urf · GTA5URF2 · 2006-01-01 00:00:00 — Riksdagstryckeriet, , 2005 Metod att genomföra djupintervjuer........................................................... Vem får makt och inflytande i ? Har könstillhörigheten någon betydelse för makt och inflytande i Strategier för att öka kvinnors makt ............................................................ Om manligt och kvinnligt ledarskap ........................................................... Formella och informella maktstrukturer...................................................... Ledamoten och familjen.............................................................................. Förekommer det kränkande särbehandling i ? Händelser som det talats om...................................................................... Hur ser man på mediebilden av en ojämställd riksdag? Vad utmärker en jämställd riksdag?.......................................................... Är jämställd?............................................................................. Ska arbeta för ökad jämställdhet? Denna rapport bygger på djupintervjuer med ett slumpmässigt urval ledamöter i riksdag 2005. Syftet är att återge dessa 30 ledamöters synpunkter, tankar och erfarenheter i frågor som gäller jämställdheten i och om det arbete som bedrivs för att främja jämställdheten. Rapporten och ett seminarium med utskottens presidier är delar i det jämställdhetsprogram som riksdagsstyrelsen tidigare ställt sig bakom. På frågan om vilka egenskaper och färdigheter som är viktiga för att få makt och inflytande i var de vanligaste svaren kunskap och kompetens, men också politisk erfarenhet och social förmåga. Även förmågan att anpassa sig till partigruppen politiskt, kulturellt och socialt framträdde som en viktig faktor. Samarbetet mellan partikolleger i de mindre sammanhangen uppfattades som mera konstruktivt och oproblematiskt och verkade därmed vara mera uppskattat. Kritik framfördes mot att så stor vikt läggs vid åren i . Inte spontant men som svar på en direkt fråga ansåg många att männen har lättare att nå de positioner som ger makt och att det finns manliga synliga och osynliga strukturer som understödjer män. Omvänt framhålls nackdelarna för kvinnor som att mötas av lägre tolerans, att ha högre krav på sig från omvärlden och sig själva, att ha svårare att nå fram och synas, att i högre grad ha åldern emot sig och att sakna de etablerade kontaktnät som ger tyngd. I ett avsnitt beskrivs några strategier för att kvinnor ska kunna anpassa sig till den av män skapade rådande ordning som många anser finns i . Metoden att bilda nätverk ses dock inte alltid med blida ögon. I intervjuerna framfördes tankar om skillnaden mellan manligt och kvinnligt ledarskap. ansågs präglad av manligt ledarskap och formell ärendehantering. En beskrivning görs av hur formella och informella maktstrukturer kan uppstå. De flesta, män likaväl som kvinnor, upplevde svårigheter att förena riksdagsuppdraget med föräldraskap och familjeliv. Många framhöll att familjens stöd är en nödvändighet. Ett försök görs att få en bild av om det förekommer negativ särbehandling av kvinnor i . En stor del av de intervjuade kunde ge exempel som att kvinnliga ledare och personer som driver jämställdhetsfrågor motarbetas och att personer blir nonchalerade eller inte tagna på allvar. Vi hörde också om sexuella trakasserier och nedsättande kommentarer om kvinnor. Många sökte efter alternativa förklaringar till det som uppfattats som särbehandling på grund av kön, som att det i stället handlar om att personen har ett begränsat politiskt inflytande. Det var också många som talade i termer av härskarteknik, och en inte ovanlig uppfattning var att härskarteknikerna är könsneutrala och utövas av och mot både män och kvinnor. Det framhölls att beskyllningar om negativ särbehandling och härskarteknik kan användas i politiska syften. När några kända händelser kommenterades fann vi en benägenhet hos både 2005/06:URF2 1 SAMMANFATTNING kvinnor och män