eunbil · GT0N1271 · 2006-05-19 00:00:00 — Kommissionen förtydligar också, med beaktande av arbetet i rådet, texten i artikel 27 och de motsvarande skälen, särskilt tillämpningsområdet för denna artikel, och behandlar risken för att försäkringsmarknaden misslyckas genom att införa en möjlighet att fastställa ett förfarande i händelse av att försäkringsmarknaden bevisligen misslyckas. Kundgaranti (artikel 28). Genom ändring 191 utgår skyldigheten för tjänsteleverantörer att ge information om de kundgarantier som de tillhandahåller. Genom ändring 192 utgår bestämmelsen som klargör att kundgarantier som föreskrivs i andra gemenskapsrättsliga instrument inte skall påverkas. Kommissionen kan inte godta ändring 191, därför att det är nödvändigt att tjänsteleverantörerna ger den aktuella informationen om kundgarantier till tjänstemottagarna. Kommissionen kan inte heller godta ändring 192, därför att förhållandet till annan gemenskapslagstiftning om kundgarantier måste anges uttryckligen. Marknadskommunikation (artikel 29). Kommissionen förtydligar texten med beaktande av rådets arbete, enligt vilket yrkesetiska regler om marknadskommunikation skall respektera principerna om icke-diskriminering, nödvändighet och proportionalitet. Verksamheter på flera olika områden (artikel 30). Genom ändring 193 (och ändring 210) undantas verksamheter på flera olika områden från förfarandet för ömsesidig utvärdering. Kommissionen kan inte godta ändringarna 193 och 210, därför att skyldigheten att utvärdera och rapportera om inskränkningar för verksamheter på flera olika områden är grundläggande för att underlätta start och utövande av tjänsteverksamhet. Kommissionen inför, med beaktande av rådets arbete, ytterligare förtydliganden om vilka begränsningar som kan vara motiverade och förklarar detta i ett nytt skäl (64a). Tjänstekvalitet (artikel 31). Genom ändring 194 klargörs det att medlemsstaterna i samarbete med kommissionen skall uppmuntra utvecklingen av frivilliga europeiska normer. Kommissionen godtar ändring 194, som den, med stöd av rådets arbete, betonar konsumentorganisationernas roll. Tvistlösning (artikel 32). Genom ändring 195 införs det ytterligare kontaktuppgifter som tjänsteleverantörerna skall lämna. Genom ändring 196 ersätts ordet lämpliga av tillfredsställande. Kommissionen godtar ändringarna 195 och 196, som den, med beaktande av rådets arbete, förtydligar vilka finansiella garantier som skall anses likvärdiga i den mening som avses i denna artikel och förklarar detta i ett nytt skäl (65a). 3.8.Administrativt samarbete (artiklarna 34-38) Ömsesidigt bistånd och tillsyn. Genom ändringarna 199-202 och ändringarna 68-69 omstruktureras kapitlet om administrativt samarbete och de respektive medlemsstaternas skyldigheter förtydligas. Genom ändring 199 får kapitlet en ny rubrik. Syftet med ändringarna 200-202 är att förtydliga ansvarsfördelningen mellan etableringsmedlemsstaten och den medlemsstat där tjänsten tillhandahålls. Etableringsmedlemsstaten skall i synnerhet ansvara för tillsynen av tjänsteleverantörer som är etablerade på det egna territoriet och får inte vägra att vidta tillsyns- eller genomförandeåtgärder med hänvisning till att tjänsten tillhandahållits i en annan medlemsstat. Etableringsmedlemsstaten skall utföra kontroller, inspektioner och utredningar samt lämna upplysningar om de tjänsteleverantörer som är etablerade på dess territorium om en annan medlemsstat begär det. Den medlemsstat där tjänsten tillhandahålls skall ansvara för tillsynen av tjänsteleverantörens verksamhet på det egna territoriet i frågor där den kan ställa sina nationella krav i enlighet med artikel 16.1 (artikel 21.1 i parlamentets konsoliderade text). I andra fall skall den göra kontrollerna, inspektionerna och utredningarna på plats om de är objektivt motiverade och ickediskriminerande eller om de begärs av etableringsmedlemsstaten. Genom ändring 69 förklaras det att