urf · GTA5URF2 · 2006-01-01 00:00:00 — Utan att knyta det till kön ansåg en man att anciennitetsprincipen kan bli en kränkning. Jag kan finna det kränkande att man fäster sådan vikt vid åren i och inte tar tillräcklig hänsyn till kunskap och erfarenhet. Det är mera framskjutande än begreppen man och kvinna. Detta är kränkande inte bara för mig som person utan för hela systemet. (BM) Vi fick också exempel på att ledamöter, både män och kvinnor, hade blivit bemötta på ett dåligt sätt när de var nya i , t.ex. genom att bli avbrutna när de hade ordet. En ledamot utvecklade sina tankar om dels dominansen av Stockholmsperspektivet, dels ansträngningarna att åstadkomma representativitet, vilket enligt henne skulle kunna leda till negativ särbehandling. Stockholmsperspektivet är så dominerande. kan jag nog känna mig särbehandlad på grund av min skånska trots att den är ganska välvårdad. Andra måste ställa om sina öron. Det kan vara på en konferens där jag märker att jag måste ha en lite annan framtoning för att nå fram till åhörarna. De som kommer från har ett försteg. Över huvud taget har bakgrunden och representationen så stor betydelse i . verkar det viktigare än resultatet, det blir ett självändamål. En invandrarkvinna i en förort är kanske mera betjänt av att representeras av en rik vit man än av en svart kvinna. Det beror på vem som åstadkommer det bättre resultatet. Jag ser en tendens att unga in- 2005/06:URF2 10 FÖREKOMMER DET KRÄNKANDE SÄRBEHANDLING I ? vandrarmän inte tar fighten med de svenska 55-årsmännen utan med svagare grupper. Risken blir att minoriteter börjas slåss mot varandra och inte mot den som har makten. Kvinnorna möts av en ny konkurrens. När jag är som mest uppgiven kan jag tänka att invandrarmännen kommer att ha full representation , medan kvinnorna ännu inte har fått det trots att de kämpat . De 60-åriga svenska männen fortsätter att enbart konkurrera med varandra. I nomineringsprocesserna är det enligt min uppfattning inte alls självklart att en invandrarkvinna ska ställas mot en svensk kvinna utan mot en svensk man. En kvinnlig ledamot talade om ett utskott och om vissa problem där. Hon underströk att det i varje fall inte handlade om kön. Utskottet är jämställt. Det som förekommer där handlar inte om kön. Kränkningar på grund av fel åsikter Jag har sett en del personer som blivit utsatta för kränkande behandling därför att de inte har rätt åsikt. Inte sällan är det kvinnor som utövar detta, inte för att de är kvinnor utan för att de vill ha makten att bestämma vad som är partiets linje. Egentligen är det inte konstigt att det blir så här. Vi är solospelare som vill bygga upp en position och bli omvalda. Det är en konkurrenssituation. Det sker framför allt i partier med stor spännvidd mellan åsikterna i olika läger. Jag har blivit utsatt för mycket kränkande omdömen för de åsikter jag har i vissa frågor. Det har varit mycket tungt. Det har varit både här i och i den allmänna samhällsdebatten. De kränkande omdömena har främst kommit från män, de vågar kanske på ett annat sätt än kvinnor. Mitt parti har stött mig, men de protester som vi framfört möttes närmast med likgiltighet från motparten. har jag fått stöd från högre ort. Det är viktigt att talmannen reagerar och att det är tydliga spelregler. Man får inte uttrycka sig hur som helst från talarstolen. Självrannsakan, tolkningssvårigheter, insikt och förändringsvilja I flera av intervjuerna rådbråkar män sitt samvete: Kan mitt uppträdande uppfattas som att jag kränker någon? Det har nog hänt att både män och kvinnor klagat på att jag inte sett dem. Jag kanske gick i andra tankar. Kvinnor är möjligen mer uppmärksamma på sådant. Risken finns att de anlägger något genusperspektiv, så skulle han inte ha gjort om jag varit man. Men i mitt fall har det gällt både män och kvinnor. Jag kan vara lite ouppmärksam. Det är väl ingen hemlighet att vi borgerliga tycker att v och mp inte är lika politiskt vettiga. Det kan nog spegla av sig i hur vi bemöter deras