eunbil · GT0N1271 · 2006-05-19 00:00:00 — Det är viktigt att behandla denna fråga inom ramen för en annan gemenskapsrättsakt för att få ett klart och tydligt rättsläge, i den mån frågan inte redan behandlats i rådets förordning (EEG) nr 1408/7111 om samordning av de sociala trygghetssystemen. (10e) Audiovisuella tjänster, även biografföreställningar, bör också undantas från detta direktivs tillämpningsområde, oavsett sändningsmetoder. Direktivet gäller heller inte sådant statligt stöd från medlemsstaterna till den audiovisuella sektorn som omfattas av gemenskapens konkurrensregler. (10f) Spelverksamhet, t.ex. lotterier och vadslagningar, bör uteslutas ur detta direktivs tillämpningsområde med tanke på denna verksamhets särdrag som har fått medlemsstaterna att utforma en politik avseende den allmänna ordningen och konsumentskyddet. () Detta direktiv påverkar inte tillämpningen av artikel 45 i fördraget om vissa särskilda verksamheter eller publicus och andra yrkesgrupper med befogenhet att göra attesteringar och bestyrkanden. (10h) Detta direktiv omfattar inte sådana sociala tjänster som rör boende, barnomsorg eller stöd till behövande familjer och enskilda och som på nationell, regional eller lokal nivå utförs av staten eller av tjänsteleverantörer på uppdrag av staten, i syfte att ge stöd till särskilt behövande med otillräckliga familjeinkomster, som är helt eller delvis i beroendeställning eller som riskerar att bli utslagna. Dessa tjänster är nödvändiga för att kunna säkra den grundläggande rätten till mänsklig värdighet och integritet och är ett uttryck för principerna om social sammanhållning och solidaritet, varför de inte bör påverkas av detta direktiv. (10i) Detta direktiv behandlar inte finansieringen av, eller stödsystemet för, sociala tjänster. Det påverkar inte heller de kriterier eller villkor som medlemsstaterna fastställt för att garantera att de sociala tjänsterna verkligen gynnar allmänintresset och den sociala sammanhållningen. (11)Med hänsyn till att det i fördraget anges särskilda rättsliga grunder för skatter och det redan finns antagna gemenskapsinstrument på detta område, bör skatter uteslutas från detta direktivs tillämpningsområde. [Skäl 12 flyttat] (13)Tjänsteverksamhet är redan föremål för omfattande gemenskapslagstiftning. Detta direktiv bygger vidare på gemenskapens regelverk och kompletterar det således. I de fall då det har konstaterats att detta direktiv strider mot andra gemenskapsinstrument åtgärdas detta här i direktivet, bl.a. i form av undantag. Det är emellertid nödvändigt att införa en bestämmelse för de eventuella kvarstående fall och undantagsfall då en bestämmelse i detta direktiv strider mot en bestämmelse i något annat gemenskapsinstrument. Förekomsten av en sådan motstridighet bör konstateras i överensstämmelse med fördragets bestämmelser om etableringsrätt och fri rörlighet för tjänster. Vid utarbetandet av och förhandlingarna om ett framtida 11EGT L 149, , s. 2. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 647/2005 (EUT L 117, , s. 1). gemenskapsinstrument bör en konflikt med bestämmelserna i detta direktiv undvikas. (13a) Detta direktiv är förenligt med och påverkar inte och rådets direktiv /36/EG om erkännande av yrkeskvalifikationer12. Det behandlar andra frågor än frågor om yrkeskvalifikationer, till exempel yrkesansvarsförsäkring, marknadskommunikation, verksamheter på flera olika områden och administrativ förenkling. När det gäller tillfälligt tillhandahållande av tjänster över gränserna innehåller detta direktiv ett undantag från bestämmelsen om friheten att tillhandahålla tjänster, vilket innebär att avdelning II om friheten att tillhandahålla tjänster i direktivet om erkännande av yrkeskvalifikationer inte påverkas. Därför gäller bestämmelsen om friheten att tillhandahålla tjänster inte någon av de åtgärder som enligt direktiv /36/EG om erkännande av yrkeskvalifikationer är tillämpliga i den medlemsstat där en tjänst