eunbil · GT0N1271 · 2006-05-19 00:00:00 — KOM(2006) 160 slutlig 2004/0001 (COD) om tjänster på den inre marknaden (framlagt av kommissionen) Kommissionen lägger härmed fram ett ändrat förslag till och rådets direktiv om tjänster på den inre marknaden. I det ändrade förslaget ingår de ändringar som har föreslagit vid den första behandlingen och som kommissionen kan godta samt många av de klargöranden som rådet har diskuterat. Det respekterar också fullt ut Europeiska rådets slutsatser, där det betonas att den inre marknaden för tjänster måste göras fullt fungerande, med bibehållande av den europeiska sociala modellen. Kommissionen antog sitt förslag . Det överlämnades formellt till och rådet . avgav sitt yttrande och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén avgav sitt yttrande . antog en lagstiftningsresolution vid sin första behandling och föreslog ändringar av kommissionens förslag. 2.SYFTE MED KOMMISSIONENS FÖRSLAG Att förbättra förutsättningarna för ekonomisk tillväxt och sysselsättning i EU. Förslaget är en del av processen för ekonomiska reformer, som inleddes genom Lissabonstrategin. Eftersom tjänster utgör den större delen av EU:s ekonomi är konkurrenskraftiga tjänstemarknader en grundläggande förutsättning för ekonomisk tillväxt. finns det en rad hinder för den inre marknaden som innebär att många tjänsteföretag, särskilt små och medelstora företag, inte kan växa över nationella gränser och fullt ut dra nytta av den inre marknaden. Detta undergräver också konkurrenskraften globalt, inte bara för tjänsteleverantörerna i EU, utan även för tillverkningssektorn, som i allt högre grad är beroende av tjänster av hög kvalitet. Det gör också mindre attraktivt för utländska investeringar. Att genomföra en verklig inre marknad för tjänster genom att avskaffa rättsliga och administrativa hinder för utvecklingen av tjänsteverksamhet. Dessa hinder uppstår både när tjänsteleverantörer från en medlemsstat vill etablera sig i en annan medlemsstat och när de vill tillhandahålla en tjänst från sin etableringsmedlemsstat i en annan medlemsstat, t.ex. genom att tillfälligt förflytta sig till den andra medlemsstaten. Förslaget syftar till att underlätta utövandet av dessa två grundläggande friheter som är förankrade i EG-fördraget dvs. etableringsfriheten och friheten att tillhandahålla tjänster och att skapa större klarhet angående rättsläget för tjänsteleverantörerna. Att stärka konsumenternas rättigheter som användare av tjänster. Konsumenternas efterfrågan på tjänster över gränserna tillgodoses inte på grund av avsevärda rättsliga och administrativa svårigheter och brist på information om, och förtroende för, tjänster från andra medlemsstater. Förslaget innebär att dessa problem kommer att åtgärdas genom att medlemsstaterna blir skyldiga att avskaffa hinder för användningen av gränsöverskridande tjänster, genom att principen om icke-diskriminering tillämpas och genom att det ställs krav på större öppenhet och information från tjänsteleverantörernas sida. Att fastställa rättsligt bindande skyldigheter om ett effektivt administrativt samarbete mellan medlemsstaterna. Ett effektivt och välfungerande administrativt samarbete är nödvändigt för att den inre marknaden skall fungera väl. medlemsstaterna har begränsade kunskaper om, och därför begränsat förtroende för, regelverket och tillsynen i andra medlemsstater. Detta leder till en ökning av antalet regler och dubbelarbete när det gäller kontroller av gränsöverskridande verksamhet, och kan även utnyttjas av mindre seriösa näringsidkare för att undvika tillsyn eller kringgå gällande nationella regler, vilket ger upphov till risker för användarna av tjänster. I förslaget fastställs rättsliga krav på informationsutbyte och ömsesidigt bistånd mellan medlemsstaterna, detta på grundval av ett effektivt fungerande elektroniskt informationssystem som gör det möjligt för behöriga myndigheter att lätt identifiera sina relevanta samtalspartner i andra medlemsstater och att kommunicera med varandra. 