att tolka händelsen på det sätt som är det mest välvilliga för partikamraten. Utskotten har i viss mån stått i fokus när det har talats om bristande jämställdhet i . De problem som togs upp i intervjuerna avsåg dock inte i första hand utskotten. Vi gör ett försök att jämföra det som framkom genom intervjuerna med en tidigare tidningsenkät som angav att en majoritet av de kvinnliga ledamöterna upplevde problem i . Vi kommer fram till att resultaten inte behöver motsäga varandra. En jämställd riksdag skulle enligt de flesta utmärkas av att det råder likabehandling, som t.ex. att alla bemöts på samma sätt oavsett kön. Några tog direkt avstånd från tanken att jämställdhet skulle vara uppnådd med en viss procentsats kvinnor i . På frågan om kan anses jämställd var det vanligaste svaret att om än inte jämställd är på god väg att bli det och i varje fall är lika bra eller bättre än samhället i stort. De mera kritiska kunde hänvisa till att är en del av en i samhället rådande könsmaktsordning. Det var främst kvinnor som inte ansåg att uppnått jämställdhet. Det absoluta flertalet ansåg att bör verka aktivt för jämställdhet. Kunskaperna om jämställdhetsprogram och om talmannens nätverk verkade dock vara begränsade. Få konkreta förslag framkom om vad som skulle kunna göras för att förbättra jämställdheten. I ett avslutande avsnitt för vi fram några tankar om frågor som skulle kunna vara värda att diskutera. En stadigt ökad andel kvinnor i väcker inte förvånande frågan om representationen också inneburit att kvinnornas faktiska makt och inflytande ökat i motsvarande grad. Denna fråga uppmärksammades inom då den dåvarande talmannen tog initiativ till ett möte med ledamöter från de sju riksdagspartierna för att diskutera hur den goda representationen av kvinnor skulle kunna tas till vara. Talmannens kvinnliga nätverk bildades och en verksamhet växte fram i form av frukostmöten och längre seminarier för ledamöter och anställda. Syftet var att belysa riksdagsarbetets och politikens villkor och förutsättningar ur ett brett perspektiv och möjligheterna till utveckling för den enskilde ledamoten. Verksamheten har fortsatt under den nuvarande talmannen . Frågorna fick ökad aktualitet sedan nätverket i en skrivelse tagit upp frågor av detta slag under rubriken arbetsmiljö i . Där föreslogs en handlingslinje för en god arbetsmiljö och ett gott ledarskap. Frågorna togs också upp i motioner under den allmänna motionstiden . Motionerna behandlades i under rubriken . Utskottet anslöt sig till det som sades i motionerna om värdet av åtgärder för att bryta sådana omedvetna invanda mönster och attityder som är negativa från jämställdhetssynpunkt och förutsatte att riksdagsstyrelsen och andra skulle verka för att arbetet i nätverket fick genomslag bl.a. när det gäller utbildningsinsatser. I en skrivelse till riksdagsstyrelsen lade Socialdemokraterna i fram ett antal förslag för att förbättra jämställdheten i . En arbetsgrupp med tjänstemän i och partikanslierna fick i uppdrag att bereda skrivelsen. Det resulterade i rapporten 15 förslag för en jämställd riksdag. Förslagen presenterades under sju huvudrubriker, däribland Metod och ansvar och Synliggörande och ökade kunskaper. Förslagen är inriktade främst på den kvalitativa jämställdheten. En huvudtanke i rapporten är att som institution ska arbeta metodiskt och fortlöpande med frågorna. Det ska ske genom att riksdagsstyrelsen för varje mandatperiod fastställer ett jämställdhetsprogram med syftet att främja jämställdheten i . Programmet ska redovisas och följas upp. Riksdagsstyrelsen ställde sig bakom rapporten . I enlighet med dessa tankar fastställde riksdagsstyrelsen ett jämställdhetsprogram . Eftersom det då återstod en ganska av mandatperioden begränsades programmet till fyra punkter. De inriktades bl.a. på temat Synliggörande och ökade kunskaper. Två av punkterna i programmet avsåg detta tema: Djupintervjuer med ett antal ledamöter om deras syn på jämställdheten i och seminarier för utskottens