är inriktade på energiintensiva processer. Den nödvändiga energitillförseln kan härröra från el, men är oftast bränslebaserad. Bräns- lena används vanligtvis i ugnar för att tillföra energi och för att åstad- komma de höga temperaturer som fordras för att kemiska eller fysika- liska förändringar skall kunna äga rum. Tillverkning av råjärn i masugn samt smältning av järn, stål och andra metaller är exempel på sådana processer. I vissa fall är energitillförseln i stället nödvändig för att struk- turförändringar i materialet skall äga rum (till exempel varmbearbetning och värmebehandling av metaller). Den nuvarande svenska regeln om skattebefrielse för bränsle som förbrukas för annat ändamål än motordrift eller uppvärmning är i linje med gemenskapsrätten. Lagtexten i 6 a kap. 1 § 1 LSE bör dock språkligt anpassas så att den bättre stämmer överens med ordalydelsen i artikel 2.4 b första strecksatsen i energiskattedirektivet. Någon ändring i sak är dock inte avsedd genom denna språkliga anpassning. Huvudsaklighetsprincipen i sin nuvarande utformning ryms inom den möjlighet till skattefrihet för s.k. dubbel användning av bränslen som ges i artikel 2.4 b andra strecksatsen i energiskattedirektivet. Enligt direktivet har en energiprodukt dubbel användning när den används både som bränsle för uppvärmning och för andra ändamål än som motorbränsle och bränsle för uppvärmning. Någon begränsning görs dock inte till att det huvudsakliga användningsområdet skall vara annat än som motorbränsle eller bränsle för uppvärmning. Detta är i linje med bakgrunden till bestämmelsen, dvs. att det i dessa processer inte är möjligt att tekniskt urskilja en viss del av bränsleinsatsen till uppvärmning respektive icke uppvärmning. Anledning saknas därför att nationellt behålla den nuva- rande huvudsaklighetsbegränsningen. I de förhållandevis fåtal industri- processer, där dubbel användning av bränslen förekommer, bedöms dock den 7075-procentiga begränsningen sakna praktisk bety- delse då bränsleförbrukningen med god marginal utgörs av en sådan andel råvaruanvändning. Uppbyggnaden av artikel 2.4 b andra strecksatsen i energiskattedirek- tivet är annorlunda än den nuvarande svenska regleringen av motsva- rande bestämmelser (huvudsaklighetsprincipen och metallurgiavdraget). Det är nu lämpligt att anpassa reglerna i LSE så att de stämmer överens med logiken i direktivet. I direktivet anges vissa exempel på processer där bränsleinsatsen skall anses som dubbel användning. Det rör sig om kemisk reduktion, elekt- rolys och metallurgiska processer. Det är således redan genom direktivets lydelse fastlagt att bränsleförbrukning i samtliga processer som ryms inom dessa skattemässigt skall behandlas som dubbel användning och alltså kan omfattas av skattefrihet. Tillsatsen av kol i en elektrolytisk process bör dock redan med dagens skatteregler vara skattefri genom bestämmelsen om förbrukning för annat ändamål än som motorbränsle eller som bränsle för uppvärmning. Anledning saknas därför att särskilt reglera skattefrihet för bränslen som används i elektrolytiska processer. Bränsleförbrukning i metallurgiska processer bör uttryckligen anges ge skattefrihet i lagtexten. Den närmare definitionen av begreppet metal- lurgiska processer analyseras nedan. Uppräkningen i direktivet av pro- cesser där dubbel användning av bränslen förekommer är dock inte uttömmande, varför även en bestämmelse bör finnas som gör dubbel användning av bränsle i andra typer av processer skattefri. Ett exempel på en sådan process är framställning av väteperoxid. Skattefrihet gäller för dessa processer med stöd av huvudsaklighetsprincipen. Det avgörande för att skattefrihet skall ges för den totala bränsletillförseln är således att det bränsle som tillsätts processen kan anses användas där både som bränsle för uppvärmning och för annat ändamål än som motorbränsle eller bränsle för uppvärmning. Anledning saknas att i lagtexten särskilt reglera behandlingen av bränslen som används för kemisk reduktion. Så vitt kan bedömas är samtliga kända reduktionsprocesser metallurgiska processer och täcks således redan av den skattefrihet som ges för dessa processer. det skulle finnas en reduktionsprocess inom andra områden, kommer denna att täckas av den allmänna bestämmelsen om skattefrihet även för andra processer än de metallurgiska, där dubbel användning av bränslen äger rum. Samtliga skattepliktiga bränslen skall omfattas av skattefrihet I och med energiskattedirektivet finns nu en gemenskapsrättslig ram för beskattningen av såväl mineraloljor som kol, naturgas och el. Av kon- kurrensskäl bör därför inte längre särskilda regler gälla för endast kol- bränslen. Befrielsen från energiskatt, koldioxidskatt och