3.KOMMISSIONENS YTTRANDE ÖVER ÄNDRINGAR 3.1.Tillämpningsområde och andra allmänna bestämmelser (artiklarna 1-4) Tjänster av allmänt intresse. Ändringarna 13, 44, delar av 72 och 289, som rör artiklarna 1 och 2 och motsvarande skäl, klargör att tjänster av allmänt ekonomiskt intresse omfattas av direktivets tillämpningsområde, men att direktivet inte innebär att de liberaliseras eller att offentliga enheter som tillhandahåller sådana tjänster privatiseras, och att det inte heller behandlar finansieringen av dem eller statligt stöd. Genom ändring 73 klargörs det i artikel 2 att tjänster av allmänt intresse inte omfattas av direktivets tillämpningsområde. Kommissionen samtycker till ändringarna 44, de relevanta delarna av 72 och 289. Kommissionen godtar också ändringarna 13 och 73, men omformulerar dock något texten till ändring 73 (artikel 2) samt texten till ändring 13 (nytt skäl 7a) och förklarar att tjänster av allmänt ekonomiskt intresse med förbehåll för uttryckliga undantag för vissa specifika sektorer omfattas av direktivets tillämpningsområde, eftersom dessa tjänster är av ekonomisk natur. Hälso- och sjukvårdstjänster. Ändring 78 innebär att både privata och offentliga hälso- och sjukvårdstjänster undantas från tillämpningsområdet genom att denna ändring läggs till i artikel 2. Genom ändring 304 specificeras det i skäl 10c att detta undantag omfattar sjukvårds- och läkemedelstjänster som utförs av verksamma inom reglerade vårdyrken för att bedöma, bevara eller återställa patienters hälsotillstånd. Genom ändringarna 233/403 förklaras det i artikel 1 att direktivet inte påverkar offentliga hälso- och sjukvårdstjänster eller tillgången till offentliga medel för dem som tillhandahåller sådana tjänster. Genom ändring 305 läggs ett nytt skäl 10d till där det förklaras att direktivet inte påverkar kostnadsersättningen för sjukvård som tillhandahålls i en annan medlemsstat samt betonas att denna fråga bör behandlas inom ramen för ett annat rättsinstrument för att uppnå större rättslig säkerhet och tydlighet. Kommissionen godtar att hälso- och sjukvårdstjänster undantas från tillämpningsområdet och bekräftar sin avsikt att lägga fram ett särskilt initiativ om hälso- och sjukvårdstjänster. Ändringarna 78, 304 och 305 godtas därför. Ändringarna 233/403 om offentlig hälso- och sjukvård har blivit överflödiga på grund av överlappningen med definitionen i artikel 2. Genom ändring 292 anges i artikel 1 att direktivet inte påverkar tjänster vars mål är social välfärd, och genom ändring 252, som rör artikel 2, undantas sociala tjänster, t.ex. tjänster som rör subventionerat boende, barnomsorg och familj från direktivets tillämpningsområde. Genom ändringarna 294 och 296 införs det två nya skäl som förklarar vad sociala tjänster är, särskilt med avseende på sociala bostäder, barnomsorg och stöd till familjer. Genom ändring 295 införs ett skäl där det specificeras att direktivet inte behandlar finansieringen av, eller stöd för, sociala bostäder eller de kriterier eller villkor som medlemsstaterna fastställt för tjänster som avser sociala bostäder. Genom ändring 10 tillfogas det dessutom, i ett annat skäl, att direktivet inte påverkar krav i samband med tillgång till offentliga medel, t.ex. för samhällstjänster. Kommissionen anser att alla undantag från direktivets tillämpningsområde måste vara klart avgränsade så att rättsläget blir klarare och olika tolkningar i medlemsstaterna undviks. Kommissionen omformulerar därför definitionen i ändring 252 (artikel 2) och för samman ändringarna 294 och 296 i ett nytt skäl 10h, för att specificera att undantaget från direktivet gäller sådana sociala tjänster som rör boende, barnomsorg eller stöd till behövande familjer och enskilda och som, på grund av sin samhälleliga betydelse, utförs av staten eller av tjänsteleverantörer på uppdrag av staten, i syfte att ge stöd till särskilt behövande. Ändring 