prop · GT0395 · 2006-03-14 00:00:00 — har genomfört en uppföljning av riksdagsbeslut om nationella minoriteter och minoritetsspråk genom bland annat en utvärdering av de statliga insatser som har genomförts.59 Några av utvärderarnas slutsatser är att en analys bör göras av vad det skulle kosta om minoritetspolitikens intentioner skulle genomföras samt att det finns ett glapp mellan den statliga och kommunala nivån när det gäller genomförandet av minoritetspolitiken. En annan slutsats är att statens informationsförpliktelse borde aktualiseras samt att varje nationell minoritetsgrupp bör analyseras enskilt i förhållande till ramkonventionen och minritetsspråkskonventionen.60 De nationella minoriteternas organisationer Regeringen för en kontinuerlig dialog med representanter för de nationella minoriteternas organisationer. Inom ramen för detta samråd har respektive minoritetsgrupp lyft fram olika prioriterade områden där det enligt dem krävs ytterligare åtgärder. De fem minoritetsgrupperna har samtliga uppgett att bristerna är stora när det gäller de nationella minoriteternas rättigheter i fråga om utbildning. Många kommuner känner inte till vilka skyldigheter de har att tillhandahålla modersmålsundervisning i minoritetsspråken. Det finns även en stor brist på utbildade lärare i minoritetsspråken och utbudet av läromedel är mycket begränsat. Den sverigefinska gruppen har framfört kritik mot att det finns ett krav på att minst fem elever i en kommun skall begära modersmålsundervisning i finska för att kommunen skall vara skyldig att ordna undervisningen. För samiska, meänkieli och chib räcker det med att en elev vill ha modersmålsundervisning för att kommunens skyldighet att anordna detta skall inträda. Representanter för den sverigefinska gruppen har även tagit upp frågan om modersmål i 58Europarådet, dokument COMMDH(2004)13. 59Åström, Nationella minoriteter och minoritetsspråk uppföljning av riksdagsbeslut. Bakgrund, innehåll och resultat. 60Hyltenstam och Milani, Nationella minoriteter och minoritetsspråk, Uppföljning av efterlevnad av konventioner på nationell nivå: ett minoritetsspråksperspektiv, Rapport för , . förskolan och menar att utvecklingen inom förskolan är alarmerande när Skr. det gäller barnens språkutveckling. Enligt representanterna finns det varken lagstadgad rätt eller öronmärkta medel till modersmålsstöd i Som resultat av detta har ett stort antal kommunala finskspråkiga förskolegrupper stängts. I samband med kartläggningen inför en ny handlingsplan om mänskliga rättigheter har representanter för den sverigefinska gruppen yrkat att den nationella handlingsplanen för de mänskliga rättigheterna kompletteras med en ny rättighetslagstiftning beträffande undervisning i och på finska i förskola och skola samt att den sverigefinska minoritetens och de andra nationella minoriteternas rätt till eget modersmål och egen kultur i högre grad lyfts fram i den nya Romska representanter har pekat på att det är ett stort problem att de flesta romer har en mycket låg utbildningsnivå. Många går inte ut med fullständiga betyg, få genomför en hel gymnasieutbildning och det är mycket få romer som genomgår en finns många vuxna romer som helt saknar Den låga utbildningsnivån leder i sin tur till att romer har svårt att konkurrera på arbetsmarknaden. romernas åtnjutande av de mänskliga rättigheterna diskuteras även i de avsnitt som behandlar olika rättigheter, främst i avsnitt 3.4.1 om rätten till arbete, 3.4.2 om rätten till bostad och 3.4.4 om rätten till utbildning. Representanter för de nationella minoriteterna har pekat på att skolornas utbildning om de nationella minoriteterna, deras språk, historia och kultur är bristfällig och helt obefintlig trots att skolans läroplaner föreskriver att sådan undervisning skall ske. företrädarna uppger även att det saknas läromedel för att undervisa om Situationen för de nationella minoritetsspråken är något som samtliga grupper lyfter upp som ett problem. Flera av de nationella minoritetsspråken