presidier skulle kunna bidra till ökade kunskaper om de faktiska förhållandena och stimulera diskussionen. Frågan om en jämställd riksdag kan sägas utgå från en problembild som framträtt inte bara i de sammanhang som nämnts . Även medierna har tecknat en ganska dyster bild av hur det står till. Medan arbetsgruppens uppdrag pågick publicerades resultatet av en enkät i . Enligt enkäten hade av kvinnliga ledamöter utsatts för förtryck på grund av sitt kön. Kommentarer från ledande personer i visade att meningarna var delade om enkäten speglade de verkliga förhållandena. I arbetsgruppens rapport 15 förslag för en jämställd riksdag berördes svårigheterna att formulera problemet och att teckna en problembild som alla kan enas om. Att i någon vetenskaplig eller juridisk mening fastställa hur det förhåller sig skulle vara svårt, för att inte säga omöjligt. Rapportförfattarna utgick dock från att talade sitt språk många kvinnliga ledamöter upplever att det finns problem med jämställdheten i . Gruppen föreställde sig att man knappast skulle kunna fastställa en bild av hur det faktiskt är. Förändringsarbetet skulle i stället kunna utgå från en mer eller mindre utbredd uppfattning om hur det förhåller sig. Genom djupintervjuer skulle man kunna få en bild av detta. I den nu framlagda rapporten redovisas resultatet av ett antal djupintervjuer med ett slumpmässigt urval av ledamöter. Intervjuerna genomfördes och första delen av . De rör jämställdhetsaspekterna på riksdagsuppdraget i en vid bemärkelse. Både kvinnor och män har intervjuats. Rapporten är i första hand skriven för och dess ledamöter med syftet att öka kunskaperna och insikterna som utgångspunkt för ett förändringsarbete. Vi utesluter dock inte, och skulle gärna se, att rapporten kan vara av vidare intresse. Rapporten är resultatet av ett samarbete mellan oss två. De frågor som ställs i intervjuerna har formulerats av oss gemensamt. Intervjuerna har genomförts av , medan har skrivit rapporten. Vi står gemensamt bakom kommenterar och slutsatser. I stor utsträckning är rapporten ett direkt återgivande av vad de intervjuade ledamöterna har berättat. Därför ser vi dessa riksdagsledamöter som upphovspersoner i minst lika hög grad som vi själva. Vi passar på att framföra vårt tack till de ledamöter som deltagit. För oss har det varit synnerligen givande och lärorikt att ta del av alla synpunkter, tankar och reflektioner. Rubriken har formulerats i tanken att det ska genomföras återkommande studier av detta slag. Delar av rapporten har presenterats för utskottens presidier . Med denna rapport genomförs två punkter i jämställdhetsprogram. Kanslichef i arbetsmarknadsutskott, jämställdhetssamordnare i Fil.dr i statsvetenskap, forskare vid statsvetenskapliga institutionen vid 3 Metod att genomföra djupintervjuer Rapporten bygger på intervjumetoden. För att intervjuerna ska ge ett så gott underlag till tolkning och förståelse som möjligt har vi velat ge de intervjuade ledamöterna tillfälle att utveckla resonemang och fullfölja egna tankebanor. Vi ville också ha möjlighet att ställa följdfrågor om olika iakttagelser som framstår som relevanta för att belysa olika frågeställningar. ville vi upprätthålla ett visst mått av konsekvens och tillförlitlighet. Intervjumaterialet måste kunna sammanställas på ett sätt som medger överblick. Den valda metoden brukar benämnas semistrukturerade samtalsintervjuer. Ett ytterligare skäl för valet av intervjumetod är att den brukar anses vara den lämpligaste då s.k. elitpersoner undersöks. Man kan anta att riksdagsledamöter inte skulle uppskatta en alltför styrd intervjusituation, där den som intervjuar kan ge intrycket att veta mer än den intervjuade. De är professionella politiker som är tränade i att beskriva verkligheten och framföra uppfattningar på ett sätt som passar dem själva. Intervjuerna har utgått från ett frågeformulär. I huvudsak har det varit öppna svarsalternativ. Flera av frågorna har avsett breda teman, som t.ex. vilka egenskaper