rfr · GT0WRFR3 · 2006-01-01 00:00:00 — Inom sitt verksamhetsområde skall verket bl.a. arbeta för att uppnå de miljömål som regeringen har beslutat och ha sektorsansvar för ekologiskt hållbar utveckling. De insatser som gör skall utgå från företagens och företagarnas behov. skall tillsammans med utgöra ett gemensamt . Verket skall vidare främja ökad samordning mellan statliga aktörer inriktade på företagsutveckling och regional utveckling samt komplettera och stärka verksamhet som bedrivs av andra aktörer med närings- eller regionalpolitisk inriktning. Verket skall särskilt samverka med Verket för innovationssystem ()141 och ITPS.142 och skall erbjuda en samlad informations- och finansieringsportfölj till små och medelstora företag.143 Det görs bl.a. med hjälp av såddfinansiering, finansiellt stöd till tekniska innovationer i deras inledningsskeden, och genom att ge stöd till livskraftiga företag i regionalpolitiska stödområden. finansiering skall bidra till tillväxt i små och medelstora företag. Den skall medverka till att små företag får ökad tillgång till marknadens samlade kapitalutbud. När banker inte kan finansiera fullt ut på grund av bristande säkerheter, kan gå in och finansiera topplån. En möjlighet för företaget Se webbplatserna och . 141Vinnova skall bl.a. främja utvecklingen av innovationssystem inom teknik, transport, kommunikation och arbetsliv, kartlägga kunskapsbehov, initiera och finansiera behovsmotiverade FoU-projekt samt verka för att kunskaper sprids och nyttiggörs. skall med beaktande av kunskapsutvecklingen i särskilt små och medelstora företag utveckla samarbetet mellan industriforskningsinstitut, universitet och högskola samt aktörerna inom privat och offentlig verksamhet. 142Förordning (2000:1178) med instruktion för Verket för näringslivsutveckling. 2005/06:RFR3 BILAGA 2 POLITIKOMRÅDEN, MÅL OCH MYNDIGHETER att utvecklas och nå nya marknader finns inom olika program med särskilda projektmedel. Webbplatsen Företagarguiden har utvecklats av på uppdrag av regeringen. Den riktar sig till den som är eller vill bli företagare. Företagarguiden hjälper till med verktyg för att utveckla och starta företag och med tjänster som visar vägen till det offentliga information för företagare.144 Enligt förordningen (1998:1820) om särskild konsekvensanalys av reglers effekter för små företags villkor skall myndigheterna rapportera till regeringen om det gångna verksamhetsårets arbete med konsekvensanalyser. Enligt förordningen skall myndigheterna göra en konsekvensanalys när de överväger nya eller förändrade regler som kan ha betydelse för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt. Det är myndigheten som avgör om en särskild konsekvensanalys skall genomföras och om man skall ge in en årsrapport. är regeringens myndighet för regelförbättring. Målet för Nuteks arbete är enkla och ändamålsenliga regler för företagande. menar att enklare regler främjar start och tillväxt av företag och minskar företagens administrativa kostnader. ger andra myndigheter stöd i arbetet med att granska vilka effekter lagar och författningar får för små företag. har även i uppdrag att följa upp åtgärdsförslagen i regeringens handlingsprogram för att förenkla företagens vardag. tar bl.a. emot de berörda myndigheternas årliga rapporter om regelförbättringar för företag. har vidare ansvar för att mäta hur mycket administrativa krav i regelverken kostar företagen. har vidare skapat en webbportal för företagare att dela med sig av sina erfarenheter genom den s.k. förbättringskanalen på Internet.145 Enligt regleringsbrevet för skall bl.a. bidra till att antalet nya företag, antalet växande företag och andelen företagare ökar. Ett av de mål som regeringen har fastställt för är att säkerställa goda grundläggande förutsättningar inom i första hand näringslivet och ett enkelt regelverk för företagande. skall vidare verka för enkla och ändamålsenliga regler för företagande samt att de kostnader företagen har för att efterleva