rfr · GT0WRFR3 · 2006-01-01 00:00:00 — Av tabellerna i bilaga 1 framgår att kvinnor hade huvudansvar i större utsträckning i de mycket små företagen.14 Denna bild delas av projektet mat som menar att de riktigt små och gårdsbaserade företagen ofta drivs av kvinnor, men att de lite större företagen drivs av män. Dessutom finns det enligt verkens studie stora skillnader mellan olika branscher. För av företagen inom konfektyr ligger huvudansvaret för den dagliga driften hos en kvinna. För produktion av öl, cider m.m. ligger huvudansvaret hos en man (se bil. 14 Det bör observeras att enkätundersökningen hade en mycket låg svarsfrekvens (för grundutskicket och om den grupp som inte sysslar med förädling räknas bort). 3 Statlig styrning inom livsmedelsområdet 3.1 Politikområden, mål och myndigheter Miljö- och jordbruksutskottet ansvarar för frågor som rör livsmedelsområdet. Utskottet bereder två utgiftsområden. Dels utgiftsområde 20 Allmän miljö- och naturvård som omfattar 15 anslag inom politikområdena Forskningspolitik och Miljöpolitik, dels utgiftsområde 23 Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande näringar som omfattar 36 anslag inom de sju politikområdena Skogspolitik, Djurpolitik, Livsmedelspolitik, Landsbygdspolitik, Samepolitik, Utbildningspolitik och Forskningspolitik. Utskottet bereder Miljöpolitik, Skogspolitik, Djurpolitik, Livsmedelspolitik och Landsbygdspolitik i sin helhet, medan utskottet endast bereder delar av politikområdena Samepolitik, Utbildningspolitik och Forskningspolitik. Statliga insatser som påverkar den småskaliga livsmedelsproduktionen görs inom ett flertal politikområden. Politikområdet Livsmedelspolitik omfattar i första hand verksamhet som avser jordbruks- och trädgårdsnäringarna, fiskerinäringen samt livsmedel. har beslutat att målet för politikområdet är en ekologiskt, ekonomiskt och socialt hållbar livsmedelsproduktion som speglar konsumenternas efterfrågan (prop. 2004/05:1 utg.omr. 23, bet. 2004/05:MJU2). Politikområdet är indelat i verksamhetsområden och verksamhetsgrenar, för vilka regeringen har fastställt mål. Målet för verksamhetsområdet livsmedel är att alla livsmedel skall vara säkra och att konsumenterna skall ha tillräcklig kunskap om mat och matvanors betydelse för att kunna göra medvetna val. Den småskaliga livsmedelsproduktionen berörs även av olika insatser inom andra politikområden, bl.a. landsbygdspolitiken. I bilaga 2 görs en närmare genomgång av några av de olika politikområdena. Inom regeringen handläggs livsmedelspolitiska frågor av jordbruksministern. Inom handläggs frågor om småskalig livsmedelsproduktion på naturresurs- och sameenheten. Före departementets omorganisation 2004 handlades frågan på den dåvarande livsmedelsenheten. Centrala förvaltningsmyndigheter inom livsmedelspolitiken är , och . skall som central förvaltningsmyndighet för livsmedelsfrågor i konsumenternas intresse arbeta aktivt för säkra livsmedel av hög kvalitet, redlighet i livsmedelshanteringen och bra matvanor. skall bl.a. utarbeta regler inom livsmedelsområdet, utöva tillsyn över livsmedelslagen (1971:511) samt leda och samordna livsmedelstillsynen. skall arbeta aktivt för en konkurrenskraftig och miljö- och djurskyddsanpassad livsmedelsproduktion till nytta för konsumenterna. är central förvaltningsmyndighet för bevarande och nyttjande av fiskresurserna. I bilaga 2 görs en närmare genomgång av de myndigheter som på olika sätt kan vara aktuella inom området småskalig livsmedelsproduktion. 