eunbil · GT0N1271 · 2006-05-19 00:00:00 — Medlemsstaterna kan anförtro den uppgift som avses i punkt 1 till de gemensamma kontaktpunkterna eller något annat organ, såsom rådgivningskontoren inom nätverket för europeiska informationscentrum för konsumenter (ECC-Net), konsumentorganisationerna eller . Senast vid det datum som anges i artikel 45 skall medlemsstaterna meddela de utsedda organens namn och kontaktuppgifter till kommissionen. Kommissionen skall översända dessa uppgifter till alla medlemsstater. 3.För att kunna lämna de uppgifter som avses i punkt 1 skall det utsedda organ som tjänstemottagaren har vänt sig till kontakta motsvarande organ i den berörda medlemsstaten. Det sistnämnda organet skall översända uppgifterna . Medlemsstaterna skall se till att dessa organ bistår varandra och göra sitt yttersta för se till att de kan samarbeta effektivt. 4.Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som avses i artikel 42.2 anta tillämpningsföreskrifter för punkterna 13, där de tekniska mekanismerna för informationsutbyte mellan organ i olika medlemsstater fastställs, och särskilt informationssystemens driftskompatibilitet. [Artikel 23 utgår] [Artikel 24 utgår] [Artikel 25 utgår] Uppgifter om leverantörerna och deras tjänster 1.Medlemsstaterna skall se till att tjänsteleverantörerna ställer följande uppgifter till tjänstemottagarnas förfogande: a)Tjänsteleverantörens namn, rättsliga ställning och juridiska form, etableringsadress och andra uppgifter som gör att man snabbt kan komma i kontakt med leverantören för direktkommunikation, om så behövs på elektronisk väg. b)Om tjänsteleverantören är inskriven i ett handelsregister eller något annat liknande offentligt register, registrets namn och tjänsteleverantörens registreringsnummer eller motsvarande identitfieringsuppgifter c)Om verksamheten omfattas av ett tillståndssystem, adressuppgifter till den berörda behöriga myndigheten eller den gemensamma kontaktpunkten. d)Om leverantörens verksamhet är momsbelagd, det registreringsnummer som avses i artikel 22.1 i rådets sjätte direktiv /388/EEG58. e)När det gäller reglerade yrken, den yrkesorganisation eller liknande organ där leverantören är registrerad, tillsammans med yrkestiteln samt den medlemsstat i vilken leverantören tilldelats denna titel. f)Standardklausuler och allmänna villkor som leverantören eventuellt tillämpar. g)Avtalsbestämmelser om vilken lagstiftning som skall tillämpas på avtalet och/eller om behörig domstol. 2.Medlemsstaterna skall se till att de uppgifter som avses i punkt 1 lämnas enligt leverantörens egna preferenser genom att de a)tillhandahålls av leverantören på eget initiativ, b)finns lätt tillgängliga för tjänstemottagaren på den plats där tjänsten utförs eller där avtalet ingås, c)finns lätt tillgängliga för tjänstemottagaren på elektronisk väg genom en adress som leverantören angivit, d)finns med i eventuella informationshandlingar som leverantören lämnar tjänstemottagaren och där tjänsterna som tillhandahålls beskrivs i detalj. EGT L 145, , s. 1. Medlemsstaterna skall se till att leverantörer på tjänstemottagarens begäran lämnar följande kompletterande uppgifter: a)En sammanfattning av vad tjänsten i huvudsak omfattar. b)Priset på tjänsten eller, då ett exakt sådant inte kan anges, den beräkningsmetod som används för att fastställa priset så att tjänstemottagaren kan kontrollera priset, eller en tillräckligt detaljerad uppskattning av det. [c) utgår] d)För reglerade yrken, en hänvisning till vilka regler som gäller för ett visst yrke i etableringsmedlemsstaten och en anvisning om hur man kan få tillgång till dessa regler. 4.Medlemsstaterna skall säkerställa att den information som tjänsteleverantören skall lämna i enlighet med detta kapitel tillhandahålls eller meddelas på ett klart och entydigt sätt och innan avtalet ingås eller, om det inte finns något skriftligt avtal, innan tjänsten utförs. 