ledamöter. Man kan tycka att en företrädare för ett så litet parti borde tiga still. Vi andra i större partier kan ironisera och säga att det var ju intressant att höra. 10 FÖREKOMMER DET KRÄNKANDE SÄRBEHANDLING I ? Men den som sliter och läser in sig bemöts med respekt, även om hon företräder ett litet parti. såg jag inte att två kvinnor begärde ordet. Jag bad om ursäkt, men det kan hända att de uppfattade det på något annat sätt. använde jag fel namn på en kvinna trots att jag är mycket mån om att namn ska vara rätt. Det kunde verka stöddigt och von oben. Jag tyckte det var pinsamt. Att inte kunna tolka det som riktas mot en Några av dem som svarade att de inte upplevt sig förfördelade eller kränkta gjorde tillägget att de kanske inte förstått vad det handlade om. En man sade med ett skratt: Svaret är nej, men jag har kanske inte genomskådat det. Det var en film för klent begåvade stod det i recensionen. Jaså, jag tyckte filmen var jättebra. Att se, tolka och reagera för andra I olika avsnitt av intervjuerna har flera ledamöter reflekterat över hur enskilda individer tolkat det som de varit utsatta för. Nästan genomgående, och detta bland både män och kvinnor, ansluter man sig till den principiella tanken att varje individ har tolkningsföreträde till sin egen upplevelse. En av de intervjuade ansåg dock att det kan bli en sorts motsättning i detta, eftersom många ändå relaterar till sin egen upplevelse. De som inte tycker att de har några problem anser att andra bara tror att de har problem. Den som å andra sidan upplever problem anser att de andra inte har fattat. Jag tycker att detta visar en brist på respekt. Trots att man allmänt verkade godta den principiella utgångspunkten om vars och ens företräde till den egna upplevelsen var det inte ovanligt att man gjorde sig till tolk för andra. När någon berättade om kränkande eller sårande behandling av en annan person fanns alltså ändå en uppfattning om hur denna person hade känt och reagerat. Det var framför allt när man jämförde hur män och kvinnor reagerar som vi hörde sådant. Flera utgick från att män tål mera. En ledamot () menade att män rent generellt har en tendens att söka orsaken till tillkortakommanden i saker runtomkring snarare än hos sig själva. En ledamot pekade på hur lätt det kan bli missförstånd. Ord och kommentarer uppfattas olika. Vi hade en diskussion sedan en ung kvinnlig kommunpolitiker blivit kallad lilla flicka av en partikollega. Jag uppfattade att det sades i en lite öm ton, men hon fann det kränkande eftersom hon lade in en annan betydelse. De talade förbi varandra. Vi måste gå till botten med vad vi menar. Därför är jag allergisk mot ordet kränkning. Det framkom även exempel på att både kvinnor och män blivit upprörda på en mans vägnar. De ansåg att han blivit utsatt för kränkande behandling. Mannen i fråga hade dock slagit ifrån sig, vilket de intervjuade beskrev i nästan skämtsamma ordalag: Han är väl så van att han inte reagerar längre. 2005/06:URF2 10 FÖREKOMMER DET KRÄNKANDE SÄRBEHANDLING I ? Hur manliga ledamöter reagerat över hur kvinnor bemötts av regeringsföreträdare i kammardebatter har redan beskrivits. och att inte kunna göra det Några män var tvärtom tydliga med att de har svårt att notera saker som händer i omgivningen och än svårare att tolka det. En man med ledande position sade: Jag skulle på sätt och vis önska att jag hade sett tecken på negativ särbehandling, för då skulle jag kanske bli mera uppmärksam på problemen. Jag tror att kvinnor är betydligt mer observanta. De ser gester och uttryck. Vi män är lite mer fyrkantiga och har inte samma uppfattningsförmåga. Jaha, och vad är det som har hänt nu då? Vi män får nog bli bättre och lära oss. Svårigheter att åstadkomma förbättringar om insikt och vilja saknas En ledamot talade om de kommunikationsproblem som funnits inom delar av partiet och som hon utgick från var åtminstone delvis könsrelaterade. En konsult hade varit inkopplad. Förutsättningen för att man ska kunna åstadkomma