prop · GT03138 · 2006-03-15 00:00:00 — Rättegångsombud, biträden eller försvarare får höras som vittnen om vad som anförtrotts dem för uppdragets fullgörande endast om parten medger det. Utan hinder av vad som sägs i andra eller tredje stycket föreligger skyldighet att vittna för 1.andra än försvarare i mål angående brott som avses i 14 kap. 2 § femte stycket sekretesslagen (1980:100) och 2.den som har uppgiftsskyldighet enligt 14 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453) i mål enligt 5 kap. 2 § eller 6 kap. 6, 13 eller 14 § samma lag eller enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. Den som är präst inom ett trossamfund eller den som i ett sådant sam- fund har motsvarande ställning får inte höras som vittne om något som han eller hon har erfarit under bikt eller enskild själavård. Den som har tystnadsplikt enligt 3 kap. 3 § tryckfrihetsförordningen eller 2 kap. 3 § yttrandefrihetsgrundlagen får höras som vittne om för- hållanden som tystnadsplikten avser endast i den mån det föreskrivs i nämnda paragrafer. Om någon enligt vad som sägs i denna paragraf inte får höras som vittne om ett visst förhållande, får vittnesförhör inte heller äga rum med den som under tystnadsplikt biträtt med tolkning eller översättning. Ändringen behandlas i avsnitt 6.2. Paragrafen behandlar det s.k. frågeförbudet i rättegång. I det första stycket har ett tillägg gjorts. Detta innebär att kretsen av de befattningshavare som på grund av bestämmelser om tystnadsplikt enligt sekretesslagen är förhindrade att lämna uppgifter och inte heller får höras som vittnen om dessa uppgifter, utökats till att avse även dem som till följd av den nya sekretessbestämmelsen i 5 kap. 9 § sekretesslagen är bundna av tystnadsplikt. Uppgifter som hänför sig till verksamhet avse- ende särskilt personsäkerhetsarbete får därmed inte efterfrågas vid förhör med sådana vittnen om uppgifterna omfattas av sekretess enligt den nämnda paragrafen. Enligt denna föreligger sekretess om det inte står klart att uppgifterna kan röjas utan fara för att verksamheten skadas. Det innebär att polisens och kriminalvårdens rutiner och arbetsmetoder vid särskilt personsäkerhetsarbete som huvudregel inte kommer att få efter- frågas vid ett förhör med en tjänsteman som har tystnadsplikt. Detsamma gäller uppgifter hänförliga till verksamheten som förekommer i de en- skilda ärendena, som t. ex. uppgifter om skyddade boenden och handläg- garnas namn. Inte heller får uppgifter om vilka närmare förmåner ett vittne har erhållit normalt efterfrågas. Enbart uppgiften att någon har erhållit den särskilda ersättning som kan utgå inom ramen för säkerhets- arbetet och med vilket belopp ersättning i så fall har utgått, utgör däremot normalt en uppgift som inte kan skada verksamheten. Sekretessen kan efterges av den myndighet i vars verksamhet uppgif- ten har inhämtats. Övriga ändringar är redaktionella. 36 kap. 6 § Ett vittne får vägra att yttra sig om en omständighet, vars yppande skulle röja att vittnet eller någon vittnet närstående, som avses i 3 §, har förövat brottslig eller vanärande handling. Ett vittne får även vägra att yttra sig om yrkeshemlighet. Han eller hon får också vägra att lämna uppgift om enskilds personliga förhållanden som omfattas av sekretess enligt 7 kap. 50 § sekretesslagen (1980:100). Vad som sägs i andra stycket gäller inte om det finns synnerlig anled- ning att vittnet hörs om yrkeshemligheten eller uppgiften. Ändringen behandlas i avsnitt 6.2. Paragrafen behandlar möjligheten för vittnen att vägra att yttra sig i rättegång. I andra stycket (tidigare andra meningen) införs en möjlighet för vittnen att vägra att lämna uppgifter för att inte röja viss sekretesskyddad information om personsäkerhetsarbete. Möjligheten att vägra att yttra sig anknyter till den nya sekretessbestämmelsen i 7 kap. 50 § sekretesslagen som införs till skydd för uppgifter om enskilds per- sonliga förhållanden