5.De informationskrav som avses i detta kapitel gäller vid sidan av de krav som redan föreskrivs i gemenskapsrätten och hindrar inte medlemsstaterna från att ställa ytterligare krav på uppgifter från de tjänsteleverantörer som är etablerade på deras territorium. 6.Kommissionen får i enlighet med förfarandet i artikel 42.2 närmare fastställa innehållet i de uppgifter som avses i punkterna 1 och 3 i denna artikel med hänsyn till vissa verksamheters särdrag, och ange närmare villkor för tillämpningen av bestämmelserna i punkt 2. 1.Medlemsstaterna får se till att de leverantörer vilkas tjänster utgör en direkt och särskild risk för tjänstemottagarens eller en tredje persons hälsa eller säkerhet, eller för tjänstemottagarens ekonomiska trygghet, tecknar en yrkesansvarsförsäkring som skall vara anpassad till riskens art och omfattning, eller erbjuder andra garantier eller liknande arrangemang som är likvärdiga eller i allt väsentligt jämförbara när det gäller syftet. Yrkesansvarsförsäkringen eller andra garantier skall täcka risker som är förbundna med sådana tjänster när de tillhandahålls i andra medlemsstater på samma sätt som när de tillhandahålls i den medlemsstat där tjänsteleverantören är etablerad. 2.Medlemsstaterna skall se till att tjänsteleverantörer på tjänstemottagarnas begäran upplyser dessa om den försäkring eller de garantier som avses i punkt 1, särskilt försäkringsgivarens eller garantigivarens kontaktuppgifter samt geografisk täckning. 3.När en tjänsteleverantör etablerar sig på en medlemsstats territorium får denna medlemsstat inte kräva en yrkesansvarsförsäkring eller en garanti, om leverantören redan omfattas av en garanti som är likvärdig eller i allt väsentligt jämförbar när det gäller dess syfte och det försäkringsskydd som den ger i fråga om den försäkrade risken, det försäkrade beloppet eller ett tak för garantin och eventuella undantag från försäkringsskyddet, i en annan medlemsstat där tjänsteleverantören redan är etablerad. Om det endast rör sig om en delvis likvärdig försäkring eller garanti får medlemsstaterna begära en kompletterande garanti som täcker de aspekter som inte redan omfattas. Om medlemsstat kräver att tjänsteleverantörer som är etablerade på dess territorium tecknar en yrkesansvarsförsäkring eller lämnar någon annan garanti, skall denna medlemsstat som tillräckligt styrkande handling acceptera intyg om sådan försäkring som utfärdats av kreditinstitut eller försäkringsbolag vilka är etablerade i andra medlemsstater. 4.Punkterna 1-3 skall inte påverka de system för yrkesansvarsförsäkringar eller garantier som föreskrivs i andra gemenskapsrättsakter. 5.För att genomföra punkt 1 får kommissionen i enlighet med det förfarande som avses i artikel 42.2 upprätta en förteckning över tjänster som har de särdrag som avses i punkt 1 samt fastställa de gemensamma kriterier som gör det möjligt att fastställa hur den försäkring eller de garantier som avses i nämnda punkt bör vara utformade med hänsyn till riskens art och omfattning. I enlighet med det förfarande som avses i artikel 42.2 får kommissionen också inrätta ett förfarande som i händelse av att försäkringsmarknaden bevisligen misslyckas med att tillhandahålla lämpliga försäkringar och på särskilda villkor, däribland en anmälan till kommissionen, tillåter medlemsstaterna att ersätta skyldigheterna i denna artikel med ett informationskrav. 6.I denna artikel avses med direkt och särskild risk: en risk som uppstår direkt vid tjänsteleveransen, hälsa och säkerhet: med avseende på en mottagare eller en tredje person, förebyggande av dödsfall eller allvarliga personskador, ekonomisk trygghet: när det gäller en tjänstemottagare, förebyggande av väsentlig förlust av pengar eller egendomsvärde, yrkesansvarsförsäkring: en försäkring som tecknats av en tjänsteleverantör för att täcka ett eventuellt ersättningsansvar gentemot tjänstemottagare och, i förekommande fall, tredje part, vilket härrör från tillhandahållandet av tjänsten. 