prop · GT03131 · 2006-03-22 00:00:00 — Inom varje kategori krävs ställningstaganden dels till vilken verksam- het som fortsatt skall bedrivas respektive vad som skall väljas bort, dels på vilken ambitionsnivå den valda verksamheten skall bedrivas och vilket s.k. risktagande som beställaren är beredd att acceptera. Nuvarande modell för beställning av forskning, som bygger på forsk- ningsbeställningar från Försvarsmakten respektive regeringen till Total- och Försvarshögskolan, samt beställningar av teknikutveckling från till och industrin, har såväl styrkor som svagheter. anser att det är svårt för Försvars- makten att styra forskningen på ett kritiskt och självständigt sätt. Detta beror dels på komplexiteten i de frågor som behandlas, dels på att rota- tionen bland Försvarsmaktens personal begränsar möjligheterna att upp- arbeta den kunskap och kontinuitet som krävs för att i realiteten styra verksamheten i sak. redogör å andra sidan för att kompetensen inom Försvarsmakten i detta avseende blivit bättre och att beställar-utförarmodellen fungerar tillfredställande. Även FOI- utredningen (SOU 2004:41) gjorde bedömningen att övergången från anslags- till avgiftsfinansiering har inneburit en förbättring av styrningen. Regeringen anser att Försvarsmakten, via av myndigheten ledda s.k. FoT-grupper, har en bättre insyn och styrning än om verksamheten vore anslagsfinansierad. Det är heller inte givet att de exempel på alternativa finansieringsformer som f.n. tillämpas, som anslag direkt från regeringen inom bl.a. NBC och flygteknik, i kvalitativ mening innebär en bättre styrning. Regeringen anser att ett rådgivande organ för beredning av forskningsfrågor knutet till Försvarsmakten bör inrättas. Det bör utses av regeringen och ges en självständig ställning och sammansättningen skall säkerställa att Försvarsmakten kan svara upp mot de bredare forsknings- frågeställningar som försvarets nya inriktning innebär. Bland annat bör det rådgivande organet beakta det program för säkerhetsforskning som beskrivs i propositionen Samverkan vid kris för ett säkrare samhälle (prop. 2005/06:133). Det rådgivande organet skall också kunna ge regeringen sin syn på forskningens och teknikutvecklingens inriktning och avvägningen mellan dess olika delar. Sammantaget kan regeringen konstatera att olika former av styrning av forskning är förknippad med för- och nackdelar, men att fördelarna med nuvarande modell med avgiftsfinansiering överväger, varför någon för- ändring inte föreslås. Regeringen redovisar detta närmare i avsnitt 2.3. Frågan om ett eget försvarsforskningsanslag bereds vidare. Regeringen anser att det finns ett behov av att för försvarssektorn ha Skr. 2005/06:131 ett särskilt fristående forskningsinstitut som kan tillgodose behovet av tillämpad forskning för försvarets behov, men också beakta näringslivets behov. I takt med att den civila och militära utvecklingen närmar sig varandra, t.ex. inom säkerhetsområdet, bör möjligheterna till samverkan mellan dessa områden utnyttjas fullt ut så länge den baseras på institutets kärnverksamhet. En ökad samverkan med näringslivet och andra forsk- ningsinstitut bör eftersträvas och forskningsutbyte mellan traditionellt militära respektive civila forskningsområden kan därmed på ett kost- nadseffektivt sätt generera resultat med gemensam nytta för deltagande parter. Detta påpekar även Försvarsberedningen i sin rapport. Verksamheten vid och Försvars- högskolan måste genomgå kraftiga omprioriteringar i förhållande till bedriven verksamhet 2004. Detta arbete bör genomföras av Försvars- makten, Försvarshögskolan, och i samråd med . Områden som blir för smala för att vara meningsfulla ur ett kompetenshänseende bör om möjligt överföras till andra utförare eller i sista hand avvecklas. har föreslagit att forskningsverksam- heten bör renodlas så att den naturvetenskapliga och tekniska forsk- ningen koncentreras till och den sam- hällsvetenskapliga till Försvarshögskolan. Enligt regeringens uppfattning finns det skäl