urf · GTA5URF2 · 2006-01-01 00:00:00 — En ledamot som ansåg att resultatet stämde väl överens med den egna bilden av förekomsten av förtryck och trakasserier kommenterade att av de kvinnliga ledamöterna inte hade ansett sig ha problem. Eftersom vi inte lyckats få bort könsmaktsordningen, så är kvinnorna en del av den. De har en annan inställning till vad det är fråga om. Några tyckte att det hade varit svårt att besvara enkäten. En ledamot som i andra delar av intervjun framfört viss kritik mot sitt parti sade följande: Jag vet inte om det var frågeställningarna eller redovisningen som var fel. För mig är det två olika saker. Det beror på om vi talar om som formell arbetsplats eller om vi talar om partierna. Detta klargjordes inte. En annan kvinnlig ledamot som hade deltagit framförde: Det blev uppmärksammat eftersom det inte var så jämställt som man hade trott. Frågorna var ganska neutrala. Det var så formulerade att det missnöje som jag har med ordningen här, det kunde jag inte redovisa när jag svarade ja på frågorna. De handlade om kränkande behandling, vilket för mig är ett starkt ord. Jag har inte upplevt det. Det skulle ha varit skillnad om frågan gällt annorlunda 2005/06:URF2 12 HUR SER MAN PÅ MEDIEBILDEN AV EN OJÄMSTÄLLD RIKSDAG? behandling på grund av kön. Men människor kan ju lägga olika värdering i kränkande behandling. Jag kommer inte riktigt ihåg vad jag svarade i enkäten, men förmodligen att det är i som i samhället i stort. En journalist ville göra en uppföljning sedan de 15 förslagen presenterats och frågade om det hade blivit mera jämställt . Fullkomligt idiotiskt, i finns människor som är otroligt jämställda, och där finns personer som det växer mossa på och som har en kvinnosyn , svarade jag, och journalisten blev himla sur. En ledamot () tyckte att det hade varit svårt att svara med hänvisning till den allmänna osäkerheten om en kränkning beror på kön eller inte. Hon trodde också att en del av kritiken mot enkäten kunde förklaras av att man inte fick någon bild av graden av de kränkningar som avsågs. De som var mera tveksamma till enkätens resultat motiverade det så här. Jag tillhör de som inte svarade negativt. inte med min egen bild och inte heller med den uppfattning som de kvinnor har som jag umgås med. Jag har svårt att tolka resultatet. Det är kanske en frustration över känslan av brist på makt och inflytande. (RGK) Jag blev jätteförvånad. Möjligen förklaras resultatet av att enkäten gjordes kort efter en uppmärksammad diskussion. Det blev uppförstorat. Man måste väga orden och rensa bort faktorer som att min argumentation var sämre eller att jag var yngre. (BK) Jag var väldigt förvånad över resultatet, för jag hade uttryckt något helt annat. Det måste se olika ut i olika partigrupper. (BK) Jag kommer inte ihåg enkäten, men det var väl lite trendigt att säga att det fanns problem. Alla har ibland uppförsbacke. (BK) Det var en enkel enkät. Jag vet inte om den verkligen visade det som man var ute efter att visa och om den verkligen visade sanningen. En del av det här kan ha att göra med ålder. Man talade om gubbsjuka, osynliggörande och så. Männens svar var delvis annorlunda. En förklaring är att de inte i samma grad tyckte sig kunna ställa enkätens resultat mot en egen bild av förhållandena. Flertalet var på olika sätt tveksamma till resultatet, och detta i lika hög grad i de båda politiska blocken. I vårt parti tyckte vi att det var ett märkligt resultat. Några ansåg att det inte kunde stämma. Man kan nog få väldigt mycket kritiska synpunkter på riksdagsarbetet genom en enkät. Men jag har svårt att se att det skulle ha med kön att göra. (BM) Jag blev förvånad, eftersom jag verkar i detta hus . I vårt parti reagerade kvinnorna starkt. De accepterar inte att bli beskrivna som våp. Det visade sig att resultatet inte var representativt för vår partigrupp. Det blir fel om betraktas som en enhet och beskrivs i generaliserande termer. Om man ska lösa problem måste man titta efter var problemen