1.Medlemsstaterna skall se till att tjänsteleverantörer på tjänstemottagarnas begäran upplyser dem om eventuella kundgarantier, vad garantin omfattar samt de väsentligaste kriterier som skall uppfyllas för att man skall kunna åberopa den, särskilt dess giltighetstid och på vilket territorium den gäller. 2.Medlemsstaterna skall se till att de uppgifter som avses i punkt 1 finns med i leverantörernas alla informationshandlingar där deras tjänster beskrivs i detalj. 3.Punkterna 12 skall inte påverka de system för kundgarantier som föreskrivs i andra gemenskapsrättsakter. Marknadskommunikation från reglerade yrken 1.Medlemsstaterna skall upphäva alla totalförbud mot marknadskommunikation från reglerade yrken. 2.Medlemsstaterna skall säkerställa att marknadskommunikation från reglerade yrken följer de yrkesetiska reglerna i överensstämmelse med gemenskapsrätten, särskilt beträffande yrkesverksamhetens oberoende, värdighet och integritet samt tystnadsplikt på ett sätt som överensstämmer med varje yrkes särdrag. De yrkesetiska reglerna för marknadskommunikation skall vara icke-diskriminerande, motiverade av tvingande hänsyn till allmänintresset och proportionerliga. Verksamheter på flera olika områden Medlemsstaterna skall säkerställa att tjänsteleverantörer inte åläggs krav som innebär att de endast får utöva en viss angiven verksamhet eller som inskränker möjligheten att utöva flera verksamheter ensam eller tillsammans med en partner. Sådana krav kan emellertid ställas på följande typer av tjänsteleverantörer: a)Reglerade yrken, i de fall då det är motiverat för att se till att olika yrkesspecifika etiska krav följs, och då det är nödvändigt att säkerställa deras oberoende och opartiskhet. b)Leverantörer av tjänster såsom certifiering, ackreditering, teknisk kontroll, testning eller försök, om det är motiverat för att garantera deras oberoende och opartiskhet. 2.Om verksamheter på flera olika områden mellan de tjänsteleverantörer som avses i punkterna 1 a och 1 b är tillåtna skall medlemsstaterna säkerställa följande: a)De skall förhindra intressekonflikter och oförenligheter mellan vissa verksamheter. b)De skall garantera det oberoende och den opartiskhet som krävs för vissa verksamheter. c)De skall säkerställa att reglerna för yrkesetik och uppträdande för olika verksamheter är förenliga sinsemellan, särskilt i fråga om tystnadsplikt. 3.Medlemsstaterna skall se till att tjänsteleverantörer på tjänstemottagarnas begäran informerar dem om sina parallella verksamheter och partnerskap på olika områden samt vilka åtgärder som vidtagits för att undvika intressekonflikter. Dessa uppgifter skall finnas med i leverantörens alla informationshandlingar där tjänsterna beskrivs i detalj. 4.I den rapport som avses i artikel 41 skall medlemsstaterna ange vilka tjänsteleverantörer som omfattas av kraven i punkt 1, vad kraven består i och varför de anser att kraven är motiverade. 1.Medlemsstaterna skall i samarbete med kommissionen vidta stödåtgärder för att uppmuntra tjänsteleverantörer att frivilligt säkerställa tjänsternas kvalitet, särskilt genom att a)låta certifiera verksamheten eller låta den utvärderas av oberoende organ, b)utarbeta egna kvalitetskriterier eller tillämpa andra kvalitetskriterier eller kvalitetsmärkningssystem som utarbetats av yrkesförbund på gemenskapsnivå. 2.Medlemsstaterna skall se till att information om innebörden av viss kvalitetsmärkning och kriterierna för tillämpning av kvalitetsmärkning och andra kvalitetstecken som rör tjänster är lättillgängliga för såväl tjänstemottagare som tjänsteleverantörer. 3.Medlemsstaterna skall i samarbete med kommissionen vidta stödåtgärder för att uppmuntra yrkesförbund, handelskamrar, hantverks- och industriföreningar samt konsumentorganisationer i medlemsstaterna att samarbeta på gemenskapsnivå för att förbättra kvaliteten på tjänsterna, särskilt genom att underlätta utvärderingen av leverantörernas kompetens. 