som talar för en ren- odling, men regeringen har vid en samlad bedömning funnit att de skäl som talar mot en renodling överväger. Det finns bl.a. en risk att en omstrukturering på kort sikt leder till en nedgång i analysstödet och på till en kompetensförlust. Regeringen avser därför inte genom- föra denna förändring . Regeringen anser att den ekonomiska omfattningen av forskning, teknikutveckling samt utveckling och stödverksamhet inom de berörda myndigheterna bör reduceras. I första hand gäller att den minskade eko- nomiska ramen för det militära försvaret nödvändiggör omprioriteringar mellan operativ verksamhet och annan verksamhet för att nå en balans mellan olika uppgifter. Reduktionen av de ekonomiska resurserna för försvarsforskning och teknikutveckling m.m. innebär att en noggrann prioritering av FoU-verksamheten behöver göras så att den framgent inriktas på de uppgifter för det framtida försvaret som anges i beslut. Vidare bör Försvarsmakten uppmärksamma behovet av särskilda satsningar för att nyttiggöra forskningsresultat från forskningsutövarna. Regeringens bedömning: En översyn av den samlade underrättelse- verksamhetens och säkerhetstjänstens struktur och organisation samt möjligheterna att utveckla formerna för och innehållet i inriktningen, styrningen och finansieringen av underrättelse- och säkerhetstjänsten bör göras. Översynen bör resultera i förslag till minskade kostnader om ca inom underrättelse- och säkerhetstjänsten inom utgiftsområde 6 Försvar samt beredskap mot sårbarhet. förslag är att Militära under- rättelse- och säkerhetstjänsten och bör åläggas besparingar om 60 respektive i förhållande till ekono- miska nivå. Därutöver föreslår utredningen att en utredning med uppgift att se över styrnings-, finansierings- samt organisationsformer för under- rättelse- och säkerhetstjänsten bör tillsättas i syfte att åstadkomma effektökningar, effektiviseringar samt kostnadsreduktioner. Remissinstanserna: Försvarsmakten och avstyrker förslaget om besparingar för respektive myndighet. De båda myndigheterna samt bejakar förslaget om en översyn medan Statskontoret avstyrker förslaget. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen kan konstatera att utredningen inte har belyst underrättelseområdet lika ingående som övriga delar av utredningens arbetsområde. De förslag till effektivi- seringar som utredningen lyfter fram bedöms inte nå upp till de av utred- ningen föreslagna besparingarna. Dock anser regeringen att det även inom underrättelseområdet finns skäl att effektivisera verksamheten och att inriktningen skall vara att besparingar på bör genomföras. Utredningen anser att det finns skäl att se över formerna för inrikt- ningen och organiseringen av underrättelse- och säkerhetstjänsten. Skälet är att utredningen bedömer att inriktningen av de myndigheter som bedriver försvarsunderrättelseverksamhet blivit allt mer diversifierad. Kopplingen mellan vem som beställer underrättelser å ena sidan och finansieringen av verksamheten å den andra sidan bedömer utredningen vara otillräcklig. Likaså är det oklart vilken värdering av underrättel- sernas nytta som görs i relation till kostnaderna för verksamheten. Där- med begränsas enligt utredningen förutsättningarna för en verkansfull prioritering, både hos beställaren och hos utföraren. Försvarsstyrnings- utredningen konstaterar dock i detta avseende att Försvarets radioanstalts tjänster genomgående är svåra att prissätta och bedöma nyttan av, något som är viktiga förutsättningar för att det skall gå att avgiftsfinansiera verksamheterna. Sammantaget bedömer att dessa verksamheter omsätter betydande belopp inom flera utgifts- och politikområden. Samordningen och avvägningarna mellan olika verk- samheter bör enligt utredningen kunna förbättras. Försvarsberedningen anför i sin rapport strategi för säker- het (Ds 2006:1) att den ser fortsatta möjligheter till att utveckla formerna för och innehållet i inriktningen och styrningen av underrättelsetjänsten. Kopplingar mellan