3 STATLIG STYRNING INOM LIVSMEDELSOMRÅDET 3.2 Regelverket inom livsmedelsområdet Livsmedelsområdet styrs av både nationell lagstiftning (livsmedelslagen, livsmedelsförordningen samt olika föreskrifter och allmänna råd) och olika direkt bindande EG-förordningar och EG-direktiv som införts i nationell lagstiftning. En stor del av livsmedelsområdet är totalharmoniserat, vilket innebär att det inte är tillåtet för de enskilda medlemsstaterna i EU att ha vare sig strängare eller mer liberala bestämmelser. Grunden för EG:s livsmedelslagstiftning är skydd av konsumenternas hälsa och underlättande av handeln genom att alla medlemsstater har samma regler. De grundläggande bestämmelserna inom livsmedelsområdet finns i livsmedelslagen (1971:511). Lagen ger regeringen bemyndigande att meddela ytterligare föreskrifter, vilket har skett i livsmedelsförordningen (1971:807). Regeringen har i sin tur gett befogenhet att meddela detaljföreskrifter, vilka publiceras i (). Det nuvarande regelverket ger i de flesta verksamheter möjligheter till undantag från huvudreglerna för småskalig verksamhet (se bilaga 3). Undantagen formuleras på olika sätt. För vissa produktionsverksamheter får undantag från hygienkraven medges beroende på produktionsnivån. Undantag kan i vissa fall även göras för överlåtelse direkt till konsument. Inom EU pågår ett reformarbete som syftar till att skapa gemensamma hygienregler för alla livsmedel. Mycket av detaljregleringen i de nu gällande direktiven tas bort, och ansvaret för säkra livsmedel läggs på den som hanterar livsmedlet. De nya EG-reglerna för hygien, tillsyn och kontroll (fr.o.m. ) blir mer generella och målinriktade. Förordningarna blir gemensamma för olika livsmedel och går inte i detalj in på hur t.ex. lokaler skall se ut. Detta innebär inte att kraven på säkerhet sänks. Förutom hygienregelverket kvarstår andra EG-regler om bl.a. märkning. I de nya hygienförordningarna finns inte småskalighetsbegreppet. Utformningen av reglerna är tänkt att möjliggöra att ett och samma regelverk kan tillämpas för verksamheter av olika storlek. De nya hygienförordningarna gäller för hela livsmedelskedjan (från jord till bord). I de nya hygienförordningarna görs ingen skillnad mellan mobila slakterier och fasta slakterier när det gäller hygienkrav. Mobila slakterier får användas för slakt av alla djurslag under förutsättning att de uppfyller alla krav som ställs.15 I bilaga 3 görs en närmare genomgång av det nu gällande och det kommande regelverket. 15 Ds 2005:22 samt , 2004a. 3 STATLIG STYRNING INOM LIVSMEDELSOMRÅDET 3.3 Tillstånd och tillsyn Det finns två former av tillstånd för livsmedelsproduktion, dels för godkänd livsmedelslokal, dels för hantering på annan plats än i livsmedelslokal (s.k. Enligt livsmedelslagen får livsmedel inte hanteras yrkesmässigt i annan lokal än livsmedelslokal. Tillstånd för tillfällig yrkesmässig hantering av livsmedel regleras i 16 § livsmedelsförordningen (1971:807). För att t.ex. sälja vissa produkter på annan plats än livsmedelslokal krävs ett s.k. §16-tillstånd i den kommun där produkterna skall säljas. Det behövs numera normalt inget tillstånd för försäljning direkt till konsument av produkter med små hygieniska risker. Det behövs inte heller tillstånd för enklare livsmedelsförsäljning i begränsad omfattning vid enstaka tillfällen. Livsmedelstillsynen är ett viktigt instrument för att säkerställa att de livsmedel som finns på marknaden inte är ohälsosamma. Utgångspunkten för kontroll och tillsyn är att producenterna ansvarar för de livsmedel som de tillverkar. Företagens egenkontroll har därför en central del i arbetet för säkra livsmedel. Egenkontrollen innebär att företaget självt vidtar de åtgärder som behövs för att undvika eller begränsa de faror som kan uppstå i verksamheten. Egenkontrollprogrammet skall utarbetas utifrån de faror som finns i produktion och hantering inom företaget och följas upp och dokumenteras kontinuerligt. Alla livsmedelsföretag med undantag för primärproduktionen skall ha egenkontroll som utgår från HACCP16, dvs. en faroanalys av kritiska styrpunkter. HACCP uppges i princip kunna tillämpas på företag av alla storlekar. Kommunerna bedriver den tillsyn som riktar sig direkt mot den som bedriver verksamheten (s.k. operativ tillsyn). Kommunerna bedriver även rådgivning och utbildning gentemot verksamhetsutövarna. Den regionala tillsynen utövas av länsstyrelserna. Inom livsmedelsområdet är deras roll av rådgivande och uppföljande natur gentemot de lokala