utförs. (13b) Detta direktiv ligger i linje med andra gemenskapsinitiativ rörande tjänster, särskilt de som gäller tjänsternas säkerhet. Det är också förenligt med andra initiativ för den inre marknaden och konsumentskyddsinitiativ, t.ex. och rådets direktiv /29/EG om otillbörliga affärsmetoder13 och och rådets förordning (EG) nr 2006/2004 om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen (förordningen om konsumentskyddssamarbete)14. (14)De tjänster som omfattas av detta direktiv rör ett stort antal olika verksamheter som ständigt utvecklas, och bland vilka man finner företagsrelaterade tjänster, såsom konsulttjänster inom ledarskap och förvaltning, certifiering och testning, (), inklusive kontorsstädning och annan kontorsservice, reklam, rekryteringstjänster samt handelsagenter. Direktivet omfattar också tjänster både till företag och konsumenter, såsom juridisk rådgivning och skatterådgivning, tjänster som berör fastigheter, t.ex. fastighetsmäkleri, byggverksamhet, även arkitektverksamhet, distribution, mässarrangemang, biluthyrning och resebyråverksamhet. Även tjänster till konsumenterna ingår, såsom inom turism (t.ex. turistguiders arbete), fritidsanläggningar, idrottsanläggningar och nöjesparker samt, under förutsättning att de inte är undantagna från direktivets tillämpningsområde, hushållstjänster, t.ex. hemhjälp till äldre. Dessa verksamheter kan röra både tjänster som kräver att leverantör och mottagare av tjänsten befinner sig nära varandra, tjänster där leverantören eller mottagaren förflyttar sig och tjänster som kan tillhandahållas på distans, t.ex. via Internet. [Skäl 15 utgår] (16)I enlighet med domstolens rättspraxis bör bedömningen av huruvida vissa verksamheter, särskilt verksamheter som är offentligt finansierade eller tillhandahålls av offentliga enheter, utgör en tjänst göras från fall till fall mot bakgrund av respektive verksamhets utmärkande drag, särskilt hur de tillhandahålls, organiseras och finansieras i den berörda medlemsstaten. EUT L 255, 30.9.2005, s. 22. EUT L 149, , s. 22. EUT L 364, 9.12.2004, s. 1. har slagit fast att det som framför allt utmärker ersättning är att den utgör en ekonomisk kompensation för en berörd tjänst och att ersättningskriteriet saknas i sådan verksamhet som utan ekonomiskt vederlag bedrivs av staten eller för statens räkning inom ramen för dess skyldigheter på det sociala och det kulturella området samt inom utbildning och rättsväsende, exempelvis kurser som tillhandahålls inom ramen för det nationella utbildningssystemet eller förvaltningen av sociala trygghetssystem som inte är inblandade i ekonomisk verksamhet. Avgifter som betalas av tjänstemottagare, t.ex. den kursavgift eller inskrivningsavgift som en studerande betalar för att i viss mån bidra till driftskostnaderna för ett system, utgör inte i sig någon ersättning eftersom tjänsten fortfarande till största delen finansieras med offentliga medel. Dessa verksamheter omfattas därför inte av definitionen av begreppet tjänst i artikel 50 i fördraget och ingår alltså inte i detta direktivs tillämpningsområde. (16a) Amatöridrottsverksamhet utan vinstsyfte har mycket stor betydelse för samhället. Målen för denna verksamhet är ofta uteslutande sociala eller fritidsorienterade. Den utgör således inte nödvändigtvis någon ekonomisk verksamhet i gemenskapsrättslig mening och omfattas därmed inte av tillämpningsområdet för detta direktiv. [Skäl 17 flyttat] (18)Begreppet leverantör omfattar fysiska personer som är medborgare i en medlemsstat eller juridiska personer som utövar en tjänsteverksamhet där, antingen med åberopande av etableringsfriheten eller av den fria rörligheten för tjänster. Det betyder att begreppet leverantör inte endast begränsas till fall där tjänsten tillhandahålls över gränserna inom ramen för den fria rörligheten för tjänster, utan att det också gäller sådana fall då en ekonomisk operatör etablerar sig i en medlemsstat för att utveckla tjänsteverksamhet