har varit språk som i huvudsak endast har talats i hemmen och inte i kontakt med samhället i övrigt. Under vissa tider var det inte ens tillåtet att tala annat än svenska i skolan. Detta innebär att de nationella minoritetsspråken i olika grad är hotade. nationella minoritetsgrupper vill ha ett starkare stöd för de nationella minoritetsspråken för att kunna bevara och utveckla dem. om allt från att utveckla ordböcker till att ta fram handlingsplaner för de Många har framfört att det finns ett behov av något slags språkvårdande organ för minoritetsspråken. Information inom statlig och verksamhet, men även till samhället i stort, om de nationella minoriteterna efterlyses av samtliga Kunskaperna i kommuner och hos de statliga myndigheterna om att det finns rättigheter avseende de nationella minoriteterna och minoritetsspråken framstår fortfarande som mycket Många företrädare för de nationella minoriteterna upplever att det finns en okunskap om att det finns en minoritetspolitik och vilka de nationella minoriteterna är. Det finns således enligt dem en brist i genomförandet av minoritetspolitiken på den lokala och regionala nivån, vilket medför att det kan vara svårt för enskilda att få sina rättigheter tillgodosedda i praktiken när de t.ex. försöker få modersmåls- undervisning för sitt barn i skolan. Ett annat problem är att många som tillhör någon av de nationella minoritetsgrupperna inte heller vet vilka rättigheter de har och av den anledningen inte kan ta tillvara sina Här efterfrågas informationssatsningar riktade till de nationella minoriteterna om vilka rättigheter de har. De nationella minoriteternas riksorganisationer kan sedan minoritets- politiken infördes ansöka om bidrag för sin verksamhet. organisationer har dock framfört att detta bidrag inte räcker för att bedriva den verksamhet man önskar. Flera av de nationella minoritetsgrupperna har krävt äldreomsorg på Representanter för de nationella minoriteterna har också betonat vikten av att inom äldrevården få respekt för sin bakgrund Krav på ökat inflytande när det gäller frågor som berör de nationella minoriteterna på alla nivåer har framförts av samtliga minoritetsgrupper. Representanter för den sverigefinska minoriteten har även föreslagit att språkregistrering bör införas för att få statistisk information om hur stor gruppen sverigefinnar är så att samhällets insatser kan stå i relation till har andra nationella minoriteter tagit kraftigt avstånd från detta krav bland annat eftersom de har erfarenhet av förtryck på grund av sin etniska tillhörighet. Den sverigefinska gruppen har uppmärksammat att sverigefinnar generellt har sämre hälsa än många andra grupper i . sverigefinnars hälsa bör enligt dem behandlas i den generella satsningen Representanter för de romska organisationerna har vid upprepade tillfällen framfört att diskriminering av romer är ett stort problem. Regeringen gav Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO) i uppdrag att genomföra ett särskilt projekt för att förebygga och motverka diskriminering av romer. Uppdraget redovisades till regeringen genom rapporten Diskriminering av romer i Sverige.61 har DO fått fortsatt uppdrag och ytterligare ekonomiska medel för att arbeta mot diskriminering av romer. Representanter för den judiska gruppen har vid olika tillfällen redogjort för att de frågor som är mest prioriterade för gruppen är utbildning i jiddisch, att koscherslakt blir tillåtet, judisk äldreomsorg och barnomsorg samt åtgärder för att motverka antisemitism. koscherslakt behandlas även i avsnitt 3.7.2 om religionsfriheten. När det gäller mediafrågor ses avsaknaden av dagstidning på meänkieli som en stor brist för tornedalingarna. De har framfört krav på att utöka sändningarna på meänkieli. De har vidare fört fram att det fortfarande finns en okunskap inom public service om att meänkieli är ett eget språk och således inte bör definieras som finska. gruppen önskar ett ökat utrymme i olika typer av medier, såsom radio, TV och press. redovisades