prop · GT03128d2 · 2006-03-20 00:00:00 — 7.Utanattdetpåverkartillämpningenavartikel50.3iförordning (EG) nr 178/2002 skall medlemsstaterna, om den offentliga importkontrollen som omfattas av förfarandet i punkt 2 visar att bestämmelserna i betydande utsträckning inte följs, anmäla detta till kommissionen, övriga medlemsstater och berörda företagare i enlighet med det förfarande som anges i avdelning IV i den här förordningen; medlemsstaterna skall öka antaletsändningarsomkontrollerasochförvaraettlämpligtantal prov under lämpliga lagringsförhållanden om så krävs för en vederbörlig undersökning. 8.Om det konstateras att varorna i ett betydande antal sändningarinteöverensstämmermeduppgifternaideintygsomutfär- datsavtredjelandetsbehörigamyndighetellerkontrollorgan,skall denreduceradefrekvenssomavsesipunkt2intelängretillämpas. a)det vid en gemenskapsrevision har framkommit att foder eller livsmedel som exporterats till gemenskapen uppfyller gemenskapens krav, eller likvärdiga krav, b)de kontroller som utförts i tredjelandet före leverans anses tillräckligt effektiva och ändamålsenliga för att kunna ersätta eller reducera de dokument- och identitetskontroller och fysiska kontroller som anges i gemenskapslagstiftningen. 4.I det godkännande som avses i punkt 1 skall den behöriga myndighetitredjelandetsomansvararförgenomförandetavkontroller före export anges, och i förekommande fall även kontrollorgantillvilketdenbehörigamyndighetenfårdelegeravissaupp- gifter. En sådan delegering får endast godkännas om kriterierna i artikel 5, eller likvärdiga villkor, uppfylls. 5.Denbehörigamyndighetenochdekontrollorgansomanges i godkännandet skall ansvara för kontakterna med gemenskapen. Behöriga myndigheter och tullen 1.Debehörigamyndigheternaochtullenskallhaettnärasamarbete i genomförandet av den offentliga kontroll som behandlas i detta kapitel. 2.Tullenskallifrågaomsändningaravfoderochlivsmedelav animaliskt ursprung och av foder och livsmedel som avses i artikel 15.5 inte tillåta införsel eller hantering i frizoner eller frilager utan den behöriga myndighetens medgivande. 3.Omprovtagningskerskalldenbehörigamyndigheteninformera tullen och de berörda företagarna om detta och uppge om varorna kan släppas innan resultaten från analysen av proverna föreligger, förutsatt att sändningens spårbarhet säkerställs. Europeiska unionens officiella tidning L 191/19 Vid övergång till fri omsättning skall de behöriga myndigheterna och tullen samarbeta i enlighet med bestämmelserna i artiklarna 26 i förordning (EEG) nr 339/93. 1.Nödvändiga åtgärder för att säkerställa att den offentliga kontrollen vid införseln av foder och livsmedel genomförs på ett enhetligt sätt skall fastställas enligt förfarandet i artikel 62.3. 2.Närmare bestämmelser får särskilt fastställas för: a)foder och livsmedel som importeras eller som är föremål för något av de tullförfaranden som anges i artikel 4.16 b-4.16 f i förordning (EEG) nr 2913/92 eller som skall hanteras i frizoner eller frilager i den mening som avses i artikel 4.15 b i förordning (EEG) nr 2913/92, b)livsmedel som är avsedda för besättning och passagerare på transportmedel i internationell trafik, c)foder och livsmedel som fjärrbeställts (t.ex. via post, telefon eller Internet) och levererats till konsumenten, d)foder som är avsett för sällskapsdjur eller hästar och livsmedel som passagerare och besättning på transportmedel i internationell trafik medför, e)särskilda villkor eller undantag som gäller vissa territorier som anges i artikel 3 i förordning (EEG) nr 2913/92, för att ta hänsyn till de begränsningar som följer av de speciella naturförhållanden som utmärker dessa territorier, f)att säkerställa enhetligheten i beslut av behöriga myndigheter avseende livsmedel och foder från tredjeländer inom ramen för artikel 19, g)återsändningarfrånetttredjelandavproduktermedursprung i gemenskapen, h)dokument som måste åtfölja sändningar när prover har tagits. FINANSIERING AV OFFENTLIG KONTROLL Medlemsstaterna skall se till att tillräckliga finansiella resurser finns tillgängliga för att tillhandahålla nödvändig personal och andraresurserföroffentligkontrollgenomdenfinansieringsform som anses lämplig, exempelvis allmän beskattning, avgifter eller pålagor. 