där. Däremot omfattar begreppet leverantör inte filialer i en medlemsstat till bolag från tredjeländer, för enligt artikel 48 i fördraget gäller etableringsfriheten och den fria rörligheten för tjänster endast för bolag som bildats i enlighet med lagstiftningen i en medlemsstat och som har sitt säte enligt bolagsordningen, sitt huvudkontor eller sin huvudsakliga verksamhet inom gemenskapen. Begreppet mottagare omfattar även tredjelandsmedborgare som redan har vissa rättigheter genom olika gemenskapsrättsakter, t.ex. förordning (EEG) nr 1408/7115 eller direktiv /109/EG16, förordning (EEG) nr 859/200317 och direktiv /38/EG18. Medlemsstaterna har dessutom möjlighet att låta begreppet mottagare omfatta även andra tredjelandsmedborgare inom de egna gränserna. 15Rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen (EGT L 149, , s. 2). 16Rådets direktiv /109/EG av om varaktigt bosatta tredjelandsmedborgares ställning (EUT L 16, 23.1.2004, s. 44). 17Rådets förordning (EG) nr 859/2003 av om utvidgning av bestämmelserna i förordning (EEG) nr 1408/71 och förordning (EEG) nr 574/72 till att gälla de medborgare i tredje land som enbart på grund av sitt medborgarskap inte omfattas av dessa bestämmelser (EUT L 124, 20.5.2003, s. 1). 18Europaparlamentets och rådets direktiv /38/EG av om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier och om ändring av förordning (EEG) nr 1612/68 och om upphävande av direktiven /221/EEG, 68/360/EEG, 72/194/EEG, 73/148/EEG, 75/34/EEG, 75/35/EEG, 90/364/EEG, 90/365/EEG och 93/96/EEG (EUT L 158, 30.4.2004, s. 77). (18a) Den ort där en tjänsteleverantör är etablerad bör fastställas i enlighet med domstolens rättspraxis, enligt vilken begreppet etablering förutsätter ett faktiskt utövande av en ekonomisk verksamhet genom fast etablering för en obegränsad period. Detta krav kan även anses uppfyllt om ett företag bildas för eller om det hyr den byggnad eller anläggning varigenom det bedriver sin verksamhet. Det kan också vara uppfyllt om en medlemsstat utfärdar tidsbegränsade tillstånd för vissa särskilda tjänster. Etableringen behöver inte nödvändigtvis ske i form av ett dotterbolag, en filial eller en agentur utan kan bestå av ett kontor som sköts av tjänsteleverantörens egen personal eller av någon fristående person som har stående fullmakt att handla för företagets räkning på samma sätt som skulle vara fallet med en agentur. Enligt denna definition, som fordrar att tjänsteleverantören faktiskt bedriver ekonomisk verksamhet på etableringsorten, utgör enbart en postadress inte en etablering. Om tjänsteleverantörer är etablerade på flera orter är det viktigt att avgöra från vilken etableringsort de tillhandahåller de faktiska tjänster som avses. Om det är svårt att avgöra från vilken av flera etableringsorter en viss tjänst tillhandahålls, är det den ort dit tjänsteleverantören har förlagt centrumet för den verksamhet som avser just denna tjänst. (18b) Enligt bestämmelserna i fördraget om etablering får ekonomiska operatörer fritt välja den juridiska form de anser vara lämplig för att bedriva sin verksamhet. Följaktligen omfattar begreppet juridisk person enligt fördraget alla enheter, oberoende av juridisk form, som bildats i enlighet med eller som omfattas av lagstiftningen i en medlemsstat. [Skäl 19 flyttat] (20)Begreppet tillståndssystem omfattar bl.a. de administrativa förfaranden genom vilka tillstånd, licenser, godkännanden eller koncessioner beviljas, men också skyldigheten att vara registrerad som tillhörig viss yrkeskategori eller införd i ett register, en matrikel eller en databas, officiellt utsedd som medlem i ett organ eller att inneha en yrkeslegitimation för att kunna utöva den berörda verksamheten. Ett tillstånd kan beviljas antingen genom ett formellt beslut eller genom ett indirekt sådant, som exempelvis innebär att den behöriga myndigheten inte uttalar sig eller att tillhandahållaren av tjänster skall vänta på mottagningsbeviset för sin anmälan