prop · GT03170 · 2006-03-21 00:00:00 — På ett europakooperativ där lagen inte är tillämplig under bildandet eller från det att kooperativet registreras blir lagen tillämplig när någon av omständigheterna i andra stycket uppfylls. När lagen väl blivit tillämplig på ett europakooperativ skall den fortsätta att vara tillämplig, även om till exempel antalet arbetstagare i kooperativet, dess dotter- företag och filialer vid någon senare tidpunkt kommer att vara färre än 50. I paragrafen ges en allmän beskrivning av hur arbetstagarnas inflytande i ett europakooperativ skall komma till stånd. Den motsvarar artikel 1.2 i direktivet. Syftet med paragrafen är att ge läsaren en allmän uppfattning om lagens innehåll. Den har ingen självständig rättslig betydelse. Paragrafen bygger på direktivets artikel 10.3 och behandlas i avsnitt 5.2.3. Den motsvarar innehållet i 2 § lagen (1976:580) om med- bestämmande i arbetslivet (medbestämmandelagen, se prop.1975/76:105, bil. 1, s. 328 ff.) Undantaget gäller verksamhet som är av religiös, veten- skaplig, konstnärlig eller annan ideell natur eller som har kooperativt, fackligt, politiskt eller annat opinionsbildande ändamål och endast för verksamhetens mål och inriktning. En motsvarande bestämmelse finns i 8 § lagen (1996:359) om europeiska företagsråd (se prop. 1995/96:163 s. 28) och i 3 § lagen (2004:559) om arbetstagarinflytande i europabolag (se prop. 2003/04:122 s. 28). 1975/76:105, bil. 1, s. 328 ff. framgår att de frågor, som avser verksamhetens mål och inriktning och som därför skall undantantas från medbestämmandelagens tillämpningsområde, är sådana som hänger samman med verksamhetens särart. Det är främst frågor som rör fastställandet av riktlinjerna för arbetsgivarens verksamhet och som i den meningen gäller verksamhetens mål och inriktning. Därjämte undantas sådana beslut rörande genomförandet av verksamheten som kan sägas vara beroende av den fastställda målsättningen. Paragrafen motsvaras delvis av direktivets artikel 3.2 b, artikel 6 och 7 samt referensbestämmelse del 1 b. Den behandlas i avsnitt 5.2.2. Av första stycket framgår att lagens bestämmelser om förhandlings- delegationen, förhandlingsförfarandet och vad som gäller om avtal inte ingås, med undantag för de regler som avser hur ledamöter för arbets- tagare i utses, gäller när europakooperativet skall ha eller har sitt säte i . I andra stycket anges att regleringen om hur ledamöter för arbets- tagarna i utses i förhandlingsdelegationen, i arbetstagarrådet och i europakooperativets förvaltnings- eller tillsynsorgan, gäller oavsett av var europakooperativet skall ha eller har sitt säte. I tredje stycket anges att regleringen om hur ledamöter för arbets- tagarna från utses till föreningsstämma eller annan stämma samt om bestämmande av mandattidens längd för sådana ledamöter gäller när europakooperativet inte skall ha eller inte har sitt säte i . Lagval för lagen i övrigt är inte särreglerat genom direktivets bestäm- melser. Lagen i övrigt skall alltså tillämpas med utgångspunkt i sed- vanliga regler för lagval. Motsvarande reglering finns i 4 § lagen om arbetstagarinflytande i europabolag. Paragrafen har inte någon direkt motsvarighet i direktivet. Den behandlas i avsnitt 5.2.4. Paragrafen motsvaras av direktivets artikel 8.3 sista meningen. Den be- handlas i avsnitt 5.2.5. I paragrafen definieras EES-stater, europakooperativ, deltagande juridisk person, dotterföretag, berörda dotterföretag eller berörda filialer, med- verkan och arbetstagarråd. Den behandlas i avsnitt 5.3. Iparagrafens första strecksats definieras EES-stater. Direktivet har antagits av EU:s medlemsstater. Det har också antagits inom EES. Med EES-stater avses således även de stater som utöver EU-staterna ingått . De EES-stater som inte är medlemmar i är , och . Iparagrafens andra strecksats definieras europakooperativ. Den mot- svarar direktivets artikel 2 a. Iparagrafens tredje strecksats definieras deltagande juridisk person. Den motsvarar direktivets artikel 2 b. Definitionen