urf · GTA5URF1 · 2006-01-01 00:00:00 — Har finansiering av egendomen skett på annat sätt än med anslagsmedel eller lån får myndigheten disponera hela inkomsten. Med finansiering på annat sätt avses gåvor, donationer, bidrag och avgiftsinkomster samt sådana fall då finansieringen inte kan knytas till en bestämd källa, bl.a. beroende på egendomens ålder. Bestämmelsen i första stycket 2 har anpassats efter de nya regler för myndigheternas lån i som gäller (jfr kapitalförsörjningsförordningen). De nya bestämmelserna innebär att det inte längre finns något krav på att löptiden för lån till anläggningstillgångar ska anpassas till tillgångarnas ekonomiska livslängd. Myndigheten ska bara se till att dess samlade lån i för anläggningstillgångar som används i verksamheten inte väsentligt avviker från motsvarande tillgångars bokförda värde per respektive . Om egendom som finansieras med lån avyttras, finns det inte ett enskilt lån att lösa. Därför anges i lagtexten sedan låneskulden reglerats i stället för det i budgetlagen använda sedan lånet lösts. Enligt bestämmelsen i andra stycket får inkomsten endast disponeras i den verksamhet där den försålda egenomen använts. Detta överensstämmer med vad som gäller i motsvarande fall enligt budgetlagen. I paragrafen regleras förutsättningarna för att en myndighet ska få ta emot en donation. Bestämmelsens första meningen motsvarar det som gäller för myndigheterna under regeringen enligt donationsförordningen (1998:140). Be- stämmelsen kommenteras i regeringens förordningsmotiv till donationsförordningen (Fm 1998:1). Bestämmelsens andra mening innebär att myndigheten inte får ta emot donationer som kan rubba förtroendet för myndigheten eller skada dess anseende. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 9.1. Eftersom olika myndigheter ingår som delar i samma rättssubjekt, staten, gäller bestämmelsen inte egendom som tas emot från annan statlig myndighet. Bestämmelserna gäller inte heller egendom som tas emot från en stiftelse som bildats med medel som härrör från avveckling av löntagarfonderna, eller mellanstatlig organisation som är medlem i. Europeiska unionen, och är exempel på sådana mellanstatliga organisationer. 2005/06:URF1 14 FÖRFATTNINGSKOMMENTARER I paragrafen anges några fall då ett mottagande av en donation, som i och för sig uppfyller villkoren i 34 §, inte får ske utan medgivande. Be- stämmelsen motsvarar i huvudsak vad som gäller för myndigheter under regeringen (jfr donationsförordningen). Bestämmelsen har dock förenklats och anpassats till de förhållanden som gäller för myndigheter. Kommentarer till berörda bestämmelser i nämnda förordning finns i regeringens förordningsmotiv Donationsförordning (Fm 1998:1). Paragrafen föreskriver en allmän redovisningsskyldighet för myndigheterna inför . I 38 och 39 §§ finns närmare bestämmelser om hur redovisningsskyldigheten ska fullgöras. Bestämmelsen motsvarar i tillämpliga delar 44 § budgetlagen. Bakgrund och syfte med bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.1. Enligt RF 9:8 står statens medel till regeringens disposition. Regeringen är inför redovisningsskyldig för sådana medel enligt 44 § budgetlagen. Till regeringens disposition står dock inte tillgångar som är avsedda för eller dess myndigheter eller som i lag har avsatts till särskild förvaltning. Enligt förevarande bestämmelse har dessa myndigheter själva en redovisningsskyldighet inför . I den proposition som föregick budgetlagen anförde regeringen i anslutning till nämnda bestämmelse i budgetlagen att det är lämpligt att regeringen lämnar en redovisning av de medel och övriga tillgångar som handhas av och dess myndigheter, med undantag för riksbank. I propositionen förutsattes att regeringen erhåller den information som behövs för att redovisningen ska kunna lämnas på dessa områden. Så har också kommit att ske i praktiken. Den redovisningsskyldighet som genom förevarande bestämmelse nu lagfästs avser bl.a. det underlag till regeringen som förarbetsuttalandet tar sikte på. Myndigheterna ska bl.a. lämna underlag till regeringen för den redovisning av utfallet av myndigheternas inkomster och utgifter som regeringen lämnar till . Sådant underlag lämnas till statens informationssystem för budgetering och uppföljning enligt 39 §. Bestämmelsen innebär emellertid också att myndigheterna ges en mer allmän redovisningsskyldighet inför . Redovisningsskyldigheten fullgörs bl.a. inom ramen för myndigheternas årsredovisningar och budgetpropositionen. Närmare bestämmelser om årsredovisningen finns i 38 §. I paragrafen återfinns några allmänna krav på hur myndighetens bokföringsskyldighet ska fullgöras. Bestämmelsen motsvarar 45 § budgetlagen. Bakgrund och syfte med bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.2. 