292 blir följaktligen överflödig. Texten till ändring 295 omformuleras för att klargöra att det rör sig om sociala tjänster generellt och inte bara sociala bostäder. Ändring 10 godtas i sin helhet. Genom ändring 232 framhålls den särskilda betydelse för samhället som idrottsverksamhet utan vinstsyfte har. Den godtas och införs i ett nytt skäl 16a, men omformulerat för att texten skall vara rättsligt konsekvent. Andra sektoriella undantag och fullständigt undantag för beskattning. Ändringarna 300 och 302/332 rör artikel 2 och undantar företag för interimarbete och säkerhetstjänster från direktivets tillämpningsområde. I motsvarande skäl, som läggs till genom ändringarna 301 och 303, betonas det att de regler som gäller för dessa sektorer bör harmoniseras fullständigt. Genom ändring 77 undantas juridiska tjänster i den mån dessa styrs av andra gemenskapsinstrument. Genom ändringarna 79, 80 och 81, som rör artikel 2, och ändringarna 16, 17 och 18, om motsvarande skäl, undantas audiovisuella tjänster oavsett produktions-, distributions-, eller sändningssätt spelverksamhet samt yrken och verksamheter som är förenade med utövandet av offentlig makt, särskilt notariers verksamhet, från tillämpningsområdet. Kommissionen godtar att företag för interimarbete och säkerhetstjänster undantas genom ändringarna 300 och 302/332. Det saknas dock belägg för behovet av en fullständig harmonisering när det gäller företag för interimarbete och säkerhetstjänster, och därför kan ändringarna 301 och 303 inte godtas. Kommissionen godtar inte ändring 77 om att juridiska tjänster skall undantas; detta behövs inte, eftersom det i artikel 3 redan anges att om en lagkonflikt skulle uppstå mellan bestämmelserna i tjänstedirektivet och andra gemenskapsbestämmelser som reglerar specifika frågor rörande tjänsteverksamheten skall de senare bestämmelserna ges företräde. När det gäller audiovisuella tjänster godtar kommissionen det undantag som anges i ändring 79 och har omformulerat ändring 19 (skäl 10e, nytt) för att det skall överensstämma med ändringen av artikeln och för att förtydliga att direktivet inte gäller sådant stöd till den audiovisuella sektorn som omfattas av gemenskapens konkurrensregler. Kommissionen godtar också i sak att speltjänster undantas, men den omformulerar texten till ändringarna 17 och 80 så att det står klart att det bara gäller speltjänster som sådana. Kommissionen godtar bara delar av ändringarna 18 och 81 om yrken som är förenade med utövandet av offentlig makt och ändrar ordalydelsen för undantaget så att den stämmer överens med de exakta begränsningar som anges i artikel 45 i EG-fördraget, enligt vilken ett undantag från etableringsfriheten och friheten att tillhandahålla tjänster gäller för verksamhet som är förenad med direkt och specifikt utövande av offentlig makt, och inte för hela yrken som sådana. Kommissionen godtar att beskattning undantas fullständigt i enlighet med ändring 82, om artikel 2, och ändring 19 (skäl 11). Ändringarna 14, 15, 20, 74, 75 och 306 rör undantag för bestämda sektorer (i artikel 2 och motsvarande skäl) som ursprungligen föreslogs när det gäller finansiella tjänster, elektroniska kommunikationstjänster och transporttjänster, men innebär en ytterligare precisering. Kommissionen kan godta ändringarna 14, 15, 20, 74 och 306 i deras helhet eller med förbehåll för omformuleringar för att säkerställa den rättsliga konsekvensen i texten (se artikel 2 och skäl 9, 10a [nytt], 10b [nytt]), men kan inte godta ändring 75, eftersom skäl 10a redan innehåller denna förklaring om telekommunikationstjänster. Genom ändring 298 klargörs i artikel 1 direktivets förhållande till de grundläggande rättigheterna som erkänns i medlemsstaterna och i stadgan om de grundläggande rättigheterna, och genom ändring 299 införs ett nytt skäl som fastställer att direktivet bör tolkas så att utövandet av de grundläggande rättigheterna och de grundläggande friheterna, som fastställs i