innebär att en del- tagande juridisk person är ett bolag, inbegripet kooperativa samman- slutningar samt andra offentligrättsliga eller privaträttsliga juridiska personer som bildas och regleras enligt lagstiftningen i en EES-stat, som direkt deltar i bildandet av ett europakooperativ. De juridiska personer som inte omfattas av begreppet deltagande juridisk person är sådana som drivs utan vinstsyfte. Undantaget bör tolkas mot bakgrund av det huvud- sakliga syftet att främja ekonomisk verksamhet i utvecklingen av den gemensamma marknaden. Juridiska personer vars huvudsakliga syfte inte är kommersiellt men som trots detta bedriver någon inte helt sporadisk ekonomisk verksamhet skall troligen inte vara förhindrade att vara del- tagande juridisk personer. En deltagande juridisk person måste dock antagligen ha någon typ av ekonomisk verksamhet även om huvudsyftet för den juridiska personen i fråga inte är att driva verksamheten med ekonomisk vinst. Iparagrafens fjärde strecksats definieras dotterföretag. Den motsvarar direktivets artikel 2 c. avses ett företag som ett annat företag utövar ett bestämmande inflytande över i enlighet med vad som anges i 912 §§ lag (1996:359) om europeiska företagsråd (se prop. 1995/96:163 s. 3132 och 59). Iparagrafens femte strecksats definieras berörda dotterföretag eller berörda filialer. Den motsvaras av direktivets artikel 2 d. Berörda dotter- företag och berörda filialer är sådana dotterföretag och filialer som före- slås bli dotterföretag och eller filialer till europakooperativet efter bildandet. För vad som avses med filial i kan ledning hämtas i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. Iparagrafens sjätte strecksats definieras medverkan. Den motsvaras av direktivets artikel 2 k. Medverkan kan utövas i två olika former. Enligt den ena formen har arbetstagarna rätt att välja eller på annat sätt utse några av ledamöterna i ett företagets tillsyns- eller förvaltningsorgan. I t.ex. har arbetstagarorganisationer rätt att utse ledamöter i ett företags styrelse (se lagen (1987:1245) om styrelserepresentation för de privatanställda). Enligt den andra formen har arbetstagarna rätt att föreslå eller avvisa några eller alla ledamöter till ett företagets tillsyns- eller för- valtningsorgan. Den senare formen förekommer i vart fall Om företaget valt en monistisk modell för sin organisation skall arbetstagarnas rätt till medverkan utövas i företagets förvaltnings- organ. I en ekonomisk förening i motsvaras detta av företagets styrelse. Om företaget valt en dualistisk modell för sin organisation skall arbetstagarnas medverkan utövas i företagets tillsynsorgan. Iparagrafens sjunde strecksats definieras arbetstagarråd. Den mot- svarar direktivets artikel 2 f. Bestämmelser om arbetstagarrådet finns bl.a. i 3957 §§. Motsvarande definitioner finns i 5 § lagen om arbetstagarinflytande i . 2005/06:170 europabolag. Inrättande av en förhandlingsdelegation Paragrafen motsvaras av direktivets artikel 3.1. Den behandlas i avsnitt 5.4.1. Av första stycket framgår att de deltagande juridiska personerna är skyldiga att vidta nödvändiga åtgärder för att en förhandlingsdelegation för arbetstagarna skall kunna bildas. Av andra stycket följer att en sådan nödvändig åtgärd är att lämna information om namnen på och antalet arbetstagare i de deltagande juridiska personerna, berörda dotterföretagen och berörda filialerna samt namnen på övriga dotterföretag och filialer inom EES. Informationen skall lämnas till arbetstagarnas representanter i de deltagande juridiska personerna, berörda dotterföretagen och berörda filialerna. En represen- tant för arbetstagare i kan i många fall vara en facklig före- trädare. I flera EES-stater finns inte fackliga representanter som före- trädare för arbetstagarna. I de stater där det vid företag finns företagsråd bör dessa kunna anses som företrädare för arbetstagarna. Vem som är representant för arbetstagarna får alltså avgöras med utgångspunkt i för- hållandena i varje enskilt fall. Bestämmelsen