1.Medlemsstaterna får ta ut avgifter eller pålagor för att täcka kostnaderna för offentlig kontroll. 2.Medlemsstaterna skall dock beträffande de verksamheter som avses i bilaga IV, avsnitt A och i bilaga V, avsnitt A se till att en avgift tas ut. 3.Utan att det påverkar tillämpningen av punkterna 4 och 6 skall de avgifter som uttagits för de särskilda verksamheter som angesibilagaIV,avsnittAochbilagaV,avsnittAinteunderstiga den minimisats som anges i bilaga IV, avsnitt B och bilaga V, avsnitt B. När det gäller de verksamheter som avses i bilaga IV, avsnitt A får medlemsstaterna dock fram till fortsätta att använda de belopp som tillämpas enligt direktiv /73/EEG. Beloppen i bilaga IV, avsnitt B och i bilaga V, avsnitt B skall uppdateras minst , i enlighet med förfarandet i artikel 62.3, i synnerhet för att beakta inflationen. Avgifter som uttagits för offentlig kontroll i enlighet med punkt 1 eller 2: a)fårintevarahögreändeansvarigabehörigamyndigheternas kostnader i förhållande till de kriterier som anges i bilaga VI, L 191/20 Europeiska unionens officiella tidning b)fårfastställassomschablonbelopppågrundvalavdekostnader som de behöriga myndigheterna haft eller, i tillämpliga fall, till de belopp som fastställs i bilaga IV, avsnitt B eller i bilaga V, avsnitt B. a)Typ av företag och relevanta riskfaktorer. 8.Avgifter som avser importkontroller skall betalas av företagaren eller dennes företrädare till den behöriga myndighet som ansvarar för importkontrollen. 9.Avgifterfårinteåterbetalasdirektellerindirekt,förutomide fall de har uttagits felaktigt. b)Särskilda omständigheter för företag med liten produktion. c)De traditionella metoder som används för produktion, bearbetning och distribution. d)Behoven hos de företag som är lokaliserade i regioner med särskilda geografiska begränsningar. När medlemsstaterna, med anledning av foder- och livsmedelsföretagens system för egenkontroll och spårning och graden av efterlevnad som konstateras vid offentlig kontroll för en viss typ av foder eller livsmedel, eller verksamhet, väljer att genomföraoffentligkontrollvidfärretillfällenellerförattbeakta kriterierna i punkt 5 b-5 d, får de fastställa en lägre avgift för offentligkontrollänminimibeloppetipunkt4b,förutsattattden berörda medlemsstaten till kommissionen redovisar: 10.Utan att det påverkar de kostnader som härrör från de utgiftersomavsesiartikel28fårmedlemsstaternaintetautandra avgifterändesomangesidennaartikelförgenomförandetavden här förordningen. 11.Företagare eller andra berörda företag eller deras företrädare skall få ett kvitto på att avgifterna har betalats. 12.Medlemsstaterna skall offentliggöra metoden för beräkningavavgifternaochinformerakommissionenomdenna.Kommissionenskallundersökaomavgifternauppfyllerkravenidenna förordning. a)typ av livsmedel, foder eller verksamhet som avses, b)kontroller som genomförts vid de berörda företagen, c)metoden för att beräkna avgiftssänkningen. Om den behöriga myndigheten genomför flera typer av offentliga kontroller av foder och livsmedel på en enda anläggning skall den betrakta dessa kontroller som en enda aktivitet och ta ut en enda avgift. Kostnader för extra offentlig kontroll Ompåvisandetavbristandeefterlevnadmedföroffentligkontroll som går utöver den behöriga myndighetens normala kontrollverksamhet, skall den behöriga myndigheten debitera den företagaresomharansvaretfördenbristandeefterlevnadenellerfården behöriga myndigheten debitera den företagare som äger eller innehar produkterna vid den tid då den extra offentliga kontrollen genomförs för de kostnader som dessa extra offentliga kontroller medför. Med normal kontrollverksamhet avses den rutinkontrollverksamhet