artiklarna 43 och 49 i fördraget, sammanjämkas. Genom ändring 8 klargörs det att direktivet är helt förenligt med de gemenskapsinitiativ som antagits med stöd av artikel 137 i fördraget avseende främjande av sysselsättning och förbättrade levnads- och arbetsvillkor. Genom ändring 297, som rör artikel 1, och ändring 9, som rör motsvarande skäl, anges det att direktivet inte skall tillämpas på eller påverka arbetslagstiftning, dvs. rättsliga eller avtalsreglerade bestämmelser om anställningsvillkor, arbetsförhållanden, inbegripet hälsa och säkerhet på arbetsplatsen, samt förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare, och att det fullt ut skall respektera relationerna mellan arbetsmarknadens parter, inklusive rätten att vidta stridsåtgärder, och att det inte heller skall påverka socialförsäkringslagstiftningen i medlemsstaterna. Genom ändringarna 290, som rör artikel 1, och 291 (skäl) anges det att direktivet inte skall påverka straffrättsliga bestämmelser. Genom ändring 7 och delar av ändring 72 klargörs det, både i ett skäl och i texten till artikel 1, att direktivet inte påverkar de åtgärder som vidtas av medlemsstaterna, i överensstämmelse med gemenskapslagstiftningen, för att skydda eller främja den kulturella eller språkliga mångfalden eller mångfalden i medierna. Kommissionen godtar, när det gäller frågan om de grundläggande rättigheterna, ändring 298, med en omformulering för att säkerställa konsekvensen i texten i rättsligt hänseende, samt ändring 299 i dess helhet. Beträffande arbetslagstiftningen är kommissionen införstådd med att direktivet inte påverkar arbetslagstiftning såsom anges i ändring 297, inklusive rätten att vidta stridsåtgärder samt medlemsstaternas socialförsäkringslagstiftning. För att säkerställa att texten är rättsligt konsekvent och göra den tydligare och lättare att förstå stramar kommissionen dock upp texten till ändringarna 297 och 298, så att arbetslagstiftning tas upp i artikel 1.6 och frågan om de grundläggande rättigheterna och rättigheterna avseende kollektivavtal tas upp i artikel 1.7. Med avseende på straffrättsliga bestämmelser godtar kommissionen ändring 290 där det anges att direktivet inte påverkar straffrättsliga bestämmelser samt ändring 291 (skäl 6e, nytt), med förbehåll för omformuleringar för att ytterligare klargöra att straffrättsliga bestämmelser inte får utnyttjas för att kringgå bestämmelserna i detta direktiv. När det gäller skydd eller främjande av den kulturella och språkliga mångfalden och mångfalden i medierna godtar kommissionen ändring 7 i dess helhet; de relevanta delarna av ändring 72 omformulerar den för att säkerställa att texten är rättsligt konsekvent. Slutligen godtar kommissionen ändring 8 (skäl 6f, nytt) i dess helhet. Förhållandet mellan direktivet och andra bestämmelser i gemenskapslagstiftningen. Genom ändringarna 83 och 21 tas denna fråga upp i artikel 3 och motsvarande skäl 13. Kommissionen är införstådd med det ytterligare klargörandet i ändring 83 om att direktivet inte har företräde framför andra gemenskapsbestämmelser, och att om en lagkonflikt skulle uppstå med andra gemenskapsbestämmelser som reglerar specifika frågor rörande start och utövande av en tjänsteverksamhet skall de senare bestämmelserna om dessa frågor ges företräde. För att se till att texten är konsekvent överlag och koordinera och rådets arbete har kommissionen lagt till ytterligare klargöranden (skäl 13a och 13b). Genom ändringarna 307 och 219 (sammanslagna med ändring 83) anges dessutom att tillämpningen av detta direktiv inte påverkar den internationella privaträtten, i synnerhet inte internationell privaträtt som rör avtalsförpliktelser och skyldigheter utanför avtalsförhållanden, och där förklaras effekterna för konsumentskyddet. Kommissionen godtar ändring 307 och ändring 219 med förbehåll för mindre omformuleringar för att hänvisningen till konsumentskyddet skall vara korrekt rättsligt sett. Definitioner (artikel 4). Ändringarna 