finns. (BM) Resultatet motsäger delvis min egen bild. Det kan ju vara så att jag har en mer positiv uppfattning. Jag frågar mig om inte de som är kritiska syftar på det mera personliga och informella plan där 12 HUR SER MAN PÅ MEDIEBILDEN AV EN OJÄMSTÄLLD RIKSDAG? man mötts av detta. Jag undrar också om inte dessa bilder emanerar från diskussionen om avhoppade unga kvinnliga socialdemokrater. Det var ett ganska underligt resultat. Handlar det om härskartekniker har jag sett lika mycket sådant från den kvinnliga sidan. (RGM) Jag tror inte att resultatet är korrekt. Det har att göra med andra maktrelationer. Om många män har ledande positioner är det klart att många kvinnor upplever att de inte får utrymme och tolkar det som utslag av könsmaktsordning. (RGM) Den överraskade mig väldigt mycket. Jag hade svårt att tro att kvinnor så tydligt kände sig trakasserade. Det är möjligt att de yngre tjejerna med begränsad livserfarenhet kan känna så. Flera av männen var angelägna om att resultatet blir accepterat, oavsett hur de faktiska förhållandena ser ut. Det ligger säkert något i vad de säger. Man ska respektera resultatet, det är en klar signal att det inte fungerar. (BM) Jag har bara att acceptera att man upplever det så, alla har ju rätt till sin uppfattning. (RGM) Det är nog ganska vanligt, men det intressanta är hur kvinnorna uppfattat det, och så länge de har den uppfattningen är det ett problem för systemet. (RGM) En- käten visar att många inte känner sig sedda. Det är ett generellt uttryck för en upplevd situation. Den ger anledning att satsa på oss män så att vi får veta. Några män framhöll att även män kan ha problem av motsvarande slag. Det är mycket allvarligt att så många upplever det på det här sättet. måste fundera över vad det står för. Det kan vara lättare för en kvinna att relatera problem av detta slag till sitt kön, ibland på fel grunder. (BM) Efter det som kom fram i enkäten undrar jag om man alls kan titta på det motsatta könet fortsättningsvis. Män är också osynliggjorda, men får inte plats i tidningarna för att berätta om sina känslor. (BM) Om det gjordes en enkät bland manliga ledamöter skulle man nog få fram att många tycker att det är lite ensamt, att man inte får reaktioner på det man gör, att det är för mycket konkurrens osv. Några var av uppfattningen att resultatet förmodligen inte är detsamma för olika partier. Jag har respekt för att kvinnorna uppfattar det så. Men jag utgår från att det skiljer mellan partierna. Hos oss tror jag inte att av kvinnorna anser sig osynliggjorda. Uppfattningen framfördes också att det i vissa partier är svårare för kvinnor att prata om problem av detta slag. Vi kan konstatera att det är i storleksordningen av de nu intervjuade kvinnorna som i sina svar i huvudsak bekräftar den bild som förmedlade. kan vi konstatera att det är helt olika undersökningsmetoder som inte behöver ge likartade resultat. För det första fick personerna i våra intervjuer frågor både om sådant som de upplevt själva och saker som drabbat 2005/06:URF2 12 HUR SER MAN PÅ MEDIEBILDEN AV EN OJÄMSTÄLLD RIKSDAG? Vi avkrävde inte ett ja- eller nej-svar utan bad den intervjuade att ge konkreta exempel. I våra intervjuer gavs tillfälle till reflekterande både över händelsen som sådan och över orsaken bakom ett visst beteende. I många fall fanns det en tvekan om detta. Att det vid en sådan eftertanke kan finnas ett mått av osäkerhet tillåter knappast några slutsatser om hur man skulle ha svarat på en mera kategorisk fråga om man upplevt sig negativt särbehandlad på grund av kön. Detta gäller särskilt om enkäten inte ger möjlighet att gradera svaret efter t.ex. övertygelsen om orsakssambanden, frekvensen av negativ särbehandling eller allvaret i särbehandlingen. Bland de nu intervjuade finns personer som berättat om upplevd negativ särbehandling men som ändå sagt sig ha svarat nej på frågor. Det finns också personer som sagt sig höra till de som svarat ja i enkäten, men som i intervjun ändå inte