som hänför sig till verksamhet avseende person- Prop. 2005/06:138 säkerhetsarbete. Ett vittne får dock inte vägra att yttra sig om det är klar- lagt att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider men. Skadebedömningen korresponderar här med det omvända skaderekvisit som gäller enligt motsvarande bestäm- melse i sekretesslagen. Möjligheten att vägra yttra sig gäller inte om det föreligger synnerlig anledning att vittnet hörs. Domstolen har att göra denna bedömning och då väga de intressen som är i fråga mot varandra. Vid bedömningen av om det föreligger synnerlig anledning att höra vittnet får domstolen, för det fall uppgiften bedöms ha relevans i målet, göra en avvägning mellan vikten av en fullständig utredning och andra omständigheter, i första hand säkerheten för en hotad person. Övriga ändringar i paragrafen är redaktionella. 10.2Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 5 kap. 9 § Sekretess gäller för uppgift som hänför sig till verksamhet som avser säkerhetsarbete enligt 2 a § polislagen (1984:387), om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan fara för att verksamheten skadas. Paragrafen är ny och behandlas i avsnitt 6.1. Paragrafen innehåller en bestämmelse om sekretess till skydd för så- dana uppgifter som hänför sig till verksamhet som avser särskilt person- säkerhetsarbete. Bestämmelsen är alltså avsedd att skydda uppgifter om själva person- säkerhetsarbetet eller uppgifter som hänför sig till detta. Med särskilt personsäkerhetsarbete avses alla faktiska åtgärder som vidtas för att trygga säkerheten för den hotade person som omfattas av ett sådant ar- bete, från det att säkerhetsarbetet inleds till dess att skyddsåtgärder inte längre vidtas. Det kan exempelvis vara fråga om uppgifter rörande poli- sens handläggningsrutiner och metoder, namn på handläggare i verksam- heten och adresser till vilka skyddade personer har flyttats. Det kan också vara fråga om uppgifter som framkommer i samband med handläggning av beslut om den särskilda ersättningen, t.ex. upplysningar om den skyd- dades identitet och en beskrivning av orsaken till att säkerhetsåtgärder vidtas. Bestämmelsen innehåller ett omvänt skaderekvisit. Detta innebär att det föreligger en presumtion för sekretess och utrymmet för att lämna ut uppgifter är därmed begränsat. För att en uppgift skall kunna lämnas ut skall det vara klarlagt att så kan ske utan fara för att den skyddade verk- samheten skadas. Genom begreppet hänför sig till verksamhet följer sekretessen med uppgiften när den lämnas vidare till en annan myndighet. 7 kap. 50 § Sekretess gäller för uppgift om enskilds personliga förhållanden som hänför sig till verksamhet som avser säkerhetsarbete enligt 2 a § polisla- gen (1984:387), om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till den enskilde lider men. Paragrafen är ny och behandlas i avsnitt 6.1. Bestämmelsen innebär att uppgifter om enskilds personliga förhållan- den som hänför sig till verksamhet som avser särskilt personsäkerhets- arbete som huvudregel är sekretessbelagda. Sekretessen avser att skydda uppgifter som exempelvis att en enskild person har medgetts särskilda säkerhetsåtgärder eller fått vissa förmåner, och även om var han eller hon hålls gömd. Vidare avser sekretessen att skydda uppgifter om hur säker- hetsarbetet är upplagt i det enskilda fallet. I begreppet uppgift om en- skilds personliga förhållanden innefattas, såvitt gäller fysiska personer, även uppgifter rörande en enskilds ekonomi. Sekretessen gäller med ett omvänt skaderekvisit. Uppgifter om en- skilds personliga förhållanden presumeras därför vara hemliga, och för att en sådan uppgift skall kunna lämnas ut skall det stå klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. Sekretessen gäller oavsett vid vilken myndighet uppgiften förekom- mer. Sekretessen är knuten till själva uppgifterna och överförs om dessa lämnas från en myndighet till en