prop · GU0313 · 2006-11-07 00:00:00 — Härigenom motsvaras den slopade skatten på bränslen, som föreslås, i sin helhet av en mot- svarande miljöstyrning genom EU:s system för handel med utsläpps- rätter. Mot den angivna bakgrunden bör de föreslagna förändringarna tillämpas först fr.o.m. . Den allmänna uppbyggnaden av såväl energiskattedirektivet som LSE är att bränslen beskattas när de används som bränsle för uppvärmning eller som motorbränsle. De nu lämnade förslagen ligger i linje med denna uppbyggnad, då de rör skattefrihet i fall där bränslet används för andra än sådana ändamål. Det ligger därför i beskattningssystemets natur och logik att inte beskatta de bränslen som används i de nu angivna fallen. Dessa fall av skattebefrielse utgör alltså inte statligt stöd (jfr rådets och kommissionens uttalanden i samband med antagandet av energiskattedirektivet [addendum till not om energibeskattning, ADD 1, 13253/03, FISC 139, 7.10.2003] samt kommissionens tidigare beslut i statsstödsärenden för [klimatförändringsskatten; EGT L 229, 27.8.2002, s. 15] och [användning av energiprodukter för annat ändamål än uppvärmning m.m.] EGT C 104, 30.4.2003. s. 9). Förslaget föranleder ändringar i 6 a kap. 1 § 1, 8 och 12 LSE (jfr punkt 2 av övergångsbestämmelserna). 5.2Bränslen som används vid framställning av andra mineraliska ämnen än metaller Regeringens förslag: Befrielse från energiskatt, koldioxidskatt och svavelskatt skall gälla för bränslen som används vid framställning av andra mineraliska ämnen än metaller (mineralogiska processer) under förutsättning att det ingående materialet genom uppvärmning i ugnar har förändrats kemiskt eller dess inre fysikaliska struktur har ändrats. Den nuvarande begränsningsregeln för koldioxidskatteuttaget i kalk- och cementbranschen m.m. skall slopas. Promemorians förslag: Stämmer i huvudsak överens med regeringens förslag. I promemorian angavs inte uttryckligen att skattebefrielsen för mineralogiska processer gäller framställning av andra mineraliska ämnen än metaller. Remissinstanserna: , , och tillstyrker förslaget om skattefrihet för bränslen som förbrukas i mineralologiska processer. och anser dock att även bränsle som förbrukas för att torka bränsle innan det används som bränsle i ugnsprocessen bör omfattas av skattefriheten. anser att det finns risk för negativa miljökonsekvenser genom att bränslen inom de mineralogiska processerna, som inte ingår i handeln med utsläppsrätter, skattebefrias. Bakgrunden till regeringens förslag: Tillverkning av icke-metalliska mineraliska produkter ryms enligt den statistiska näringsgrensindelning som används inom EU under NACE-kod DI 26 och benämns tillverkning av icke-metalliska mineraliska produkter. Denna näringsgrensindelning och en nationell fördjupning återfinns i Standard för svensk närings- grensindelning 2002, SNI 2002 (SCB:s Meddelanden i samordnings- frågor för officiella statistik, 2003:2). Den branschen består i av ca 2 000 företag, varav dock ett 20-tal företag svarar för en stor del av branschens totala energiförbrukning. Bland delbranscherna kan nämnas tillverkning av cement, kalk, glas, mineralull, tegel, expan- derad lera, betongvaror och keramik. I stor utsträckning används bränslen i energikrävande högtemperaturprocesser. Den största delen av energi- insatsen går till bränning i roterugnar respektive schaktugnar. Vid kalk- och cementframställning används i hög grad kol och koks, men även i viss mån eldningsolja respektive naturgas. har särskilt cementindustrin ökat användningen av alternativa bränslen, främst i form av däck och annat avfall. Vid glastillverkning är det av tekniska skäl inte möjligt att använda kolbränslen, utan bränsletillsatsen består av olja, gasol eller naturgas. Bränsleanvändningen i de mineralogiska processerna anses i svensk energiskattelagstiftning i sin helhet falla in under begreppet uppvärmning och beskattas således. Utöver industrins generella skattelättnader i form av befrielse från energiskatt och en