skall tillämpas om europakooperativet enligt bildande- planen skall ha sitt säte i . Den skall då tillämpas på de del- tagande juridiska personerna och deras dotterföretag och filialer obe- roende av i vilka stater dessa är belägna. Liknade bestämmelser finns i 13 § lagen om europeiska företagsråd och i 6 § lagen om arbetstagarinflytande i europabolag. Paragrafen motsvaras av inledningen i första stycket i direktivets artikel 3.2. Den behandlas i avsnitt 5.4.2. Enligt paragrafen skall en förhandlingsdelegation inrättas genom att platserna i den fördelas och ledamöter utses. Platserna skall fördelas mellan arbetstagare i olika EES-stater enligt 1012 §§ och ledamöterna skall sedan utses enligt respektive stats nationella system. Ledamöterna skall väljas eller utses från det att de deltagande juridiska personerna vidtagit nödvändiga åtgärder för att en förhandlingsdelegation skall kunna inrättas. Att en förhandlingsdelegation inrättas, eller i vart fall att förhandlings- perioden enligt 22 § börjar löpa, är en förutsättning för att ett europa- kooperativ senare skall kunna registreras i de fall som arbetstagarnas rätt till inflytande skall regleras enligt lagen. Fördelning av platser mellan arbetstagare i de olika EES-staterna Paragrafen motsvarar direktivets artikel 3.2 första stycket a i. Den behandlas i avsnitt 5.5.1. Oavsett av på vilket sätt ett europakooperativ skall bildas, bestäms antalet platser i förhandlingsdelegationen och fördelas dessa mellan arbetstagarna i de olika staterna enligt regleringen i denna paragraf. Beteckningen ordinarie platser har använts enbart för att skilja dessa platser från de extraplatser som kan komma att fördelas enligt 11 § i de fall europakooperativ bildas genom fusion. Arbetstagarna i de EES-stater där de deltagande juridiska personerna och deras berörda dotterföretag och berörda filialer har anställda, skall tilldelas en plats i förhandlingsdelegationen för varje tiondel eller del av tiondel som de anställda i den staten utgör av den totala arbetsstyrkan inom EES. Om av arbetsstyrkan finns i en stat, skall alltså arbetstagarna i den staten tilldelas en plats i förhandlingsdelegationen. Arbetstagarna i en stat som har av arbetsstyrkan har rätt till två platser i förhandlingsdelegationen. Arbetstagarna i en stat som har av arbetsstyrkan har rätt till tre platser i förhandlingsdelegationen osv. Detta leder till att det i förhandlingsdelegationer alltid finns minst 10 platser. Utgångspunkten är att fördelningen av platserna i förhandlings- delegationen skall göras på grundval av antalet arbetstagare vid den tid- punkt som redovisats i den inledande informationen till arbetstagarna i enlighet med föreskrifterna i 8 §. Om någon större förändring skett i personalstyrkan efter att informationen lämnades men innan förhand- lingsdelegationen inrättas kan arbetstagarna dock överväga om inte en sådan förändring skall beaktas på samma sätt som en senare förändring av personalstyrkan skall beaktas enligt 12 §. Varje arbetstagare skall ingå i beräkningsunderlaget oavsett anställningens form och omfattning. Motsvarande bestämmelse finns i 8 § lagen om arbetstagarinflytande i europabolag. Paragrafen motsvarar direktivets artikel 3.2 första stycket a ii och andra stycket. Den behandlas i avsnitt 5.5.2. I de fall ett europakooperativ skall bildas genom fusion kan arbets- tagarna i de olika EES-staterna komma att tilldelas extraplatser i förhandlingsdelegationen. Extraplatser tilldelas arbetstagarna i de olika staterna i den omfattning som behövs för att säkerställa att arbetstagarna i varje företag som genom fusionen skall upphöra som separat juridisk person får en plats i förhandlingsdelegationen. Om fusion sker i form av kombination (två eller flera företag förenas genom att bilda ett nytt före- tag) är alltså utgångspunkten att arbetstagarna i var och en av de del- tagande juridiska personerna skall tillförsäkras en plats i förhandlings- delegationen. Om fusion sker i form av absorption (ett eller flera företag