annan. Sekretessen följer med uppgif- terna även om de överlämnas av den enskilde. Det får förutsättas att den mottagande myndigheten uppmärksammas på att den enskilde är föremål för särskilt personsäkerhetsarbete. En särskild fråga är hur denna bestämmelse förhåller sig till andra sek- retessbestämmelser som t.ex. bestämmelser om folkbokföringssekretess. Beträffande en person som omfattas av särskilt personsäkerhetsarbete kan man tänka sig att reglerna delvis överlappar varandra då det gäller uppgifter om personnummer och adress, t.ex. då en person som har skyddade personuppgifter i folkbokföringen även omfattas av särskilt personsäkerhetsarbete. I ett sådant fall har den strängare sekretessen fö- reträde (jfr prop. 1979/80:2 Del A s. 70). 16 kap. 1 § Att friheten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter i vissa fall är begränsad framgår av 7 kap. 3 § första stycket 1 och 2, 4 § 18 samt 5 § 1 och 3 tryckfrihetsförordningen och av 5 kap. 1 § första stycket samt 3 § första stycket 1 och 2 yttrandefrihetsgrundlagen. De fall av upp- såtligt åsidosättande av tystnadsplikt, i vilka nämnda frihet enligt 7 kap. 3 § första stycket 3 och 5 § 2 tryckfrihetsförordningen samt 5 kap. 1 § första stycket och 3 § första stycket 3 yttrandefrihetsgrundlagen i övrigt är begränsad, är de där tystnadsplikten följer av 5 kap. 9 § 7 kap. 1 § såvitt avser uppgift om annat än verkställigheten av beslut om om- händertagande eller beslut om vård utan samtycke 7 kap. 49 § 7 kap. 50 § 8 kap. 3 §, 4 § andra stycket för- sta meningen, 5 § första stycket 2 eller 6 § första stycket 2 Ändringen behandlas i avsnitt 6.1. I paragrafen har gjorts ett tillägg med anledning av förekomsten av två nya sekretessbestämmelser, 5 kap. 9 § och 7 kap. 50 §. för att den nya sekretessen ges företräde framför meddelarfriheten. 10.3Förslag till lag om ändring i lagen (2005:839) om ändring i lagen (2005:699) om ändring i sekretess- lagen (1980:100) 16 kap. 1 § Att friheten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter i vissa fall är begränsad framgår av 7 kap. 3 § första stycket 1 och 2, 4 § 18 samt 5 § 1 och 3 tryckfrihetsförordningen och av 5 kap. 1 § första stycket samt 3 § första stycket 1 och 2 yttrandefrihetsgrundlagen. De fall av upp- såtligt åsidosättande av tystnadsplikt, i vilka nämnda frihet enligt 7 kap. 3 § första stycket 3 och 5 § 2 tryckfrihetsförordningen samt 5 kap. 1 § första stycket och 3 § första stycket 3 yttrandefrihetsgrundlagen i övrigt är begränsad, är de där tystnadsplikten följer av 5 kap. 9 § såvitt avser uppgift om annat än 7 kap. 1 § verkställigheten av beslut om om- händertagande eller beslut om vård 7 kap. 40 § såvitt avser uppgift om annat än verkställigheten av beslut om vård 7 kap. 48 § 7 kap. 49 § 7 kap 50 § 8 kap. 3 §, 4 § andra stycket för- sta meningen, 5 § första stycket 2 eller 6 § första stycket 2 utfärdades lag (2005:699) om ändring i sekre- tesslagen (1980:100). Genom denna lag ändrades bl.a. 16 kap. 1 § sekre- tesslagen. Lagen skall träda i kraft den dag regeringen bestämmer. antog ytterligare en ändring i 16 kap. 1 § som skulle träda i kraft . För att åstad- komma en författningsteknisk samordning mellan den ändring i 16 kap. 1 § som då hade antagits (lag [2005:699]), men som ännu inte har trätt i kraft, och det då föreliggande förslaget föreslog två lagar, vilka antogs av , se dels lagen (2005:838) om ändring i sekretesslagen (1980:100), dels lagen (2005:839) om ändring i lagen (2005:699) om ändring i sekretesslagen (1980:100) (prop. 2004/05:163, Prop. 2005/06:138 bet. 2005/06:KU9 s. 10 och bilaga 3, rskr. 2005/06:33). Det i denna proposition framlagda förslaget till ändring i 16 kap. 1 § föreslås träda ikraft . Förslaget har, på motsvarande sätt som skett i bet. 2005/06:KU9, utformats som dels en lag om ändring i sekretesslagen (1980:100), dels en lag om ändring i lagen (2005:839) om ändring i lagen (2005:699) om ändring i sekretesslagen (1980:100). 