14 FÖRFATTNINGSKOMMENTARER 2005/06:URF1 I paragrafen finns bestämmelser om myndigheternas årsredovisningar. Bakgrund och syfte med bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.3. I 38 § budgetlagen finns bestämmelser om årsredovisningen för staten. I förordningen (2000:605) om årsredovisning och budgetunderlag finns bestämmelser om årsredovisningar för myndigheterna under regeringen. Enligt bestämmelsen i första stycket ska myndigheten lämna årsredovisningen till . Detta överensstämmer med vad som gäller myndigheter under regeringen (jfr förordningen om årsredovisning och budgetunderlag). I andra stycket anges att årsredovisningen ska bestå av resultatredovisning, resultaträkning, balansräkning, anslagsredovisning samt noter. och ska dessutom upprätta en finansieringsanalys. Av skäl som utvecklas i den allmänna motiveringen behöver inte ombudsmän lämna finansieringsanalys. I bestämmelsen föreskrivs att myndigheterna ska rapportera till statens informationssystem för budgetering och uppföljning på det sätt som gäller för myndigheter som lyder under regeringen. Bakgrund och syfte med bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.4. Myndigheterna under rapporterar till statsredovisningen, som utgör en del av statens informationssystem för budgetering och uppföljning . Detta har skett enligt de föreskrifter till förordningen (2000:606) om statliga myndigheters bokföring som meddelat. Denna uppgiftsskyldighet blir i och med införandet av förevarande bestämmelse lagfäst. Myndigheterna ska också i budgeteringssystemet lämna underlag till regeringen för de prognoser som regeringen utför. Regeringen beslutar beträffande myndigheterna under regeringen särskilt om när detta ska ske. myndigheter ska följa samma tidpunkter för prognoserna som myndigheterna under regeringen. I paragrafen föreskrivs att myndigheten ska redovisa för vilka åtgärder myndigheten vidtagit eller avser att vidta med anledning av revisionens iakttagelser. Bestämmelsen motsvarar 47 § budgetlagen. Med iakttagelser avses iakttagelser i revisionsberättelser eller i granskningsrapporter. ombudsmän och riksdagsförvaltningen granskas av . Detta framgår av lagen (2002:1022) om revision av statlig verksamhet m.m. Enligt 22 § lagen (2002:1023) med instruktion för svarar finansutskott för att revision sker av . Detta sker genom att finansutskottet anlitar ett revisionsföretag. 2005/06:URF1 14 FÖRFATTNINGSKOMMENTARER se ålägger myndigheterna en skyldighet att inför redovisa de åtgärder den vidtagit eller avser att vidta med anledning av iakttagelser som gjorts vid revisionen. I 20 § lagen om instruktion för riksdagsförvaltningen (2000:419) finns en bestämmelse om att förvaltningen ska redovisa för de åtgärder den vidtagit eller avser att vidta med anledning av anmärkning i revisionsberättelse. I och med införandet av förevarande paragraf behövs inte längre bestämmelsen, som därmed tas bort. Med revision avses endast extern revision och således inte internrevision. Genom bestämmelsen ges riksdagsstyrelsen rätt att meddela tillämpningsföreskrifter till denna lag. Riksdagsstyrelsen är enligt bestämmelsen skyldig att bereda planerade föreskriftsändringar med beröra myndigheter innan beslut om föreskrifter fattas. Bestämmelsen innebär även att riksdagsstyrelsen inte får besluta om sådana föreskrifter som skulle begränsa JO:s eller möjligheter att utföra oberoende och självständiga granskningar. 14.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1988:1385) om riksbank 8 kap. 2 § I paragrafen har införts ett nytt andra stycke. I den nya bestämmelsen föreskrivs att måste ha godkännande för att få förvärva aktier, andelar i ekonomiska föreningar eller liknande rättigheter om förvärvet eller förpliktelsen avser andra uppgifter än uppgifter som centralbank. Bakgrund och syfte med bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.2. 