koldioxidskattenivå om av annars gällande skatt och den särskilda nedsättningsregeln (0,8-procents- regelen) för energiintensiv industri, gäller ytterligare en nedsättnings- regel för koldioxidskatten på bränslen som förbrukas för framställning av andra mineraliska ämnen än metaller (1,2-procentsregeln). I syfte att lin- dra skattebelastningen för denna bransch gäller således fram till utgången av , med vissa begränsningar, att koldioxidskatten inte skall överstiga av de framställda produkternas försäljningsvärde. I viss mån delade meningar har rått inom EU om tolkningen av reglerna i det tidigare gällande mineraloljedirektivet (rådets direktiv /81/EEG om harmoniseringen av strukturerna för punktskatter på mineraloljor, EGT L 316, 31.10.1992, s. 12, Celex 31992L0081 ändrat genom rådets direktiv /74/EG, EGT L 365, 31.12.1994, s. 46, Celex 31994L0074) om skattefrihet för användning av bränslen för annat ända- mål än motordrift eller uppvärmning. Flertalet medlemsstater gjorde, i likhet med , tolkningen att energiinsatsen var att hänföra till upp- värmning. I praktiken var dock en stor del av bränsleanvändningen vid cement- och kalkframställningen inom EU ändå skattefri, eftersom någon harmoniserad beskattning inte gällde för samtliga bränslen. I stor ut- sträckning används kolbränslen i dessa processer. Tolkningen av upp- värmningsbegreppet var alltså i flertalet andra medlemsstater inte av lika stor betydelse som för länder som , där samtliga fos- sila bränslen har beskattats. har, efter det att kommis- sionen väckt talan mot inför domstolen för fördragsbrott (dom av i mål C-240/01, Europeiska kommissionen mot , 2004 s. I-04733) funnit att bränsle- användningen i de mineralogiska processerna omfattas av begreppet uppvärmning. Av artikel 2.4 i energiskattedirektivet framgår att direktivet inte skall tillämpas på vissa användningar av energiprodukter (bränslen), varav en är mineralogiska processer. Detta innebär att medlemsstaterna har full valfrihet att beskatta eller skattebefria bränslen inom detta användnings- område. Mot bakgrund av denna uttryckliga bestämmelse saknas det numera betydelse om bränsleanvändningen definitionsmässigt skall anses rymmas i begreppet uppvärmning eller inte. Skälen för regeringens förslag: Beskattning av bränslen i de minera- logiska processerna förekommer endast i begränsad omfattning i andra medlemsstater. Av konkurrensskäl bör därför möjligheten till skattefri- het, som ges i artikel 2.4 b femte strecksatsen i energiskattedirek- tivet, utnyttjas. Definitionen av begreppet mineralogiska processer i energiskattedirektivet följer rådets förordning (EEG) nr 3037/90 av om statistisk näringsgrensindelning i Europeiska gemen- skapen (EGT L 293, 24.10.1990, s. 1, Celex 31990R3037. Förordningen senast ändrad genom kommissionens förordning [EG] nr 29/2002, EGT L 6, 10.1.2002, s. 3, Celex 32002R0029). Det rör sig således om proces- ser som klassificeras enligt NACE-kod DI 26 Tillverkning av icke- metalliska mineraliska produkter. Avgörande för om skattefrihet skall ges eller inte bör vara att bränslet används inom ramen för en process där framställning sker av de angivna produkterna. Även kalkframställning i skogsindustrins mesaugnar och inom stål- och sockerindustrierna bör alltså omfattas av skattebefrielsen. I likhet med vad som föreslås för de metallurgiska processernas del, bör dock en begränsning göras av skattefriheten så att den endast gäller under förutsättning att det ingående materialet genom uppvärmning i ugnar förändras kemiskt eller dess inre fysikaliska struktur förändras. Bränsle som enbart används för torkning bör alltså även i fortsättnin- gen beskattas. Detta kan t.ex. vara fallet vid separat torkning av den kalk- och märgelstensblandning som utgör huvudråmaterialet för cementfram- ställning respektive torkning av kol innan detta används som bränsle i ugnarna. Motsvarande gäller för framställning av kalk. Förutsättningarna för att effektivisera bränsleanvändningen för sådana