och färdigheter som krävs för att få makt och inflytande i . De reflektioner som en sådan fråga kan ge upphov till ställer krav på improvisation från intervjuarens sida när det gäller att ställa uppföljningsfrågor så att inte viktiga aspekter går förlorade. Intervjuformuläret har därmed inte alltid kunnat följas strikt och alla ingående frågor har inte besvarats i samtliga intervjuer. Vi beslutade att intervjua 40 ledamöter, dvs. drygt en tiondel av ledamöter. Detta får anses vara ett stort antal vid den valda metoden. En mättnad i betydelsen återkommande teman och åsikter brukar anses inträda redan efter 1520 intervjuer. Syftet med ett relativt stort antal intervjuer var att åstadkomma så god representativitet som möjligt könsmässigt, politiskt och åldersmässigt och också med hänsyn till positionen i . De 40 utvaldes med hjälp, s.k. obundet slumpmässigt urval. Rent praktiskt numrerades papperslappar från 1 till 349, veks ihop och lades i en burk som skakades om. De dragna lapparna ställdes mot kammarens aktuella ledamotsförteckning där varje ledamot har sitt platsnummer. Utfallet utmärktes framför allt av en viss överrepresentation av kvinnliga ledamöter. Vi skrev till de 40 och beskrev bakgrunden till undersökningen och vilken metod vi tänkte använda oss av. Vi erbjöd anonymitet såtillvida att rapporten skulle utformas på ett sätt som skulle göra det svårt att identifiera enskilda. Intervjuerna skulle också genomföras med största möjliga diskretion. Frågan ställdes om de var villiga att delta i intervjun. Vid jakande svar fick de välja mellan ett antal alternativa intervjutider. Det gavs också möjlighet att avgöra var någonstans intervjun skulle ske. Det visade sig i många fall svårt att finna lämpliga 2005/06:URF2 3 METOD ATT GENOMFÖRA DJUPINTERVJUER I några fall var det dessutom svårt att alls komma i kontakt. Vi skickade påminnelser i två omgångar. Endast en ledamot förklarade uttryckligen att han inte ville delta i intervjun. Med hänsyn till det uppgivna skälet bestämde vi att ändå betrakta svaret som en genomförd intervju. drog vi streck för ytterligare försök att finna passande intervjutider. Detta innebar att 30 intervjuer genomfördes. De intervjuade (respondenterna) delades in i fyra grupper efter de kategorier som vi betraktar som mest relevanta, kön och politisk hemvist bestämd efter blocktillhörighet. Detta anges i rapporten som BK (kvinna i det borgerliga blocket), BM (man i det borgerliga blocket), RGK (kvinna i det rödgröna blocket) och RGM (man i det rödgröna blocket). Även bland dem som faktiskt intervjuats finns en överrepresentation av kvinnor. Representativiteten i förhållande till sammansättning innebär i övrigt en viss överrepresentation av RGK och en underrepresentation av BM, medan BK och RGM ungefärligen motsvarar det rätta förhållandet. En ytterligare kategoriindelning som t.ex. efter ålder, ställning i , utbildningsnivå och geografisk hemvist skulle givetvis vara intressant. Vi fann dock snart att detta skulle ha möjliggjort eller i varje fall underlättat identifiering. I många fall framgår dock sådana saker av det svar som lämnas. Det är inte möjligt att så att säga följa en och samma individ genom de olika temana. Med hänsyn till anonymiteten kan vi inte heller ange utskottstillhörighet eller t.ex. låta en ledamot jämföra två utskott som han eller hon har erfarenhet av. Av de 30 intervjuade personerna har 6 ledande position i . Med det menar vi talman, vice talman, partiordförande, vice partiordförande, gruppledare eller ledamot av utskottspresidium. 