som krävs i gemenskapens lagstiftning eller i nationell lagstiftning, och särskilt den som beskrivs i den plan som avses i artikel 41. Verksamhet utöver normal kontrollverksamhet omfattar provtagning och analys av prover samt andra kontroller som är nödvändiga för att undersöka problemets omfattning, att kontrollera om korrigeringsåtgärder har vidtagits eller för att upptäcka och/eller bekräfta bristande efterlevnad. Europeiska unionens officiella tidning L 191/21 Registrering/godkännande av foder- och Vid fastställandet av nivån för den kostnad som avses i artikel 28 skall hänsyn tas till principerna i artikel 27. Utan att det påverkar tillämpningen av krav på officiell certifiering som antagits av djurhälso- eller djurskyddsskäl får krav antas i enlighet med förfarandet i artikel 62.3 avseende följande: a)Under vilka omständigheter officiell certifiering krävs. b)Utformningen av intyget. c)Intygsgivarens kompetens. d)Deprincipersomskalliakttasförattgaranteratillförlitligcertifiering, däribland elektronisk certifiering. e)De förfaranden som skall iakttas när intyg dras tillbaka eller ersätts. f)Sändningar som delas upp i mindre sändningar eller som blandas med andra sändningar. g)Dokument som skall åtfölja varorna efter det att offentlig kontroll har genomförts. 2.Om officiell certifiering krävs skall det säkerställas att: a) det finns ett samband mellan intyget och sändningen, b) uppgifterna på intyget är riktiga och tillförlitliga. 3.Iettstandardintygskall,därdetärrelevant,kravpåofficiell certifieringavfoderochlivsmedelkombinerasmedandrakravpå officiell certifiering. 1.a) Behöriga myndigheter skall fastställa de förfaranden som foder- och livsmedelsföretagarna skall iaktta vid ansökan om registrering av sina anläggningar i enlig- het med förordning (EG) nr 852/2004, direktiv /69/EG eller med den kommande förordningen om foderhygien. b)De skall upprätthålla en aktuell förteckning över de foder- och livsmedelsföretagare som har registrerats. Om det redan finns en sådan förteckning för andra ändamål kan den även användas för den här förordningens syften. 2.a) Behöriga myndigheter skall fastställa de förfaranden som foder- och livsmedelsföretagarna skall iaktta vid ansökan om godkännande för sina anläggningar enligt förordning (EG) nr 852/2004, förordning (EG) nr 854/2004, direktiv /69/EG eller den kommande förordningen om foderhygien. b)När den behöriga myndigheten mottar en ansökan om godkännande från en foder- eller livsmedelsföretagare skall myndigheten genomföra ett besök på platsen. c)Denfårendastgodkännaenanläggningfördenberörda verksamheten om foder- eller livsmedelsföretagaren harvisatattallarelevantakravifoder-ellerlivsmedels- lagstiftningen är uppfyllda. d)Denbehörigamyndighetenfårutfärdaettvillkoratgodkännande om det framgår att anläggningen uppfyller alla krav på uppbyggnad och utrustning. Den skall beviljafulltgodkännandeförstomdetvidennyoffentligkontrollavanläggningeninomtremånaderefterdet att det villkorliga godkännandet har beviljats framgår att anläggningen uppfyller de övriga relevanta kraven i foder- eller livsmedelslagstiftningen. Om det har gjorts väsentliga framsteg men anläggningen ändå inte uppfyllersamtligarelevantakravfårdenbehörigamyndig- heten förlänga det villkorade godkännandet. Ett villkorat godkännande får dock inte vara längre än totalt . L 191/22 Europeiska unionens officiella tidning e)Denbehörigamyndighetenskallseövergodkännandet av anläggningar när den genomför offentlig kontroll. Om den behöriga myndigheten upptäcker allvarliga brister eller vid upprepade tillfällen måste avbryta produktionen vid en anläggning, och foder- eller livsmedelsföretagaren inte kan lämna tillräckliga garantier beträffandedenframtidaproduktionenskalldenbehöriga myndigheten inleda förfaranden, för att återkalla godkännandetavanläggningen.Denbehörigamyndigheten kan tillfälligt upphäva godkännandet av en anläggning om foder- eller livsmedelsföretagaren kan