kunnat ge konkreta exempel på negativ särbehandling på grund av kön som riktats mot dem. Vilka generella slutsatser som kan dras av är svårt att veta. Rent principiellt är det en skillnad om refererar till en mindre allvarlig händelse vardera vilket rent teoretiskt skulle kunna vara den faktiska innebörden av resultatet och om ger tio exempel vardera på grövre fall av negativ särbehandling. Även om man i båda fallen skulle kunna tala om mönster skulle nog många hålla det senare för mera bekymmersamt. Det är dock inte säkert att det skulle väcka samma mediala uppmärksamhet. Vi kan själva ansluta oss till merparten av de intervjuade: Vi är inte förvånade över SvD-resultatet. Vi refererar då till vad de intervjuade själva berättade om upplevelser av negativ särbehandling. Det är en annan fråga om negativ särbehandling, diskriminering och kränkningar är något som förekommer i sådan utsträckning att man kan säga att det är ett mönster och något som präglar . Ytterligare en annan fråga är om detta leder till att inte kan betraktas som jämställd. 13 Vad utmärker en jämställd riksdag? När ledamöterna ombads att i allmänna termer beskriva vad som skulle känneteckna en jämställd riksdag hänvisade de allra flesta främst till något slag av likabehandlingsprincip som t.ex. att alla ska bemötas på samma sätt oavsett kön. Det fanns också resonemang om jämställdhet i kvantitativa termer. Några tog direkt avstånd från tanken att jämställdhet skulle vara uppnådd med en viss procentsats kvinnor i . Logiken bjuder naturligtvis att man innan man försöker skapa sig en bild av något har bestämt sig för vad det är som ska belysas. I intervjuerna vände vi emellertid på det. Vi började med några allmänt hållna frågor utan att direkt skjuta in oss på jämställdhetsaspekterna, fortsatte med frågor om könstillhörighetens eventuella betydelse och förde det sedan vidare till frågor om missförhållanden som kunde ha med kön att göra. Jämställdhetsaspekterna fick därmed komma fram successivt under intervjuns gång. Vi ville inte riskera att den intervjuade redan i början skulle låsa sig vid den ganska teoretiska men också värderingsladdade frågan om vad som skulle ligga i begreppet jämställd riksdag. Vi ställde frågan i slutet av intervjuerna: Vad skulle enligt din uppfattning utmärka en jämställd riksdag? De vanligaste svaren avsåg en likabehandlingsprincip, som dock uttrycktes i lite olika termer. Här är några exempel: att alla människor bemöts med samma allvar oavsett kön, sexuell läggning, etnisk bakgrund m.m., att alla människor har lika möjligheter till karriär och utveckling, att man tar hänsyn till olika förutsättningar, att alla upplever att de blir lyssnade till och tagna på allvar och att man har generösa attityder till varandra, att varje människa betraktas som lika värdefull oavsett kön, utbildningsnivå och etniskt ursprung och värderas efter sina egna kvaliteter, att alla respekteras oberoende av kön och ålder och att alla uppskattas lika mycket när de gör något positivt och tvärtom, att alla som är i ska känna sig lika värda och lika uppskattade, att alla vågar ta plats, att varje människa känner att hon är sedd och respekterad för den person hon är och att hon får möjlighet att utvecklas till sin fulla potential utan några strukturella eller andra hinder, 2005/06:URF2 13 VAD UTMÄRKER EN JÄMSTÄLLD RIKSDAG? att vi helt och hållet värderas lika och att det är kunskaperna och engagemanget som ska ha betydelse, inte könet, att alla människor accepterar varandra och bejakar att andra kan ha olika uppfattningar, att alla ledamöter och tjänstemän verkar för att alla oavsett kön ska kunna arbeta på lika villkor och att alla tillsammans aktivt känner av, stämmer av, agerar, följer upp och vidtar åtgärder för att nå det målet, att kvinnor får göra bort sig lika mycket som män utan att för den sakens skull behöva utstå så mycket som kvinnor får göra , att ingen blir diskriminerad. Några utvecklade sina tankar. I en jämställd riksdag är man nollställd