innan den berörda verksamheten kan inledas eller betraktas som laglig. (20a) Begreppet tvingande hänsyn till allmänintresset som vissa bestämmelser i detta direktiv hänvisar till har successivt utvecklats i domstolens rättspraxis rörande artiklarna 43 och 49 i fördraget och kan komma att vidareutvecklas. Enligt domstolens rättspraxis omfattar begreppet åtminstone följande områden: allmän ordning, säkerhet och hälsa enligt artiklarna 46 och 55 i fördraget, upprätthållande av ordning i samhället, socialpolitiska mål, skydd av tjänstemottagarna, konsumentskydd, arbetarskydd, inbegripet arbetstagarnas sociala trygghet, bevarande av finansiell balans i socialförsäkringssystemen, bedrägeribekämpning, förebyggande av illojal konkurrens, miljöskydd och skydd av stadsmiljön, inbegripet stads- och landsbygdsplanering, skydd av långivare, säkrad sund förvaltning av rättsväsendet, trafiksäkerhet, skydd av immaterialrätten, kulturpolitiska mål, inbegripet skydd av yttrandefriheten med avseende på samhällets olika delar, särskilt sociala, kulturella, religiösa och filosofiska värderingar i samhället, upprätthållande av pressmångfald och främjande av det nationella språket, bevarande av det nationella historiska och konstnärliga kulturarvet samt veterinärpolitik. [Skäl 21 utgår] (21a) Bestämmelserna om administrativa förfaranden syftar inte till att harmonisera förfarandena utan till att avlägsna alltför tungrodda tillståndssystem, förfaranden och formaliteter som hindrar etableringsfriheten och bildandet av nya tjänsteföretag. (22)En av de grundläggande svårigheterna, som särskilt små och medelstora företag stöter på då de vill starta och bedriva tjänsteverksamhet, är de komplicerade och utdragna administrativa förfarandena och den rättsliga osäkerhet som är förbunden med dessa. Av detta skäl är det nödvändigt att med utgångspunkt i initiativen för modernisering och god förvaltningssed på gemenskapsnivå och nationell nivå fastställa principer för administrativ förenkling, bl.a. genom att man på gemenskapsnivå i samordnade former inför ett system med gemensamma kontaktpunkter, begränsar skyldigheten att begära förhandstillstånd till fall där detta är nödvändigt och inför principen om tyst medgivande från de behöriga myndigheternas sida när har förlöpt. Sådana moderniseringsåtgärder har utan att påverka kraven på öppenhet och aktuella uppgifter om de ekonomiska aktörerna till syfte att undanröja förseningar, kostnader och den avskräckande verkan som t.ex. uppstår på grund av onödiga, alltför komplicerade eller tungrodda förfaranden, dubbelarbete, byråkrati i samband med att dokument lämnas in, behöriga myndigheters godtyckliga bedömningar, oprecisa eller orimligt långa tidsfrister, beviljade tillstånds begränsade giltighetstid eller orimliga avgifter och sanktioner. Sådana företeelser verkar särskilt avskräckande på tjänsteleverantörer som önskar utveckla sin verksamhet i andra medlemsstater och nödvändiggör en samordnad modernisering inom en utvidgad inre marknad med 25 medlemsstater. (22a) Medlemsstaterna bör där så är lämpligt införa blanketter som harmoniserats på gemenskapsnivå i enlighet med vad kommissionen fastställt, och som likställs med certifikat, intyg eller andra dokument avseende etableringar. (22b) För att utreda om förfarandena och formaliteterna behöver förenklas kan medlemsstaterna särskilt beakta hur nödvändiga och hur många dessa är, eventuellt dubbelarbete, kostnader, klarhet, tillgänglighet och även de förseningar och praktiska svårigheter som de kan förorsaka tjänsteleverantören. (23)För att underlätta start och utövande av tjänsteverksamhet på den inre marknaden är det nödvändigt att fastställa ett gemensamt mål för alla medlemsstater rörande administrativ förenkling och införa bestämmelser om bl.a. gemensamma kontaktpunkter, rätt till information, förfaranden på elektronisk väg och upprättande av en ram för tillståndssystem. Andra åtgärder på nationell nivå för att uppfylla