styrning och finansiering och prioritering mellan olika områden kan förbättras. Även andra faktorer talar enligt beredningen för en översyn. I dagens underrättelseverksamhet finns klara beröringspunkter mellan det som var tydligt uppdelat i militära respektive civila underrättelse- behov. Därtill behöver gränsdragningen mellan vad som är under- rättelsetjänst och säkerhetstjänst tydliggöras. Målet för en effektiv natio- nell underrättelsetjänst, med både militär och civil kompetens, måste vara att informationen kan utnyttjas av alla berörda. Därtill kommer utveck- lingen av underrättelsesamarbete inom EU. Regeringens uppfattning är att frågorna som tagits upp av Försvars- Skr. 2005/06:131 beredningen och bör ses över. översyn bör inkludera även underrättelse- och säkerhetsverksamhet som bedrivs av myndigheter inom övriga sektorer. Regeringen avser därför att initiera en sådan översyn. Den bör bl.a. resultera i förslag på effektivise- ringar och kostnadsbesparingar. Regeringens bedömning: Försvarsmaktens och roller som hyresgäst respektive hyresvärd bör renodlas i syfte att effekti- de gemensamma processerna och skapa förutsättningar för ratio- naliseringar och besparingar om ca . förslag stämmer överens med förslag är att förband, skolor och centrum skall förhandla om sina hyror och lokaler direkt med tillstyrker utredningens förslag och pekar även på de begränsningar myndighetsformen ger för en affärsdrivande verksamhet. Även Försvarsmakten tillstyrker utredningens förslag men ser vissa far- Dock förordar Försvarsmakten en ny statlig fastighetsreform i syfte att föra de fortifikatoriska delarna av verk- samhet till Försvarsmakten. De öppna delarna av fastighetsbeståndet kan enligt Försvarsmakten hanteras av ett affärsdrivande statligt bolag. anför att fortifikatorisk verksamhet tillhör Försvars- maktens kärnkompetens och bör bedrivas inom myndigheten. Försvarsmakten biträder inte förslag. anför att förslaget skulle underlätta den av Försvars- förvaltningsutredningen föreslagna förändringen. Skälen för regeringens bedömning: Det har gått sedan den statliga fastighetsreformen. Det finns ett antal statliga aktörer inom fastighetsförvaltningsområdet, som , Fortifika- tionsverket, Specialfastigheter, Vasallen, och Akademiska har bestånd av fastigheter, anlägg- ningar och mark minskat med . påpekat att det kan finnas skäl att, i ljuset av detta, utvärdera Fortifika- tionsverkets verksamhet och organisation i relation till övriga aktörer i den statliga fastighetsförvaltningen. Regeringen avser återkomma i denna Gränsytan mellan Försvarsmakten och samt deras gemensamma processer bör enligt regeringen stödja övergripande ekonomiska och kvalitativa mål. Fastigheterna skall ha hög utnyttjande- och fyllnadsgrad. visnings- och verkstadslokaler, logement etc. skall helst utnyttjas året runt och så optimalt som möjligt. Mer effektivt lokalutnyttjande har ekonomisk betydelse eftersom det kan dämpa framtida investeringsbehov och möjliggör att outnyttjade byggnader avskiljs och Skr. 2005/06:131 säljs. bör stödja Försvarsmakten i detta. makten bör ansvara för att lokalerna utnyttjas på bästa sätt. Det är Försvarsmaktens främsta uppgift inom lokalförsörjningsområdet. ansvarar för det tekniska planeringsarbetet, som bl.a. syftar till att hålla ner drift- och underhållskostnaderna. Försvarets inriktning och omfattning har ändrats kraftigt . Det har bl.a. medfört att byggnader och anläggningars ekono- miska livslängder blivit kortare än deras tekniska och bokföringsmässiga livslängder. Därför är det viktigt att nya byggnader och anläggningar i stor utsträckning är användbara för flera funktioner och ombyggnads- bara. Försvarsmakten och bör gemensamt ansvara för att nytillkomna byggnader fyller dessa kriterier. Försvarsmaktens ansvar är bl.a. att tillse att lokalprogrammen är genomtänkta och svarar mot långsiktiga behov, och ansvarar bl.a. för kostnads- effektivitet i produktions- och vidmakthållandeprocessen. Enligt regeringens mening bör en renodlad