torkbehov får anses större än för de ugnsprocesser i vilka kemiska och fysikaliska föränd- ringar sker. Vidare uppnås härigenom en enhetlig skattemässig behand- ling av torkning, som ofta förekommer inom många skilda industriella områden. Mot den angivna bakgrunden finner regeringen inte skäl att till- mötesgå den av och framställda synpunkten att även bränsle som används för viss torkning bör omfattas av den föreslagna skattefriheten. Befrielse från svavelskatt gäller för samtliga skattepliktiga bräns- len som används i processer för framställning av andra mineraliska ämnen än metaller. På motsvarande sätt som föreslås avseende de metal- lurgiska processerna bör basen för befrielsen från svavelskatt för de mineralogiska processerna anpassas till vad som föreslås gälla för energi- och koldioxidskatternas del. Detta innebär alltså att den definition av begreppet framställning av mineraliska produkter som utvecklats ovan, bl.a. avseende begränsningen till viss ugnsanvändning, även skall gälla för svavelskattens del. Detta innebär alltså att svavelskatt skall tas ut på bränslen som används i de torkningssteg som inte ryms i definitionen av Prop. 2006/07:13 begreppet framställning av mineraliska produkter. till en användning av svavelfattigare bränslen i dessa delar av processen. Den nu föreslagna skattefriheten bedöms omfatta en mycket stor del av den totala bränsleförbrukningen inom den mineralogiska process- industrin. Endast de mindre bränslemängder som används för torknings- ändamål kommer således att omfattas av beskattning. Ett fåtal företag ges skattenedsättning med stöd av 1,2-procentsregeln. Dessa bedöms, till följd av förslaget om skattefrihet för de mineralogiska processerna, inte ha en kvarstående skattebelastning som gör att kriterierna för 1,2- procentsregeln uppfylls. Anledning saknas därför att behålla denna be- stämmelse och den bör därför slopas. En stor del av den bränsleförbrukning, som omfattas av förslaget till skattefrihet för mineralogiska processer, sker i anläggningar som omfat- tas av EU:s system för handel med utsläppsrätter. En miljöstyrning som minst motsvarar den slopade skatten för dessa anläggningar uppnås således genom handelssystemet. Endast en mindre del motsvarande förlorade skatteintäkter om ca av den totala bränsleförbrukningen som omfattas av den förslagna skattefriheten för de mineralogiska processerna sker i anläggningar som inte omfattas av EU:s system för handel med utsläppsrätter. Där kan således en viss minskad miljöstyrning uppstå. Denna mindre effekt, som påpekas av Natur- vårdsverket, utgör enligt regeringens uppfattning dock inte hinder för att tillämpa en generell skattebefrielse på sätt som framgår av förslaget. I punkt 22 av ingressen till energiskattedirektivet anges att det är i överensstämmelse med skattesystemets natur och logik att inte låta reglerna i direktivet omfatta mineralogiska processer. Detta genomförs i artikel 2.4 b femte strecksatsen i direktivet. Den föreslagna skattefriheten för bränslen som förbrukas vid tillverkning av mineraliska produkter utgör alltså inte statligt stöd, då denna skattefrihet ligger i beskattnings- systemets natur och logik (jfr rådets och kommissionens uttalanden i samband med antagandet av energiskattedirektivet [addendum till not om energibeskattning, ADD 1, 8084/03, FISC 59, ] samt kommis- sionens beslut i tidigare statsstödsärende för (1,2-procentsregeln, EGT C 95, 20.4.2004 s. 32). Förslaget föranleder att en ny punkt 16 förs in i 6 a kap. 1 § LSE samt ändringar i punkten 2 av övergångsbestämmelserna till lagen (1997:479) om ändring i denna lag. 6 Skattelättnader för energiintensiva företag I 9 kap. 9 § lagen (1994:1776) om skatt på energi, LSE, finns regler om nedsättning av skatt på bränslen som förbrukats vid tillverknings- processen i industriell verksamhet eller jordbruks-, skogsbruks- eller vattenbruksverksamhet. Enligt energiskattedirektivet (rådets direktiv /96/EG av om en omstrukturering av