tillsynsmyndigheterna. är central tillsynsmyndighet med huvuduppgift att samordna övriga tillsynsmyndigheters verksamhet. Verket utövar även operativ tillsyn, framför allt i vissa större livsmedelsanläggningar. En del av tillsynsverksamheten utgörs av köttbesiktning vid kontrollslakterier m.m. Se vidare bilaga 3. Tillsynsfinansieringen är blandad mellan avgifter och anslag. Avgiftssystemet består dels av regler i EG:s avgiftsdirektiv, dels av nationella regler. En särskild utredare har sett över avgiftskonstruktionen för bl.a. livsmedelstillsynen. Utredaren konstaterar i sitt betänkande (SOU 2005:52) att finansieringen av tillsynen och kontrollen i allt väsentligt har lämnats till EU:s olika medlemsstater att hantera med hänvisning till subsidiaritetsprincipen, men att det finns vissa minimikrav vad gäller avgifter från företagen. Den avsikt är att den svenska kontrollen i sin helhet skall vara avgiftsfi- 16 Hazard Analysis of Critical Control Points. 3 STATLIG STYRNING INOM LIVSMEDELSOMRÅDET Kommunerna är bundna att ta ut den avgift som beslutar om. Avgifterna har endast fått användas för att täcka kontrollmyndighetens kostnader för provtagning och undersökning, vilket enligt den särskilde utredaren har medfört ett underskott i finansieringen för livsmedelskontrollen på de flesta håll. Därmed har kvaliteten i kontrollen blivit lidande. Genom riksdagsbeslutet med anledning av proposition 2004/05:72 ändras förordningen så att avgiften för en nämnds tillsyn får användas till annat än provtagning och undersökning. Se vidare bilaga 3. 3.4 Ekonomiskt stöd till småskalig livsmedelsproduktion och har i en rapport gjort en sammanställning över vilka stödmöjligheter som finns för småskalig livsmedelsproduktion. Verken har i sin sammanställning tagit med företagsinriktade investeringsstöd, stödformer som är mer inriktade på näringslivsfrämjande insatser och s.k. mjuka stöd som t.ex. kompetensutveckling. Verkens genomgång visar att enbart förädlingsstödet och i viss mån projektstöden inom miljö- och landsbygdsprogrammet har det specifika syftet att främja småskalig livsmedelsproduktion. Dessa stöd beskrivs närmare nedan.17 Miljö- och landsbygdsprogrammet, LBU (20002006) EU har beslutat att stödet till miljö- och landsbygdsutveckling skall öka på bekostnad av det mer traditionella stödet till jordbruket.18 Det svenska miljö- och landsbygdsprogrammet för perioden 20002006 (LBU) omfattar ekonomiskt stöd som skall bidra till en ekologiskt, ekonomiskt och socialt hållbar utveckling på landsbygden. Stöden är delvis finansierade av EU. är utbetalande och förvaltande myndighet. De flesta stöden beslutas av länsstyrelserna. LBU består av bl.a. följande stödåtgärder: Förädlingsstöd: Investeringsstöd ges till företag som förädlar och saluför jordbruksprodukter, men riktar sig främst till småskaliga livsmedelsföretag och företag som genomför innovativa projekt. Projektstöd för utveckling av landsbygden: Stöd som skall främja utvecklingen och genom samverkan förstärka och komplettera andra åtgärder för utveckling av landsbygden. Projektstöden är främst avsedda för andra insatser än investeringar. Kompetensutveckling (K2): Stöd ges till utbildningar som riktas mot lantbruksföretag eller andra med anknytning till lantbruket. Investeringsstöd till jordbruks-, trädgårds- och renskötselföretag: Stöd lämnas till företag i vilka kompletterande verksamhet såsom bl.a. turism, hantverk, småskalig förädling och försäljning av gårdsprodukter som har nära anknytning till lantbruk kan ingå. 17Se även , 2004. 18Livsmedelsekonomiska institutet, 2004. 