prop · GT03155 · 2006-03-22 00:00:00 — Regeringen anser att jämställdhetsintegrering skall utgöra huvudstrate- gin för att uppnå de jämställdhetspolitiska målen. Detta står inte i mot- sättning varken till möjligheten att pröva olika metoder och arbetsformer för att nå uppsatta mål eller till möjligheten att göra särskilda insatser för att främja jämställdhet. En rad initiativ har tagits för att främja implementeringen av jäm- ställdhetsintegrering. beslutade regeringen om en särskild plan för att genomföra jämställdhetsintegrering i Plan för genomförande av jämställdhetsintegrering i (N2004/3108/JÄM). Den utgör en gemensam ram för hela Regerings- kansliets arbete med jämställdhetsintegrering fram . Enligt regeringens beslut skall planen kompletteras med årliga hand- lingsprogram för arbetet, vilka beslutas av regeringen. års handlingsprogram prioriteras arbetet med jämställdhetsintegrering i bud- getprocessen, där en viktig del utgörs av att förbättra könsuppdelningen av statistiken, samt kommittédirektiven. Handlingsprogrammen skall vara vägledande för departementens, Statsrådsberedningens och Förvalt- ningsavdelningens arbete. Det innebär att de utifrån sina ordinarie funk- tioner och ansvarsområden skall bidra till uppfyllandet av handlings- programmets mål. Som stöd för arbetet med jämställdhetsintegrering har samordnare utsetts på varje departement. Ett utvecklingsarbete bör inledas Regeringen anser att arbetet med jämställdhetsintegrering i har varit framgångsrikt och att det har gett avtryck i styrningen av myndigheter. Jämställdhetspolitiska frågor har integrerats i andra po- litikområden genom att jämställdhetsanalyser genomförs och att mål, uppdrag och återrapporteringskrav formuleras till myndigheter. För att få ett mer kraftfullt genomförande av jämställdhetspolitiken, anser regeringen att kopplingen mellan de jämställdhetspolitiska målen och jämställdhetsmål inom andra politikområden bör förbättras. Politik- områden och verksamheter av särskilt relevans för uppfyllelsen av de jämställdhetspolitiska målen skall prioriteras. Regeringen anser att detta kan åstadkommas genom en mer strategisk och strukturerad samverkan mellan jämställdhetspolitiken och politik- områden av särskild relevans för de jämställdhetspolitiska målen. Re- geringen avser därför att initiera ett utvecklingsarbete inom som skall pröva formerna för en sådan samverkan. Praktiskt innebär det inget avsteg från jämställdhetsintegrering och det ansvar som varje relevant politik- och verksamhetsområde har för att formulera verksamhetsanpassade jämställdhetsmål. En ökad samverkan mellan jämställdhetspolitiken och de för jämställdhetspolitiken priorite- rade områden, bör skapa förutsättningar för en gemensam målbild över politikområdes- och myndighetsgränser, och därmed blir det tydligare på vilket sätt olika verksamheter bidrar till måluppfyllelsen i jämställdhets- Prop. 2005/06:155 politiken. Det innebär att vidareutveckla och fördjupa arbetet med jäm- ställdhetsintegrering. I ett sådant utvecklingsarbete är det emellertid viktigt att vara upp- märksam på vilka problem det kan medföra, till exempel i fråga om var det övergripande ansvaret ligger när flera myndigheter samverkar i ge- mensamma processer, ett problem som uppmärksammas av Kommuner och Landsting. Regeringens bedömning: Utvärdering av måluppfyllelsen i jäm- ställdhetspolitiken bör göras . För att systematisera och förbättra uppföljning och utvärdering av jämställdhetspolitiken bör etappmål och indikatorer utarbetas. Utredningens förslag (Makt att forma samhället och sitt eget liv, SOU 2005:66): Överensstämmer delvis med regeringens bedömning. Utredningen förslog indikatorer men inga etappmål. Remissinstanserna: Remissinstanserna är generellt positiva till att in- dikatorer tas fram för att följa upp politiken. Flera remissinstanser är dock kritiska till utredningens förslag till indikatorer med motiveringen att även kvalitativa indikatorer bör utarbetas, däribland