reglerna minskar. När det gäller verksamhetsområdet skall ta till vara och utveckla idéer med hög tillväxtpotential genom marknadskompletterande finansiering. Målet för verksamhetsgrenen Företagsfinansiering är förbättrad kapitalförsörjning för nya, små och medelsstora företag. ITPS har till uppgift att utveckla och tillhandahålla kunskapsunderlag för tillväxtpolitiken genom att bl.a. genomföra analyser av den ekonomiska utvecklingen som underlag för närings-, regional- och innovationspolitiken, bidra till att utveckla processen med de regionala tillväxtavtalen, förmedla kunskap om genomförandet av ur ett analytiskt perspektiv, initiera, beställa och utvärdera närings-, innovations- och regionalpolitiskt 145Intervju samt 2005b. POLITIKOMRÅDEN, MÅL OCH MYNDIGHETER BILAGA 2 2005/06:RFR3 motiverade åtgärder och tillhandahålla statistik för forskare och utredare.146 ITPS är ansvarigt för statistik om bl.a. nystartade företag.147 finns i varje län och erbjuder finansiering och affärsutveckling till innovatörer, nya företag och till redan etablerade företag som vill utvecklas. är en koncern med som moderbolag och 21 regionala dotterbolag. har som mål att bidra till tillväxt och förnyelse i svenskt näringsliv.148 ser olika ut i olika län, bl.a. eftersom behoven i länen ser olika ut. När det gäller de finansiella tjänsterna kan gå in som delfinansiär och svarar för den riskvilliga delen av lånet som ett komplement till traditionell finansiering. är alltid dyrare än bankerna. När det gäller affärsutveckling skall komplettera den lokala konsultmarknaden. Som exempel kan nämnas att i samarbete med bl.a. länsarbetsnämnden har arbetat mycket med projektet , där kursdeltagarna får testa sina företagsidéer. Små företag erbjuds en s.k. coachtjänst där småföretagen betalar enligt betalningsförmåga.149 En del av näringspolitiken är den s.k. turistpolitiken. Det övergripande målet för den statliga turistpolitiken är att skall ha en hög attraktionskraft som turistland och en långsiktigt konkurrenskraftig turistnäring. Med turism menas vanligen människors aktiviteter när de reser till och vistas på platser utanför sin vanliga omgivning än för fritid, affärer eller andra syften. Turistnäringen i är en småföretagsbransch som enligt regeringen har stor betydelse för sysselsättningen i många regioner.150 Arbetsmarknadspolitiken (politikområde 22, utgiftsområde 13) har en väl fungerande arbetsmarknad med full sysselsättning och god ekonomisk tillväxt som mål. Politikområdet omfattar bl.a. arbetsmarknadspolitiska program, där programmet Start av näringsverksamhet ingår. Miljöpolitikens (politikområde 34, utgiftsområde 20) övergripande mål är att till nästa generation kunna lämna över ett samhälle där de stora miljöproblemen i är lösta. Verksamheten vid bl.a. ingår i politikområdet. Bland de 15 miljökvalitetsmålen kan ett rikt odlingslandskap nämnas. 146Förordning (2000:1133) med instruktion för . 150Turismen omsätter ca och utgör av BNP. Sysselsättningen inom den svenska turistnäringen är ca 126 000 helårsverken. 2005/06:RFR3 BILAGA 2 POLITIKOMRÅDEN, MÅL OCH MYNDIGHETER Konsumentpolitikens (politikområde 40, utgiftsområde 24) mål är att konsumenternas ställning och inflytande på marknaden skall stärkas, hushållen skall ha goda möjligheter att utnyttja sina ekonomiska och andra resurser effektivt, konsumenternas hälsa och säkerhet skall skyddas, sådana konsumtions- och produktionsmönster skall utvecklas som minskar påfrestningarna på miljön och bidrar till en långsiktigt hållbar utveckling samt att konsumenterna skall ha tillgång till god vägledning, information och utbildning. Till området hör bl.a. och . Samepolitiken (politikområde 45, utgiftsområde 23) har som mål att verka för en levande samisk kultur byggd på en ekologiskt hållbar rennäring och på andra samiska näringar. Politikområdet omfattar bl.a. rennäringen. är central förvaltningsmyndighet för rennäringen. Folkhälsopolitiken (politikområde 14, utgiftsområde 9) har som mål att