ansvarsfördelning mellan myndigheterna leda till effektiviseringar och rationaliseringar. En ny ansvarsfördelning mellan myndigheterna och en renodling av rollerna innebär att Försvarsmaktens nuvarande fastighetsorganisation kan avvecklas och ersättas med garnisonsplacerade lokalsamordnare. I sammanhanget kan nämnas att myndigheterna på regeringens uppdrag har utarbetat och infört ett nytt hyressättningssystem som på ett bättre sätt kopplar ihop hyresavtalens löptid och det investerade kapitalet. Försvarsmakten kommer efter genomförandet av den senaste grund- organisatoriska förändringen att vara lokaliserad till tjugoen garnisons- orter. På varje sådan plats inrättas, om behov finns, en till två lokalsam- ordningstjänster. Lokalsamordnarnas uppgifter är att svara för lokalernas och anläggningarnas utnyttjande och vara Försvarsmaktens lokala före- trädare i förvaltnings-, drifts- och underhållsfrågor mot Fortifikations- verket. Regeringen bedömer att Försvarsmaktens organisation därmed bör kunna reduceras med ca hundra tjänster varav ett tiotal bl.a. fortifika- törer och miljösamordnare överförs till . Fortifika- tionsverket har sett över sin lokala och regionala organisation och bl.a. reducerat antalet fastighetsområden från nio till fyra. Verket bör enligt regeringens mening göra en fortsatt översyn av sin administration mot bakgrund av de krav som genomförandet av Försvarsförvaltnings- utredningens förslag ger upphov till. Verkets egen bedömning är att den samlade organisationen kan reduceras med ca 30 tjänster. En samordning med Försvarsmaktens driftstyrkor leder till ytterligare besparingar. Regeringen bedömer att förslagen ger en årlig sänkning av kostna- derna, relativt , med ca . Av dessa kommer ca uppkomma inom Försvarsmaktens anslag och ca inom Fortifika- tionsverket. Det senare kommer att innebära en hyressänkning för Försvarsmakten. Regeringens bedömning: Inom ramen för dagens system med total- försvarsplikt bör ett stegvis mönstringsförfarande införas. Förfarandet bör utformas så att det aktivt uppmanar fler kvinnor till att genomgå antagningsprövning. I första skedet bör ett urval ske av den manliga delen av åldersklassen. I andra skedet bör de män som bedöms klara kraven för lång grundutbildning kallas till mönstring, som även den kan ske stegvis. Genom införandet av ett stegvis mönstringsförfarande och rationaliserade metoder möjliggörs en överföring av anslag om ca från till Försvarsmakten. förslag stämmer i huvudsak över- ens med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Försvarsmakten, och m.fl. är i princip positiva till stegvis mönstring. Total- menar att besparingen bör beräknas till 35-45 mnkr och tidigast tas ut . Försvarsmakten anser att mönstringsverk- samheten bör föras över till Försvarsmakten och att det första urvalet inte bör ske genom en Internetbaserad enkät. Försvarsmakten, och Styrelsen för psykologiskt försvar m.fl. ser en risk för att felaktiga uppgifter lämnas vid en Internetbaserad enkät. Datainspektionen och JO har inga principiella invändningar mot för- slaget. Styrelsen för psykologiskt försvar, , , och m.fl. ser en risk för minskad folklig förankring av totalförsvaret. Kammarrätten i , och anser att införandet av stegvis mönstring förutsätter lagändring. och Styrelsen för psykologiskt försvar anser att beslut om att inte kalla till mönstring bör kunna överklagas. och m.fl. avstyrker förslaget. Skälen för regeringens bedömning: Utbildningsbehovet av total- försvarspliktiga har minskat drastiskt under de som gått sedan införandet av lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt och bildandet av . bedömde regeringen att det årliga utbildningsbehovet av värnpliktiga uppgick till ca 30 000 personer . var regeringens mål att ca 10 000 total- försvarspliktiga skulle utbildas med civilplikt. Enligt nu före- liggande planering kommer ca 8 500 totalförsvars- pliktiga att fullgöra värnplikt, och ca 130 civilplikt med utbild- ning längre än . Detta innebär att det bedömda