3 STATLIG STYRNING INOM LIVSMEDELSOMRÅDET Startstöd till unga jordbrukare: Startstöd ges till företagare under som etablerar sig som företagare i ett jordbruks-, trädgårds- eller renskötselföretag. Nytt landsbygdsprogram (20072013) EU:s jordbruksministrar fattade beslut om vilka kriterier som skall gälla för stöd för landsbygdens utveckling . Det nya programmet för landsbygdsutveckling är uppbyggt kring fyra prioriterade områden: förbättrad konkurrenskraft inom såväl jordsom skogsbruk, förbättring av miljö och markförvaltning, diversifierad ekonomi och god livskvalitet på landsbygden samt innovativ lokal landsbygdsutveckling. Utifrån rådets beslut kommer en strategi för landsbygdsutveckling att fastställas, vilken kommer att ligga till grund för nationella strategier.19 Den parlamentariska har tagit fram förslag till övergripande strategier för det nya landsbygdsprogrammet. Vidare har på regeringens uppdrag tagit fram ett tekniskt underlag för det nya landsbygdsprogrammet. EU:s strukturfondsprogram 20002006 är uppdelat i tre målprogram och fyra gemenskapsinitiativ samt medel till fiskerinäringen och till innovativa åtgärder. Den småskaliga livsmedelsproduktionen kan bl.a. få stöd genom följande program och initiativ: Mål 1-programmet är inriktat på att stärka och utveckla tillväxten i näringslivet, stärka regionens dragningskraft så att nya företag etableras och utflyttning motverkas. Mål 1 är indelat i två områden, södra skogslänsregionen och norra . Mål 2-programmet syftar till att stimulera näringslivsverksamheten i utsatta industri- och landsbygdsregioner. För vart och ett av de fyra mål 2- områdena finns särskilda program utarbetade. Växtkraft mål 3 skall stärka individens ställning på arbetsmarknaden genom bl.a. kompetensutveckling för att därigenom bidra till tillväxt och ökad sysselsättning. Insatserna riktar sig särskilt till små och medelstora företag eller arbetsplatser. Leader+ är ett gemenskapsinitiativ som syftar till att främja landsbygdsutveckling med ett underifrånperspektiv. Stöden handläggs av tolv lokala aktionsgrupper. Dessutom tar och upp följande stöd i sin rapport : Landsbygdsstöd får lämnas till privatägda små och medelstora företag, med undantag för företag med verksamhet inom jordbruk, fiske eller transport. Stöd lämnas av länsstyrelserna för investeringar i byggnader, anlägg- 19 , pressmeddelande . 3 STATLIG STYRNING INOM LIVSMEDELSOMRÅDET ningar, maskiner, inventarier samt till produktutveckling, marknadsföring och liknande som inte har karaktären av driftskostnader. Stöd till start av näringsverksamhet: Syftet med detta arbetsmarknadspolitiska stöd är att ge företrädesvis arbetslösa som inte kan få ett arbete och som har förutsättningar för att starta egen verksamhet bidrag till försörjningen under inledningsskedet av verksamheten. Omfattningen av stöd till småskalig livsmedelsproduktion och har i sin rapport uppskattat omfattningen av hur olika stödformer har stöttat den småskaliga livsmedelsproduktionen. Sammanlagt uppskattas att den småskaliga livsmedelsproduktionen har fått ca (se tabell 5 i bilaga 1). av LBU:s förädlingsstöd har gått till småskaliga företag, medan motsvarande uppgift för förädlingsstödet inom de båda mål 1- programmen är . 3.5 Utbildning, forskning och statistik inom livsmedelsområdet Gymnasie- och högskoleutbildningar inom livsmedelsområdet Gymnasieskolans livsmedelsprogram syftar bl.a. till att ge grundläggande kunskaper för arbete inom livsmedelsindustrin. I programmet ingår kunskap om produktion och hantering av livsmedel, och en viktig del i utbildningen är kännedom om svenska livsmedelstraditioner, liksom bl.a. kännedom om internationella föreskrifter och överenskommelser inom livsmedelshanteringens område. Antalet elever på livsmedelsprogrammet uppgick till sammanlagt 1 441, varav 1 020 kvinnor. Detta innebär att det fanns mellan 400 och 500 elever per årskull. Programmet gavs vid 29 skolor med kommun eller landsting som huvudman.20 och högskolor finns möjlighet att studera ett flertal olika ämnen inom livsmedelsområdet. Som exempel kan nämnas agronomprogrammet vid () och det nya livsmedelsprogrammet vid . Livsmedelsprogrammet i är en ny tvåårig yrkesutbildning som skall ge grundläggande kunskaper i förädling av råvaror och hantering av mat samt kunskaper i produktionsteknik och ekonomi. Programmet vänder sig till dem som är intresserade av att arbeta inom livsmedelsbranschen eller som kanske har funderat på att utveckla egna produkter. En närmare genomgång av olika utbildningar görs i bilaga 5. I och görs en genomgång av utbildningsaktörer med småskaliga livsmedelsförädlare som mål- 20 , 2004 samt webbplatsen . 