går upp i ett annat) tillförsäkras inte arbetstagarna i det övertagande företaget någon extraplats genom bestämmelsen. I sådana fall är det enbart arbetstagarna i de överlåtande företagen som tillförsäkras en extraplats. Extraplatser skall enbart tilldelas om arbetstagarna i alla de företag som skall upphöra vid en fusion inte blir direkt representerade genom en ledamot på en ordinarie plats. Fördelningen av eventuella extraplatser kan förmodligen därför i många fall ske först efter att arbetstagarna i de olika EES-staterna, med utgångspunkt i varje lands nationella regler, ut- sett sina ledamöter till de ordinarie platserna i förhandlingsdelegationen. Förslaget till hur arbetstagare i skall blir representerade är konstruerat så, att platser i förhandlingsdelegationen skall fördelas mellan arbetstagare i olika företag och filialer i innan ledamöter utses. Det bör därför vara möjligt att bedöma behovet av eventuella extraplatser för arbetstagare i så snart platserna fördelats mellan arbetstagare i olika företag och filialer i . Det är dock möjligt att andra stater utformar sina nationella valsystem så att ledamöter väljs utan att platserna först fördelas mellan arbetstagarna i företag och filialer i den aktuella staten. Någon stat kan t.ex. i sitt nationella system inrätta ett sär- skilt valorgan för att utse ledamöter för arbetstagarna till de ordinarie platser som tilldelats arbetstagarna i den aktuella staten. Det särskilda valorganet kan ges i uppgift att välja ledamöter för arbetstagarna i de olika företagen och filialerna utan att platserna först har fördelats mellan arbetstagare i de olika enheterna. Direktivets utgångspunkt, att arbets- tagarna i de deltagande juridiska personerna i första hand skall företrädas genom direkt representation, kan tillgodoses genom att valorganet beaktar detta i samband med att val av ledamöter sker. Enligt andra stycket får de extraplatser som eventuellt skall tilldelas arbetstagarna i de olika EES-staterna, inte överstiga av det sammanlagda antalet ordinarie platser i förhandlingsdelegationen. I de fall när det i och för sig skulle finnas behov av ytterligare extraplatser, måste en begränsning i tilldelningen ske. Denna begränsning skall ske genom att tillgängliga platser tilldelas arbetstagare i de olika staterna med utgångspunkt i antalet arbetstagare i de företag som skall upphöra i och med fusionen. De företag, vilkas arbetstagare i och för sig är i behov av en extraplats, rangordnas i strikt storleksordning med utgångspunkt i antalet arbetstagare. Den första extraplatsen tilldelas arbetstagarna i den stat där det största av dessa företag finns. Den andra extraplatsen tilldelas arbetstagarna i den stat där det näst största företaget finns o.s.v. till dess att alla disponibla extraplatser är fördelade. Om två extraplatser skall fördelas och de två största företagen finns i en och samma stat, tillfaller båda extraplatserna arbetstagarna i den staten. Enligt tredje stycket får fördelningen av extraplatser inte medföra att någon arbetstagare blir representerad av mer än en ledamot. Om något lands nationella valmetod är konstruerad så att någon av ledamöterna på en ordinarie plats anses representera alla arbetstagare från den staten, kan arbetstagare från det landet inte tilldelas någon extraplats med stöd av denna paragraf. Om något lands nationella valmetod är konstruerad så att en ordinarie ledamot representerar arbetstagare från flera företag, skall även detta beaktas vid bedömningen av om det i och för sig finns förut- sättningar för att göra anspråk på en extraplats enligt denna paragraf. Motsvarande bestämmelse finns i 9 § lagen om arbetstagarinflytande i europabolag. Paragrafen har inte någon direkt motsvarighet i direktivet. Den behandlas i avsnitt 5.5.6. Den geografiska fördelningen av platserna i förhandlingsdelegationen skall göras om, när antalet arbetstagare förändrats så mycket att en ny fördelning av platser mellan arbetstagare i de olika EES-staterna leder till en annan fördelning än den