och inte belastad av fördomar eller invanda tankemönster. Osynliggörande har inte bara med kön att göra, för även en man kan vara osynlig. I den bästa av världar har vi tänkt bort alla dessa belastningar. Spänningsfältet finns inte bara mellan män och kvinnor, det finns även inom könen. Även kvinnor kan behandla varandra ganska illa. Andra menade att jämställdhet råder när man inte längre behöver tala om det, därför att det är jämställt (BM) eller inte behöver behöva reflektera överhuvudtaget över vem det är som yttrar sig (RGK) eller inte alls tänker på om det är män eller kvinnor. En kvinna beskrev det jämställda tillståndet som ett läge när hon inte behöver fundera över om det är för att jag är kvinna som jag blivit nedlåtande behandlad. En annan kvinnlig ledamot hänvisade till kvinnors upplevelser av brist på jämställdhet. En jämställd riksdag utmärks av att kvinnor inte upplever att de blir annorlunda behandlade. Även manliga ledamöter kopplade ihop den faktiska graden av jämställdhet med upplevelsen av hur det förhåller sig. Jämställdhet tar sig uttryck i att människor inte ser sig som diskriminerade. (BM) Denne man tillade att enkäter och annat som redovisar olika problem påverkar resultatet av allas insatser och ger en negativ bild av . Som svar på en annan fråga framhöll en ledamot att känslan av att ha otillräcklig makt kan finnas likaväl hos manliga ledamöter som hos kvinnliga. En man kan känna sig lika marginaliserad som en kvinna, även om han tillhör den grupp som anses ha mera makt. Alla befinner vi oss i olika hierarkier, och det finns en hierarki även inom könet. Detta är ett stort pedagogiskt problem. Några svar var av helt annan karaktär och syftade på mera konkreta saker. Ett exempel är följande: Jämställdhet råder när utmärks av helt komprimerar vi allt i stället för att göra en daglig arbetstidsförkortning. En daglig eller arbetstidsförkortning skulle gynna både män och kvinnor. 13 VAD UTMÄRKER EN JÄMSTÄLLD RIKSDAG? Kan jämställdheten i mätas kvantitativt? Någon tog uttryckligen avstånd från tanken på jämställdhet som någon kvantitativt. blir genuskunskap en massa sifferexercis hit och dit, att det ska vara si och så många här eller där, men det är attityderna som är det viktiga. En annan ledamot som menade att ett visst kvantitativt inslag inte kan vara uttryck för jämställdhet uttryckte sig så här. Först och främst handlar det inte om det som vi så länge har fokuserat på ifall vi ska vara 46, 47 eller . Det handlar i stället om attityder och värderingar. En ledamot () ställde den retoriska frågan om skulle kunna anses jämställd män och kvinnor. Han gav själv svaret att det möjligen skulle kunna vara så om det var kvinnorna som hade de viktigaste positionerna. Den rent kvantitativa jämställdheten skulle i så fall enligt honom vara av underordnad betydelse. En annan man vände sig mot tanken att andelen kvinnor skulle korrespondera med graden av jämställdhet och hänvisade till att det ibland anses att jämställdheten är som bäst när inslaget av kvinnor är som störst. har det gått för långt åt andra hållet. Den bästa miljön skapas när det är hyfsad balans mellan män och kvinnor. Men det kan finnas nog så stora skillnader i tänkesätt mellan storstadsmänniskor och personer som bara bott på landet. Därför måste man även väga in sådana aspekter. En synpunkt avsåg det utrymme som manliga och kvinnliga ledamöter får i kammaren. Jag tycker inte att det är jämställt förrän vi har lika mycket tid i kammaren. Men det är inte talartiden i sig, utan hur man upplever förutsättningarna att genomföra sitt uppdrag. Man ska inte känna att man har sämre förutsättningar som kvinna. Det fanns dock även svar som tog sikte på kvantitativa faktorer, men då tillsammans med kvalitativa bestämningar. Synpunkter med bäring på detta kom fram även i andra delar av intervjuerna, t.ex. om utskotten och deras roll. Många ledamöter av båda könen talade om vikten av fler kvinnor i utskottspresidierna och fler jämställda