administrativt samarbete är väsentligt för att undvika en ökning av antalet regler som är tillämpliga på tjänsteleverantörer eller dubbelarbete när det gäller kontroller av gränsöverskridande verksamhet samt för att mindre seriösa näringsidkare inte skall kunna undvika tillsyn eller kringgå tillämpliga nationella regler om tjänster. Genom ändring 68 anges det att det behövs ett välfungerande elektroniskt informationssystem. Kommissionen godtar ändringarna 68-69 i deras helhet och ändringarna 200-202 i sak. Kommissionen delar uppfattningen att det klart och tydligt behöver fastställas vilka ansvarsområden och skyldigheter som etableringsmedlemsstaten och den medlemsstat där tjänsten tillhandahålls har för att det administrativa samarbetet skall fungera effektivt, och för in ändringar i den struktur som rådet har utarbetat. Genom ändring 203 fastställs en varningsmekanism som innebär att en medlemsstat som fått kännedom om allvarliga specifika skeenden eller omständigheter som skulle kunna orsaka allvarlig skada för människors hälsa eller säkerhet genast skall underrätta kommissionen och de berörda medlemsstaterna. Kommissionen godtar ändring 203 och har även lagt till miljön till de skäl som omfattas av varningsmekanismen. Det nya systemet fyller emellertid ett annat syfte än systemet för ömsesidigt bistånd vid undantag i enskilda fall och kan därför inte ersätta detta. Uppgifter om tjänsteleverantörernas anseende. Genom ändring 197 läggs det till att de upplysningar som medlemsstaterna på begäran av en annan medlemsstats behöriga myndighet skall lämna måste vara av direkt relevans för tjänsteleverantörens kompetens och att begäran i sig skall vara vederbörligen motiverad. Genom ändring 198 föreskrivs det att bestämmelserna om begäran om upplysningar skall överensstämma med bestämmelserna om skydd av personuppgifter och att all information som är offentlig skall vara tillgänglig för konsumenterna. Kommissionen godtar båda ändringarna och förtydligar, med beaktande av rådets arbete, att medlemsstaterna skall lämna uppgifter, i enlighet med sin nationella lagstiftning, om disciplinära eller administrativa åtgärder eller straffrättsliga påföljder och beslut rörande betalningsoförmåga och konkurser, att information om dessa påföljder och åtgärder skall meddelas endast om ett slutgiltigt beslut har fattats, och att bestämmelserna om tjänsteleverantörens anseende inte ersätter initiativ inom polissamarbete och straffrättsligt samarbete (skäl 66f, nytt). I ändring 68 anges det att det krävs ett välfungerande elektroniskt informationssystem för att förbättra det administrativa samarbetet mellan medlemsstaterna. Kommissionen godtar ändring 68, flyttar innehållet till en artikel och förklarar det i ett nytt skäl (). Kommissionen inför vidare, med beaktande av rådets arbete, en annan kompletterande åtgärd om utbyte av tjänstemän med ansvar för genomförandet av ömsesidigt bistånd. 3.9.Konvergensprogram och avslutande bestämmelser (artiklarna 39-48) Uppföranderegler (artikel 39). Genom ändringarna 205 och 70 understryks vikten av att uppföranderegler upprättas på gemenskapsnivå, särskilt av yrkesorganisationer eller liknande sammanslutningar eller förbund. Vidare förtydligas det att uppförandereglerna kompletterar medlemsstaternas rättsliga krav. Genom ändring 71 flyttas beskrivningen av de områden som bör ingå i uppförandereglerna till ett skäl. Kommissionen godtar dessa ändringar och lägger med beaktande av rådets arbete till ett nytt skäl (67b) som beskriver syftet med uppförandereglerna. Kompletterande harmonisering (artikel 40). I överensstämmelse med det omdefinierade tillämpningsområdet utgår speltjänster genom ändring 206, och genom ändring 208 utgår andra områden som kan komma ifråga för en kompletterande harmonisering, t.ex. frågor som varit föremål för undantag i enskilda fall eller den ömsesidiga utvärderingen. Genom ändring 207 läggs säkerhetstjänster till