tidigare gjorda. I sådana fall skall en ny för- delning göras enligt 10 § och i förekommande fall även enligt 11 §. Motsvarande bestämmelse finns i 10 § lagen om arbetstagarinflytande i europabolag. Fördelning av platser mellan arbetstagare i olika företag och filialer i Paragraferna 1321 §§ bygger på direktivets artikel 3.2 b. Bestämmel- serna i 1315 §§ behandlas i avsnitt 5.5.3. Enligt paragrafens första stycke skall de ordinarie platser i förhand- lingsdelegationen som tilldelats arbetstagare i i första hand för- delas mellan arbetstagare i de deltagande juridiska personerna. Arbets- tagarna i de deltagande juridiska personerna tilldelas enbart en plats per juridisk person. Om platserna inte räcker till arbetstagarna i alla del- tagande juridiska personer rangordnas de i storleksordning efter antalet arbetstagare per juridisk person Om det finns platser kvar att fördela sedan arbetstagarna tilldelats en plats per deltagande juridisk person, tilldelas arbetstagarna i de berörda dotterföretagen och berörda filialerna en plats per företag och filial enligt andra stycket. Om inte platserna räcker till arbetstagarna i alla dessa enheter rangordnas de i storleksordning efter antalet arbetstagare. Om det finns platser kvar att fördela efter att fördelning skett enligt första och andra styckena, skall fördelningen fortsätta enligt tredje stycket. Deltagande juridiska personer, berörda dotterföretag och berörda filialer i rangordnas i storleksordning efter antalet anställda i respektive enhet. De återstående platserna tilldelas sedan arbetstagarna i dessa med en plats per enhet i strikt storleksordning efter antalet arbets- tagare. Fördelning enligt detta mönster skall fortgå till dess att alla till- gängliga platser är fördelade. Det är arbetstagarna som kollektiv i respektive företag och filial som tilldelas platserna. Av 14 § framgår att bestämmelsen i dispositiv i förhållande till de arbetstagarorganisationer som enligt 18 eller 19 § skall utse ledamöter för arbetstagarna i enheterna i . Motsvarande bestämmelse finns i 11 § lagen om arbetstagarinflytande i europabolag. Enligt paragrafen ges de arbetstagarorganisationer som enligt 18 eller 19 § skall utse ledamöter för arbetstagarna i enheterna i , möjlig- het att överenskomma om en annan fördelning av platser än den som gäller enligt 13 §. Om organisationerna enas om en annan fördelning, skall de så långt detta är möjligt fördela platserna så att arbetstagarna i varje deltagande juridisk person blir direkt representerade av minst en ledamot. Motsvarande bestämmelse finns i 12 § lagen om arbetstagarinflytande i europabolag. De extraplatser i förhandlingsdelegationen som i fall av fusion tilldelats arbetstagare i svenska deltagande juridiska personer skall tilldelas arbetstagarna i de företag som vid den geografiska fördelningen föranlett att svenska arbetstagare tilldelats platsen i fråga. Motsvarande bestämmelse finns i 13 § lagen om arbetstagarinflytande i europabolag. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.5.6. I de fall den geografiska fördelningen av platserna i förhandlings- delegationen görs om, skall även fördelningen mellan arbetstagarna i de svenska företagen och filialerna göras om. Sedan sammansättningen för- ändrats måste samtliga svenska ledamöters representativitet fastställas på nytt i enlighet med regleringen i 21 §. Motsvarande bestämmelse finns i 14 § lagen om arbetstagarinflytande i europabolag. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.5.6. I paragrafen regleras att omfördelning av en plats i förhandlings- delegationen skall ske om en svensk enhet, vars arbetstagare tilldelats platsen, upphör att vara deltagande eller berörd under bildandeprocessen även om den geografiska fördelningen mellan arbetstagare i olika EES- stater inte skall göras om. Sedan platserna omfördelats mellan arbets- tagare i företag och filialer i måste samtliga svenska ledamöters representativitet fastställas på nytt i enlighet med regleringen i 21 §. Motsvarande bestämmelse finns i 15 § lagen om arbetstagarinflytande i europabolag. Hur ledamöter från utses Paragrafen behandlas i avsnitt 5.5.4. I paragrafen anges hur ledamöterna från i förhandlings- delegationen skall utses. Bestämmelserna har utformats med styrelse- representationslagen och 16 § lagen om europeiska företagsråd som före- Motsvarande bestämmelse finns i 16 § lagen om arbetstagar- inflytande i europabolag. Om det vid något eller några av företagen eller filialerna i finns kollektivavtal, utser de kollektivavtalsbundna arbetstagarorganisa- tionerna ledamöter för arbetstagarna i samtliga företag och filialer i . Om det finns endast en kollektivavtalsbunden arbetstagar- organisation utser den organisationen den eller de svenska ledamöterna. Om det finns flera kollektivavtalsbundna arbetstagarorganisationer skall de som huvudregel komma överens om hur ledamöterna skall utses. Om organisationerna inte kan enas om hur ledamöterna skall utses, skall rätten att utse ledamöter fördelas mellan organisationerna i enlighet med regleringen i andra stycket. Om en ledamot skall utses är det den arbetstagarorganisation som företräder flest arbetstagare som utser leda- moten. Om flera ledamöter skall utses är 8 § andra och tredje styckena styrelserepresentationslagen tillämpliga. Detta innebär att om inte den största organisationen skall utse samtliga ledamöter skall de två största organisationerna utse ledamöterna. Om det således skall utses fyra leda- möter, så utses två av vardera organisationen och om det skall utses fem ledamöter, så utser den största organisationen tre ledamöter och den andra två o.s.v. Vid beräkning av hur många arbetstagare som tillhör de olika organisationerna skall arbetstagarna i alla de svenska företagen och filialerna räknas. Bestämmelsen i tredje stycket motsvarar 8 § sista stycket styrelse- representationslagen. Av denna framgår att lokala arbetstagarorganisa- tioner som tillhör samma huvudorganisation skall anses som en organi- sation. Med huvudorganisation avses i paragrafen t.ex. LO och PTK. Vid beräkning av de olika organisationernas andel av det totala antalet kollektivavtalsbundna arbetstagare i företagsgruppen skall alltså en sammanläggning göras av LO- respektive PTK-anslutna arbetstagare. Vilken fördelning som skall göras mellan förbund inom en och samma huvudorganisation är oreglerad i lagen. Fördelningen mellan förbunden är oreglerad även i styrelserepresentationslagen (se prop. 1987/88:10 s. 195). En arbetstagarorganisation som inte är uppbyggd med lokala och centrala organ beaktas på samma sätt som lokala arbetstagar- organisationer. Medlemmarna i sådana organisationer får dock räknas som en egen grupp om inte organisationen tillhör t.ex. LO eller PTK. Vem som är valbar till förhandlingsdelegationen regleras inte i lagen. Den organisation som skall välja en ledamot får alltså välja en person som inte är anställd i det företag vars arbetstagare tilldelats platsen om organisationen så önskar. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.5.4. Om inget kollektivavtal finns i något av företagen eller filialerna i skall arbetstagarorganisation som har medlemmar bland arbets- tagarna i utse ledamöter från . Om det finns flera sådana organisationer skall de som huvudregel komma överens om hur leda- möterna skall utses. Om de inte kan enas, utses samtliga ledamöter av den organisation som företräder flest arbetstagare i företag och filialer i . Motsvarande bestämmelse finns i 17 § lagen om arbetstagarinflytande i europabolag. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.5.4. Om varken kollektivavtal eller organiserade arbetstagare finns i något av företagen eller filialerna i , skall arbetstagarna välja ledamöter. Bestämmelsen har tillkommit för att garantera att det är möjligt att bilda en förhandlingsdelegation även i fall det inte skulle finnas kollektivavtal eller någon fackligt organiserad arbetstagare i verksamheterna i . Motsvarande bestämmelse finns i 18 § lagen om arbetstagarinflytande i europabolag.