5 av de intervjuade kan anses som profilerade i jämställdhetsfrågor. Vi avser då t.ex. att vara talesman för sitt parti i sådana frågor, ha en ledande roll i en kvinnoorganisation eller vara känd från den offentliga jämställdhetsdebatten. Alla utskott utom och utrikesutskottet är representerade med ordinarie ledamöter. Även från dessa utskott finns dock nuvarande eller tidigare ersättare med bland respondenterna. Vi ser inte bortfallet som särskilt problematiskt. Det har i de flesta fall funnits enkla förklaringar till att en intervju inte kunnat genomföras. Vad som möjligen kan vara något bekymmersamt är det begränsade inslaget av unga personer och kanske särskilt unga kvinnor eftersom de skulle kunna tänkas uppleva problem med jämställdheten i högre grad. Mot detta ska ställas att det i praktiken är få mycket unga människor i . Enligt ledamotsmatrikeln /05 var bara en handfull ledamöter och bara födda . Till det kommer att vår ambition inte är att ge en fullständig och heltäckande bild av förhållandena. I så fall skulle en annan metod ha valts. 3 METOD ATT GENOMFÖRA DJUPINTERVJUER 2005/06:URF2 Intervjuerna genomfördes och fram . Det stora flertalet av dem hölls i ett särskilt rum i , några i ledamotens eget rum. Intervjuerna togs upp på band, men bandspelaren stängdes ibland av på den intervjuades begäran. I dessa fall fördes i stället minnesanteckningar. gjordes utskrifter av intervjuerna. Tillvägagångssättet med bandspelare kan ha den nackdelen att somliga trots löftet om konfidentiell behandling är försiktiga på ett sätt som de annars inte skulle ha känt att de behövt vara. Frågor kommer upp som kan vara känsliga både för den intervjuade själv och för andra. En fördel med bandspelare är att intervjuaren kan vara mera koncentrerad och ställa relevanta följdfrågor. En annan och självklar fördel är att intervjuerna finns i stort sett ordagrant dokumenterade, vilket gör att både detaljer och sammanhang kan träda fram på ett tydligare sätt vid lyssnandet i efterhand. Det har också medgett att rapporten till mycket stor del kunnat bygga på i det närmaste exakt återgivna formuleringar dock efter viss språklig bearbetning när det gäller ordvalet. Detta är så mycket viktigare som flertalet politiker är verbala personer med förmåga att med klatschigt och träffande ordval beskriva företeelser, känslor och reflektioner. Vår strävan efter autenticitet innebär också att vi avstått från censur. I rapporten kan man därför finna ett antal invektiv. Formuleringstalangerna till trots har flera av frågorna helt klart varit svåra att besvara, vilket de intervjuade spontant gett uttryck för. Några frågor har gjort den intervjuade närmast ställd. Det har främst gällt manliga ledamöter, t.ex. när de fått frågan om könstillhörigheten i deras fall varit till fördel eller nackdel i riksdagsuppdraget. Andra frågor har tvingat fram ett reflekterande och svaren har varit prövande. Detta gäller kanske främst när vi bett om konkreta exempel på att ledamöter haft problem i som skulle kunna ha samband med kön. Intervjuerna tog vanligen mellan 30 och . den ovan nämnda som innebar ett avböjande att delta tog och den längsta . Totalt innehåller utskrifterna ungefär 150 000 ord med ett genomsnitt på 5 100 ord i intervjuerna med kvinnorna och 4 400 ord i intervjuerna med de manliga ledamöterna. Anonymitetsskyddet gör givetvis att undersökningen blir mindre genomskådlig. Det blir svårare att kontrollera om uppgifterna stämmer och urvalet blir mindre klart. Detta får vi acceptera. Vi är noga med att betona vad undersökningen och rapporten inte är: Det är inte fråga om forskning eller djupanalys. Rapporten är inte en dokumentation av vad enskilda ledamöter har för uppfattningar i olika frågor eller hur förhållandena ser ut i de olika partierna. Enskilda händelser dokumenteras inte. Rapporten är däremot ett återgivande av de intervjuade ledamöternas synpunkter, tankar och erfarenheter som rör jämställdheten i och det arbete som bedrivs för att främja jämställdheten. 