garantera att bristerna kommer att åtgärdas inom rimlig tid. f)Debehörigamyndigheternaskallhållaaktuellaförteckningar över godkända anläggningar uppdaterade och göra dem tillgängliga för de övriga medlemsstaterna och allmänheten på ett sätt som får preciseras i enlighet med förfarandet i artikel 62.3. Gemenskapens referenslaboratorier för foder och livsmedel i bilaga VII skall ha ansvaret för att: a)förse nationella referenslaboratorier med uppgifter om analysmetoder, inbegripet referensmetoder, b)samordna nationella referenslaboratoriers tillämpning av metoderna i led a, särskilt genom jämförande tester, och säkerställalämpliguppföljningavsådanajämförandetesteri enlighet med tillgängliga internationellt erkända protokoll, c)inom sitt kompetensområde samordna praktiska arrangemang som krävs för att tillämpa nya analysmetoder och informera nationella referenslaboratorier om framstegen på detta område, d)anordna grund- och påbyggnadsutbildning för personal vid nationella referenslaboratorier och för experter från utvecklingsländer, e)tillhandahållavetenskapligtochteknisktstödtillkommissionen, särskilt om medlemsstaterna ifrågasätter analysresultat, f)samarbetamedlaboratoriersomansvararförfoder-ochlivs- medelsanalyser i tredjeländer. Gemenskapens referenslaboratorier inom djurhälsosektorn skall ansvara för att: a)samordnademetodersomanvändsimedlemsstaternaföratt diagnostisera sjukdomar, b)ge aktivt stöd när det gäller att diagnostisera utbrott av sjukdomar i medlemsstaterna genom att ta emot isolat av patogener för bekräftande diagnos, karakterisering samt epizootiska undersökningar, c)underlätta grundutbildning och vidareutbildning av experter inom laboratoriediagnostik, i syfte att harmonisera diagnostikmetoderna i hela gemenskapen, d)samarbeta,ifrågaommetoderförattdiagnosticeradjursjukdomar inom sitt kompetensområde, med behöriga laboratorier i de tredjeländer där dessa sjukdomar är vanliga, e)anordna grundutbildning och vidareutbildning för personal vid nationella referenslaboratorier och för experter från utvecklingsländer. 3.Artikel 12.2 och 12.3 skall tillämpas på gemenskapens referenslaboratorier. 4.Gemenskapens referenslaboratorier skall: a)ha personal med lämpliga kvalifikationer och tillräcklig utbildning i de diagnostiska och analytiska tekniker som används inom dess kompetensområde, b)förfoga över den utrustning och de produkter som krävs för att utföra de ålagda uppgifterna, c)ha en lämplig, administrativ uppbyggnad, d)se till att personalen respekterar att vissa uppgifter, resultat eller viss information är av konfidentiell natur, Europeiska unionens officiella tidning L 191/23 e)ha tillräckliga kunskaper om internationella standarder och internationell praxis, f)itillämpligafalltillhandahållaenaktuellförteckningövertillgängliga referenssubstanser och reagenser samt en uppdaterad förteckning över tillverkare och leverantörer av dessa substanser och reagenser, g)beakta forskningsverksamhet på nationell nivå och på gemenskapsnivå, h)ha utbildad personal tillgänglig i händelse av nödsituationer inom gemenskapen. 5.Andrareferenslaboratorierpågemenskapsnivå,somärrelevantafördeområdensomangesiartikel1,fårtasmedibilagaVII i enlighet med förfarandet i artikel 62.3. I enlighet med samma förfarande får bilaga VII uppdateras. 6.Ytterligareansvarsområdenochuppgifterförgemenskapens referenslaboratorier får fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 62.3. 7.Gemenskapens referenslaboratorier får erhålla finansiellt gemenskapsstöd i enlighet med artikel 28 i rådets beslut 90/424/EEG av om utgifter inom veterinärområdet (1). 8.Gemenskapens referenslaboratorier får bli föremål för gemenskapenskontrollerförattkontrolleraefterlevnadenavkravenidennaförordning.Omdetavdessakontrollerframgårattett laboratoriuminteuppfyllerdekravellerfullgördeuppgiftersom de utsetts för, får erforderliga åtgärder vidtas i enlighet med förfarandet i artikel 62.3. 