verkliga förbättringar är att man är tillräckligt öppen. Gruppterapi och äktenskapsrådgivning i all ära, men det förutsätter att man är villig. Det får inte finnas undermedvetna spärrar. Det var främst i denna del av intervjuerna som bandspelaren stängdes av. Flera händelser som kommenterades skulle lätt kunna identifieras av initierade personer. Detta är anledningen till att citaten är mera bearbetade än i andra delar av rapporten. Vi försöker ändå så gott det går att återge berättelser och reflektioner så som vi har tagit del av dem. I de fall svaren innehöll exempel på missförhållanden av olika slag sökte den intervjuade självmant alternativa förklaringar till det som inträffat. Att frågorna har laddning framstår som otvetydigt. Att tala om att kvinnor blir negativt särbehandlade, det är ju som att tända en brasa. En ledamot beskrev dock konflikterna som hennes livsluft. Jag mår inte bra om jag inte känner att jag har kroppen fylld av adrenalin. Därför passar det mig att jobba här i . Det är konflikter med andra partier och inom partiet. Det finns en sund fight om makten. Man får inte vara konflikträdd, för då blir man utnyttjad. Några få kunde inte erinra sig eller nämna några konkreta exempel på negativ särbehandling eller kränkningar av olika slag men utgick ändå från att sådant förekommer. De flesta kunde dock ge konkreta exempel på dålig behandling och dåligt uppträdande, men ofta kom inte dessa exempel fram direkt. kändes det nästan som om uppgifterna rent av pressades fram. 10 FÖREKOMMER DET KRÄNKANDE SÄRBEHANDLING I ? Vi tror att det finns varierande förklaringar till detta. Den kanske mest näraliggande att det rör sig om känsliga saker som många inte gärna talar om och än mindre förmedlar vidare är enligt vår bedömning inte den mest framträdande förklaringen. De berättelser som innehöll mera känsliga uppgifter kom fram ganska spontant. Bandspelaren stängdes av. Med detta säger vi inte att vi fick höra allt, utan bara att det som kom fram av detta slag berättades mer eller mindre och spontant. I de andra fallen har den intervjuade ibland bett om en paus för att söka i sitt minne. Successivt har sedan minnesbilder och exempel plockats fram. Det verkade som om man först under intervjun blev varse att en viss händelse skulle kunna vara uttryck för särbehandling på grund av kön. Det har så att säga inte funnits ett färdigt sinnesintryck av detta utan bilden har formats i samma stund som den intervjuade berättat om händelsen. Sedan har personen reflekterat över denna bild och ställt sig frågan om orsakssambandet kan ha varit ett annat. Många uttryckte på detta sätt en osäkerhet om den egentliga orsaken. Det som i förstone kunde framstå som exempel på avsiktlig diskriminering på grund av kön kunde vid närmare eftertanke ges alternativa förklaringar, utan att man band sig för den ena eller andra. Vissa typfall av negativ särbehandling verkade å andra sidan av några ses som tecken eller bevis på vissa fenomen, som att kvinnliga ledare inte får tillräckligt stöd, att kvinnor hålls utanför informella maktgrupperingar eller att de osynliggörs. I dessa fall märktes inte samma tveksamhet om orsakssambanden. Beskrivningen av fenomenet som sådant var ibland tydligare än av exemplen på dess yttringar. När den intervjuade försökte tolka hur ett visst beteende uppfattats av den drabbade tycker vi oss se en tendens att tolkningen anknyter till könet hos den som är utsatt. Kvinnor antas i högre grad bli kränkta och sårade. Några män föreföll besvärade eller bekymrade av detta. De gav uttryck för en osäkerhet om deras eget uppträdande skulle kunna uppfattas på ett negativt sätt trots ett gott uppsåt. Ett exempel är komplimanger. Flera manliga ledamöter ansåg att man numera måste vara försiktig med att ge en kvinna en komplimang inför risken att det misstolkas. Det förefaller dock inte vara några problem med att berömma en man. Men jag är aldrig rädd att säga till en kille att han har köpt en jäkla snygg kavaj. fick vi ibland