det uppdrag som en parlamentarisk utredning haft att göra en översyn av det statliga stödet till dagspressen och lämna förslag på hur det framtida statliga 61 Diskriminering av romer i Rapport från DO:s projekt om åtgärder för att förebygga och motverka diskriminering av romer. engagemanget på presstödsområdet skall vara utformat.62 Kommittén har Skr. 2005/06:95 bland annat analyserat behovet av presstöd till dagstidningar som riktar sig till nationella minoriteter. Utredningens betänkande omfattar förslag som har bäring på möjligheterna till driftstöd för dagstidningar på nationella minoritetsspråk. Synpunkter från referensgrupperna och utvärderaren av den första handlingsplanen Under arbetet med denna kartläggning har DO och JK lyft fram att romer i lever i en utsatt situation. har framfört att det krävs mer medel att fördela till projekt kring de nationella minoriteternas kulturer för att det skall ha en större effekt. I utvärderingen av den första handlingsplanen för de mänskliga rättigheterna påpekas att diskrimineringen av romer är omfattande och att frågan är komplex, vilket inte minst DO:s rapport om diskriminering av romer har visat. I utvärderingen framförs också att det inte finns någon institution dit de nationella minoriteterna kan vända sig om de anser att deras rättigheter har kränkts. Om det är fråga om diskriminering kan han eller hon i viss mån vända sig till JO eller till DO. I utvärderingen anförs dock att de internationella åtagandena går längre än så och innehåller s.k. kollektiva rättigheter och att det här finns ett behov av tydligare skyddslagstiftning. Samerna är en nationell minoritet i , men också ett urfolk. Urfolk härstammar från folkgrupper som bodde i landet, eller i ett geografiskt område som tillhörde landet, vid tiden för erövring, kolonisation eller fastställande av nuvarande statsgränser och som har behållit en del av sina egna sociala, ekonomiska, kulturella och politiska institutioner. Folkrätten innehåller regler om rättigheter för urfolk, särskilt i relation till land, naturresurser och självbestämmande, vilka samerna alltså är berättigade till utöver de rättigheter som följer av ställningen som nationell minoritet. De viktigaste internationella reglerna om urfolk finns i konvention (nr 169) om ursprungsfolk och stamfolk i självstyrande länder. Konventionen har inte ratificerats av . Ett flertal internationella organ har framfört synpunkter på frågor om samernas ställning i . för mänskliga rättigheter uttryckte oro över begränsade inflytande i beslutsprocesser som påverkar de traditionellt samiska områdena och näringarna, såsom rörande vattenkraftsprojekt, gruvor, skogsbruk samt privatisering av mark. Kommittén rekommenderade att involvera samerna mer i sådana beslutsprocesser.63 mot rasdiskriminering noterade i sin kommentar 2004 att inte ratificerat konvention nr 169, och framförde att den var oroad över att frågor om samernas landrättigheter fortfarande FN-dokument CCPR/CO/74/SWE. Kommittén uppmanade att tillse att utredningen av Skr. 2005/06:95 markfrågorna avslutades samt att lagstifta om dessa frågor efter konsultation med samerna för att undanröja den rättsliga oklarheten kring samernas markrättigheter. Kommittén noterade också att den fått uppgifter om att de samiska intressena ofta får ge vika i tvister om markfrågor och att samer inte får något finansiellt stöd för att driva processer om markrättigheter. Det kan också nämnas att mot rasdiskriminering i ett generellt yttrande om urfolk uppmanat stater att erkänna urfolkens rätt till mark.64 I sin uppföljning 2003 av hur genomfört ramkonventionen om skydd för nationella minoriteter pekade på att det finns ett stort behov av att nå en harmonisk lösning och tydliggöra den juridiska situationen när det gäller landrättigheter i områden som traditionellt bebos av samer, med målet att uppnå harmoni mellan etniska grupper i området och att skydda ursprungsbefolkningens kultur och identitet.65 kommission mot rasism och intolerans (ECRI) uppmanade