uttagningsbehovet för en årsklass minskat med mer än tre fjärdedelar. Av de total- försvarspliktiga som genomgår mönstring kommer med nuvarande mönstringsförfarande mindre än var femte man att genomföra tjänstgöring. Regeringen anser att det drastiskt minskade behovet av totalförsvarspliktig personal måste återspeglas även i att mönstrings- verksamheten rationaliseras. Mot denna bakgrund bör mönstringsförfarandet förändras i syfte att minska antalet totalförsvarspliktiga som behöver inställa sig till mönst- ring. Statistik från visar att ca 25 000 total- försvarspliktiga av en åldersklass på ca 55 000 klarar kraven för lång grundutbildning. Målsättningen bör vara att endast de totalförsvars- pliktiga som klarar kraven för lång grundutbildning skall kallas till mönstring. Mönstringen bör även fortsättningsvis vara en uppgift för Total- . Regeringen delar utredningens uppfattning att en Internetbaserad enkät kan vara ett exempel på en lämplig metod för att identifiera de totalförsvarspliktiga som klarar kraven för lång grund- utbildning. Att ytterligare ta in uppgifter från utbildningsväsende och skolhälsovård kan också vara alternativ eller komplement till ett sådant förfarande. Utredningen har redogjort för det arbete som pågår vid Total- för att utveckla en sådan enkät. Detta arbete är ännu inte slutfört. Idén bygger emellertid på att alla sjuttonåriga män skall få information om i samband med den övriga information som de får om mönstringen och totalförsvarsplikten. Genom en säker inloggning över Internet kan de få tillgång till en enkät innehållande ett antal frågor. Enkätsvaren blir en urvalsgrund för vilka som skall kallas till mönstring. Att fylla i enkäten och skicka in den skulle därmed bli en del av pliktmomentet för männen. Som utredningen framhållit finns det en möjlighet att sända enkäten även till samtliga kvinnor i åldersklassen. Regeringen ser positivt på denna nya möjlighet för myndigheterna i deras arbete för att fler kvinnor skall genomföra grundutbildning. För kvinnornas del skulle det emeller- tid vara frivilligt att svara på enkäten. Oavsett hur mönstringsförfarandet närmare utformas bör detta ske på ett sätt som uppmanar fler kvinnor att genomgå antagningsprövning. Att en totalförsvarspliktig efter ett beslut av inte har kallats till mönstring behöver inte innebära att mönstring är ute- sluten. Om någon anmäler missnöje över att inte ha kallats till mönstring, kan på nytt pröva om mönstring är möjlig, och verket har i ett sådant fall möjlighet att efter en förnyad prövning kalla den totalförsvarspliktige till mönstring. Enligt regeringens bedömning borde ett stegvis mönstringsförfarande kunna införas som den enskildes rättssäkerhet garanteras och ett tillräckligt skydd uppnås för sådana uppgifter om den enskilde som kan vara integritetskänsliga. Valet av metod för att genomföra ett stegvis mönstringsförfarande blir en fråga för . Utredningens förslag innebär att regeringen i förordning skall före- skriva att endast skall kalla den till mönstring som bedöms ha förutsättningar och i övrigt kan antas komma i fråga för inskrivning. Regeringen delar utredningens bedömning att ett stegvis mönstringsförfarande kan åstadkommas inom ramen för gällande lag- stiftning. Lagen om totalförsvarsplikt utgör en skyldighetslagstiftning i för- hållande till enskilda. I lagen fastläggs bl.a. skyldigheten för total- försvarspliktiga män att genomgå mönstring. När lagen om totalförsvars- plikt tillkom var utbildningsbehovet av både värn- och civilpliktiga betydligt större . Utgångspunkten var också att i princip alla män skulle kallas till mönstring. Den möjlighet som lagen ger staten att utöva bestämmande över enskilda, bör naturligtvis inte nyttjas om det inte finns ett behov av det. Detta synsätt bör utgöra utgångspunkt vid kallelse till mönstring. Lagen torde härmed inte hindra att beslutar att endast kalla vissa totalförsvarspliktiga till mönstring, på ett sätt som är rättssäkert och för den enskilde framstår som förutsägbart. Den