intrycket att man nästan självklart utgår från att män inte tar vid sig i samma utsträckning av skämt eller kommentarer om utseende eller apparition. Det gick ju bra att säga till honom, men man kanske inte skulle säga så till en kvinna, det uppfattas lite annorlunda. Det skulle alltså vara mera fritt fram att säga nedsättande saker till män. Vi känner oss inte lika övertygade om den saken, i varje fall inte när det gäller negativa omdömen. Vi har hört om män som fått ta emot objektivt sett nedsättande kommentarer om sitt yttre men skämtat bort det. Uppgifter från andra håll talar för att kommentarerna i själva verket kanske varit sårande. Det kan finnas en annan könsaspekt i detta. En man kan i högre grad dra sig för att 2005/06:URF2 10 FÖREKOMMER DET KRÄNKANDE SÄRBEHANDLING I ? visa att han blivit sårad. Skämtet och självironin kan fungera som den sårades moteld. Vi redovisar i nästa avsnitt hur olika några kända händelser har tolkats även av personer som varit närvarande. Vi kan konstatera att det faktum att man kan ge på konkreta exempel på negativ särbehandling inte är liktydigt med att man håller för icke jämställd. Omvänt behöver det inte betyda att man anser vara jämställd för att man inte kan ge konkreta exempel på negativ särbehandling på grund av kön. Några ledamöter som allmänt talade i termer av strukturellt betingade problem, härskartekniker och könsmaktsordning i hade svårt att komma på konkreta exempel eller var inte beredda att beskriva enskilda händelser som utslag av negativ särbehandling på grund av kön. 11 Händelser som det talats om Utan att det ställdes särskilda frågor om det kom flera ledamöter in på några mera allmänt omtalade exempel på att det skulle förekomma förtryck och diskriminering av kvinnor i . Detta beskrivs i avsnittet. Vi tycker oss kunna se att det finns en benägenhet hos både kvinnor och män att tolka efter partitillhörighet, dvs. att en enskild händelse uppfattas på det sätt som är det mest välvilliga för partikamraten, han eller hon må sedan vara offer eller förövare. Även i detta avsnitt återkommer uppfattningen att kvinnor kan använda påståenden om negativ särbehandling på grund av kön som ett politiskt vapen. Några händelser i har ibland tagits till intäkt för att det finns problem med jämställdheten och i umgänget mellan politikerna. På sina håll antar man att dessa händelser är bakgrunden både till olika initiativ som tagits i och till enkäter i medierna. Vi ställde inte några särskilda frågor om detta, men det var ändå flera som i intervjuerna kom in på det. Anledningen till att vi nu stannar upp vid detta är inte händelserna i sig utan de tolkningar och kommentarer som de föranlett. Det mest kända är kanske ett tillfälle under förra mandatperioden då några kvinnliga ledamöter sägs ha lämnat ett FiU-sammanträde i vredesmod över att den dåvarande socialdemokratiske ordföranden inte gett dem ordet. Till följd av partiernas storleksordning hade dessa kvinnliga ledamöter haft sina platser vid bordet långt bort från ordföranden som satt vid den ena kortändan. En ledamot som var med vid tillfället sade sig inte hysa något tvivel om att kvinnorna verkligen var så förbannande att de till slut reste sig upp. De lämnade sammanträdessalen och slängde i dörren lite lagom så att det smällde. Saken skulle senare i medierna ha framställts som höjden av förtryckarmentalitet och mansgriseri. Den verkliga förklaringen till kvinnornas ilska var enligt denne ledamot i stället att ordföranden var lite lagom disträ och inte höjde blicken tillräckligt. Denne i grunden snälle person skulle förmodligen aldrig haft en tanke på att försöka vara otrevlig eller ouppmärksam mot de här damerna. Ledamoten antog att ordföranden skulle ha behandlat två manliga ledamöter med platser lika långt bort vid bordet på likartat sätt. De skulle i så fall ha kunnat förargas över att bli nonchalerade för att de tillhörde små partier. Enligt denna ledamots sätt att tolka händelsen kunde kvinnorna framställa det i ett genusperspektiv, medan män i en motsvarande situation bara skulle ha blivit illa behandlade i största allmänhet. Kvinnorna kunde göra stor sak av händelsen på grund av kombinationen. 