3 STATLIG STYRNING INOM LIVSMEDELSOMRÅDET grupp, bl.a. Eldrimner, på (Livstek), och bioteknik (), läns (JiLU), Meny, Agroax, kvalificerade yrkesutbildningar (KY), högskolorna och ett antal företag som erbjuder hygienutbildningar. I rapporten görs bedömningen att det finns få permanenta utbildningsaktörer som direkt har småskaliga livsmedelsförädlare som uttalad målgrupp och att kvaliteten på utbildningen varierar mellan aktörerna. Forskning inom området småskalig livsmedelsproduktion Det finns olika definitioner på vad som kan betraktas som livsmedelsforskning. Forskning som på något sätt anknyter till området småskalig livsmedelsproduktion kan ha olika inriktning. beskriver livsmedelsforskningen i som sådan forskning som berör de delar av livsmedelskedjan som följer efter slakt och skörd. Därtill kommer näringslära, toxikologi och hygien, som inte lika självklart hör till någon del av livsmedelskedjan eftersom de kan beröra flera olika delar av densamma. Enligt uppgift från omfattar livsmedelsforskningen ca 950 årsverken fördelat på livsmedelsföretag, universitet, högskolor och forskningsinstitut. Av de ca 350 årsverken vid universitet, högskolor och forskningsinstitut är omkring en fjärdedel finansierade av näringslivet. Livsmedelsforskningen kan, enligt , delas in i områden som kost och hälsa, livsmedlens fysik, kemi och biologi, livsmedelssäkerhet, process- och produktionsteknik samt ett antal mindre områden som energi, arbetsmiljö, produktutveckling och ekonomi. Av den offentligt finansierade forskningen vid universitet, högskolor och forskningsinstitut går ca 31 respektive 24, 14 och till de fyra förstnämnda områdena. Fördelat på orter går mest offentliga medel till och mest privata till . Däri ingår industrins basfinansiering och utvecklingsprojekt vid och i (). , och är dominerande orter i livsmedelsforskningen, men även i och och i viss mån och finns forskning och utbildning inom området. Vid finns bl.a. en professur i måltidskunskap. I finns livsmedelsrelaterad forskning och utveckling vid , och . Att ge en rättvisande bild av skillnaderna mellan orterna är svårt, men forskningen har olika tyngdpunkt i de olika orterna. Ett forskarnätverk med forskare från olika forskningsinstitutioner i landet och från olika discipliner har byggts upp med resurser från SLU. Flera forskningsfrågor har identifierats i nätverket, bl.a. behovet av mer kunskap rörande småskaliga tekniska lösningar och effektiv logistik, entreprenörskap, konkurrenskraft och marknadsföring. Det är svårt att inom livsmedelsforskningen i hitta någon forskningsinstitution som direkt forskar om situationen för den småskaliga livsmedelsförädlingen. Det bedrivs dock forskning på flera institutioner som direkt behandlar delar av produktionskedjan inom den småskaliga livsmedelsproduktionen, t.ex. transporter, landbygdsutveckling och livsmedelskvalitet. 3 STATLIG STYRNING INOM LIVSMEDELSOMRÅDET Forskningen på området kan också ingå i generell ekonomisk forskning om småföretag eller tangeras av annan livsmedelsforskning (se vidare bilaga 5). för miljö, areella näringar och samhällsbyggande (Formas) finansierar grundforskning och behovsstyrd forskning inom områdena miljö, areella näringar och samhällsbyggande. Formas skall främja en ekologiskt hållbar tillväxt och utveckling i samhället, mång- och tvärvetenskaplig forskning samt internationellt forskningssamarbete och erfarenhetsutbyte. Rådet ansvarar vidare för information om forskning och forskningsresultat. Formas ansvar för just livsmedelforskningen gäller främst produktionen av råvaror till livsmedel. Forskning som avser hur växtodlingen och djurhållningen skall producera råvara av hög kvalitet är viktig. Livsmedelssäkerhet i meningen råvarans innehåll av olika toxiska ämnen är prioriterat, liksom