i sin rapport att fortsätta sina ansträngningar att nå en lösning på frågorna om samernas landrättigheter samt att stärka samernas deltagande och inflytande i beslutsprocesser i frågor som berör dem, särskilt i frågor om markanvändning i traditionellt samiska områden.66 Det har förts fram av enskilda organisationer att bör ratificera konvention nr 169. Denna synpunkt har även framförts under arbetet med kartläggningen av flera organisationer, såsom , svenska sektionen av , Advokater utan Gränser och för mänskliga rättigheter. I utvärderingen av den första handlingsplanen hänvisas till de förväntningar som finns om att skall fatta ett sådant beslut. Under kartläggningsarbetet har även () inkommit med ett skriftligt yttrande som berör samiska frågor. har bland annat hänvisat till att det tidigare tillstyrkt att frågan om samiskt självstyrelse ytterligare utreds. I den första nationella handlingsplanen för de mänskliga rättigheterna sades att regeringen arbetade med att undanröja hinder för en eventuell ratifikation av konvention nr 169 samt att regeringen avsåg att tillsätta en för att identifiera gränser för renskötselområdet. Utredningen om en för renskötselområdet (Jo 2002:01) tillsattes och har redovisat sitt uppdrag. tillsattes också Jakt- och fiskerättsutredningen med uppdrag att närmare utreda omfattningen av samebymedlemmars och markägares rätt till jakt och fiske inom lappmarkerna och renbetesfjällen. Utredningen har lämnat två delbetänkanden och utredningens slutbetänkande överlämnades till regeringen i januari 2006.67 Vidare har regeringen lagt fram en proposition för med förslag bland annat om utökade befogenheter för . Regeringens avsikt är alltjämt att så snart 64General nr 23,1997. 65Europarådet, Resolution ResCMN(2003)12. 66Europarådet, dokument CRI (2003) 7. 67 SOU 2005:116. det låter sig göras underställa konvention nr 169 för Skr. 2005/06:95 ratifikation. Det står dock klart att det inte kommer att bli möjligt att fatta ett sådant beslut under innevarande mandatperiod. kommissionär för de mänskliga rättigheterna framförde i sin rapport efter besöket i att samiska kvinnor upplever att det krävs ytterligare insatser för att skapa jämställdhet inom de samiska grupperna, där traditionella könsmönster fortsätter att dominera.68 Frågor om samernas rätt att använda sitt eget språk behandlas i avsnitt 3.3.1 om nationella minoriteter. 3.4Ekonomiska och sociala rättigheter Enligt FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna, artikel 23, har var och en rätt till arbete och till skydd mot arbetslöshet. Var och en har också rätt att utan diskriminering få lika lön för lika arbete, vilket bland annat framgår av artikel 11 i FN:s konvention om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor. Artikel 6 i FN:s konvention om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter skyddar också rätten till arbete, liksom artikel 1 i den europeiska sociala stadgan. Rätten till arbete omfattas vidare av målsättningsstadgandet i 1 kap. 2 § regeringsformen. Rätten till arbete innebär inte en ovillkorlig rätt till ett arbete, utan en skyldighet för staterna att vidta åtgärder som syftar till att motverka arbetslöshet. Det är också viktigt att uppmärksamma att rätten till arbete skall genomföras på ett sätt som inte är diskriminerande. För del är det knappast arbetslösheten i stort som kan anses som ett problem i förhållande till de mänskliga rättigheterna, utan snarare att arbetslöshet drabbar vissa grupper hårdare än andra. Den fråga som bör diskuteras är med andra ord hur principen om likabehandling respekteras i förhållande till rätten till arbete. Under kartläggningsarbetet har i ett skriftligt yttrande bland annat påpekat att det finns skillnader i sysselsättningsgrad mellan olika grupper på arbetsmarknaden och att några grupper har svårt att etablera sig där. Även har framfört att frågan om diskriminering på arbetsmarknaden bör behandlas i kartläggningen. I avsnitt 3.1 behandlas frågor om diskriminering mer