4.Medlemsstaterna skall i samarbete med kommissionen vidta stödåtgärder för att uppmuntra till utveckling av oberoende utvärderingar, särskilt av konsumentorganisationer, av tjänsternas kvalitet och brister, särskilt genom att det på gemenskapsnivå utformas jämförande prövningar eller tester och att resultaten av dessa sprids. 5.Medlemsstaterna skall i samarbete med kommissionen uppmuntra utvecklingen av frivilliga europeiska normer som skall underlätta kompatibiliteten mellan de tjänster som tillhandahålls av tjänsteleverantörer från olika medlemsstater, mottagarinformationen och tjänsternas kvalitet. 1.Medlemsstaterna skall vidta de allmänna åtgärder som är nödvändiga för att se till att tjänsteleverantörer lämnar kontaktuppgifter, särskilt en postadress, ett faxnummer eller en e- postadress och ett telefonnummer dit alla tjänstemottagare, även de som är bosatta i en annan medlemsstat, direkt kan vända sig med klagomål eller förfrågan om den utförda tjänsten. Tjänsteleverantörerna skall lämna sin officiella adress om denna inte överensstämmer med deras vanliga korrespondensadress. 2.Medlemsstaterna skall vidta de allmänna åtgärder som är nödvändiga för att se till att tjänsteleverantörer besvarar de klagomål som avses i punkt 1 och skyndsamt försöker finna tillfredsställande lösningar. 3.Medlemsstaterna skall vidta de allmänna åtgärder som krävs för att se till att tjänsteleverantörer är skyldiga att styrka att de uppfyller de informationsskyldigheter som föreskrivs i detta direktiv och att uppgifterna är korrekta. 4.Om det krävs en finansiell garanti för att följa ett domstolsbeslut skall medlemsstaterna erkänna likvärdiga garantier som deponeras av kreditinstitut eller försäkringsgivare som är etablerade i en annan medlemsstat. Sådana kreditinstitut skall vara auktoriserade i en medlemsstat i enlighet med direktiv /12/EG om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut och sådana försäkringsgivare59, när så krävs i enlighet med direktiv /239/EEG angående rätten att etablera och driva verksamhet med annan direkt försäkring än livförsäkring 60 samt direktiv /83/EG om livförsäkring61. Medlemsstaterna skall vidta de allmänna åtgärder som krävs för att se till att de tjänsteleverantörer som skall följa vissa uppförandekoder, eller som är medlemmar i en yrkessammanslutning där det föreskrivs tvistlösning utanför domstol, upplyser tjänstemottagaren om detta, nämner det i alla handlingar där någon av tjänsterna beskrivs i detalj samt anger hur man kan få närmare information om vad som utmärker denna form av tvistlösning och på vilka villkor den får tillämpas. Ömsesidigt bistånd allmänna skyldigheter 1.Medlemsstaterna skall ömsesidigt bistå varandra och göra sitt yttersta för att se till att de kan samarbeta effektivt vid tillsynen av tjänsteleverantörer och deras tjänster. 2.Vid tillämpningen av detta kapitel skall medlemsstaterna utse en eller flera kontaktpunkter, vilkas kontaktuppgifter skall meddelas till de andra medlemsstaterna och kommissionen. Kommissionen skall offentliggöra och regelbundet uppdatera förteckningen 3.En begäran om information eller om utförande av kontroller, inspektioner och utredningar enligt detta kapitel skall vara vederbörligen motiverad och skälet till begäran skall särskilt anges. Information som lämnats ut får endast användas i det ärende för vilket den har begärts. 4.Vid en begäran om bistånd från de behöriga myndigheterna i en annan medlemsstat skall medlemsstaterna säkerställa att tjänsteleverantörer som är etablerade på deras territorium lämnar deras behöriga myndigheter alla uppgifter som krävs för att deras verksamhet skall kunna övervakas i enlighet med deras nationella lagstiftning. 5.Om medlemsstaterna har svårt att tillmötesgå en begäran om information eller att utföra kontroller, inspektioner och utredningar skall de snabbt underrätta den medlemsstat som begärt informationen i syfte att finna en lösning. 6.Medlemsstaterna skall och på elektronisk väg översända de uppgifter som andra medlemsstater eller kommissionen begär. EGT L 126, 26.5.2000, s. 1. EGT L 228, , s. 3. EGT L 345, 19.12.2002, s. 1. 