23-26, 39, 84-90, 308, 92-98 rör definitionerna av de termer som finns i direktivtexten (se artikel 4 och motsvarande skäl). Kommissionen godtar ändringarna 25-26, 93-94 och 97-98 i deras helhet och ändringarna 23-24 med mindre omformuleringar och samlat i ett skäl. Kommissionen godtar också ändringarna 39, 84, 88-90, 95 och 308 i sak, men den har omformulerat dem så att texten stämmer överens med gemenskapens regelverk eller med direktivets tillämpningsområde. Kommissionen kan dock inte godta ändringarna 85 och 86. Ändring 96 om definitionen av arbetstagare är också överflödig efter det att tillämpningsområdet blivit omdefinierat, och godtas inte. Ändring 92 om begreppet behörig myndighet och ändring 87 om begreppet tjänsteleverantör godtas inte, eftersom de gör att texten blir mindre tydlig och inkonsekvent med gemenskapens regelverk. Slutligen kan kommissionen inte godta ändring 22, varigenom förteckningen över exempel på tjänster som omfattas av direktivet i skäl 14 skulle utgå. Detta skäl är bra som ett förtydligande av direktivet och införs därför igen, med mindre omformuleringar för att avspegla det nya tillämpningsområdet. För att beakta rådets ändamålsenliga ytterligare förtydligande har kommissionen dessutom kompletterat skäl 18a (ändring 25) och skäl 20a samt lagt till ett nytt skäl 18b. Kommissionen godtar, i deras helhet eller med förbehåll för mindre omformuleringar, ändringarna 1-3, 5, 6 och 11. Dessa ändringar rör skäl som beskriver de allmänna målen för direktivet och anger att det inte påverkar behörighetsfördelningen inom medlemsstaterna. Kommissionen kan dock inte godta ändring 4. 3.2.Administrativ förenkling (artiklarna 5-8) Förenkling av förfaranden (artikel 5). Genom ändring 99 omvandlas avsnitt 1 i kapitlet om etableringsfrihet för tjänsteleverantörer till ett nytt kapitel om administrativ förenkling. Genom ändring 27 klargörs det att bestämmelserna om administrativa förfaranden inte syftar till att harmonisera nationella förfaranden utan till att avlägsna alltför komplicerade delar av dem som hindrar etableringsfriheten. Genom ändring 100 fastställs det i artikel 5 att medlemsstaterna skall granska (verbet verifiera som används i ändringen torde inte vara korrekt) och om så är lämpligt förenkla de förfaranden och formaliteter som gäller för att starta och utöva en tjänsteverksamhet. Genom den ändringen införs det också en skyldighet för medlemsstaterna att i samverkan med kommissionen införa harmoniserade gemenskapsblanketter (detsamma följer av ändring 29) och en lista läggs till över gällande gemenskapslagstiftning som artikel 5.1a och 5.2 inte är tillämplig på. I ändring 100 förklaras också att medlemsstaternas rätt att kräva icke-auktoriserade översättningar av handlingar på sina egna officiella språk inte påverkas. Genom ändring 30 understryks det att formella krav, såsom uppvisande av originalhandlingar, inklusive auktoriserade översättningar, inte kan krävas, såvida det inte kan motiveras av tvingande hänsyn till allmänintresset. Kommissionen godtar ändringarna 99, 27 och 29-30 i deras helhet och ändring 100 i sak, med förbehåll för nödvändiga omformuleringar för att texten skall vara rättsligt konsekvent och för att beakta rådets arbete. Kommissionens text klargör särskilt att införandet av gemenskapsformulär kommer att ske enligt kommittéförfarandet, och ett nytt skäl (22b) läggs till där ett antal parametrar räknas upp som medlemsstaterna kan beakta när de utreder om förfaranden och formaliteter behöver förenklas. Gemensamma kontaktpunkter (artikel 6). Genom ändring 102 förklaras det att i fall där en proformaregistrering krävs skall denna kunna göras på elektronisk väg hos den gemensamma kontaktpunkten. Genom ändring 103 krävs det att kommissionen skall samordna de gemensamma kontaktpunkterna genom att inrätta en gemensam kontaktpunkt på gemenskapsnivå. Genom ändring 104 klargörs det att inrättandet av gemensamma kontaktpunkter inte skall