9.Punkterna 1-7 är tillämpliga utan att det påverkar tilllämpningen av närmare bestämmelser och då i synnerhet i kapitel VI i förordning (EG) nr 999/2001 och artikel 14 i direktiv /23/EG. Medlemsstaternaskallsetillattminstettnationelltreferenslaboratoriumutsesförvarjereferenslaboratoriumpågemenskaps- nivå som avses i artikel 32. En medlemsstat får utse ett laboratorium beläget i en annan medlemsstat eller i en medlem i Europeiska frihandelssammanslutningen Efta, och ett laboratorium får utgöra nationellt referenslaboratorium för mer än en medlemsstat. (1) EGT L 224, , s. 19. Beslutet senast ändrat genom förordning (EG) nr 806/2003. 2.Dessa nationella referenslaboratorier skall: a)samarbeta med gemenskapens referenslaboratorium inom sitt kompetensområde, b)samordna, inom sitt kompetensområde, verksamheten på officiella laboratorier som är ansvariga för analyser enligt artikel 11, c)vid behov organisera jämförande test av de officiella nationellalaboratoriernaochsäkerställaenlämpliguppföljningav sådana jämförande test, d)se till att informationen från gemenskapens referenslaboratorium vidarebefordras till den behöriga myndigheten och officiella nationella laboratorier, e)tillhandahålla vetenskapligt och tekniskt stöd till den behöriga myndigheten för genomförandet av samordnade kontrollplaner som antagits i enlighet med artikel 53, f)ansvara för att andra särskilda åligganden som har fastställts i enlighet med förfarandet i artikel 62.3 fullgörs, utan att det påverkar befintliga, ytterligare åligganden på nationell nivå. 3.Artikel 12.2 och 12.3 skall tillämpas på nationella referenslaboratorier. 4.Medlemsstaterna skall lämna uppgift om namn och adress för varje nationellt referenslaboratorium till kommissionen, berörda referenslaboratorier på gemenskapsnivå och övriga medlemsstater. 5.Medlemsstater som har mer än ett nationellt referenslaboratorium för ett referenslaboratorium på gemenskapsnivå skall säkerställaettnärasamarbetemellandessalaboratoriersåattsamordningen mellan dem, med andra nationella laboratorier och med gemenskapens referenslaboratorium är effektiv. 6.Ytterligare ansvarsområden och uppgifter för nationella referenslaboratorier får fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 62.3. 7.Punkterna 1-5 är tillämpliga utan att det påverkar tillämpningen av närmare bestämmelser och då i synnerhet i kapitel VI i förordning (EG) nr 999/2001 och artikel 14 i direktiv /23/EG. L 191/24 Europeiska unionens officiella tidning ADMINISTRATIVT STÖD OCH SAMARBETE PÅ OMRÅDENA FÖR FODER OCH LIVSMEDEL De behöriga myndigheter som omfattas av rådets direktiv /608/EEG av om ömsesidig hjälp mellan medlemsstaternas myndigheter och samarbete mellandessaochkommissionenförattsäkerställaenkorrekttillämp- ning av lagstiftningen om veterinära frågor och avelsfrågor (1) skallvidbehovutgöralänktilldemyndighetersomärverksamma enligt denna avdelning. 1.Omresultatetavdenoffentligakontrollenavfoderochlivsmedel kräver åtgärder i mer än en medlemsstat skall behöriga myndigheter i berörda medlemsstater ge varandra administrativt stöd. 2.Behöriga myndigheter skall ge administrativt stöd efter begäran eller på eget initiativ om det visar sig behövas under undersökningarnas gång. Det administrativa stödet får eventuellt omfatta deltagande i kontroller på platsen som genomförs av en annan medlemsstats behöriga myndighet. 3.Artiklarna35-40skallinteåsidosättanationellabestämmel- seromtillgångtillhandlingarsomärföremålförellerharanknytningtillettdomstolsförfarande,ellerbestämmelsersomsyftartill att skydda fysiska eller juridiska personers affärsintressen. 1.Varje medlemsstat skall utse ett eller flera förbindelseorgan som vid behov skall utgöra länk till förbindelseorganen i andra medlemsstater. Förbindelseorganens roll skall vara att stödja och samordnakommunikationenmellandebehörigamyndigheterna, särskilt översändande och mottagande av begäran om stöd. 2.Medlemsstaternaskalllämnaallarelevantauppgifteromde utseddaförbindelseorganenocheventuellaändringaridessauppgifter till kommissionen och övriga medlemsstater. 