i förteckningen över frågor som skall undersökas med hänsyn till en kompletterande harmonisering. Kommissionen godtar ändringarna 206, 208 och 207, som den specificerar att den efter dagen för införlivandet av direktivet kommer att undersöka om det säkerhetstjänster och värdetransporter kan harmoniseras. Kommissionen godtar vidare ändringarna 211-212 beträffande den dag då kommissionen skall lägga fram en rapport om ömsesidig utvärdering och beträffande översynsklausulen. Genom ändring 213 fastställs en tidsfrist för införlivandet av direktivet i medlemsstaternas lagstiftning. Eftersom det är angeläget att driva på genomförandet av den inre marknaden för tjänster anser kommissionen att tidsfristen för införlivandet bör kvarstå. I enlighet med artikel 250.2 i EG-fördraget ändrar kommissionen sitt förslag på det sätt som anges ovan. 2004/0001 (COD) OCH RÅDETS DIREKTIV om tjänster på den inre marknaden (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 47.2 första och tredje meningarna och artikel 55, artikel 71 och artikel 80.2, med beaktande av kommissionens förslag1, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande2, med beaktande av yttrande3, i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget, och av följande skäl: (1)Europeiska unionen har som mål att skapa allt starkare band mellan de europeiska staterna och folken och att säkerställa ekonomiska och sociala framsteg. I enlighet med artikel 14.2 i fördraget innebär den inre marknaden ett område utan inre gränser där den fria rörligheten för tjänster och etableringsfriheten garanteras. Undanröjandet av hindren för utvecklingen av tjänsteverksamhet mellan medlemsstaterna är ett viktigt medel för att stärka integrationen mellan de europeiska folken samt främja en balanserad och hållbar ekonomisk och social utveckling. När sådana hinder undanröjs är det viktigt att se till att utvecklingen av tjänsteverksamhet bidrar till fullgörandet av uppgiften i artikel 2 i fördraget, nämligen att främja en harmonisk, väl avvägd och hållbar utveckling av näringslivet inom gemenskapen som helhet, en hög nivå i fråga om sysselsättning och socialt skydd, jämställdhet, en hållbar och icke-inflatorisk tillväxt, en hög grad av konkurrenskraft och ekonomisk konvergens, en hög nivå i fråga om miljöskydd och förbättring av miljöns kvalitet, en höjning av levnadsstandarden och livskvaliteten samt ekonomisk och social sammanhållning och solidaritet mellan medlemsstaterna. (1a) En konkurrenskraftig tjänstemarknad är av avgörande betydelse för att främja den ekonomiska tillväxten och skapa nya arbetstillfällen i EU. KOM(2004) 2, 13.12.2004. EUT C 221, , s. 113. EUT C 43, , s. 18. ett stort antal hinder på den inre marknaden som hindrar tjänsteleverantörer, i synnerhet små och medelstora företag, från att växa över de nationella gränserna och dra full nytta av den inre marknaden. Detta försvagar den globala konkurrenskraften hos Europeiska unionens tjänsteleverantörer. En fri marknad där medlemsstaterna är skyldiga att undanröja sina hinder för den gränsöverskridande handeln med tjänster skulle, tillsammans med bättre insyn och konsumentupplysning, ge konsumenterna ett större utbud och bättre tjänster till lägre pris. (2)I kommissionens rapport om tillståndet på den inre marknaden för tjänster4 anges ett stort antal hinder som står i vägen för eller bromsar utvecklingen av tjänsteverksamhet mellan medlemsstaterna, särskilt sådan som bedrivs av små och medelstora företag, vilka dominerar tjänstesektorn. I rapporten konstateras att det ännu ett årtionde efter att den inre marknaden borde ha varit fullbordad finns stora skillnader mellan visionen om en integrerad ekonomi för Europeiska unionen och den verklighet som EU:s medborgare och tjänsteleverantörer lever i. De hinder som räknas upp berör många olika tjänsteverksamheter och alla led i en tjänsteleverantörs verksamhet, och de har många gemensamma drag, bl.a. det