kvinno- lobby, och Länsstyrelserna i , och . och Ombudsmannen mot etnisk diskriminering förordar att statistik och annan redovisning tar hänsyn till etniskt bakgrund genom att dela upp både på kön och födelseregion och i förekommande fall även efter vistelsetid i . menar att indikatorerna för uppföljning av målen bör ha ett åldersper- spektiv. Skälen för regeringens bedömning I budgetpropositionen ges en kortfattad beskrivning av resultaten för jämställdhetspolitiken . Vid sidan av detta presen- teras också i bilageform en uppföljning av könsfördelningen i statliga lekmannastyrelser och en analys av fördelningen av ekonomiska resurser mellan kvinnor och män. Regeringen har därutöver i en skrivelse till re- dovisat resultat och inriktning av jämställdhetspolitiken: Jämställdhets- politiken (skr. 1996/97:41), Jämställdhetspolitiken inför 2000-talet 1999/2000:24) samt Jämt och ständigt (skr. 2002/03:140). Den se- naste skrivelsen var uppdelad efter politikområden och innehöll både en bakåtblickande del och en framåtsyftande handlingsplan i vilken insatser som planeras inom respektive politikområde under innevarande mandat- period presenterades. I bilaga 7 redogörs för uppföljningen av denna handlingsplan. Förbättrad uppföljning och utvärdering Regeringen anser att uppföljning och utvärdering av jämställdhetspoliti- ken bör systematiseras, fördjupas och förbättras. Uppföljningar av god kvalitet utgör viktiga underlag för regeringens bedömning av gjorda in- satser och politikområdets utveckling. Utvärdering av i vilken grad må- len för jämställdhetspolitiken uppfylls bör emellertid inte göras med allt för korta intervall. Regeringen anser det vara lämpligt att utvärderingar av jämställdhetspolitiken görs med mellanrum i form av en jäm- ställdhetspolitisk rapport där en redogörelse görs för utvecklingen i sam- hället samt vilka effekter och resultat som jämställdhetspolitiken har gett upphov till. Andra former av uppföljningar och utvärderingar kan, vid sidan av denna, också komma att övervägas. Regeringen har för avsikt att utarbeta etappmål kopplade till respektive delmål. Vidare kommer indikatorer att utarbetas för att mäta målupp- fyllelsen av både etappmål och delmål. I enlighet med flera remissinstan- ser anser regeringen att såväl kvantitativa som kvalitativa indikatorer bör utarbetas. Det statliga jämställdhetsarbetets organisation omfattar Jämställd- hetsombudsmannen (JämO), samt de särskilt sak- kunniga i jämställdhetsfrågor med placering på länsstyrelserna. Jäm- ställdhetsenheten på bereder de jämställdhetspoli- tiska frågorna i . I anknytning till enheten bedrivs ett antal projekt. Projektmedel och medel till kvinnoorganisationer fördelas av Delegationen för fördelning av statsbidrag för kvinnors organisering och jämställdhetsprojekt (Ju 2005:15). Jämstöd, utredningen om stöd för jämställdhetsintegrering i staten (N 2005:02) stöder statliga myndigheter i arbetet med jämställdhetsintegrering. (JämO) uppgifter utgår från jämställd- hetslagen (1991:433), lagen (2001:1286) om likabehandling av studenter i högskolan, lagen (2003:307) om förbud mot diskriminering och lagen (2006:67) om förbud mot diskriminering och annan kränkande behand- ling av barn och elever. I JämO:s instruktion anges att ombudsmannen har ansvar för tillsynen över jämställdhetslagen samt för att ge stöd till arbetsgivare i syfte att främja arbetet med aktiva åtgärder på arbetsplatserna. JämO:s uppgifter är att genom rådgivning och upplysning samt överläggningar med en- skilda parter verka för att jämställdhetslagen och lagen om likabehand- ling följs. Vidare skall JämO efter anmälan av enskilda eller på eget ini- tiativ ta upp ärenden som handlar om att lagarna inte efterlevs. I första hand skall JämO verka för att en överenskommelse nås mellan parterna, i andra hand kan JämO begära vitesförläggande hos . När det finns särskilda skäl kan JämO också företräda enskilda i förhandlingar i Arbetsdomstolen. JämO skall också informera allmän- heten