2005/06:URF2 11 HÄNDELSER SOM DET TALATS OM En kvinnlig partikamrat till ordföranden kunde med sin positiva bild av honom absolut inte föreställa sig att det kunde handla om manlig härskarteknik utan att det snarare måste ha varit något politiskt problem. En annan ledamot som var med vid händelsen beskrev det som att kvinnorna stormat ut men hon tog avstånd från tanken att det var fråga om någon sorts diskriminering. Flera ledamöter från andra partier, både män och kvinnor, tolkade däremot händelsen som ett möjligt eller t.o.m. högst tänkbart utslag av manlig härskarteknik. Några av dem satte det i samband med att de betraktar FiU som en manlig bastion. Det andra exempel som flera intervjuade självmant tog upp var att statsministern skulle ha fällt kommentarer om vikt. Här framkom helt olika tolkningar. Någon ledamot () beskrev det som ett fall av utstuderad manlig härskarteknik. En annan (RGK) såg det som ett naturligt medel i en politisk maktkamp. Det tredje exemplet är ett förment påstående av en yngre kvinnlig ledamot att det skulle vara en kränkning om en man låter en kvinna lämna hissen först. Denna hissincident beskrevs av dem som tog upp saken utan förståelse för kvinnans reaktion och med närmast ett beklagande från några manliga ledamöters sida. Det är tråkigt om unga personer inte förstår sig på gammaldags artighet. Vad vi tycker oss kunna notera är att olika händelser tolkas efter en linje som ganska tydligt följer kön och/eller partitillhörighet. Vissa män förefaller rätt eller fel, det ankommer inte på oss att avgöra ha svårt att acceptera att kvinnor ser olika slag av beteenden som kränkande och könsrelaterade. Dessa män beskriver det i stället som att kvinnorna i detta har ett slags politiskt vapen, som männen inte förfogar över i samma utsträckning. Det finns å andra sidan även kvinnor som kritiserar andra kvinnliga politiker genomgående ur motståndarleden för att använda detta vapen i den politiska striden. Hon säger att hon är förtryckt, men sticker hon ut hakan. Det är inte konstigt, nej, det är befogat, att hon får svar med samma mynt. Benägenheten att ge enskilda händelser en tolkning som följer partitillhörigheten framstår som ganska tydlig. Det skulle hårdraget innebära att en enskild händelse tolkas på det sätt som är det mest välvilliga för partikamraten, och detta vare sig han eller hon är förment offer eller förövare. Fenomenet verkar vara könsneutralt. Tolkningsmönstret syntes även när en och samma kvinnliga ledamot kommenterade flera av dessa händelser. I det ena fallet berodde allt på missförstånd. I det andra fallet var det ett tydligt och godtagbart inslag i en renodlad maktkamp. Vi kommenterar inte dessa saker vidare än att det som sagts kan illustrera de generella svårigheter som är förknippade med att avgöra vad som varit bevekelsegrunden för ett visst beteende. 11 HÄNDELSER SOM DET TALATS OM 2005/06:URF2 Hissincidenten belyser ett annat fenomen. Det var över huvud taget många män som beklagade att det är mycket svårare att vara artig och att ge komplimanger. Det är tråkigt om unga personer inte förstår sig på gammaldags artighet. (BM) Normer och sätt att uppföra sig som var en självklarhet i 30- och 40-talens uppfostran kan missförstås. Man måste alltid tänka sig för. Jag är livrädd att uppfattas som manschauvinistisk om jag berömmer en kvinnas kläder men jag är aldrig rädd att ge en kille en komplimang. Vi hörde också kvinnor som närmast med överseende berättade om äldre mäns komplimanger. Men jag får bara höra att jag är fin när jag har kjol på mig. 12 Hur ser man på mediebilden av en ojämställd riksdag? I detta avsnitt finns en redovisning av hur ledamöterna kommenterar den bild av förekomsten av negativ särbehandling etc. som funnits i vissa medier. Det görs ett försök att ställa mediebilden mot det som