faktum att de ofta uppstår på grund av besvärliga administrativa procedurer, den rättsliga osäkerhet som omger gränsöverskridande verksamhet och bristen på ömsesidigt förtroende mellan medlemsstaterna. (3)Eftersom tjänstesektorn är drivkraften bakom den ekonomiska tillväxten och svarar för av BNP och sysselsättningen i de flesta medlemsstaterna, inverkar denna uppsplittring av den inre marknaden negativt på hela den europeiska ekonomin, särskilt de små och medelstora företagens konkurrenskraft och arbetstagarnas rörlighet, och hindrar konsumenterna från att få tillgång till ett större urval av tjänster till konkurrenskraftiga priser. Det är viktigt att påpeka att tjänstesektorn är en nyckelsektor för sysselsättningen, särskilt för kvinnor, och att kvinnorna därför har mycket att vinna på de nya möjligheter som erbjuds genom att den inre marknaden för tjänster fullbordas. och rådet har betonat att undanröjandet av rättsliga hinder för etableringen av en verklig inre marknad är ett av de viktigaste leden i genomförandet av det mål som fastställdes av i om att förbättra sysselsättningen och den sociala sammanhållningen och uppnå en hållbar ekonomisk tillväxt för att göra Europeiska unionen till världens mest konkurrenskraftiga och dynamiska kunskapsbaserade, sysselsättningsskapande ekonomi. Att undanröja dessa hinder, utan att göra avkall på den ambitiösa europeiska sociala modellen, är således en grundläggande förutsättning för att lösa svårigheterna med att genomföra Lissabonstrategin och för att få fart på den europeiska ekonomin, i synnerhet när det gäller sysselsättningen och investeringarna. Det är därför viktigt att åstadkomma en inre marknad för tjänster där det råder rätt balans mellan en öppning av marknaderna och bevarandet av offentliga tjänster, sociala rättigheter och konsumenters rättigheter. (4)Det är därför nödvändigt att undanröja hindren för tjänsteleverantörernas etableringsfrihet i medlemsstaterna och för den fria rörligheten för tjänster mellan medlemsstaterna samt att garantera tjänstemottagare och tjänsteleverantörer den rättsliga säkerhet som krävs för att de i praktiken skall kunna utöva dessa två grundläggande friheter i fördraget. Eftersom hindren för tjänsterna på den inre KOM(2002) 441. marknaden berör såväl de företag som önskar etablera sig i andra medlemsstater som dem som tillhandahåller en tjänst i en annan medlemsstat utan att etablera sig där, är det nödvändigt att ge tjänsteleverantörerna möjlighet att utveckla sin tjänsteverksamhet på den inre marknaden antingen genom att etablera sig i en medlemsstat eller genom att använda sig av den fria rörligheten för tjänster. Tjänsteleverantörerna borde kunna välja mellan dessa två friheter, beroende på vilken tillväxtstrategi de har i varje medlemsstat. (5)Det är inte möjligt att undanröja dessa hinder endast genom en direkt tillämpning av artiklarna 43 och 49 i fördraget, dels eftersom det skulle vara synnerligen komplicerat för medlemsstaternas och gemenskapens institutioner att genomföra överträdelseförfaranden mot de berörda medlemsstaterna i varje enskilt fall, särskilt efter utvidgningen, dels eftersom många hinder inte kan undanröjas utan föregående samordning av de nationella lagstiftningarna, bl.a. genom administrativt samarbete. Som och rådet har konstaterat kan en verklig inre marknad för tjänster uppnås med hjälp av en gemenskapsrättsakt. (6)I detta direktiv fastställs allmänna bestämmelser, som kommer ett stort antal tjänsteverksamheter till godo, som hänsyn tas till de utmärkande dragen hos varje form av verksamhet eller yrke och dessas regleringssystem. Dessa bestämmelser är baserade på en dynamisk och selektiv strategi, som består i att först undanröja sådana hinder som snabbt kan tas bort och därefter för övriga hinder inleda en process med utvärdering, samråd och ytterligare harmonisering på särskilda områden, vilket kommer att möjliggöra en gradvis