skapa samhälleliga förutsättningar för en god hälsa på lika villkor för hela befolkningen. har tillsammans med bl.a. tagit fram 79 förslag på insatser för att det ska bli enklare att äta bättre och röra sig mer.151 151 , 2005. Regelverk och tillsyn inom livsmedelsområdet Livsmedelsområdet styrs av både nationell lagstiftning (livsmedelslagen, livsmedelsförordningen samt olika föreskrifter och allmänna råd) och olika direkt bindande EG-förordningar och EG-direktiv som införts i nationell lagstiftning. En stor del av livsmedelsområdet är totalharmoniserat, vilket innebär att det inte är tillåtet för de enskilda medlemsstaterna i EU att ha vare sig strängare eller mer liberala bestämmelser. Grunden för EG:s livsmedelslagstiftning är skydd av konsumenternas hälsa och underlättande av handeln genom att alla medlemsstater har samma regler.152 De grundläggande bestämmelserna inom livsmedelsområdet finns i livsmedelslagen (1971:511). Den innehåller bestämmelser om bl.a. livsmedlens beskaffenhet, hantering, märkning och saluhållande. Livsmedlen skall t.ex. inte ha sådan sammansättning eller beskaffenhet i övrigt att de kan antas vara skadliga att förtära, smittförande eller otjänliga till människoföda. Livsmedel skall heller inte hanteras så att fara uppkommer för att livsmedlet förorenas eller blir otjänligt till människoföda. I livsmedelslagen regleras även frågor kring personalhygien och livsmedelslokal samt tillsynsverksamheten. Lagen ger regeringen bemyndigande att meddela ytterligare föreskrifter, vilket har skett i livsmedelsförordningen (1971:807). Regeringen har i sin tur gett befogenhet att meddela detaljföreskrifter, vilka publiceras i (). Även annan lagstiftning är relevant inom livsmedelsproduktionen. Som exempel kan nämnas produktsäkerhetslagen (1988:1604) och produktansvarslagen (1992:18). Inom EG-rätten regleras livsmedelshygienen bl.a. av direktiv /43/EEG om livsmedelshygien. Offentliga kontroller av produkter med animaliskt ursprung regleras i sin tur av ett antal produktspecifika direktiv. har enligt utredning sammanlagt 17 direktiv utvecklats i takt med den inre marknadens utveckling och ökade krav på konsumentskydd. Nuvarande undantag i regelverket för småskalig verksamhet Det nuvarande regelverket ger enligt i de flesta verksamheter möjligheter till undantag från huvudreglerna för småskalig verksamhet. Undantagen formuleras på olika sätt. För vissa produktionsverksamheter får 152 Se bl.a. skr. 2004/05:60 och LRF, 2004. BILAGA 3 REGELVERK OCH TILLSYN INOM LIVSMEDELSOMRÅDET undantag från hygienkraven medges beroende på produktionsnivån. Undantag kan i vissa fall även göras för överlåtelse direkt till konsument. Undantagen är reglerade i föreskrifter.153 Icke-animala livsmedel: Produktionen är i regel inte föremål för någon detaljerad lagstiftning vad avser lokalkrav och hygienbestämmelser. För merparten av dessa livsmedel finns regler i huvudsak om sammansättning och märkning. När verksamheten bedöms vara yrkesmässig gäller i de flesta fall att verksamheten skall bedrivas i en för ändamålet godkänd livsmedelslokal. Köttprodukter: Hantering skall enligt huvudregeln ske på en godkänd anläggning som uppfyller vissa bestämmelser. För småskalig verksamhet (icke industriell anläggning) ställs lägre lokal- och utrustningskrav, t.ex. får undantag ges från krav på separata utrymmen för en rad specialändamål samt från krav på icke handmanövrerade kranar och omklädningsrum. Produkterna får under vissa förutsättningar avsättas inom hela den gemensamma marknaden. Mjölk och mjölkbaserade produkter: Föreskrifterna innehåller krav på lokaler, hantering och hygien. Tillverkning av mjölkbaserade produkter skall ske i godkänd livsmedelslokal. Vid småskalig tillverkning kan undantag från vissa lokalkrav och krav på vattenkvaliteten medges. En levande traditionell fäbod kan undantas från kraven på lokalgodkännande och i stället krävs s.k. § 16- tillstånd. I livsmedelsförordningen finns inskrivet krav på värmebehandling (pastörisering) av mjölk- och mjölkprodukter som saluhålls som livsmedel eller används vid framställning eller beredning av livsmedel. Mjölk som skall användas till ost avsedd att lagras behöver inte pastöriseras (produkten skall då märkas med texten av opastöriserad mjölk). Mjölk som överlåts till en enskild konsument behöver inte värmebehandlas om överlåtelsen inte sker i sådan omfattning att det kan liknas vid butiksförsäljning. Bland annat ost, smör och messmör som framställs vid verksamhet där endast mindre mängder mjölk och mjölkbaserade produkter hanteras får saluhållas utan att mjölken har genomgått värmebehandling om produkterna saluhålls direkt till konsument. En noggrann egentillsyn förutsätts dock. Slakt av djur som omfattas av besiktningstvång (bl.a. nöt, svin, får, get, häst, hjort, vildsvin, fjäderfä och ren): Ett generellt grundläggande krav är att djuren skall slaktas och hanteras vidare i en godkänd slakterianläggning. Det finns detaljerade krav på hur ett slakteri skall vara ordnat vad gäller utrymmen, inredning och utrustning. Det ställs krav på golv, väggar, tak, fönster, avlopp, vattentoaletter, riklig tillgång till varmt och kallt vatten samt personalutrymmen. Enligt huvudreglerna för t.ex. slakt av tamboskap skall djuren veterinärbesiktigas levande vid slakteriet före slakt och besiktningsveterinären skall vara tillgänglig under slakten. Besiktning av köttet skall utföras efter slakt. Djur skall besiktigas på slakteriet tidigast före slakt. Besiktningsveterinären kan tillåta att besiktning sker hos uppfödaren. Besiktningsveterinären behöver inte närvara vid småskalig slakt. Efter slakt skall köttet besiktigas av veterinären . 153 Avsnittet bygger på , 2001. REGELVERK OCH TILLSYN INOM LIVSMEDELSOMRÅDET BILAGA 3 kan tas av slakteripersonal och skickas till analys på laboratorium. I den veterinära tillsynen ingår bl.a. provtagningar, inspektion av tarmpaket m.m. samt journalföring och rapportering.154 För småskaliga slakterier finns speciella regler som är något förenklade i jämförelse med reglerna för storskaliga slakterier. betonar att de förenklade reglerna inte innebär att man kan ta lättvindigt på hygien och lokalutformning. Småskaliga slakterier skall godkännas av ; småskaliga stycknings- och charkanläggningar skall däremot godkännas av kommunen.155 När det gäller slakt av tamboskap innebär undantagen för småskalig slaktverksamhet att lokalkraven kan sättas lägre. Exempelvis saknas krav på särskilda utrymmen för en rad specialändamål samt krav på omklädningsrum och personalutrymmen. Produkterna får enbart avsättas inom . Djuren får veterinärbesiktigas före slakt även hos uppfödaren. Efter slakt skall köttet besiktigas av besiktningsveterinären . När det gäller slakt av hägnat klövbärande vilt finns ingen volymgräns för slakt vid godkänt slakteri. Slakt av högst 10 000 tamfåglar får utföras utan besiktning om produkterna avsätts direkt till konsument via en butik i närheten av gården eller vid torghandel i närmaste tätort. Mobilt slakteri: I samband med anslutning till EU ändrades ett EG- direktiv (91/495/EEG) som reglerar bl.a. produktion och saluhållande av hägnat vilt. Detta innebär att renslakt får bedrivas i ett mobilt slakteri. Enligt har det varit tveksamt om det finns juridisk grund för godkännande av mobila slakterier för andra djurslag än ren. Inom EU pågår ett reformarbete som syftar till att skapa gemensamma hygienregler för alla livsmedel. Mycket av detaljregleringen i de nu gällande direktiven tas bort, och ansvaret för säkra livsmedel läggs på den som hanterar livsmedlet. redovisade en rapport där det konstaterades att de nya EG-förordningarna om hygien och kontroll har en inbyggd flexibilitet som leder till att endast få nationella anpassningar behöver göras av regelverket. De nya EG-reglerna för hygien och kontroll (fr.o.m. ) blir mer generella och målinriktade. De generella bestämmelserna kommer att bestå av fyra förordningar, varav två riktar sig till företagen och två handlar om offentlig kontroll. Förordningarna blir gemensamma för olika livsmedel och går inte in i detalj på hur t.ex. lokaler skall se ut. Detta innebär inte att kraven på säkerhet sänks. Förutom hygienregelverket kvarstår andra EG- regler om bl.a. märkning. I de nya hygienförordningarna finns inte småskalighetsbegreppet. Utformningen av reglerna är tänkt att möjliggöra att ett och samma regelverk kan 154LRF, 2004. 