gemen- skapsramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet, EUT L 283, 31.10.2003, s. 51, Celex 32993L0096) får sådan nedsättning ges till Prop. 2006/07:13 företag som är energiintensiva. Den svenska regleringen innehåller emel- lertid inte något sådant uttryckligt krav på energiintensitet. Enligt energiskattedirektivet måste kravet vara införlivat i den svenska lagstift- ningen (se artikel 17.1 a femte stycket). Utgångspunkten för de aktuella regeländringarna är att den gällande nedsättningsregeln i 9 kap. 9 § LSE i stort skall kvarstå. Den följande framställningen bygger i allt väsentligt på en promemoria från (dnr Fi2006/2975/SKA). har under arbetet med promemorian samrått med , Statens energimyn- dighet och . 6.2Energiskattedirektivets definition av energiintensitet Definitionen av energiintensitet får enligt artikel 17.1 i energiskattedirek- tivet (rådets direktiv /96/EG av om en omstrukturering av gemenskapsramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet, EUT L 283, 31.10.2003, s. 51, Celex 32993L0096) antingen bedömas med utgångspunkt i inköpskostnad och produktions- värde eller i energiskatt och förädlingsvärde. Enligt artikel 17.1 avses med energiintensivt företag en företagsenhet där antingen energiprodukternas och elektricitetens inköpskostnad upp- går till av produktionsvärdet, eller den nationella er- lagda energiskatten uppgår till av förädlingsvärdet. Med energiprodukternas och elektricitetens inköpskostnad avses vidare enligt direktivet den faktiska kostnaden för inköpt energi eller energi som framställts inom företaget. Endast elektricitet, värme och energiprodukter som används för uppvärmningsändamål eller till stationära motorer samt anläggningar och maskinell utrustning som används vid byggnadsverk- samhet, väg- och vattenbyggnad och offentliga arbeten, skall räknas med. Alla skatter ingår, utom avdragsgill mervärdesskatt. Produktionsvärde definieras som omsättning, inklusive subventioner direkt kopplade till produktpriset, plus eller minus förändringar i lager av färdiga produkter, varor under tillverkning och varor och tjänster som in- köpts för återförsäljning, minus inköp av varor och tjänster för återför- säljning. Med förädlingsvärde avses den sammanlagda mervärdesskattepliktiga omsättningen inklusive export, minus sammanlagda mervärdesskatte- pliktiga inköp inklusive import. De beräkningar som föregår en bedömning av om någon av energiskatte- direktivets (rådets direktiv /96/EG av om en omstrukturering av gemenskapsramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet, EUT L 283, 31.10.2003, s. 51, Celex 32993L0096) energiintensitetsdefinitioner är uppfylld kräver kännedom om ett antal Inför valet av definition är det därför av intresse vilka uppgif- Prop. 2006/07:13 ter företagen lämnar till i olika sammanhang. I en ansökan om nedsättning av skatt enligt 9 kap. 9 § lagen (1994:1776) om skatt på energi, LSE, lämnar sökanden uppgifter om försäljnings- värdet för produkter som denne har framställt . I ansökan läm- nas även uppgifter om bränsleförbrukning, skattesats och betald skatt. Vid en ansökan om preliminär skattesats lämnar sökanden uppgifter om beräknat försäljningsvärde för produkter som denne avser att fram- ställa . Bestämmelser om vilka uppgifter företagen skall lämna för taxering i inkomstslaget näringsverksamhet finns i 3 kap. 5 § lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter och 2 kap. 4 och 5 §§ förord- ningen (2001:1244) om självdeklarationer och kontrolluppgifter. Den som bedriver näringsverksamhet lämnar i bilagor till en inkomstdek- laration ett antal uppgifter. Det rör sig om relativt detaljerade uppgifter om olika typer av intäkter och kostnader. Bland intäkterna kan t.ex. näm- nas nettoomsättning, förändring av lager (inte handelsvaror) och på- gående arbeten, aktiverat arbete för egen räkning och vinst vid avyttring av anläggningstillgångar (ej finansiella) och ränteintäkter. Bland kost- naderna kan exempelvis nämnas handelsvaror inkl. lagerförändring, rå- varor, material