och samordnad modernisering av de nationella systemen för reglering av tjänsteverksamhet, något som är absolut nödvändigt för att en verklig inre marknad för tjänster skall kunna fullbordas . En välavvägd kombination av åtgärder bör vidtas som innefattar målinriktad harmonisering, administrativt samarbete, bestämmelsen om friheten att tillhandahålla tjänster och uppmuntran till utarbetande av uppförandekoder på vissa områden. Denna samordning av de nationella lagstiftningarna kommer att säkerställa en hög grad av rättslig integration på gemenskapsnivå och en hög skyddsnivå när det gäller mål av allmänintresse, särskilt konsumentskyddet, vilket är absolut nödvändigt för att skapa ömsesidigt förtroende mellan medlemsstaterna. I det här direktivet tas också hänsyn till andra mål av allmänintresse, t.ex. skyddet av miljön, den allmänna säkerheten och folkhälsan samt kravet på att arbetsrättslig lagstiftning följs. (6a) Eftersom målen för den föreslagna åtgärden, nämligen att undanröja hindren för tjänsteleverantörernas etableringsfrihet i medlemsstaterna och den fria rörligheten för tjänster mellan medlemsstaterna, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför, på grund av åtgärdens omfattning, bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål. (6b) De bestämmelser i detta direktiv som rör etableringsfriheten och den fria rörligheten för tjänster bör endast tillämpas om den berörda verksamheten är öppen för konkurrens, så att medlemsstaterna inte tvingas att liberalisera tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, att privatisera offentliga enheter som tillhandahåller sådana tjänster eller att avskaffa existerande monopol för andra verksamheter eller vissa distributionstjänster. (6c) Detta direktiv påverkar inte krav i samband med tillgång till offentliga medel för vissa tjänsteleverantörer. Sådana krav omfattar särskilt de krav genom vilka villkoren för tjänsteleverantörers rätt till offentliga medel fastställs, bl.a. särskilda avtalsvillkor, och inte minst olika kvalitetsnormer som måste iakttas för att kunna erhålla offentliga medel, t.ex. för sociala tjänster. (6d) Detta direktiv påverkar inte åtgärder som medlemsstaterna vidtar i överensstämmelse med gemenskapslagstiftningen och vars syfte är att skydda eller främja den kulturella och språkliga mångfalden och mångfalden i medierna, eller finansieringen av sådana åtgärder. (6e) Syftet med detta direktiv är att skapa en rättslig ram för att säkra etableringsfrihet och fri rörlighet för tjänster mellan medlemsstaterna och inte att harmonisera eller påverka tillämpningen av strafflagstiftningen. Straffrättsliga bestämmelser kommer därför i allmänhet inte att påverkas av detta direktiv. Dock bör det inte vara möjligt för en medlemsstat att kringgå bestämmelserna i detta direktiv och inskränka den fria rörligheten för tjänster genom att åberopa straffrättsliga bestämmelser som särskilt påverkar möjligheten att starta eller bedriva tjänsteverksamhet. (6f) Det är lika viktigt att detta direktiv är helt förenligt med de gemenskapsinitiativ som antagits med stöd av artikel 137 i fördraget och med syftet att uppnå målen i artikel 136 i fördraget avseende främjande av sysselsättning och förbättrade levnads- och arbetsvillkor. () Detta direktiv påverkar inte arbets- och anställningsvillkor, t.ex. längsta arbetstid och kortaste vilotid, minsta antal betalda semesterdagar , minimilön, hälsa, säkerhet och hygien på arbetsplatsen, förbindelserna mellan arbetsmarknadens parter, rätten att förhandla om och ingå kollektivavtal, rätten att strejka och vidta stridsåtgärder eller tjänster som tillhandahålls av bemanningsföretag. Detta direktiv påverkar inte heller medlemsstaternas lagstiftning om social trygghet. (6h) Detta direktiv bör tolkas så att utövandet av de grundläggande rättigheterna, som erkänns i medlemsstaterna och i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, sammanjämkas