eunbil · GT0N1277 · 2006-05-19 00:00:00 — Rådspromemoria och allmän förmögenhetsrätt Dagordningspunkt 6, Ändrat förslag till och rådets direktiv om harmonisering av medlemsstaternas lagar och andra författningar om konsumentkreditavtal (87/102/EC) och om ändring av rådets direktiv /13/EG, vägledande diskussion Dok 8827/06 CONSOM 30CODEC 400JUSTCIV 119 KOM (2005) 483 slutlig Kommissionen lade fram ett förslag till nytt konsumentkreditdirektiv (KOM (2002) 443). Förslaget kritiserades från flera håll och lade kommissionen fram ett ändrat förslag (KOM (2005)483). Förslaget syftar till att skapa bättre förutsättningar för en inre marknad, att säkerställa en hög nivå på konsumentskyddet och att göra gemenskapslagstiftningen på området mer överskådlig. Inför konkurrenskraftsrådet har det österrikiska ordförandeskapet presenterat vissa frågor att hålla en vägledande diskussion om (i bilaga till dok. 8827/06). Syftet med direktivförslaget är att skapa bättre förutsättningar för en inre marknad, att säkerställa en hög nivå på konsumentskyddet och att göra gemenskapslagstiftningen på området mer överskådlig. Förslaget till ett nytt konsumentkreditdirektiv bygger i huvudsak på fullharmonisering på området. I vissa särskilt angivna fall bygger dock bestämmelserna i direktivet på principen om ömsesidigt erkännande. Förslaget är dock inte heltäckande. På de områden direktivförslaget saknar bestämmelser, kan medlemsstaterna behålla eller besluta om nya bestämmelser. Förslaget innehåller bestämmelser om bl. - marknadsföring av konsumentkrediter - information till konsumenter före och vid ingående av ett kreditavtal, - kontroll av kreditgivare och kreditförmedlare. I förhållande till det förra förslaget har bl. a. följande ändringar skett: förslaget omfattar inte längre - avtal om ställande av säkerheter, Bestämmelser om krav, verkställighet och indrivning har strukits. För krediter gäller enklare krav. Bestämmelsen om centrala databaser för kreditupplysning har ändrats och bytts ut mot en bestämmelse om att utländska kreditgivare skall kunna få tillgång till uppgifter i databaser på samma sätt som nationella kreditgivare. Det österrikiska ordförandeskapets lista med frågor som tagits fram inför den vägledande diskussionen på konkurrenskraftsrådet består av tre huvudfrågor med vardera två delfrågor. Fråga 1 a) handlar om direktivets inriktning på fullharmonisering. Fråga 1 b) rör frågan om principen om ömsesidigt erkännande (i art. 21(2) i direktivet) kommer att åstadkomma ett högt konsumentskydd och uppnå målet med inre marknaden för konsumentkrediter. Fråga 2 a) rör konsumentens rätt till förtidsbetalning och om ersättning till kreditgivaren skall utgå till kreditgivaren vid bunden ränta. Fråga 2 b) är en följdfråga till a) och handlar om ersättningen till kreditgivaren endast skall ges vid ett visst belopp eller . Fråga 3 a) handlar om huruvida den effektiva räntan är ett lämpligt instrument för att jämföra erbjudanden. Fråga 3 b) handlar om huruvida den effektiva räntan skall inkludera alla kostnader konsumenten skall betala eller enbart kostnader som kreditgivaren förorsakat. Gällande svenska regler och förslagets effekt på dessa Bestämmelser om konsumentkrediter finns huvudsakligen i konsumentkreditlagen (1992:830). Lagen är tvingande till förmån för konsumenterna (4 § konsumentkreditlagen). Eftersom direktivets syfte till stor del är att harmonisera kreditgivningen till konsumenter får förslaget stor inverkan på det svenska regelverket. På områden där det krävs full harmonisering får de nationella reglerna inte avvika från direktivets. Förslaget innebär en reglering på några områden som är mer långtgående än motsvarande reglering i . Detta kan sannolikt leda till något utökade kostnader för administrationen. Förslag till svensk ståndpunkt: är positivt inställd till att ett nytt direktiv om konsumentkrediter lagts fram. Det finns ett behov av en ny reglering av kreditgivning till konsumenter. Förslaget har efter omarbetning förbättrats väsentligt. Fråga 1) Harmonisering och ömsesidigt erkännande En allmän utgångspunkt är att utvecklingen av den gemensamma inre marknaden gynnas av att EU: s regler för marknaden harmoniseras, något som också ger konsumenterna bestämda fördelar. anser att ett harmoniserat konsumentskydd ska hålla en hög skyddsnivå, att det görs likformigt så långt det är rimligt och att det är tillräckligt dynamiskt för att snabbt kunna möta nya förhållanden på marknaden. ställer sig bakom fullharmoniseringslösningen i förslaget. Ett högt konsumentskydd måste dock vara prioriterat. När det gäller frågan om ömsesidigt erkännande anser att principen som sådan kan ha både fördelar och nackdelar när det handlar om reglering av ett omfattande och komplicerat område såsom konsumentkrediter. Denna regleringsteknik riskerar dock att skapa problem i förhållande till det civilrättsliga konsumentskyddsområdet och Romkonventionens regler om tillämplig lag. Fråga 2) Förtidsbetalning kan ställa sig bakom att ersättning kan utgå till kreditgivaren vid bunden ränta. En sådan bestämmelse finns i konsumentkreditlagen. I finns det inga begränsningar avseende belopp eller tidsperiod. kan överväga att acceptera att ersättning enbart ska utgå samt överväga en beloppsgräns. Fråga 3) Effektiv ränta Effektiv ränta är ett viktigt verktyg för jämförelser. Enligt konsumentkreditlagen skall den effektiva räntan anges i marknadsföringen. Utgångspunkten bör vara att alla kostnader som konsumenten måste betala till följd av krediten ska ingå för att det ska kunna bli en rättvis jämförelse, bl.a. bör t.ex. obligatoriska notariekostnader inkluderas om informationen annars blir missvisande. Kommissionens förslag har remitterats till berörda. Flertalet remissinstanser anser att det nya förslaget är bättre än det föregående. En konsumentorganisation har ställt sig tveksam till fullharmonisering med motiveringen att risk finns att medlemsstater med lagstiftning med hög konsumentskyddsnivå kan komma att behöva ändra dessa till en lägre skyddsnivå. Fortsatt behandling av ärendet Förslaget behandlas i rådsarbetsgruppen. Det kan ännu inte anges någon tidpunkt för när ett direktiv skulle kunna antas. Rättslig grund och beslutsförfarande Artikel 95 i EG-fördraget, medbestämmandeproceduren.