detta mål kan bestå i att man minskar antalet förfaranden och formaliteter som tillämpas på tjänsteverksamhet och begränsar sådana förfaranden och formaliteter till att endast omfatta sådana som är väsentliga för att nå ett mål av allmänintresse och som inte har samma innehåll eller syfte. (24)För att administrativ förenkling skall åstadkommas bör det inte ställas några allmänna formella krav, såsom uppvisande av originalhandlingar, bestyrkta kopior eller auktoriserade översättningar, såvida det inte kan motiveras objektivt av tvingande hänsyn till allmänintresset, såsom skydd av arbetstagare, folkhälsa, miljöskydd eller konsumentskydd. Det är också nödvändigt att se till att ett tillstånd normalt medger start eller utövande av en tjänsteverksamhet på hela det nationella territoriet, såvida inte tvingande hänsyn till allmänintresset objektivt kan motivera att man kräver ett nytt tillstånd för varje etableringsställe, t.ex. för etablering av stormarknader, eller ett tillstånd som är begränsat till en viss del av det nationella territoriet. (25)Gemensamma kontaktpunkter bör införas för att säkerställa att alla tjänsteleverantörer bara behöver vända sig till en enda instans för att fullgöra alla förfaranden och formaliteter. Antalet sådana kontaktpunkter per medlemsstat kan variera efter regionala och lokala ansvarsområden eller efter vilket verksamhetsområde det rör sig om. Införandet av gemensamma kontaktpunkter påverkar inte ansvarsfördelningen mellan de olika myndigheterna på nationell nivå. När flera myndigheter på regional eller lokal nivå är behöriga kan en av dem fungera som gemensam kontaktpunkt och samordnare. Kontaktpunkterna kan inrättas av administrativa myndigheter, men också av handelskammare, hantverks- och industriföreningar, yrkessammanslutningar eller privata organ åt vilka medlemsstaten har beslutat att anförtro denna uppgift. Kontaktpunkterna kan spela en viktig roll som stöd för tjänsteleverantören, antingen som direkt behörig myndighet som kan utfärda de dokument som krävs för att starta en tjänsteverksamhet eller som mellanhand mellan tjänsteleverantören och de direkt behöriga myndigheterna. rekommendation av om förbättring och förenkling av företagsklimatet för nyetablerade företag19 uppmanade kommissionen medlemsstaterna att införa kontaktpunkter för att förenkla formaliteterna. (25a) Den avgift som de gemensamma kontaktpunkterna får debitera bör stå i proportion till kostnaden för de förfaranden och formaliteter som de har att ombesörja. Detta hindrar inte att medlemsstaterna kan anförtro de gemensamma kontaktpunkterna uppgiften att ta in andra administrativa avgifter som t.ex. tillsynsmyndigheternas avgifter. (25b) Viss slags information måste vara lättillgänglig för tjänsteleverantörer och tjänstemottagare. Det rör sig främst om information om förfaranden och formaliteter, kontaktuppgifter för behöriga myndigheter, villkor för tillgång till offentliga register och databaser, information om hur klagomål kan framföras och kontaktuppgifter för föreningar och organisationer som kan bistå leverantörer och mottagare med praktisk hjälp. Att denna information måste vara lättillgänglig innebär att det inte bör finnas några hinder för allmänheten att på ett enkelt sätt komma åt den. Informationen bör vara formulerad på ett klart och entydigt sätt. (25c) Medlemsstaternas skyldighet att se till att relevant information är lättillgänglig för tjänsteleverantörer och tjänstemottagare kan fullgöras genom att denna information görs tillgänglig via en webbplats. De behöriga myndigheternas skyldighet att biträda tjänsteleverantörer och tjänstemottagare innebär inte att dessa myndigheter är skyldiga att tillhandahålla juridisk rådgivning i enskilda fall. Allmän information om hur kraven vanligen tolkas eller tillämpas bör dock ges. Det är varje medlemsstat som inom ramen för detta direktiv får besluta om hur informationen skall EGT L 145, , s. 29. överlämnas till leverantörer