med de grundläggande friheterna, som fastställs i artiklarna 43 och 49 i fördraget. De grundläggande rättigheterna omfattar bl.a. rätten att vidta stridsåtgärder. Detta direktiv bör tolkas så att det fullt ut främjar genomförandet av de grundläggande rättigheterna och de grundläggande friheterna. (6i) Detta direktiv gäller endast tjänsteleverantörer som är etablerade i en medlemsstat och omfattar inte externa aspekter. Det gäller inte förhandlingar i internationella organisationer om handel med tjänster, t.ex. inom ramen för GATS. [Skäl 7 utgår] (7a) Detta direktiv omfattar endast tjänster som utförs mot ekonomisk ersättning. Tjänster av allmänt intresse ingår inte i definitionen i artikel 50 i fördraget och omfattas därför inte av detta direktiv. Med tjänster av allmänt ekonomiskt intresse avses tjänster som utförs mot ekonomisk ersättning och de omfattas därför av detta direktiv. Vissa tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, t.ex. vissa transporttjänster, ingår dock inte i detta direktivs tillämpningsområde, och vissa andra tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, t.ex. vissa posttjänster, är undantagna från bestämmelsen om friheten att tillhandahålla tjänster. Detta direktiv gäller inte finansieringen av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och inte heller medlemsstaternas stödsystem, t.ex. på det sociala området, i enlighet med gemenskapens konkurrensregler. I detta direktiv behandlas inte uppföljningen av kommissionens vitbok om tjänster av allmänt intresse. [Skäl 8 flyttat] (9)Finansiella tjänster bör uteslutas från direktivets tillämpningsområde, eftersom denna verksamhet omfattas av särskild gemenskapslagstiftning vilken, liksom detta direktiv, syftar till att genomföra en verklig inre marknad för tjänster. Detta undantag avser således alla finansiella tjänster som banktjänster och tjänster som avser krediter, försäkringar och återförsäkringar, tjänstepensioner och individuellt pensionssparande, värdepapper, investeringar, fonder, betalningar, investeringsrådgivning och de övriga tjänster som anges i bilaga I till och rådets direktiv /12/EG om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut5. (10)antogs ett antal rättsakter rörande tjänster och nät för elektronisk kommunikation, liksom anknytande resurser och tjänster, genom vilka man inrättade ett regelverk för att underlätta tillträdet till dessa verksamheter inom den inre marknaden, bl.a. genom att de flesta system för individuella tillstånd avskaffades; de frågor som omfattas av dessa rättsakter måste således uteslutas från detta direktivs tillämpningsområde. (10a) Undantagen från tillämpningsområdet i fråga om sådana elektroniska kommunikationstjänster som omfattas av och rådets direktiv /19/EG6, 2002/20/EG7, 2002/21/EG8, 2002/22/EG9 och 2002/58/EG10 bör gälla både frågor som särskilt behandlas i dessa direktiv och frågor i vilka direktiven uttryckligen ger medlemsstaterna möjlighet att anta vissa åtgärder på nationell nivå. (10b) Transporttjänster, inklusive lokaltrafik, taxi, ambulanser och hamntjänster, ingår inte i detta direktivs tillämpningsområde. (10c) Undantaget för sjukvård omfattar sjukvårds- och läkemedelstjänster som utförs av yrkesverksamma inom sjukvården för att bedöma, bevara eller återställa patienters hälsotillstånd, där dessa verksamheter är förbehållna ett reglerat vårdyrke i den medlemsstat där tjänsterna utförs. (10d) Detta direktiv påverkar inte ersättningen för sjukvård som tillhandahålls i en annan medlemsstat än den där vårdmottagaren är bosatt. Domstolen har vid åtskilliga 5EGT L 126, 26.5.2000, s. 1. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv /69/EG (EUT L 125, 28.4.2004, s. 44). 6EGT L 108, 24.4.2002, s. 7. 7EGT L 108, 24.4.2002, s. 21. 8EGT L 108, 24.4.2002, s. 33. 9EGT L 108, 24.4.2002, s. 51. 10EGT L 201, 31.7.2002, s. 37. tillfällen behandlat denna fråga och erkänt patienternas rättigheter.