3.Utanattdetpåverkartillämpningenavpunkt1skallutnämnandet av förbindelseorgan inte hindra att personalen vid de behöriga myndigheterna i olika medlemsstater har direkta kontakter, utbyter information eller samarbetar med varandra. 1.Somsvarpåenmotiveradbegäranomstödskalldenanmodade behöriga myndigheten se till att den begärande behöriga myndigheten får alla uppgifter och handlingar som krävs för att den senare skall kunna kontrollera efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningsomfallerundermyndighetensansvarsområde. Den anmodade behöriga myndigheten skall därför se till att alla administrativa undersökningar som krävs för att få fram sådana uppgifter och handlingar utförs. 2.Uppgifter och handlingar som lämnas i enlighet med punkt 1 skall översändas utan onödigt dröjsmål. Handlingar får översändas i original eller kopia. 3.Genom överenskommelse mellan den begärande myndigheten och den anmodade myndigheten får personal som utsetts av den begärande myndigheten närvara vid administrativa undersökningar. Sådana undersökningar skall alltid genomföras av personal vid den anmodade myndigheten. Personal från den begärande myndigheten får inte på eget initiativ utöva de befogenheter som tilldelats tjänstemännen vid den anmodade myndigheten. De skall dock genom den anmodade myndighetens förmedling ges tillträde till samma lokaler och tillgångtillsammahandlingarsomdessatjänstemän,ochendastför ändamålsomavserdenpågåendeadministrativaundersökningen. Personal från den begärande myndigheten som uppehåller sig i en annan medlemsstat i enlighet med punkt 3 skall alltid kunna uppvisa en skriftlig fullmakt med uppgifter om sin identitet och officiella behörighet. (1) EGT L 351, 2.12.1989, s. 34. Europeiska unionens officiella tidning L 191/25 1.När en behörig myndighet får kännedom om bristande efterlevnad och denna kan få konsekvenser för en annan medlemsstat eller andra medlemsstater, skall den andra medlemsstaten eller de övriga medlemsstaterna underrättas utan dröjsmål. 2.Den medlemsstat som får sådan information skall undersöka saken och underrätta den medlemsstat som lämnade informationen om resultatet av undersökningen och, i tillämpliga fall, om vilka åtgärder som vidtagits. Stöd vid bristande efterlevnad 1.Om den behöriga myndigheten i destinationsmedlemsstaten under en offentlig kontroll på varornas destinationsort eller undertransportenavvarornafastställerattvarornainteuppfyller kraven i foder- eller livsmedelslagstiftningen och därmed medför en risk för människors eller djurs hälsa eller utgör en allvarlig överträdelse av foder- eller livsmedelslagstiftningen, skall den behörigamyndighetenidestinationsmedlemsstatenutandröjsmål kontakta den behöriga myndigheten i avsändarmedlemsstaten. 2.Den behöriga myndigheten i avsändarmedlemsstaten skall undersöka saken, vidta alla nödvändiga åtgärder och underrätta denbehörigamyndighetenidestinationsmedlemsstatenomvilka undersökningar och vilken offentlig kontroll som utförts samt vilka beslut som fattats och skälen till dessa. 3.Om den behöriga myndigheten i destinationsmedlemsstatenharskälattantaattdessaåtgärderärotillräckliga,skalldebåda medlemsstaternas behöriga myndigheter gemensamt försöka finna lämpliga lösningar för att råda bot på situationen, om så är lämpligt bl.a. genom en i enlighet med artikel 36.3 och 36.4 genomförd gemensam inspektion på platsen. De skall underrätta kommissionen om de inte kan enas om lämpliga åtgärder. När en behörig myndighet mottar uppgifter från tredjeländerombristandeefterlevnadoch/ellerenriskförmänniskorseller djurs hälsa skall myndigheten vidarebefordra uppgifterna till behöriga myndigheter i andra medlemsstater om den anser att dessa myndigheter kan ha intresse av uppgifterna, eller om de begär att få dem. Den skall även vidarebefordra sådana uppgifter till kommissionen, om de är av intresse på gemenskapsnivå.