m.m., personalkostnader, avskrivningar, nedskrivningar av anläggningstillgångar (ej finansiella), återföring av nedskrivning av anläggningstillgångar (ej finansiella) samt räntekostnader. Huvudregeln om vilka uppgifter som skall lämnas i en skattedeklaration finns i 10 kap. 17 § skattebetalningslagen (1997:483). ändras skattedeklarationens mervärdesskattedel. De upp- gifter som skall lämnas indelas i sju block. Momspliktig försäljning eller uttag exklusive moms Utgående moms på momspliktig försäljning eller uttag Momspliktiga inköp där köparen är skattskyldig Utgående moms på inköp Försäljning m.m. som är undantagen från moms Moms att betala eller få tillbaka Enligt energiskattedirektivet (rådets direktiv /96/EG av den 27 okto- ber 2003 om en omstrukturering av gemenskapsramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet, EUT L 283, 31.10.2003, s. 51, Celex 32993L0096) skall bedömning göras för företagsenhet (direktivets artikel 11 reglerar företagsenhet). Företagsenhet torde närmast kunna jämföras med begreppen verksamhet respektive verksamhetsgren i 3 kap. 2 § andra stycket och 10 kap. 28 § skattebetalningslagen (1997:483) samt 2 kap. 25 § inkomstskattelagen (1999:1229, IL). Enligt 2 kap. 25 § IL av- ses med verksamhetsgren sådan del av en rörelse som lämpar sig för att avskiljas till en självständig rörelse. Både och använder förädlingsvärde vid definitionen av energiintensiva företag. Den av valda definitionen utgår från uppgifter i företagens resultatredovisning. utgår från mer- värdesskatterättsliga begrepp. Både varu- och tjänsteproducerande företag har rätt till återbetalning av skatter på mineraloljor, naturgas och kol. lagen om återbetalning av energiskatt (Energieabgabenvergütungs- gesetz), som i sin tur hänvisar till mervärdesskattelagstiftningen (Um- Återbetalningen förutsätter att energiskatten överstiger Förädlingsvärdet (nettoproduktionsvärde) definieras som skillnaden mellan bruttoproduktionsvärdet och nödvändig insatsförbrukning. bruttoproduktionsvärde (omsättning från företaget) avses i huvudsak leveranser och tjänster som produceras av företaget (inom landet, inom EU och till länder utanför EU) samt egenförbrukning. ning avses användning för privata ändamål. För att beräkna bruttopro- duktionsvärdet används väsentligen uppgifter om omsatt belopp från företagens mervärdesskattedeklaration, men även annat underlag t.ex. uppgifter från företagets redovisning. Inbetalningar som inte utgör ersätt- ning för beskattningsbar omsättning tas inte med vid beräkningen. I bruttoproduktionsvärdet synes också ingå vinster vid avyttring av anläggningstillgångar (dock ej personbilar), övriga beskattningsbara rörelseintäkter, finansiella intäkter, vinster vid försäljning av värdepapper som utgör omsättningstillgång, beskattningsbara extraordinära intäkter Med insatsförbrukning (inköp) avses omsättningar som en annan före- tagare tillför det företag som ansöker om nedsättning. ningar behöver inte vara skattpliktiga utan kan även vara skattefria. kan också röra sig om beskattningsbara omsättningar som sker utanför , så länge dessa har samband med beskattningsbara omsätt- ningar hos det företag som ansöker om återbetalning. Som insatsförbrukning räknas inte omsättning som över- huvudtaget inte är beskattningsbar samt utgifter för arbetskraft, vilka avser utgifter för inhyrd personal. Beräkningen synes ske utifrån följande poster: kostnader för varor och material, kostnader för arbete/bearbetning (dock inte kostnader för perso- nal), avskrivningar på anläggningstillgångar (utom personbilar och akti- vierte Eigenleistungen), energikostnader (dock inte egenförbrukning), övriga rörelsekostnader (dvs. avdragsgilla utgifter, men inte skatter, av- sättningar, nedskrivning av finansiella tillgångar och överavskrivningar), räntekostnader, återföring av avsättningar, återföring av nedskrivning av finansiella tillgångar, andra inkomster som krävt energiförbrukning och beskattningsbara extra ordinära