4 Vem får makt och inflytande i ? Detta avsnitt anknyter till ett av delmålen i den svenska jämställdhetspolitiken, Jämn makt och inflytande mellan kvinnor och män. Ledamöterna fick frågan vilka egenskaper och färdigheter som generellt sett är viktiga för att få makt och inflytande i . Vi ville också veta om det är några skillnader beroende på om det gäller partigruppen, utskottskommittéerna eller utskotten som sådana. De vanligaste svaren avsåg kunnighet och kompetens, kommunikationsförmåga och social kompetens. För partigruppens del framträdde även betydelsen av den formella positionen, t.ex. att vara utskottsordförande, och den politiska erfarenhetsbakgrunden. Här framhölls också kravet på anpassning, politiskt, kulturellt och socialt, och detta i både positiv och negativ mening. I den mindre utskottskommittén, där arbetet i allmänhet beskrevs som informellt och konstruktivt, kom också kunskaperna i förgrunden liksom samarbetsförmågan och det sociala samspelet. Det mera formella arbetet i utskotten ansågs kräva en medvetenhet om spelreglerna. Även där betonades vikten av kunskaper och social förmåga. Arten av de politiska frågor som hanteras i utskottet ansågs inverka på möjligheterna till inflytande. Även utskottsledningens roll framhölls liksom inverkan av skillnader i utskottskulturer. Det framkom ganska stark kritik från ledamöter i båda blocken mot den stora vikt som läggs vid ancienniteten, alltså åren i , och som antas ge upphov till missnöje framför allt bland yngre personer. Kvinnor inom det rödgröna blocket påtalade också nackdelen av att inte ha LO-anknytning. Bara en person kom direkt in på könstillhörighetens betydelse. Vi kan inte se några tydliga könsskillnader i svaren. De inledande frågorna i intervjun var av generell karaktär. De anknyter till ett av sex delmål Jämn makt och inflytande mellan kvinnor och män under den svenska jämställdhetspolitikens övergripande mål om ett samhälle där kvinnor och män har samma möjligheter, rättigheter och skyldigheter inom alla väsentliga områden i livet. Representationen, dvs. jämn fördelning av makt och inflytande, är ett av fem s.k. fokusområden enligt regeringens skrivelse om jämställdhetspolitiken (skr. 2002/03:140, 2003/04:AU2). Här kan nämnas att en offentlig utredning har lagt fram förslag om ett nytt övergripande mål och ett antal delmål för jämställdhetspolitiken (SOU 2005:66) och att en proposition om jämställdhetspolitiken är aviserad . 4 VEM FÅR MAKT OCH INFLYTANDE I ? Den första frågan löd: Vilka egenskaper och färdigheter är viktiga för att få inflytande och accepteras i ? Syftet var att ta reda på om det är några förhållanden som särskilt påverkar mäns eller kvinnors förutsättningar att få makt och inflytande. Vi ville också få besked om det är ungefär samma krav och egenskaper som anses viktiga oberoende av sammanhanget, såsom om det är partiinternt eller inte, om det är en mindre eller större grupp, om det är formellt eller informellt eller om det är utåtriktat eller inte. En uppföljande fråga preciserades därför till att avse dels andra politiska uppdrag än ledamotskapet i , dels olika organ inom , i första hand partigrupp, utskott och utskottskommitté eller motsvarande. Frågan inriktades på sådana sammanhang som det absoluta flertalet av ledamöterna verkar i. Vi uteslöt därmed ledningsorgan och t.ex. partiernas förtroenderåd och motsvarande. Även om vi inte särskilt frågade om det omvända förhållandet, alltså vilka faktorer som kan försämra möjligheterna till makt, inflytande och acceptans, avsåg många av svaren sådana hinder. Det kunde t.ex. gälla avsaknaden av erfarenhet eller utbildning. I den kritik som riktats mot brister i jämställdheten i har utskotten i viss mån stått i fokus. Vi ville därför också försöka ta reda på om det är några särskilda förhållanden i utskotten som kan påverka kvinnors respektive mäns förutsättningar att verka där. En annan tanke med dessa inledande och öppna frågor var att få besked om könstillhörigheten spontant skulle anges som en viktig faktor. En av de intervjuade ansåg att frågan var felformulerad. Inflytandet beror enligt honom inte på egenskaper som förmågan att uppträda eller tala utan på det stöd som väljarna gett. Man sitter i som företrädare för sitt parti och inte för sina vackra ögons skull. Frågan om egenskaper hos enskilda är därför irrelevant. Den enskilde ledamotens makt och inflytandet korresponderar med partiets styrka.