forskning som belyser sambandet mellan råvaruegenskaperna och livsmedlens smak, näringsvärde och hälsoeffekter. Småskalig livsmedelsförädling är i sig inget prioriterat forskningsområde. Dessutom kan ett antal andra forskningsfinansiärer nämnas. Verket för innovationssystem () ger stöd till och kan enligt Formas sägas ha ansvar för finansiering av forskning kring vidareförädling av livsmedelsråvaran till produkter. har ansvar för stöd till grundforskningen.22 Stiftelsen () finansierar ett antal forskningsprojekt inom området och (Mistra) finansierar bl.a. det tvärvetenskapliga livsmedelsforskningsprogrammet 21. Även har en del forskning och utredningar med anknytning till bl.a. lokal mat.23 är statistikansvarig myndighet för den officiella statistiken på jordbruksområdet. ger bl.a. ut Jordbruksstatistisk årsbok, vilken innehåller jordbruks- och livsmedelsstatistik. Statistiken produceras av , () och av andra statliga myndigheter och av organisationer med anknytning till jordbruket. innehåller årsboken även information om livsmedel. På verkets webbplats finns olika uppgifter om livsmedelsindustrin, såsom produktion, antal sysselsatta, import och export. Dessutom finns bl.a. uppgifter om livsmedelskonsumtionen enligt nationalräkenskaperna, livsmedelskvalitet, detaljhandelspriser samt konsumentprisindex för livsmedel. ansvarar för officiell statistik inom fiske och vattenbruk. Verket publicerar bl.a. Fakta om svenskt fiske och fiskkonsumtion. 22Formas, 2004. 23E-brev från Regional mat. 4 Den småskaliga livsmedelsproduktionens möjligheter En del i miljö- och jordbruksutskottets uppföljning har varit att kartlägga den småskaliga livsmedelsproduktionens möjligheter och betydelse. I detta kapitel redovisas resultatet av vad som har framkommit under uppföljningen. 4.1 Tillväxt, sysselsättning och regional utveckling Småföretagen blir allt viktigare Under uppföljningen har det från många håll pekats på småföretagens betydelse för tillväxt och utveckling. har slagit fast att småföretagen kommer att ha en nyckelroll för tillväxten i den svenska ekonomin framöver.24 Även inom livsmedelsområdet har småföretagens betydelse uppmärksammats, och den småskaliga produktionen har börjat lyftas fram som en näring som tas på allvar. Flera aktörer har under uppföljningen pekat på att det finns en utvecklingspotential, särskilt bland de lite större småföretagen, och flera aktörer pekar på att småföretagen blir allt viktigare, inte minst på landsbygden. Det pekas t.ex. på att det inte är sannolikt att storskaliga producenter startar nya verksamheter på landsbygden. menar i en rapport att de mindre företagen kan ha en konkurrensfördel genom att snabbt kunna anpassa produktionen till konsumenternas efterfrågan och nya marknader. Från Livsmedelsföretagen (Li) har framförts att erfarenheterna visar att det är de mindre företagen som varit mycket framgångsrika med att ta fram nya produkter och bredda varuutbudet. Krav menar att historiskt har små företag ofta gått i bräschen för produkt- och metodutveckling och att det där finns kraft och innovationer som är nödvändiga för att ta ytterligare steg mot en hållbar livsmedelsproduktion.25 En annan av aktörerna inom rådet, för livsmedel och bioteknik, framför följande i uppföljningen: Små företag har också en inbyggd utvecklingskraft. Där finns många idé- er som är utvecklingsbara och steget från att kläcka en idé till att börja bearbeta den praktiskt är mycket kortare i ett litet företag, som ofta kan arbeta mera obyråkratiskt och med snabbare beslutsvägar, än i större företag.26 Små företag i allmänhet och småskaliga livsmedelsproducenter i synnerhet är ingen homogen grupp. I flera studier har pekats på att förutsättningarna skiljer sig åt mellan olika typer av företag. har t.ex. betonat att småföretagen utgör en heterogen massa med olika inriktning, förutsättningar och behov.27 24Nutek, 2004b. 25Intervju Mer Värd Mat, Regional mat, LRF och e-brev från Krav. Livsmedelsföretagen, 2005. 27Nutek, 2004b.