kostnader samt förutbetalda kostnader. Företag definieras utifrån reglerna i den österrikiska inkomstskatte- lagen. Med detta avses en organisatorisk enhet som producerar varor eller tjänster. Återbetalning sker om den erlagda skatten överstiger både ett gränsvärde (Kürzungsbetrag), vilket uppgår till av förädlingsvärdet och en egenavgift (Selbstbehalt), vilken för nuvarande uppgår till . Hänsyn tas dessutom till EU:s minimiskattesatser. Det är inte möjligt att utgå från ett nettoproduktionsvärde som under- stiger noll euro. Industriföretag kan efter avslutad räkenskapsperiod ansöka hos finska Tullstyrelsen om s.k. accisåterbäring för de energiskatter de erlagt. Ett villkor för återbäringen är att de acciser som företaget under räken- skapsperioden betalat och de acciser (punkskatter) som ingått i priset på anskaffade produkter utgör av företagets förädlings- värde. Med förädlingsvärde avses det sammanlagda beloppet av rörelse- vinst (-förlust), avskrivningar och värdenedgång samt personalkostnader korrigerat med skatteåterbäringens belopp. Företagen har rätt att beträffande den överstigande delen av skatte- belastningen ansöka om att av de acciser som betalats för produkterna eller som ingått i anskaffningspriset på dessa återbärs. Av återbäringen utbetalas dock endast den del som överstiger . Återbäringen får högst vara lika stor som beloppet av de acciser som betalts för produkter som avses i lagen eller som ingått i anskaffnings- priset på dessa produkter. har endast 1018 företag erhållit denna typ av accisåterbäring. En företag som bedriver yrkesmässig växthusodling har rätt att på ansökan få tillbaka per liter för den bränsleaccis som betalats för lätt brännolja och per kilo för den bränsleaccis som han betalat för tung brännolja, om bränslena använts vid yrkesmässig växthusodling. Accisåterbäring betalas inte om återbäringsbeloppet understiger . Återbäringsansökan får inte göras separat för ett verksamhetsområde eller en verksamhetsort, utan det sökande företaget skall behandlas som en enhet. Uppgifterna hämtas från företagens bokslut och energiskatte- deklarationer. Negativa förädlingsvärden har såvitt kunnat utredas aldrig uppkommit, men torde betraktas som ett värde om noll euro. Enligt 11 kap. 9 § 6 lagen (1994:1776) om skatt på energi, LSE, befrias ett företag från energiskatt på elektrisk kraft om det omfattas av god- kännande att delta i program för energieffektivisering. Sådant godkän- nande meddelas enligt lagen (2004:1196) om program för energieffek- tivisering, PFE. Syftet med PFE är att främja en effektiv användning av energi genom att få fler företag att intressera sig för energieffektivisering. Målet är att öka effektiviteten av energianvändning i tillverknings- industrin med fokus på elkraft. Programmet vänder sig till energiinten- siva företag som använder el i tillverkningsprocessen. Ett företag bedöms vara energiintensivt om inköpskostnader för energiprodukter uppgår till av företagets produktions- värde och/eller om energi-, koldioxid och svavelskatter på de energi- produkter och den el som används av företaget uppgår till av företagets förädlingsvärde. Avgränsningarna är hämtade från energiskattedirektivet (prop. 2003/04:170, s. 75 f; rådets direktiv /96/EG av om en omstrukturering av gemen- skapsramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet, EUT L 283, 31.10.2003, s. 51, Celex 32993L0096). avses ett före- tag i sin helhet eller en del av ett företag som kan driva sin verksamhet självständigt och med egna medel (2 § PFE). Produktionsvärde kan avse omsättning, inkl. subventioner som är direkt kopplade till produktpriset, med tillägg eller avdrag för föränd- ringar i lager av färdiga produkter, varor under tillverkning och varor och tjänster som inköpts för återförsäljning, med avdrag för inköp av varor och tjänster för återförsäljning, d.v.s. nettoomsättningen (jfr allmänna råd till Statens energimyndighets föreskrifter om program för energieffektivi- sering STEMFS 2004:7).