10.4Förslag till lag om ändring i polislagen (1984:387) Polisen får bedriva särskilt personsäkerhetsarbete beträffande vittnen och andra hotade personer. Regeringen får meddela föreskrifter om sådant säkerhetsarbete. I sådana föreskrifter får anges att även andra myndigheter får bedriva särskilt personsäkerhetsarbete. Paragrafen är ny och behandlas i avsnitt 5. Av paragrafen framgår att polisen får bedriva särskilt personsäkerhets- arbete beträffande vittnen och andra hotade personer. Polisen har ett ansvar för medborgarnas säkerhet och får inte några ytterligare befogenheter genom ändringen. I begreppet särskilt personsäkerhetsar- bete innefattas de samlade säkerhetsåtgärder som kan behöva vidtas beträffande exempelvis vittnen och vissa andra personer som är föremål för ytterst allvarliga hot och där ett kontinuerligt och omfattande säker- hetsarbete behöver bedrivas inom ramen för en särskild organisation. Vilka åtgärder som kan komma att ingå i detta arbete varierar från fall till fall då säkerhetsarbetet kommer att utformas individuellt, bl.a. utifrån hotbilden och den skyddades personliga förhållanden för att ett så effek- tivt skydd som möjligt skall uppnås i varje enskilt fall. Bland de åtgärder som kan komma i fråga kan nämnas rena säkerhetsåtgärder, såsom flytt- ning till ett skyddat boende och installerande av larm, men även hanter- ing av praktiska situationer, t.ex. hjälp med olika myndighetskontakter. Begreppet särskilt personsäkerhetsarbete rymmer även den statliga ersättning, personsäkerhetsersättning, som avses kunna utgå till vittnen och andra hotade personer vilka omfattas av säkerhetsarbetet. Vidare in- nehåller paragrafen ett bemyndigande för regeringen att meddela före- skrifter om det särskilda säkerhetsarbetet. I detta bemyndigande ges regeringen rätt att föreskriva att särskilt personsäkerhetsarbete får bedri- vas av andra myndigheter än polisen. En sådan myndighet kan vara Kriminalvården. 10.5Förslag till lag om förbud mot utmätning av viss ersättning till vittnen och andra hotade personer 1 § Anspråk på ersättning, som utgör en del av säkerhetsarbete enligt 2 a § polislagen (1984:387) och som kan betalas ut till vittnen och andra hotade personer, får inte utmätas för den ersättningsberättigades skulder. I fråga om förbud mot utmätning sedan ersättning har betalats ut tilläm- pas 5 kap. 7 § andra stycket utsökningsbalken. Lagen är ny och behandlas i avsnitt 8. Lagens reglering innebär att anspråk på ersättning från staten som un- der vissa förutsättningar kan utgå till hotade personer som är föremål för särskilt personsäkerhetsarbete, inte får utmätas. Sedan ersättningen har betalats ut får vad som hålls avskilt inte utmä- tas, om medlen skall tillgodose ett försörjningsbehov som alltjämt kvar- står eller, i annat fall, om mindre än har gått sedan utbetalningen skedde. Den angivna förutsättningen att medlen skall hållas avskilda in- nebär, att egendom som har trätt i ersättningens ställe inte omfattas av utmätningsfrihet. Förslag till personsäkerhetslag (200X:XX) Härigenom föreskrivs följande. Ett nationellt program om personsäkerhet 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om ett nationellt program om personsäkerhet. 2 § Med bevispersoner avses i denna lag misstänkta, tilltalade, målsä- gande, vittnen och andra som medverkar i en förundersökning eller rätte- gång rörande grov eller organiserad brottslighet. Förutsättningarna för programmets tillämpning 3 § Programmet får tillämpas beträffande 1)bevispersoner, 2)anställda inom rättsväsendet och 3)närstående till personer under 1 och 2. Programmet får tillämpas även beträffande andra personer, om det fö- religger särskilda skäl. 4 § En förutsättning för att en person skall beviljas inträde i programmet är att det föreligger en påtaglig risk för brottslighet som riktar sig mot dennes eller en närståendes liv, hälsa, frihet eller frid. 5 § För att en