och på olika sätt främja jämställdhet i arbetslivet. Anslaget till JämO utökades med och uppgår därmed till . Förstärkningen av ombudsmannens resurser motiverades av behovet att prioritera arbetet med att avskaffa lönediskriminering på grund av kön och att möjliggöra för JämO att öka insatserna med att stödja och granska arbetsgivarnas lönekartläggningar. I anslaget ingår kostnader för som har till uppgift att pröva frågor om vitesföreläggande enligt jämställdhetslagen då en arbetsgivare inte följer någon av särskilt angivna föreskrifter i lagen. (N 2002:06; dir. 2002:11, 2003:69, 2005:8) har haft i uppdrag att se över samtliga diskrimineringslagar och om- budsmannainstitutioner inom diskrimineringsområdet och även att över- väga en samorganisering av samtliga ombudsmän. gen lämnat sitt slutbetänkande En sammanhållen diskrimineringslagstift- ning (SOU 2006:22). I betänkandet föreslår kommittén en ny lag mot diskriminering som skall ersätta bl.a. jämställdhetslagen och lagen om likabehandling av studenter i högskolan. Vidare föreslår kommittén bl.a. att de nuvarande fyra ombudsmännen mot diskriminering skall slås samman till en myndighet. Med syftet att stärka förutsättningarna för att integrera ett jämställdhets- perspektiv i länsstyrelsernas verksamheter inrättades en expertfunktion för jämställdhet vid länsstyrelserna 1995. Länsexpertens huvuduppgift var att med utgångspunkt i de övergripande målen för jämställdhetspoli- tiken och i länets strategi för jämställdhet främja jämställdhetsarbetet i länet. Länsexperten fick också konkreta uppgifter som att följa upp de övergripande målen, utveckla metoder, samordna statlig och verksamhet genom att initiera, stödja och följa upp jämställdhetsarbetet, utgöra ett stöd för länets företag och arbetsplatser samt samverka med JämO i frågor som rör jämställdhet i arbetslivet. Enligt den gällande förordningen (2002:864) med länsstyrelseinstruktion skall den särskilt sakkunnige för jämställdhetsfrågor utifrån de nationella målen för jäm- ställdhetspolitiken främja jämställdhetsarbetet i länet och medverka till att integrera jämställdhetsaspekten i uppgifter. bereds jämställdhetsfrågorna vid Närings- departementets jämställdhetsenhet. I anslutning till enheten bedrivs ett antal projekt. arbete med jämställdhetsintegrering har utvecklats kraftfullt . Regeringen fattade beslut om en plan för detta arbete som sträcker sig fram . Syftet är att skapa förutsättningar för att jämställdhet skall ingå i alla beslutsprocesser i och integreras i samtliga politikområden. Delegationen för fördelning av statsbidrag för kvinnors organisering och jämställdhetsprojekt (Ju 2005:15) har till uppgift att fördela bidrag för kvinnors organisering i enlighet med förordningen (2005:1089) om statsbidrag för kvinnors organisering. Delegationen, som påbörjade sitt arbete , skall också fördela bidrag som finansieras från anslaget 24:2 särskilda jämställdhetsåtgärder. Syftet med det nya bidraget är att stödja kvinnors organisering i egna sammanslutningar och främja kvinnors deltagande i den demokratiska processen och i samhällslivet samt stimulera möjligheterna för kvinnor att bevaka sina rättigheter och driva sina krav. I likhet med andra folk- rörelsestöd består bidraget av organisationsbidrag, etableringsbidrag och verksamhetsbidrag. Delegationens uppdrag ska vara avslutat senast när delegationens uppgifter har tagits över av annan myndighet. tillsatte regeringen (dir. 2005:7, tilläggsdirektiv 2006:1) en särskild utredare med uppgift att stödja arbetet med jämställdhetsinte- grering i den statliga verksamheten. Utredningen (N2005:02) som antagit namnet Jämstöd skall informera, utforma utbildningar och metoder för jämställdhetsintegrering samt skapa forum för erfarenhetsutbyte mellan myndigheter. Den jämställdhetspolitiska organisationen har uppmärksammats i en rad olika sammanhang . Rådet för jämställdhet i transporter och IT () föreslog i sitt slut- betänkande Jämställdhet transporter och