framkommit genom intervjuerna. Slutsatsen är att det som framkommit genom intervjuerna inte behöver motsäga resultatet av en tidningsenkät som visade att av de kvinnliga ledamöterna anser att de blivit sämre behandlade i på grund av att de är kvinnor. Det är dock fråga om helt olika undersökningsmetoder. Vilka mera generella slutsatser som kan dras är svårt att avgöra. En bakgrund till det aktiva jämställdhetsarbete som ska bedrivas på grundval av 15 förslag för en jämställd riksdag och det jämställdhetsprogram som senare godkändes av riksdagsstyrelsen är den problembild som förmedlats bl.a. genom Socialdemokraternas skrivelse till riksdagsstyrelsen och motioner till under den allmänna motionstiden . Som redan beskrivits tillsattes en arbetsgrupp med tjänstemän för att bereda skrivelsen. Medan arbetet i gruppen pågick publicerade resultatet av en enkät med kvinnliga ledamöter. Tidningen hade varit i kontakt med 155 av 158 kvinnor och presenterade resultatet av detta under rubriker som Kvinnoförtyck i och Kvinnor blir osynliggjorda. av de tillfrågade, 97 personer, sade sig ha blivit sämre behandlade just därför att de är kvinnor. Som exempel hade nämnts att män vänder dem ryggen, småsnackar och skruvar på sig när en kvinna ska tala eller att männen inte minns deras namn. Kvinnors inlägg faller platt till marken medan alla lyssnar på en man som säger samma sak. Åtskilliga hade vittnat om att de mötts av nedlåtande attityder. Artikeln berättade också om svårigheter att tackla nedlåtande kommentarer. Somliga biter ifrån sig medan andra blir ledsna, osäkra och tystnar. Kvinnorna upplevde att de måste arbeta dubbelt så hårt som männen för att blir respekterade. Uppfattningen enligt enkäten var att det är långt kvar innan blir jämställd. Tidningsartikeln fick stor uppmärksamhet och kommenterades av ledande personer i Talmannen uttryckte sin bestörtning. Även partiernas gruppledare uttalade sig i intervjuer. Några av dem instämde i den bild som förmedlats medan andra hänvisade till att kvinnorna i partiet inte kände igen sig i artikeln. I slutet av våra intervjuer bad vi ledamoten kommentera . Vi ställde inte någon rak fråga till de kvinnliga ledamöterna hur de svarat på 12 HUR SER MAN PÅ MEDIEBILDEN AV EN OJÄMSTÄLLD RIKSDAG? Vi inriktade oss i stället på att få besked om från både män och kvinnor i vilken grad den bild som hade framträtt i enkäten överensstämde med den egna uppfattningen om problemens uppfattning. Genom frågorna försökte vi också få en bild av hur ledamoten anser att man bör förhålla sig till resultatet av enkäten. Artikeln i visades upp vid intervjun. Vi delar upp svaren efter kön. Några av dem som såg resultatet av tidningsenkäten som i huvudsak en bekräftelse av den egna bilden, eller som i varje fall inte var förvånade över resultatet, svarade så här. Det var raka och enkla frågor, enkäten var bra. Jag blev inte överraskad, även om jag tyckte att det var höga siffror. Det är väl ungefär den andelen som upplever att de blivit sämre behandlade. Reaktionerna efteråt var intressantare, alltså att männen hade så svårt att tro på resultatet. (RGK) Jag minns inte om jag svarade, men kan nog stämma. (RGK) Bilden stämmer nog, men jag tror att det är svårare att tala om detta i vissa partier. Man vill inte riktigt erkänna att man har problem. Det är svårt att se om resultatet är rättvisande. Själv har jag försökt rannsaka mig och se vad som är min del av ett problem. Men jag är ändå inte förvånad över resultatet. Jag reflekterade sedan jag i telefon hade svarat på enkätfrågorna och tänkte igenom vad jag egentligen refererat till när jag hade svarat. Min känsla var att det på det stora hela är rätt bra men att det finns saker att jobba med, som att somliga uppför sig illa, klantar sig eller inte tänker sig för. När jag såg resultatet fann jag att vissa saker gick igen. Det är kanske inte bara enskilda händelser, utan en del av något som är något större. Men finns det ju kvinnor som inte tycker sig ha problem med det.