bevisperson skall beviljas inträde i programmet krävs, ut- över vad som följer av 4 §, att 1)de uppgifter bevispersonen lämnar bedöms ha betydelse för möjlig- heten att uppnå tillräckliga skäl för åtal och fällande dom, 2)det finns ett samband mellan risken för brott och de uppgifter som bevispersonen lämnar, 3)bevispersonen samtycker till att genomföra programmet och bedöms komma att följa de villkor som ställs, 4)bevispersonen har rätt att stadigvarande vistas i landet och 5)andra säkerhetsåtgärder bedöms otillräckliga. För att programmet skall tillämpas beträffande andra personer än be- vispersoner krävs att förutsättningarna i första stycket 35 är uppfyllda. Beträffande anställda inom rättsväsendet krävs dessutom att det finns ett samband mellan risken för brott och tjänsten. 6 § Polisen ansvarar för programmet, om inte annat följer av 7 §. 7 § Kriminalvården ansvarar för programmet beträffande den som under- går verkställighet av fängelse. Polisen har dock ansvar för intagen som vistas utanför anstalten med stöd av 34 § lagen (1974:203) om kriminal- vård i anstalt. 8 § Polisen och kriminalvården skall samarbeta med varandra och med andra myndigheter och samhällsorgan som berörs av ett ärende enligt denna lag. Andra myndigheter skall ge polisen och kriminalvården stöd i deras arbete. 9 § En ansökan om inträde i programmet får göras av den som önskar skydd i programmet, en myndighet som utreder ett med inträdet sam- manhängande brott eller kriminalvården. Frågan om inträde får även tas upp självmant av polisen. 10 § Ansökan om inträde skall göras hos en polismyndighet. Den skall innehålla uppgifter om den enskilde i de hänseenden som av- ses i 35 §§. 11 § En ansökan om inträde skall prövas skyndsamt. Är förutsättningarna i 35 §§ uppfyllda, skall inträde beviljas. 12§ Polisen får ställa upp villkor för programmets genomförande som den enskilde är skyldig att följa. 13 § Den som beviljats inträde i programmet skall få hjälp med de säker- hetsåtgärder som bedöms nödvändiga och möjliga att genomföra. Den enskilde skall få hjälp även med myndighetskontakter och annat som krävs för att genomföra programmet. 14 § En polismyndighet får besluta om utträde ur programmet, om någon av förutsättningarna för att tillämpa det inte längre föreligger. 15 § Ett avslagsbeslut på en ansökan om inträde i programmet eller ett beslut om utträde ur programmet får överklagas till . Överklagandet skall ges in till den polismyndighet som har meddelat beslutet. Det skall ha kommit in dit för be- slutet. beslut får inte överklagas. 16 § Regeringen eller den myndighet som regeringen beslutar får med- dela närmare föreskrifter om vilka polismyndigheter som skall ansvara för programmet och lagens tillämpning i övrigt. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag (200X:XX) om personsäkerhetsersättning Härigenom föreskrivs följande. 1 § Den som är föremål för åtgärder enligt bestämmelserna i personsä- kerhetslagen (200x:xx) har rätt till ersättning från staten enligt denna lag (personsäkerhetsersättning). Ersättning kan utgå även till andra personer som riskerar att utsättas för brottslighet som riktar sig mot liv, hälsa, frihet eller frid, om det förelig- ger synnerliga skäl. 2 § Personsäkerhetsersättning lämnas i skälig utsträckning för utgifter, förlorad arbetsförtjänst, intrång i näringsverksamhet och förlust vid av- yttring av egendom som orsakas av åtgärder till förebyggande av brott. 3 § När personsäkerhetsersättning bestäms, skall andra möjligheter till 4 § Personsäkerhetsersättning fastställs i form av engångsbelopp och be- talas med högst tio gånger det prisbasbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring som gäller då ersättningen bestäms. 5 § Ärende om personsäkerhetsersättning prövas av Brottsoffermyndig- 6 § Ansökan om personsäkerhetsersättning skall göras från det att utgiften eller förlusten uppstod. 