155Livsmedelsverket, 2004c. BILAGA 3 REGELVERK OCH TILLSYN INOM LIVSMEDELSOMRÅDET tillämpas för verksamheter av olika storlek. De nya hygienförordningarna gäller för hela livsmedelskedjan (från jord till bord). Som huvudregel för alla slakterier, oberoende av storlek, gäller att minst en officiell veterinär skall vara närvarande under hela besiktningen såväl före som efter slakt (förordning 853/2004). Under vissa förutsättningar kan kraven minskas. För foder- och livsmedelskontroll ges inga möjligheter till anpassningar (förordning 882/2004). Kontroll av livsmedel av animaliskt ursprung ges i förordning 854/2004 vissa möjligheter till nationella anpassningar. Vad gäller småskalig slakt finns inga krav på ständig närvaro av veterinär. I de nya hygienförordningarna görs ingen skillnad mellan mobila slakterier och fasta slakterier när det gäller hygienkrav. Mobila slakterier får användas för slakt av alla djurslag under förutsättning att de uppfyller alla krav som ställs.156 Det finns två former av tillstånd för livsmedelsproduktion, dels för godkänd livsmedelslokal, dels för hantering på annan plats än i livsmedelslokal (s.k. § 16-tillstånd). Tillstånd för att bedriva livsmedelsförädling i en godkänd livsmedelslokal söks hos kommunen. När det gäller slakterier, stora mejerier och äggpackerier m.fl. är tillståndsmyndighet. Enligt livsmedelslagen får livsmedel inte hanteras yrkesmässigt i annan lokal än livsmedelslokal. Där skall bl.a. ren och oren hantering hållas isär. Tillstånd för tillfällig yrkesmässig hantering av livsmedel regleras i § 16 livsmedelsförordningen (1971:807). För att t.ex. sälja vissa produkter på annan plats än livsmedelslokal krävs ett s.k. § 16-tillstånd i den kommun där produkterna skall säljas. Det behövs numera normalt inget tillstånd för försäljning direkt till konsument av produkter med små hygieniska risker. Det behövs inte heller tillstånd för enklare livsmedelsförsäljning i begränsad omfattning vid enstaka tillfällen. Livsmedelslagens bestämmelser om t.ex. märkning och hantering gäller dock även om tillstånd inte behövs.157 I samband med att den svenska lagstiftningen anpassas till de nya gemenskapsreglerna om livsmedelshygien och kontroll kommer sannolikt de nuvarande § 16-tillstånden att försvinna. I stället införs en godkännandeprövning eller registrering för olika verksamheter. Livsmedelstillsynen är ett viktigt instrument för att säkerställa att de livsmedel som finns på marknaden inte är ohälsosamma. Utgångspunkten för kontroll och tillsyn är att producenterna ansvarar för de livsmedel som de tillver- 156Ds 2005:22 samt , 2004a. 157LRF, 2004. REGELVERK OCH TILLSYN INOM LIVSMEDELSOMRÅDET BILAGA 3 Företagens egenkontroll har därför en central del i arbetet för säkra livsmedel.158 När det gäller hygienkrav framgår av förordning (EG) nr 178/2002 att livsmedelsföretagare på alla stadier i produktions-, bearbetnings- och distributionskedjan skall dels se till att livsmedlen uppfyller kraven i livsmedelshanteringen, dels kontrollera att så skett. Enligt livsmedelslagen skall alla som producerar eller hanterar livsmedel yrkesmässigt upprätta ett egenkontrollprogram som skall godkännas av tillsynsmyndigheterna. Egenkontrollen innebär att företaget självt vidtar de åtgärder som behövs för att undvika eller begränsa de faror som kan uppstå i verksamheten. Egenkontrollprogrammet skall utarbetas utifrån farorna i produktionen. Det skall följas upp kontinuerligt och resultaten skall dokumenteras. I egenkontrollen skall det bl.a. ingå rutiner för kontroll av vattenkvaliteten. Alla