7.Medlemsstaterna skall se till att de register i vilka tjänsteleverantörer är inskrivna och som de behöriga myndigheterna inom deras territorium har tillgång till, också kan konsulteras på samma villkor av övriga medlemsstaters motsvarande behöriga myndigheter. 8.Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om sådana fall då andra medlemsstater inte uppfyller sina skyldigheter i fråga om ömsesidigt bistånd. Om så krävs skall kommissionen vidta lämpliga åtgärder, även sådana som föreskrivs i artikel 226 i fördraget, för att säkerställa att de berörda medlemsstaterna uppfyller sina skyldigheter i fråga om ömsesidigt bistånd. Kommissionen skall regelbundet informera medlemsstaterna om hur bestämmelserna om ömsesidigt bistånd följs. Ömsesidigt bistånd allmänna skyldigheter för etableringsmedlemsstaten 1.När det gäller leverantörer som tillhandahåller tjänster i en annan medlemsstat skall etableringsmedlemsstaten lämna uppgifter om tjänsteleverantörer som är etablerade inom dess territorium om en annan medlemsstat begär det, särskilt bekräftelse av att de är etablerade inom landet och att de, såvitt man vet, inte olagligen utövar sin verksamhet där. 2.Etableringsmedlemsstaten skall utföra de kontroller, inspektioner och utredningar som en annan medlemsstat begär och upplysa medlemsstaten i fråga om resultaten och om de åtgärder som eventuellt vidtagits. De behöriga myndigheterna skall därvid handla inom ramen för de befogenheter som de har i den egna medlemsstaten. De får besluta om vilka åtgärder som är lämpligast i varje enskilt fall för att efterkomma en annan medlemsstats begäran. 3.Etableringsmedlemsstaten skall, om den får kännedom om att en leverantör som är etablerad på dess territorium och tillhandahåller tjänster i andra medlemsstater har uppträtt eller agerat på ett sätt, som enligt medlemsstatens kännedom skulle kunna orsaka allvarlig skada på människors hälsa eller säkerhet eller på miljön, underrätta alla andra medlemsstater och kommissionen. Etableringsmedlemsstatens tillsyn när en leverantör tillfälligt förflyttar sig till en annan medlemsstat 1.När det gäller fall som inte omfattas av artikel 35.1 skall etableringsmedlemsstaten säkerställa att överensstämmelsen med dess krav övervakas i enlighet med de tillsynsbehörigheter som föreskrivs i dess nationella lagstiftning, särskilt genom tillsynsåtgärder på den plats där tjänsteleverantören är etablerad. 2.Den medlemsstat där tjänsteleverantören är etablerad skall inte avstå från att vidta tillsyns- eller genomförandeåtgärder på det egna territoriet med hänvisning till att tjänsten tillhandahållits eller orsakat skada i en annan medlemsstat. 3.Den skyldighet som fastställs i punkt 1 skall inte innebära någon plikt för etableringsmedlemsstaten att genomföra faktiska undersökningar och kontroller på den medlemsstats territorium där tjänsten tillhandahålls. Sådana undersökningar och kontroller skall utföras av myndigheterna i den medlemsstat där tjänsteleverantören tillfälligt är verksam på begäran av myndigheterna i etableringsmedlemsstaten, i enlighet med artikel 35. Tillsyn som utförs av den medlemsstat där tjänsten tillhandahålls när tjänsteleverantören tillfälligt förflyttar sig dit 1.När det gäller de nationella krav som kan ställas enligt artikel 16 eller artikel 17 är den medlemsstat där tjänsten utförs ansvarig för tillsynen av tjänsteleverantörens verksamhet på dess territorium. I enlighet med gemenskapsrätten skall den medlemsstat där tjänsten tillhandahålls vidta alla nödvändiga åtgärder för att försäkra sig om att tjänsteleverantörer följer de kraven när det gäller start och utövande av tjänsteverksamhet, göra de kontroller, inspektioner och utredningar som krävs för att utöva tillsyn över den tillhandahållna tjänsten. 