utskottspresidier. När man får en jämställd ledningsfunktion, så påverkas uppläggningen av arbetet och hela arbetssituationen. Även andelen kvinnor bland tjänstemännen nämndes: Ett grundkrav för att kunna kalla sig jämställd är att det är en hyfsad representation både bland ledamöter och anställda. kan inte betraktas isolerad från samhället Några kvinnliga ledamöter framhöll att frågan om är jämställd inte kan avgränsas till . Det räcker inte att har en jämn könsfördelning i sin helhet, på alla nivåer och i alla sammanhang. Eftersom är så beroende av myndigheter och organisationer runt omkring kan det inte bli jämställt om det inte är jämställt i det omgivande samhället. Av det skälet måste verka för jämställdhet i samhället i dess helhet. 2005/06:URF2 13 VAD UTMÄRKER EN JÄMSTÄLLD RIKSDAG? Vi är en del av samhället och inte någon liten oas där och går omkring och är jämställda. En jämställd riksdag är resultatet av ett jämställt samhälle. Det är intressant att notera att de vanligaste svaren avsåg den kvalitativa sidan av jämställdhet. Det numerära har vi redan klarat av, annars skulle jag inte sitta här och bli intervjuad. Detta är möjligen en olikhet i förhållande till vad som ofta definierats som jämställdhet och som, vilket också flera av de intervjuade pekar på, mycket länge stått i fokus för de konkreta jämställdhetssträvandena, nämligen att i olika sammanhang och på olika nivåer åstadkomma en kvantitativt jämn könsfördelning. Vad vi kan fråga oss är om svaren hade varit desamma om frågan ställts . Har det stora inslag av kvinnor som utmärkt kommit att betraktas som ett slags normaltillstånd som inte längre behöver ifrågasättas eller diskuteras? Givetvis kan man inte separera det kvantitativa från det kvalitativa. Ett större inslag av kvinnor får också antas leda till ett större inflytande och vice versa. Den relevanta frågan skulle då i stället vara om det numerära inslaget svarar mot ett lika starkt faktiskt inflytande. Det kan nämnas att det i rapporten 15 förslag för en jämställd riksdag görs ett försök att definiera vad kvalitativ jämställdhet skulle kunna innebära för del. Det beskrivs som att en enskild ledamot oberoende av kön ska kunna påverka beslutsprocessen och det politiska skeendet i övrigt genom sina kunskaper, erfarenheter och värderingar. De insatser som görs ska enligt rapporten främst syfta till att förbättra denna kvalitativa sida av jämställdheten. Vi noterar slutligen att det i svaren på en senare fråga som vi återkommer till, nämligen om skulle kunna beskrivas som en jämställd arbetsplats, förekom hänvisningar till det kvantitativa. 14 Är jämställd? På frågan om kan anses jämställd var det vanligaste svaret att om än inte jämställd är på god väg att bli det och i varje fall är lika bra eller bättre än samhället i stort. De som inte var beredda att beskriva som jämställd kunde hänvisa till att samhället i stort präglas av en könsmaktsordning som även är en del i. Det fanns även hänvisningar till att skapats av män för män, vilket fortfarande sätter sin prägel. När saken uttrycktes i absoluta termer var det främst kvinnor som inte ansåg att uppnått jämställdhet. Några av svaren antyder att partierna jämför sig med varandra och då håller det egna partiet för det mera jämställda. Sedan vi ställt den allmänt hållna och teoretiska frågan om vad som skulle utmärka en jämställd riksdag gick vi vidare med den konkreta frågan: Hur förhåller det sig egentligen är jämställd? är jämställd eller på god väg att bli Vi återger här hur några av dem som var beredda att beskriva som jämställd, eller i varje fall mer jämställd än samhället i stort, utvecklade sina svar. Jag tycker att det är bättre här. Alla har samma arvode oavsett bakgrund. Det är en viktig markering av att man är på samma nivå och ges samma förutsättningar. Jag tror även att de män som är här har lärt sig att man får lämna vissa egenskaper hemma. Det går inte för sig med sexistiska skämt som på andra ställen. Man kan helt enkelt inte uppföra