IT (SOU 2001:44) att en jäm- ställdhetspolitisk myndighet inrättas. Utredningen pekade på behovet av metodutveckling, goda exempel, utbildning och praktisk handledning för att jämställdhet ska komma att integreras i myndigheternas externa verk- samhet. Detta arbete saknar ett institutionellt stöd enligt som före- slår att myndigheten får i uppdrag att verka som ett nationellt pådrivande kunskaps- och resurscentra för samhälle och näringsliv. Regeringens arbetsgrupp för metodutveckling i jämställdhetsarbetet konstaterade i slutrapporten ordning strategisk utveckling för jämställdhet (Ds 2001:64) att erfarenheter visar att jämställdhetsintegre- ring kräver tydig styrning, utbildning, metoder för kartläggning och ana- lyser samt stödfunktioner för arbetet. Arbetsgruppen ställde sig bakom Jämits uppfattning om behoven av utveckling, kunskapsspridning och erfarenhetsutbyte och ansåg att det är angeläget att utreda frågan och ta ställning till hur dessa behov ska tillgodoses. Utredningen om kvinnofridsuppdragen lämnar i betänkandet Slag i luften en utredning om myndigheter, mansvåld och makt (SOU 2004:121) förslag om hur frågorna om mäns våld mot kvinnor kan organiseras och lyfter fram behovet av att bättre organisera och systema- tisera arbetet. Utredningen föreslår bl.a. att en nationell expertgrupp för mäns våld mot kvinnor och barn inrättas. Utredningen om ombildning av Rikskvinnocentrum har haft i uppdrag att finna formerna för en ombildning av Rikskvinnocentrum (RKC) till ett nationellt centrum för kvinnor som misshandlats och våldtagits. I be- tänkandet Nytt nationellt , ombildning av RKC (SOU 2004:117) föreslås att en ny organisation ska ges ansvar för att ta tillvara erfarenheterna av den verksamhet som RKC bedriver, sprida kunskap om och utveckla metoder för stöd och behandling av kvinnor som misshandlats och våldtagits. Utredningen föreslår att verksamheten skall knytas till . Utredningen om statligt stöd till kvinnors organisering föreslår att handläggningen av det nya statsbidraget för kvinnors organisering skall utföras av en särskild jämställdhetsmyndighet när en sådan inrättas. Arbetsgruppen på museer har utrett hur genusperspektivet kan få större genomslagskraft i museernas verksamhet. I sitt betänkande Ge- nus på museer (Ds 2003:61) framhåller arbetsgruppen behovet av en re- sursenhet för genusfrågor på museerna med kompetens inom och över- blick över det genusvetenskapliga fältet. Resursenheten bör, enligt ar- betsgruppen, vara permanent och långsiktig och fungera som forum för diskussion, pådrivare i genusfrågor, förmedlare av kontakter och forsk- ning samt arrangör av utbildning och direkt stöd. Även inom EU har frågan om en fastare organisation för jämställd- Prop. 2005/06:155 hetsarbetet aktualiserats. Efter ett svenskt initiativ har förslaget om att inrätta ett europeiskt jämställdhetsinstitut, () beretts inom unionen. presenterade Europeiska kommissionen ett förslag och antog ministerrådet en gemen- sam ståndpunkt om att inrätta denna myndighet. be- handlar frågan och ett gemensamt beslut beräknas komma . På uppdrag av Jämställdhetspolitiska utredningen har Statskontoret granskat organisationen och resultatstyrningen av jämställdhetspolitiken (Statskontoret 2005:1). I rapporten påpekas att jämställdhetspolitiken saknar en sektormyndighet vilket skiljer den från andra sektoröver- gripande politikområden. Det finns emellertid myndigheter som fått ett utpekat ansvar för att genomföra och följa upp jämställdhetspolitiken inom sina respektive områden. Enligt rapporten bör jämställdhetspoliti- kens organisation förändras genom att det nya Verket för förvaltnings- utveckling tillförs uppgiften att ge stöd till statliga myndigheter samt kunskaps- och metodutveckling. Uppgiften att följa upp och utvärdera politiken bör anförtros en delegation med tidsbegränsat mandat, enligt Statskontoret. 