2.Om en tjänsteleverantör tillfälligt förflyttar sig till en annan medlemsstat för att tillhandahålla en tjänst utan att vara etablerad där, skall de behöriga myndigheterna i denna medlemsstat när det gäller andra krav än sådana som avses i stycke 1 medverka vid kontrollen av leverantören i enlighet med punkterna 3 och 4. 3.På etableringsmedlemsstatens begäran skall de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där tjänsten tillhandahålls genomföra de kontroller, inspektioner och utredningar som krävs för att se till att etableringsmedlemsstatens tillsyn genomförs på ett effektivt sätt. De skall därvid handla inom ramen för de befogenheter som de har i den egna medlemsstaten. De behöriga myndigheterna får besluta om vilka åtgärder som är lämpligast i varje enskilt fall för att efterkomma etableringsmedlemsstatens begäran. 4.De behöriga myndigheterna i den medlemsstat där tjänsten tillhandahålls får på eget initiativ genomföra kontroller, inspektioner och utredningar på plats på villkor att de inte är diskriminerande, att de inte motiveras av att tjänsteleverantören är etablerad i en annan medlemsstat och att de står i proportion till det syfte som eftersträvas. [a), b) och c) utgår] 1.Om en medlemsstat får kännedom om allvarliga specifika skeenden eller omständigheter som har samband med tjänsteverksamhet och som skulle kunna orsaka allvarlig skada för människors hälsa eller säkerhet eller för miljön på det egna territoriet eller i andra medlemsstater, skall den medlemsstaten underrätta etableringsmedlemsstaten, övriga berörda medlemsstater och kommissionen. 2.Kommissionen skall främja och medverka i driften av ett europeiskt nätverk av myndigheter i medlemsstaterna för att genomföra punkt 1. Kommissionen skall i enlighet med förfarandet i artikel 42.2 anta och regelbundet uppdatera utförliga regler för driften av det nätverk som avses i punkt 2. Uppgifter om tjänsteleverantörernas anseende Medlemsstaterna skall på begäran av en annan medlemsstats behöriga myndighet översända alla uppgifter, i enlighet med sin nationella lagstiftning, om sådana disciplinära eller administrativa åtgärder eller straffrättsliga påföljder och beslut rörande betalningsoförmåga och bedrägliga konkurser som deras behöriga myndigheter vidtagit eller fattat mot en tjänsteleverantör och som är av direkt betydelse för tjänsteleverantörens kompetens eller yrkesmässiga trovärdighet. Den medlemsstat som tillhandahåller uppgifterna skall informera tjänsteleverantören om detta. En begäran enligt punkt 1 skall vederbörligen motiveras, särskilt när det gäller skälen till att uppgifterna begärs. Information om de påföljder och åtgärder som avses i punkt 1 skall endast meddelas om ett slutgiltigt beslut har fattats. När det gäller övriga beslut enligt punkt 1 skall den medlemsstat som översänder uppgifterna ange om det rör sig om ett slutgiltigt beslut eller om beslutet har överklagats och bör, om så är fallet, lämna uppgift om datum då beslut om överklagandet väntas. Dessutom skall medlemsstaten ange enligt vilka nationella bestämmelser tjänsteleverantören har befunnits skyldig eller straffats. Punkterna 1 och 2 skall genomföras på ett sätt som överensstämmer med reglerna om hur personuppgifter får tillhandahållas och respekterar rättigheter för personer som dömts eller på annat sätt straffats i de berörda medlemsstaterna, även av yrkesförbund. All berörd information som är offentlig skall vara tillgänglig för konsumenterna. 1.Kommissionen skall i samarbete med medlemsstaterna inrätta ett elektroniskt system för informationsutbyte mellan medlemsstaterna. 2.Medlemsstaterna skall med kommissionens bistånd vidta kompletterande åtgärder för att underlätta utbyte av tjänstemän med ansvar för genomförandet av ömsesidigt bistånd och utbildning av sådana tjänstemän, vilken även bör omfatta språk- och datautbildning. 3.Kommissionen skall bedöma om det behöver inrättas ett flerårigt program för att organisera relevanta utbyten av tjänstemän och utbildning. Ömsesidigt bistånd vid undantag från principen om ursprungsland i enskilda fall