svavelskatt på bränslen som förbrukas i de nu aktuella processerna bör därför gälla för samtliga skattepliktiga bränslen. Denna ordning gäller redan för de processer, för vilka skattefrihet åstadkoms genom tillämpning av bestäm- melsen om förbrukning för annat ändamål än motordrift eller upp- värmning respektive huvudsaklighetsprincipen. Genom förslaget utvid- gas alltså skattefriheten till att gälla alla typer av bränslen också i de metallurgiska processerna. Härmed uppnås en skattemässig konkurrens- neutralitet mellan olika fossila bränslen, som stimulerar till en miljö- mässigt positiv övergång från kol till bränslen med lägre kolhalt i de metallurgiska processer där detta är tekniskt möjligt. Förslaget minskar den snedvridning som riskerar att uppstå av kon- kurrensen mellan såväl olika slag av bränslen i samma typ av process som konkurrensen mellan likartade processer. Som exempel kan nämnas att kolförbrukningen i pelletsverken är skattefri, medan oljeanvänd- ningen i verken beskattas. Ett ytterligare exempel är framställningen av gjutgods, där dagens skatteregler i praktiken medför olika behandling beroende på typ av gjuterier. Smält- och gjutprocessen ingår visserligen i begreppet metal- lurgisk process vid den hittillsvarande tolkningen. Järngjuteriernas koks- förbrukning är därigenom skattefri. Olja, gasol och naturgas omfattas dock inte av dagens skattefrihet. Dessa bränslen används i varierade om- fattning i samtliga typer av gjuterier, dvs. förutom i järngjuterier också i de gjuterier som framställer gjutgods av stål eller av icke-järnmetaller. Även el används i vissa gjutugnar. Skattefrihet gäller för sådan elför- brukning. Genom förslaget motverkas således den nuvarande konkur- rensnackdel som t.ex. aluminiumgjutgods har i förhållande till järngjut- gods. Innebörden av begreppet metallurgisk process Med den definition av begreppet metallurgiska processer som gällt inom rättstillämpningen för bränslebeskattningens del (se Riks- skatteverkets allmänna råd, RSV 2002:18) har i allt väsentligt däri ingått processteg, där bränsleförbrukningen av processtekniska skäl bestått av kolbränslen. Vid tillämpningen har exempelvis inom järn- och stål- industrin den metallurgiska processen ansetts börja med sintertillverk- ning och sluta med göt, ämnen eller gjutgods. Bränsleförbrukning för den fortsatta bearbetningen i t.ex. värmnings- och värmebehandlingsugnar har således inte ingått i begreppet. Den närmare innebörden av begreppet metallurgiska processer har, för motsvarande befrielse från energiskatten på el, behandlats i samband med anpassning till gemenskapsrätten som gjordes på detta område (jfr prop. 2003/04:144 s. 8 f.). har i Handledning för punktskatter 2005 uttalat att begreppet metallurgiska processer för bränslebeskattningens del redan till följd av prop. 2003/04:144 om elbeskattning bör ges den vidare tolkning som följer av uttalandena i den propositionen. I praktiken har dock, genom dagens begränsning av skattefriheten för bränslen till att endast gälla för kol, den utvidgade tolk- ningen av begreppet metallurgiska processer ingen praktisk betydelse. Av processtekniska skäl saknas i hög grad möjlighet att använda kol i de tillkommande processteg som omfattas av den vidare tolkningen. Det är rimligt att tillämpa samma definition av begreppet metallurgiska processer för el- respektive bränslebeskattningen. Genom en enhetlig tillämpning av det skattebefriade området för bränslen och el uppnås en konkurrensneutralitet mellan valet av energikälla. Sålunda bör den fort- satta bearbetningen av göt, ämnen och gjutgods i t.ex. värmnings- och värmebehandlingsugnar ingå i begreppet. Valsverkens bränsleanvänd- ning bör alltså nu skattebefrias. Denna tolkning av begreppet metal- lurgisk process är i linje med vad som allmänt tillämpas inom övriga EU- länder och det är således, med hänsyn till de svenska företagens interna- konkurrenskraft, väl befogat att låta skattefriheten få denna omfattning. De bränsleslag som används för valsning är i hög grad gasol eller olja samt, där denna finns tillgänglig, naturgas. Det är inte lämpligt att använda kol, på grund av risken för föroreningar av stålet från aska och slagg från förbränning av kolet. Av konkurrensskäl, inte minst mellan smides- och gjutgods, bör även formning och behandling rymmas i begreppet metallurgisk process. Såväl bränslen som el som förbrukas i smidesugnar och andra ugnar för värmning av ämnen för fortsatt bearbetning eller värmebehandling bör alltså vara befriade från energiskatt och koldioxidskatt. Motsvarande ugnar där icke-järnmetaller genomgår metallurgiska processer bör ingå i begreppet. I likhet med den lagstiftning som finns för befrielse från energiskatt på