ingående. Rätten till arbete diskriminering på grund av etnisk tillhörighet för ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter och mot rasdiskriminering har uttryckt oro över diskrimineringen av personer med utländsk bakgrund på den svenska arbetsmarknaden.69 Även kommissionär för de mänskliga rättigheterna tog i sin rapport om 2004 upp problemen med , dokument COMMDH(2004)13. FN-dokument E/C.12/1/Add.70 respektive CERD/C/64/CO/8. diskriminering av personer med utländsk bakgrund inom detta område.70 Skr. 2005/06:95 I sin rapport framförde även kommission mot rasism och intolerans (ECRI) en stark rekommendation till att ägna uppmärksamhet åt att förbättra situationen på arbetsmarknaden för personer med utländsk bakgrund.71 Såsom nämnts i avsnitt 3.1.4 har bland andra Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO), kommun, , , svenska sektionen av och under kartläggningsarbetet påpekat att den etniska diskrimineringen måste fortsätta bekämpas, särskilt på arbets- och bostadsmarknaden. Enligt 2003 och med uppföljningsrapporten 2004 är skillnaden i sysselsättningen mellan inrikes födda och utrikes födda markant. Undersökningen visar att skillnaderna inte kan förklaras av individuella egenskaper som kön, ålder, utbildning eller civilstånd. De utrikes födda är mer utsatta för konjunkturväxlingar, och nedskärningar drabbar utrikes födda i högre grad. Även om en utrikes född och inrikes född har varit anställda riskerar den som är utrikes född i större utsträckning att förlora sitt arbete. Sysselsättningen är lägre för alla utrikes födda, oavsett födelseland och vistelsetid i . Den allra lägsta sysselsättnings- graden bland männen har de som är födda i ett land i och varit i . I denna grupp var sysselsatta 2002, vilket innebär att deras sysselsättningsgrad var lägre än för inrikes födda män. Även alla grupper av utrikes födda kvinnor har lägre sysselsättning än inrikes födda kvinnor. Nästan alla grupper av kvinnor, även inrikes födda, har lägre sysselsättningsgrad än männen. Såsom beskrivits i avsnitt 3.1.3 om anmälningar om diskriminering mottog DO 311 anmälningar om diskriminering på grund av etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning inom arbetslivet . Bland inrikes födda personer är vissa minoriteter särskilt utsatta på arbetsmarknaden. mot rasdiskriminering och kommissionär för de mänskliga rättigheterna har uttryckt oro över diskrimineringen av romer inom denna sektor.72 Inom DO:s projekt om diskriminering av romer 20022004 genomfördes en enkätundersökning om romers upplevelse av diskriminering. I denna undersökning uppgav av de tillfrågade som var arbetslösa att de trodde sig sakna arbete på grund av att arbetsgivare hellre anställer personer som inte har romsk bakgrund. uppgav att de väljer att inte berätta om sin romska bakgrund när de söker arbete, och uppgav att de blivit illa behandlade eller fått dålig service vid kontakter med arbetsförmedlingen. DO har dock tagit emot få anmälningar om diskriminering av romer. Enligt rapporten kan den låga anmälningsbenägenheten bero på att många romer upplever att DO:s möjligheter att påverka situationen är begränsade.73 70Europarådet, dokument CommDH(2004)13. 71Europarådet, dokument CRI (2005) 26. 72FN-dokument CERD/C/64/CO/8 respektive , dokument CommDH(2004)13. 73Diskriminering av romer i från DO:s projekt om åtgärder för att förebygga och motverka etnisk diskriminering av romer. Rätten till arbete diskriminering på grund av kön har fått flera påpekanden från internationella organ om diskriminering av kvinnor på arbetsmarknaden. för ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter påtalade 2001 lönediskrimineringen av kvinnor i mot diskriminering av kvinnor har uttryckt oro över detta problem, som kommittén anser har samband med den bestående könssegregeringen på arbetsmarknaden. Kommittén uppmanade enträget regeringen att anta handlingsprogram och aktiva åtgärder för att påskynda bekämpningen av lönediskriminering av kvinnor, inbegripet