livsmedelsföretag skall ha egenkontroll som utgår från HACCP, dvs. en riskanalys av kritiska styrpunkter. HACCP uppges i princip kunna tillämpas på företag av alla storlekar.159 Den offentliga tillsynen sker enligt livsmedelslagen (1971:511). Kommunerna bedriver den tillsyn som riktar sig direkt mot den som bedriver verksamheten (s.k. operativ tillsyn). Kommunerna bedriver även rådgivning och utbildning gentemot verksamhetsutövarna. Den regionala tillsynen utövas av länsstyrelserna. Inom livsmedelsområdet är deras roll av rådgivande och uppföljande natur. är central tillsynsmyndighet med huvuduppgift att samordna övriga tillsynsmyndigheters verksamhet. Verket utövar även operativ tillsyn, framför allt i vissa större livsmedelsanläggningar. Vidare utvecklar verket metoder för livsmedelstillsynen. En del av tillsynsverksamheten utgörs av köttbesiktning vid kontrollslakterier m.m.160 Tillsyn i slakterier består i huvudsak av följande delar: Besiktning av djuren före slakt (levandedjursbesiktning), besiktning av slaktkroppen efter slakt, provtagning för kontroll av restsubstanser, salmonella och andra undersökningar samt hygienövervakning i slakteriet och administration som journalföring och rapportering. Besiktningspersonalen tillhör besiktningsveterinärorganisationen (BVO) som är en del av Livsmedelsverket.161 Finansiering av tillstånd och tillsyn Tillsynsfinansieringen är blandad mellan avgifter och anslag. Tillsynen av vissa verksamheter finansieras helt med avgifter medan andra finaniseras med såväl avgifter som anslag. Det svenska avgiftssystemet bygger delvis på EG-direktiv /43/EEG om avgifter. Dessa EG-regler ersätts av bestämmelser i kontrollförordning.162 158Jordbruksdepartmentet, Livsmedel (). 159LRF, 2004. 2004/05:1, utg.omr. 23 och prop. 2004/05:72. 161Livsmedelsverket, 2002a och 2002b. 162Intervju och e-brev från . BILAGA 3 REGELVERK OCH TILLSYN INOM LIVSMEDELSOMRÅDET Livsmedelslagen gör det möjligt för tillsynsmyndigheterna att ta ut avgifter för tillsynen. I förordningen (1989:1110) om avgift för livsmedelstillsynen m.m. finns grundläggande bestämmelser om avgiftsuttaget. Enligt direktiv /43/EG skall tillsynsavgifter bl.a. finansiera de veterinära besiktningar och kontroller som anges i bl.a. direktivet om handel med animaliska livsmedel inom EG. Avgifterna skall täcka kostnader för löner och administrativa kostnader. Grundprincipen är att avgift skall tas ut i samband med slakt baserad på ett visst antal euro per slaktat djur. Direktivet ger möjlighet till höjning eller sänkning av avgiften för att den skall motsvara de faktiska kostnaderna. Enligt de svenska föreskrifterna om veterinära avgifter skall avgifter betalas för att täcka myndighetens faktiska kostnader. pekade i en utredning på att det enligt EG-direktivet inte finns något uttryckligt krav på att samtliga kostnader skall tas ut genom avgifter. Inom de områden som inte omfattas av EG-direktivet finns frihet att välja finansieringsform. Nedan följer en översiktlig beskrivning av nuvarande avgiftssystem. Livsmedelskontroll: Den som bedriver viss verksamhet i livsmedelslokal skall betala en årlig avgift för livsmedelskontroll. Avgiften för den kommunala nämndens kontroll skall användas för att bekosta provtagning och undersökning. Den årliga avgiften bestäms av . Avgiften höjdes genom beslut av . Avgiften varierar från för t.ex. detaljhandel med mindre än fyra anställda till för företag med en årlig omsättning . skall nedsätta eller efterge avgiften för verksamhet som tillhör lägsta klass om verksamheten sysselsätter högst två årsarbetskrafter och tillsynsbehovet är ringa. Dessutom skall avgift betalas för uppföljning av prov som lett till anmärkning. För köttbesiktning utgår ingen årlig kontrollavgift. Köttbesiktning: Kostnaden för besiktningspersonal (BVO) täcks av avgifter som tas ut från anläggningarna. Från är avgifterna helt beroende av tiden som åtgår för kontroll oavsett var i landet slakteriet ligger eller vilket djurslag som slaktas.