el vid användning i metallurgiska processer, bör en begränsning göras av skattefriheten så att den endast gäller under förut- sättning att det ingående materialet genom uppvärmning i ugnar för- ändras kemiskt eller dess inre fysikaliska struktur förändras. Bränsle som enbart används för torkning bör alltså även i fortsätt- ningen beskattas. Förutsättningarna för att effektivisera bränsleanvänd- ningen för sådana torkbehov får anses större än för de ugnsprocesser i vilka kemiska och fysikaliska förändringar sker. Vidare uppnås häri- genom en enhetlig skattemässig behandling av torkning, som ofta före- kommer inom många skilda industriella områden. Om ett företag har en hög bränsleförbrukning i icke skattebefriade processer, kan den särskilda 0,8-procentsregeln erbjuda möjligheter till skattelättnader. Detta gäller under förutsättning att koldioxidskattebelastningen är relativt stor i för- hållande till förädlingsvärdet och de i avsnitt 6 föreslagna kriterierna på energiintensitet uppfylls. Regeringen anser således inte att det finns skäl att tillmötesgå den begäran som Plast- & Kemiföretagen framställt om att Prop. 2006/07:13 inbegripa ytterliga processteg i den föreslagna skattebefrielsen. För bränslebeskattningens del bör dock även bibehållandet av en kemisk förändring eller en förändrad inre fysikalisk struktur i det in- gående godset rymmas inom det skattefria området för den metallurgiska processen. Vad som avses är värmning av skänkar, skänkugnar, gjut- lådor, blygrytor och liknande kärl. Även uppvärmning av kärl som används vid smältelektrolys bör behandlas på samma sätt. Skänkar används inom de metallurgiska processerna för att föra över stålet/metallen/legeringen från en processutrustning till nästa. Det van- ligast förekommande är från smältugn eller färdigställningsugn till gjut- processen. I regel sker skänkvärmningen med olja, gasol eller naturgas. Dagens inskränkning i skattefriheten för den metallurgiska processen till att endast omfatta kolbränslen har därför medfört att oljan respektive gasen beskattas. Skänken förvärms före användningen för att säkerställa att metallsmäl- tan bibehåller en jämn temperatur så att stelningsförloppet blir homogent och metallens struktur därmed blir korrekt efter avgjutning och svalning. Dessutom är det numera vanligt att slutjustering av metallanalysen sker i skänken, vilket kräver tillförsel av energi. Vid större energibehov används el för värmning av stålet i skänken. För gjuteriernas del är det dessutom viktigt med en temperatur vid avgjutningen för att säkerställa en god och enhetlig formfyllning. Ett teoretiskt alternativ till skänkvärmningen vore att överhetta metal- len i smältugnen. Härigenom flyttar man energianvändningen till smält- ugnen som värms med el, gasol eller koks. El och koks är skattebefriade. I praktiken är detta emellertid inte genomförbart eftersom överhettningen av metallen kraftigt skulle påverka den slutliga strukturen hos den färdiga produkten. Kalla skänkar kan inte heller användas av säkerhetsskäl eftersom de kan orsaka explosioner. Skänkvärmningen ingår således som en viktig del i den metallurgiska processen eftersom den har en avgörande betydelse för materialutbytet och metallens struktur. Lagtexten för bränslebeskattningens del bör där- för utformas så att skattefriheten för bränslen i de metallurgiska proces- serna också omfattar värmning av skänkar och liknande kärl. De aktuella bränsleintensiva processerna som föreslås omfattas av den utvidgade skattefriheten är, i likhet med de processer som är skattefria, av sådan karaktär att de oundgängligen fordrar en viss energi- tillförsel för att kunna genomföras. Bränsleåtgången per ton produkt är således en följd av processernas natur och kan därför svårligen minskas. Befrielse från svavelskatt gäller för samtliga skattepliktiga bräns- len som används i de metallurgiska processerna. För de metallurgiska processernas del bör basen för befrielsen från svavelskatt anpassas till vad som föreslås gälla för energi- och koldioxidskatternas del. Detta innebär alltså att den definition av begreppet metallurgiska processer som utvecklats ovan, bl.a. avseende begränsningen till viss ugns- eller skänk- användning, även skall gälla för svavelskattens del. Den utvidgning som föreslås av skattefriheten för bränslen i metallur- giska processer ryms till viss del redan nu inom det nuvarande tillämp- ningsområdet för EU:s system för handel med utsläppsrätter. I och med den handelsperiod som inleds 2008 är avsikten att en breddad definition skall tillämpas av vilka förbränningsanläggningar som skall ingå i handelssystemet (se prop. 2005/06:184 s. 83 ff.). Sålunda kommer t.ex. valsverken att omfattas av handelssystemet.