arbetsvärderingar, insamling av data, ytterligare studier av de bakomliggande orsakerna till löneskillnaderna och ökat stöd till arbetsmarknadens parter i kollektiva löneförhandlingar, i synnerhet i fråga om fastställande av lönestrukturer inom kvinnodominerade sektorer. Kommittén bad också regeringen att lämna mer information i nästa periodiska rapport om sitt arbete med att få bukt med löneskillnaderna. Kommittén påpekade även att andelen kvinnor med höga positioner inom det privata näringslivet, statsägda företag och statliga beslutande organ fortsätter att vara låg. Vidare kritiserade kommittén den låga andelen kvinnor på höga poster inom utrikesförvaltningen samt inom den akademiska världen.75 Den uppmanade regeringen att genom sin politik stimulera en ökning av antalet kvinnor på högre tjänster vid universiteten och att säkerställa att kvinnliga akademiker inte diskrimineras när det gäller att få tillgång till forskningsstipendier och andra resurser. för sociala rättigheter har framfört att bryter mot artikel 20 i den europeiska sociala stadgan om jämlikhet på arbetsmarknaden på grund av att personer som arbetar färre än och inte omfattas av arbetslöshetsförsäkringen.76 Vad beträffar lönediskriminering har det tidigare nämnts i avsnitt 3.1.3 att antalet anmälningar till (JämO) om lönediskriminering blev färre jämfört , medan antalet anmälningar om diskriminering av gravida och föräldralediga ökade. var dock tendensen den motsatta antalet anmälningar om lönediskriminering ökade medan antalet anmälningar om diskriminering av gravida och föräldralediga minskade. Enligt statistik från var kvinnors månadslöner 2004 i genomsnitt av männens. Skillnaden hade då i stort sett varit . Med hänsyn tagen till skillnader mellan könen i ålder, utbildning, arbetstid, sektor och yrkesgrupp var kvinnornas lön i genomsnitt av männens. Denna löneskillnad skiftade mellan olika sektorer av arbetsmarknaden. Bland kommunalanställda hade kvinnorna av männens löner, i landstingen 93, i staten 92 och inom den privata sektorn . I alla sektorer var löneskillnaderna mellan könen lägst bland de yngsta arbetstagarna och ökade så att äldre kvinnors löner utgjorde en allt mindre del av jämnåriga mäns löner. Statistiken visar också att antalet högavlönade kvinnor är betydligt färre FN-dokument A/56/38, para. , , Conclusions 2004 (). än de högavlönade männen. Inom gruppen med en månadslön på minst Skr. 2005/06:95 30 000 kronor är kvinnor. Universitet och högskolor uppvisar också en mansdominans på höga befattningar. Bland de olika personalkategorierna finns den lägsta andelen kvinnor, , bland professorerna. I gruppen lektorer är kvinnor.77 har i en rapport (2006:2 R) redovisat sin undersökning om kvinnors och mäns chanser att bli doktorander och göra postdoktoral karriär. Rapporten visar att bland dem som har doktorerat är chansen att bli professor dubbelt så stor för män som för kvinnor. av männen som disputerade blev professorer . Motsvarande siffra för kvinnorna är . Rätten till arbete diskriminering på grund av funktionshinder Enligt om delaktighet och jämlikhet för personer med funktionshinder, regel 7, bör staterna erkänna principen att förutsättningar skapas för människor med funktionsnedsättning så att de skall kunna utnyttja sina mänskliga rättigheter, särskilt rätten till arbete. Staterna bör aktivt stödja att människor med funktionsnedsättning integreras i den öppna arbetsmarknaden. Artikel 15 i den europeiska sociala stadgan föreskriver att konventionsstaterna skall främja anställningar för funktionshindrade personer genom alla metoder som kan uppmuntra arbetsgivare att anställa funktionshindrade och om behövligt anpassa arbetsmiljön till dem. Enligt tilläggsundersökning till arbetskrafts- undersökningen () har personer med funktionshinder högre arbetslöshet och lägre sysselsättningsgrad än befolkningen totalt.78 Av dem är sysselsatta, jämfört av befolkningen totalt. av männen med funktionshinder är sysselsatta, medan motsvarande siffra för kvinnorna är .