påverka funktions- och behörighetsfördelningen mellan myndigheterna inom de nationella systemen. I ändring 309 anges en ny tidtabell för inrättandet av gemensamma kontaktpunkter. I ändring 310 föreskrivs det att det även bör vara möjligt att fullgöra alla förfaranden och formaliteter som krävs för att övervaka överensstämmelse med direktiv /71/EG vid dessa kontaktpunkter. Kommissionen godtar ändringarna 309 och 104 och klargör dessutom i ett nytt skäl 25a, med beaktande av rådets arbete, att den avgift som de gemensamma kontaktpunkterna får debitera bör vara proportionell till kostnaden för förfaranden och formaliteter. Kommissionen kan dock inte godta ändring 102, eftersom proformaregistering vid de gemensamma kontaktpunkterna skulle vara en onödig administrativ belastning. Kommissionen kan inte heller godta ändring 103, eftersom en gemensam kontaktpunkt på gemenskapsnivå skulle vara en onödig administrativ struktur och strida mot subsidiaritetsprincipen (eftersom medlemsstaterna själva bäst kan hantera ett administrativt samarbete). Ändring 310 kan inte godtas därför att hänvisningen till övervakningen av överensstämmelse med direktiv /71/EG, som inte påverkas på något sätt genom det föreliggande förslaget, är omotiverad. Rätt till information (artikel 7). Genom ändring 105 klargörs det att rätten till information bara gäller om hur överklagande i allmänhet går till. Genom ändringarna 31, 106 och 110 klargörs det att skyldigheten för behöriga myndigheter att ge bistånd inte omfattar juridisk rådgivning i enskilda fall, att skyldigheten att ge information kan uppfyllas genom att den görs tillgänglig via en webbplats, att upplysningarna kan omfatta en vägledning i olika steg, och att upplysningarna skall ges på ett klart och tydligt språk. Genom ändring 107 anges det att uppgifter och stöd skall vara tillgängliga bland annat på distans och på elektronisk väg. Genom ändring 108 fastställs en tidsfrist för genomförandet av informationsplikterna och genom ändring 109 klargörs det att uppgifterna på andra språk skall göras tillängliga i den mån det är förenligt med medlemsstaternas lagstiftning om språkanvändning. Genom ändring 33 införs det ett nytt skäl som skärper bestämmelserna i artikel 7. Kommissionen godtar ändringarna 105-106, 108-110, 31, 33 och lägger, i linje med rådets arbete, i ändring 31 (skäl 25c) till att frågor som rör exempelvis ansvar för oriktiga eller vilseledande uppgifter bör avgöras av medlemsstaterna. Kommissionen kan däremot inte godta ändring 107, eftersom detta skulle avskaffa skyldigheten att lämna information på elektronisk väg, vilket är nödvändigt för att den administrativa förenklingen skall kunna åstadkommas. Förfaranden på elektronisk väg (artikel 8). I ändring 111 anges en reviderad tidtabell för genomförande och det förklaras att förfaranden och formaliteter kan fullgöras enkelt, bland annat på elektronisk väg (detsamma gäller ändring 32) och att förfaranden på elektronisk väg inte bör vara tillämpliga då det kan ställas krav på originaldokument. Kommissionen kan inte godta ändring 111, bortsett från den reviderade tidtabellen, eller ändring 32, därför att elektroniska förfaranden, som nämns ovan, är nödvändiga för en administrativ förenkling, och de kan också användas för originaldokument, eftersom äktheten kan styrkas genom elektronisk autentisering. Kommissionen anser dock att det är på sin plats att på grundval av ändring 32 (skäl 26), som utgår från rådets arbete, förtydliga att skyldigheten att införa elektroniska förfaranden inte hindrar medlemsstaterna från att göra andra medel, utöver de elektroniska, tillgängliga för att utföra sådana förfaranden och formaliteter. 3.3.Etableringsfrihet för tjänsteleverantörer (artiklarna 9-15) Genom ändring 35 klargörs det i skäl 27c att bestämmelserna i direktivet som handlar om tillståndssystem varken gäller myndigheters beslut att inrätta en offentlig eller privat enhet eller myndigheters ingående av avtal.