5.2Behovet av en ny organisation I den senaste propositionen om jämställdhetspolitiken Delad makt delat ansvar (prop. 1993/94:147) föreslogs, som tidigare redovisats, att sär- skilda anställningar som jämställdhetsexperter skulle inrättas vid läns- styrelserna. har inga väsentliga förändringar vidtagits av or- ganisationen för det statliga jämställdhetsarbetet. har emellertid det jämställdhetspolitiska arbetet utvecklats avsevärt, fördjupats och vidgats på ett sätt som ger anledning att över- väga förändringar i syfte att effektivisera organisationen. I regeringens senaste skrivelse (skr. 2002/03:140) om jämställdhetspo- litiken Jämt och ständigt konstateras att jämställdhetspolitiken i hög grad varit inriktad på att påverka attityder genom bl.a. informationsverksam- het, konferenser, kampanjer etc. De medel som tillförts politikområdet Jämställdhetspolitik används, vid sidan av finansieringen av JämO, hu- vudsakligen för tillfälliga projekt och bidrag till insatser av pilotkaraktär som ofta genomförs av frivilligorganisationer eller kommuner. Re- geringen betonar i skrivelsen att det finns anledning att överväga en fastare struktur för jämställdhetsarbetet. Jämställdhetspolitik etablerades som ett självständigt politikområde . Till skillnad från liknande horisontella poli- tikområden har det inom jämställdhetsområdet inte funnits någon ambition att bygga upp en traditionell förvaltningsstruktur. Istället för denna traditionella institutionalisering har det inom jämställdhetspoliti- ken funnits projektmedel för att stödja särskilda jämställdhetsåtgärder inom skilda samhällsområden (anslaget 24:2 särskilda jämställdhetsåt- gärder). har den strategiska inriktningen av jäm- ställdhetspolitiken förändrats. Jämställdhetsintegrering har införts som strategi för det statliga jämställdhetsarbetet med syftet att införliva ett jämställdhetsperspektiv inom samtliga politikområden. De jämställdhets- politiska insatserna skall genomföras inom ramen för den ordinarie verk- samheten och ordinarie resurser. En grundläggande princip för arbetet med jämställdhetsintegrering är att ansvaret för att integrera jämställd- hetsperspektivet åvilar den organisation som är ansvarig för verksamhe- ten. Jämställdhetsarbetet skall inte bedrivas sidoordnat från den egentliga verksamheten utan i dess kärna. Men strategin utesluter inte, utan tvärtom förutsätter, att även särskilda insatser genomförs till stöd för ar- betet. Om jämställdhetsintegrering skall kunna fungera i praktiken krävs ett organiserat och kontinuerligt stöd vad gäller t.ex. metoder, kunskaps- spridning och uppföljning. Ett sådant stöd saknas . Den förändrade inriktning av politiken som bl.a. tagit form i ett om- fattande arbetet med jämställdhetsintegrering i och kraftigt ökade krav gentemot myndigheterna har medfört att jämställd- hetspolitiken måste ges en kraftfullare och långsiktigt hållbar organisato- risk struktur som är bättre anpassad till politikens inriktning. Regeringen gav därför Jämställdhetspolitiska utredningen i uppdrag (dir. 2004:18) att bl.a. analysera och bedöma hur den nuvarande organi- sationen fungerar och lämna förslag till den framtida organisationen och inriktningen av jämställdhetsarbetet. Jämställdhetspolitiska utredningen har i sitt betänkande, (SOU 2005:66) Makt att forma samhället och sitt eget liv jämställd- hetspolitiken mot nya mål, redovisat en rad svagheter med dagens organi- sation. Bland annat pekar utredningen på att organisationen har en ad hoc-karaktär med åtskilliga tillfälliga insatser vilket medfört en brist på kontinuitet och systematisk kunskapsuppbyggnad. saknas en orga- nisation för utveckling och förmedling av metoder och forskning, kon- sultationer m.m. av betydelse för jämställdhetsarbetet. Utredningen menar även att styrningen av jämställdhetsarbetet bör för- bättras. Dessa svagheter har även uppmärksammats av Statskontoret och . Vidare påpekas att jämställdhetspolitikens effekter inte följs upp på ett strukturerat sätt. Flera jämställdhetspolitiska frågor griper över flera myndigheters an- svarsområde och saknas, enligt