sig hur som helst. Det finns ett inbyggt regelsystem som gör att man behandlar varandra med respekt. Ska man bete sig måste man å andra sidan vara mera fin, det krävs mera subtila metoder. Ett beteende som ansågs godtagbart är inte accepterat . Så visst har kommit längre. (RGK) Visst går det framåt. Man blir mer medveten om vilka faktorer som har betydelse. Men det kan vara lite trögt, för fortfarande finns det kvar mycket av äldre mäns traditionella tänkande. Men man kan ju inte vända en hand från den ena dagen till den andra. (BK) Eftersom jag kommer från ett utpräglat kvinnodominerat yrke, så det är klart att jag tycker att det är mera jämställt här. Synen på detta påverkas av vilken bakgrund man har. (RGK) Visst finns mycket kvar av den manliga och grabbiga kulturen, men jag upplever ändå att vi är kolleger och att det inte spelar någon roll om man är man eller kvinna. 14 ÄR JÄMSTÄLLD? Jag har inget belägg för det, men jag tror att jag vågar säga att är ett steg före. Jag tänker på representationen, vilket inte är oväsentligt, och jag tänker på våra arbetsformer som är helt könsneutrala. Vi har ju avsiktligt fokus på de här frågorna genom talmannens ledarskap, genom det kvinnliga nätverket och genom andra inslag. Jag tror att vi ligger i framkant, eller hoppas i varje fall. (BM) är formellt sett en mycket jämställd arbetsplats. Det finns inga skillnader i fråga om arvoden, villkor eller karriärmöjligheter. Det finns ingenting i strukturen som är könsskiljande. Det är i attityderna som det kan uppstå skillnader, i den mån det är några skillnader. (BM) Jag tycker att vi har kommit långt. Vi gör inte skillnad på män och kvinnor. Jag har inte känt av de här spänningarna som kanske finns på en del ställen. (RGM) Det är bättre här, för vi respekterar varandra. De som arbetar här är väldigt kunniga. Det påverkar att kvinnorna är så oerhört duktiga. (BM) Jag tycker nog att vi har kommit längre på väg. Man måste vara ganska medveten för att bli riksdagsman. Vi är vana att prata med folk, att diskutera och vrida och vända på argumenten. Jag tror att den medvetenheten spelar in positivt även i jämställdhetsarbetet. (BM) Min grundinställning är att de som tagit sig hit är viljestarka människor som har nått en position. I det är vi ganska jämlika. En ledamot utvecklade varför han såg som världens mest jämställda arbetsplats. finns i ett land som av andra länder bedöms som det mest jämställda. Jag har svårt att se att kvinnor missgynnas på grund av att de är kvinnor. Utan att veta hur det ser ut i detalj kan jag konstatera att väldigt många kvinnor i har framträdande positioner. De är tongivande och säger vad de tycker. Man lyssnar på dem. De har lika mycket makt och inflytande som män i motsvarande position. (RGM) Detta svar var delvis en kritik mot dem som enligt denne ledamot beskriver förhållandena som eländiga. Svaren från några kvinnliga ledamöter som ansåg att inte kan beskrivas som jämställd, men ändå inte är sämre än samhället i stort, löd så här: Nej, jag tror inte att det finns någon jämställd arbetsplats, inte ens på ett sjukhus eller en högskola där kvinnorna är numerärt fler. På andra ställen är det ofta inte lika jämn könsfördelning som i , det är antingen mans- eller kvinnodominerat. Men det är svårt att sätta fingret på detta fortfarande uppfattas mannen som norm. Fast i jämförelse med andra står sig nog rätt bra, mest därför att de andra är sämre. Nej, jag skulle inte säga att det är en jämställd arbetsplats. Men jag tror inte att det är sämre än i samhället i stort även om det är svårt att bedöma. Det är en välordnad arbetsplats som inte kan jämföras med vad många andra får uppleva. Personalen är vänlig och tjänstvillig. Hot om uppsägning och dålig ekonomi som finns i andra människors vardag finns inte här. Det är på något 14 ÄR JÄMSTÄLLD? sätt bekvämt, lite som i en skyddad värld. Här finns inga personer som skapar kaos omkring sig. är inte en jämställd arbetsplats, eftersom ingen arbetsplats är det.