7 § Beträffande prövningen av ärende om personsäkerhetsersättning gäller i övrigt vad som sägs om ärende om brottsskadeersättning i 12 15 §§ brottsskadelagen (1978:413) i tillämpliga delar. 8 § Anspråk på personsäkerhetsersättning får inte överlåtas, innan ersätt- ningen är tillgänglig för lyftning. 9 § Personsäkerhetsersättning får inte utmätas. 10 § Utgår personsäkerhetsersättning, inträder staten intill det utgivna beloppet i den ersättningsberättigades rätt till skadestånd till den del detta inte har beaktats vid bestämmande av ersättningen. träffande annan förmån som hade bort beaktas vid ersättningens bestäm- mande men som då inte var känd. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag (200X:XX) om behörig domstol vid sekretess för personuppgifter Härigenom föreskrivs följande. Följer av lag att talan skall väckas eller ansökan göras vid tingsrätten i den ort där part eller annan har hemvist eller är folkbokförd, får, om sek- retess gäller för dennes personuppgifter, talan väckas eller ansökan göras vid tingsrätt som regeringen bestämmer. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om att 36 kap. 6 § skall ha följande lydelse. 36 kap. Om vittne Vittne må vägra att yttra sig an- gående omständighet, vars yp- pande skulle röja, att vittnet eller någon honom närstående, som avses i 3 §, förövat brottslig eller vanärande handling. Vittne må även vägra att avgiva utsaga, varigenom yrkeshemlighet skulle uppenbaras, om ej synnerlig an- ledning förekommer, att vittnet höres därom. Ett vittne får vägra att yttra sig angående omständighet, vars yp- pande skulle röja, att vittnet eller någon honom närstående, som avses i 3 §, förövat brottslig eller vanärande handling. Ett vittne får vägra att yttra sig också i syfte att inte röja yrkeshemlighet eller upp- gift som hänför sig till verksamhet enligt personsäkerhetslagen (200x:xx), om inte synnerlig anledning förekommer, att vittnet hörs därom. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om föräldrabalken1 att 21 kap. 1 § skall ha följande lydelse. 21 kap. Om verkställighet av domar, beslut eller avtal om vårdnad, boende eller umgänge Vid verkställighet skall barnets bästa komma i främsta rummet. Verkställighet av vad allmän domstol har bestämt i dom eller beslut om vårdnad, boende, umgänge eller överlämnande av barn söks hos läns- rätten. Har domen eller beslutet inte vunnit laga kraft och är det inte sär- skilt medgivet att verkställighet ändå får ske, får länsrätten inte vidta åt- gärder enligt 24 §§. Verkställighet av avtal enligt 6 kap. 6 §, 14 a § andra stycket och 15 a § andra stycket söks hos länsrätten. Vad som i detta kapitel före- skrivs om verkställighet av dom eller beslut som vunnit laga kraft gäller även ett sådant avtal. Gäller sekretess för motpartens eller barnets personuppgifter, får verkställighet enligt andra eller tredje stycket sökas hos länsrätt som regeringen bestämmer. Denna lag träder i kraft . 1Balken omtryckt 1995:974. 2Senaste lydelse 1998:319. Nuvarande lydelseI , , eller meddelad dom, varigenom dömts i till faengsel eller haefte, i till tukthus eller fängelse, i till fangelsi eller vardhald och i till fengsel eller hefte, må på begäran verk- ställas här i riket, om den dömde när verkställighet skall ske är svensk medborgare eller har hem- vist i . Uppehåller han sig här i riket, må även eljest domen verkställas här, om det med hän- syn till omständigheterna finnes lämpligast.Här i riket meddelad dom, var- igenom dömts till fängelse, må verkställas i , , eller , om den dömde när verkställighet skall ske är medborgare eller har hemvist i den andra staten. Uppehåller han sig i någon av nämnda stater, må även eljest domen verkställas där, om det med hänsyn till omständlig- heterna finnes lämpligast. Förslag till lag om ändring i lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkstäl- lighet av straff m.m. Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m. att 5 och 8 §§ skall ha följande lydelse.