och mottagare. Frågor som exempelvis rör ansvar för oriktiga eller vilseledande uppgifter bör avgöras av medlemsstaterna. (26)Att det inom överskådlig tid inrättas ett system för förfaranden och formaliteter på elektronisk väg är en absolut förutsättning för en förenkling av administrationen av tjänsteverksamheten, vilket skulle gynna såväl tjänsteleverantörer och tjänstemottagare som behöriga myndigheter. För att kravet på resultat skall uppnås kan den nationella lagstiftningen och andra bestämmelser som gäller tjänster behöva anpassas. Detta hindrar inte medlemsstaterna från att även göra andra medel, utöver de elektroniska, tillgängliga för att utföra sådana förfaranden och formaliteter. Att dessa förfaranden och formaliteter måste kunna utföras på distans innebär bl.a. att medlemsstaterna måste se till att de kan tillhandahållas över gränserna. Skyldigheten att nå resultat gäller inte förfaranden eller formaliteter som är av sådant slag att de inte kan fullgöras på distans. Medlemsstaternas lagstiftning om språkanvändning påverkas inte heller. (27)Möjligheten att få tillträde till en tjänsteverksamhet får endast omfattas av krav på tillstånd från de behöriga myndigheterna om beslutet i fråga är icke-diskriminerande, nödvändigt och proportionellt. Detta innebär framför allt att ett tillståndssystem endast är godtagbart om en efterhandskontroll skulle vara verkningslös på grund av att man inte i efterhand kan konstatera de berörda tjänsternas brister, som hänsyn tas till de eventuella riskerna med att avstå från en förhandskontroll. Dessa bestämmelser i direktivet kan emellertid inte åberopas avseende tillståndssystem som är förbjudna genom andra gemenskapsinstrument som och rådets direktiv /93/EG om ett gemenskapsramverk för elektroniska signaturer20 eller och rådets direktiv /31/EG om vissa rättsliga aspekter på informationssamhällets tjänster, särskilt elektronisk handel, på den inre marknaden (direktiv om elektronisk handel)21. Resultaten från den ömsesidiga utvärderingen kommer att göra det möjligt att bestämma på gemenskapsnivå vilka verksamhetsformer som bör undantas från krav på tillstånd. (27a) Detta direktiv påverkar inte medlemsstaternas möjlighet att dra tillbaka tillstånd i efterhand om villkoren för det beviljade tillståndet är uppfyllda. (27b) Enligt domstolens rättspraxis utgör folkhälsan, konsumentskyddet, djurhälsan och skyddet av stadsmiljön tvingande hänsyn till allmänintresset. Sådana tvingande hänsyn kan motivera tillämpningen av tillståndssystem och andra restriktioner som gäller sociala tjänster. Sådana tillståndssystem eller restriktioner får dock inte innebära någon diskriminering på grund av nationalitet. Dessutom bör nödvändighets- och proportionalitetsprinciperna alltid respekteras. (27c) Bestämmelserna om tillståndssystem i detta direktiv bör gälla fall då de ekonomiska aktörernas möjlighet att starta eller bedriva tjänsteverksamhet kräver ett beslut av en behörig myndighet. Detta gäller varken beslut av behöriga myndigheter att inrätta en offentlig eller privat enhet för att tillhandahålla en viss tjänst eller behöriga myndigheters ingående av avtal för tillhandahållandet av en viss tjänst som regleras av bestämmelserna om offentlig upphandling. EGT L 13, , s. 12. EGT L 178, , s. 1. (27d) För att underlätta tillträde till och utövande av tjänsteverksamheter är det viktigt att utvärdera och rapportera om tillståndssystemen och vilket syfte de tjänar. Denna rapporteringsskyldighet rör endast förekomsten av tillståndssystem och inte kriterier och villkor för att bevilja ett tillstånd. (27e) Tillståndet bör normalt göra det möjligt för tjänsteleverantören att få tillträde till tjänsteverksamheten eller utöva denna på hela landets territorium, utom om en territoriell begränsning motiveras av tvingande hänsyn till allmänintresset. Exempelvis miljöskyddet kan motivera att det ställs krav på tillstånd för varje enskild anläggning på det nationella territoriet.