utredningen, ett effektivt instrument för att samordna myndigheternas insatser. Det saknas också ett organi- satoriskt stöd för de statliga myndigheternas arbete med att implementera jämställdhet i verksamheterna. De särskilt sakkunniga med ansvar för jämställdhet vid länsstyrelserna har inget myndighetsstöd. Avsaknaden av en myndighetsorganisation medför att Jämställdhetsenheten på i hög utsträckning utfört uppgifter som en förvalt- ningsmyndighet normalt skulle utföra, t.ex. projektverksamhet och bi- dragsgivning. Även JämO belastas med uppgifter som ligger utanför dess kärnverksamhet till följd av att det inte finns någon myndighet som har ansvar för övergripande jämställdhetsfrågor. Utredningen påpekar också att staten via flera anslag lämnar bidrag till projekt och verksamheter med jämställdhetsinriktning. För denna bi- dragsgivning svarar olika myndigheter vilket försvårar samordning och ett effektivt resursutnyttjande. En ny jämställdhetspolitisk myndighet Regeringens bedömning: En myndighet bör bildas som har till upp- gift att bidra till utvecklandet av en effektiv jämställdhetspolitik. Regeringen bedömer det som lämpligt att ta ett samlat grepp om bl.a. jämställdhetspolitikens organisering på myndighetsnivå med be- aktande av dels den Jämställdhetspolitiska utredningens förslag om bildandet av en jämställdhetsmyndighet, dels Diskrimineringskom- Utredningens bedömning och förslag (Makt att forma samhället och sitt eget liv, SOU 2005:66): Överensstämmer i huvudsak med regering- ens bedömning vad gäller behovet av att stärka den jämställdhetspolitiska organisationen genom att bilda en myndighet. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna stöder utredningens förslag om en jämställdhetsmyndighet. Av de statliga myndigheter som inbjudits att lämna synpunkter på betänkandet är 16 positivt inställda medan 24 är kritiska eller avvisande till förslaget. Bland de positiva finns Försvarshögskolan, , , Natio- nella sekretariatet för genusforskning, och JämO. Deras främsta argument är att jämställdhetspolitiken bedrivs isole- rad, inom en splittrad organisation som saknar såväl en gemensam platt- form som kontinuitet i arbetet. En myndighet med ansvar för samordning och uppföljning av jämställdhetspolitiken uppfattas därför som nödvän- dig för att göra jämställdhetsarbetet effektivt och framgångsrikt inom alla Statliga myndigheter som är kritiska eller som avstyrker förslaget är bland andra , , , Statskontoret, och . mot att bilda en myndighet är bland annat att myndighetens föreslagna uppgifter och ansvarsområden lämpligen skulle passa inom det nya Ver- ket för förvaltningsutveckling (Verva). En annan kritisk synpunkt som återkommer i yttranden från både myn- digheter och andra är att jämställdhetsintegrering är ett bättre sätt att ar- beta med jämställdhet än centraliserade lösningar. exempel Kommuner och Landsting, som även påpekar att det ter sig motsägelsefullt att inrätta en särskild jämställdhetsmyndighet samti- digt som den rådande politiska strategin är att integrera jämställdhets- frågorna i den ordinarie verksamheten. I länsstyrelsernas och andra regionala och lokala aktörers remissvar framförs även farhågor om att inrättandet av en central myndighet kom- mer att få negativa återverkningar i det regionala och lokala jämställd- Några instanser, däribland , anser att det finns ett behov av en jämställdhetsmyndighet, men menar att förslaget i sin nuva- rande form ger den för svagt mandat och ett vagt uppdrag. om en myndighet fattas krävs ytterligare klargöranden om dess roll och arbetsuppgifter, menar . Flera remissinstanser väljer också att avvakta med att ta ställning tills det är klarlagt vilken form och funk- tion diskrimineringsmyndigheterna skall ha . ganisationerna LO och ST anser till exempel att om diskriminerings- ombudsmännen slås samman till en enda myndighet finns det skäl att inrätta en särskild jämställdhetsmyndighet, annars bör dessa uppgifter rymmas inom JämO:s verksamhet.