enskildes mönstringsplikt motsvaras inte av en rätt att bli kallad till mönstring. Något behov av att införa en möjlighet för den enskilde att överklaga ett beslut om att inte kalla till mönstring föreligger därmed inte. Ett stegvist mönstringsförfarande kan komma att föranleda vissa ändringar i lagen (1998:938) om behandling av personuppgifter om total- försvarspliktiga. Regeringen avser att återkomma till med en proposition om några ändringar bedöms nödvändiga. Regeringen avser ge i uppdrag att i sam- verkan med Försvarsmakten se över hur mönstringsverksamheten kan genomföras vid ett fåtal av Försvarsmaktens verksamhetsställen. Det skulle ge möjligheter för och Försvarsmakten att samutnyttja lokaler och tjänster. Dessutom skulle myndigheterna få bättre möjligheter till gemensamma informationsinsatser till mönstrande, i syfte att öka intresset för och kunskapen om det militära försvaret. Utredningen har föreslagit att bör få rätt att begära att uppgifter ur belastningsregistret lämnas ut innan beslut att kalla till mönstring fattas. Därmed skulle det ges bättre möjligheter för att avgöra vilka totalförsvarspliktiga som är lämpliga för inskrivning och skall kallas till mönstring. Enligt verkets bedömning skulle förändringen innebära en besparing på mellan . En sådan ordning innebär även fördelar för den enskilde, som inte behöver inställa sig till mönstring i de fall register- kontrollen visar att den totalförsvarspliktige inte kan tas i anspråk för tjänstgöring. Flertalet av remissinstanserna har tillstyrkt förslaget. De förändringar som regeringen bedömer nödvändiga i detta avseende kan ske genom ändringar i förordningen (1999:1134) om belastningsregister och i förordningen (1999:1135) om misstankeregister. Enligt 2 kap 4 § lagen om totalförsvarsplikt skall bl.a. kommuner och landsting till lämna de uppgifter om en total- försvarspliktigs hälsotillstånd och personliga förhållanden i övrigt som krävs för att bedöma hans eller hennes förutsättningar för att fullgöra värnplikt eller civilplikt. Enligt förordningen (1995:238) om total- försvarsplikt har bl.a. , kommuner och landsting en sådan uppgiftsskyldighet. Regeringen avser ge i uppdrag att redovisa hur uppgiftsskyldigheten bör förändras för att verket bättre skall kunna avgöra vilka personer som skall kallas till mönstring. De ändringar som regeringen finner nödvändiga kan ske i förordningen om totalförsvarsplikt. Regeringen bedömer att införandet av ett stegvis mönstringsförfarande, rationaliserade metoder som beskrivs i det kommande samt utökade möjligheter att begära uppgifter ur belastningsregistret möjliggör en överföring av anslag om ca från Totalförsvarets pliktverk till Försvarsmakten. En förutsättning för att ett stegvis mönst- ringsförfarande skall kunna införas är att förmår utveckla en Internetbaserad plattform, eller ett motsvarande verktyg, för att inhämta de uppgifter som behövs för det första urvalet. Regeringen avser att ge i uppdrag att närmare redovisa hur den stegvisa mönstringen kan införas. Regeringens bedömning: Mönstringsprocessen bör rationaliseras och ett differentierat mönstringsförfarande bör införas. Målet bör vara att skall kunna mönstra väsentligt fler personer per anställd och år. förslag stämmer i huvudsak överens med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Försvarsmakten och tillstyrker förslaget men påpekar att krav för befattningar måste ses över. Försvarsmakten avstyrker att de mönstrande skall prövas endast mot en lägsta nivå. menar att prövningen mot en lägsta nivå försämrar urvalet, men att detta ändå blir tillräckligt bra. Försvarsmakten, , och Värn- pliktsrådet anser att alla som skall skrivas in bör bli föremål för psyko- logintervju. anser att den lagändring som utredningen före- slagit är överflödig. Skälen för regeringens bedömning: I genomgår de mönst- rande flera relativt ingående tester. Mönstringen är densamma för det stora flertalet av de totalförsvarspliktiga, oavsett till vilken befattning den enskilde skrivs in.