8 kap. 2 a § I paragrafen har införts en ny bestämmelse om försäljning av aktier. Bestämmelsen motsvarar delvis 26 § lagen (1996:1059) om statsbudgeten (budgetlagen). Bakgrund och syfte med bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.3. I första stycket ges rätt att besluta om försäljning av aktier, andelar i ekonomiska föreningar och liknande rättigheter. I andra stycket finns en bestämmelse som begränsar rätt att sälja aktier och andelar och liknande rättigheter. Om försäljningen innebär en minskning av statens ägarandel i företag där staten innehar minst hälften av rösterna eller om försäljningen är av stort samhällsekonomiskt intresse krävs medgivande för försäljningen. Bestämmelsen överensstämmer i första delen med vad som gäller för regeringen enligt budgetlagen. Innebörden av begreppet samhällsekonomiskt intresse behandlas i avsnitt 11.3. 14 FÖRFATTNINGSKOMMENTARER 2005/06:URF1 8 kap. 4 § I paragrafen finns bestämmelser om förvärv och försäljning av fast egendom. Bakgrund och syfte med bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.4. I första stycket har ett tillägg gjorts som innebär att får sälja fastigheter och inventarier. Bestämmelsen i andra stycket föreskriver att måste ha medgivande för att få förvärva eller sälja fast egendom om värdet på egendomen överstiger . Värdegränsen överensstämmer med den som gäller för riksdagsförvaltningen beträffande förvaltningens rätt att i vissa fall själv besluta om försäljning av fast egendom enligt 25 § lagen (2006:000) med ekonomiadministrativa bestämmelser för riksdagsförvaltningen, ombudsmän och . De nya bestämmelserna gäller inte förvärv som görs för att skydda en fordran. Detta framgår av bestämmelsen i tredje stycket. 9 kap. 8 § Bestämmelsen är ny och innebär att har rätt till kompensation för ingående skatt enligt mervärdesskattelagen (1994:200). En sådan rätt har redan enligt ett av fattat beslut (bet. 1990/91:FiU20, rskr. 1990/91:77). Bestämmelsen överensstämmer med vad som gäller övriga myndigheter under enligt 16 § lagen (2006:000) med ekonomiadministrativa bestämmelser för riksdagsförvaltningen, ombudsmän och . 9 kap. 9 § Bestämmelsen är ny och innebär att har rätt att ta ut avgifter för kopior, avskrifter och utskrifter av allmänna handlingar. Bestämmelsen överensstämmer med vad som gäller övriga myndigheter under enligt 20 § lagen (2006:000) med ekonomiadministrativa bestämmelser för riksdagsförvaltningen, ombudsmän och . 10 kap. 1 a § Bestämmelsen är ny och innebär att i sin verksamhet ska eftersträva hög effektivitet och iaktta god hushållning. Bestämmelsen motsvarar 1 § budgetlagen. Bakgrund och syfte med bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.5. 10 kap. 3 § 2005/06:URF1 14 FÖRFATTNINGSKOMMENTARER I paragrafen har gjorts en ändring som innebär att ska fullgöra sin bokföringsskyldighet på ett sätt som stämmer överens med god redovisningssed. ska i tillämpliga delar följa Europeiska riktlinje om den rättsliga ramen för redovisning och finansiell rapportering inom Europeiska centralbankssystemet. 10 kap. 5 § Bestämmelsen är ny och innebär att ska redovisa för vilka åtgärder som banken vidtagit eller avser att vidta med anledning av iakttagelser. Bestämmelsen överensstämmer med vad som gäller för övriga myndigheter under enligt 40 § lagen (2006:000) med ekonomiadministrativa bestämmelser för riksdagsförvaltningen, ombudsmän och . Bakgrund och syfte med bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.7. 14.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:419) om instruktion för riksdagsförvaltningen Ändringar i paragrafen införs i första stycket 2 och 3 samt andra stycket. Enligt den nya bestämmelsen i 41 § lagen (2006:000) med ekonomiadministrativa bestämmelser för riksdagsförvaltningen, ombudsmän och får riksdagsstyrelsen meddela tillämpningsföreskrifter till den lagen. Ändringen i första stycket andra punkten är en följdändring av detta. har enligt förevarande bestämmelses tidigare lydelse i första stycket 3 haft till uppgift att besluta om villkor för utnyttjandet av medel som har anslagits för och dess myndigheter utom . Sådana villkor har beslutats i s.k. anslagsdirektiv till myndigheterna. I och med införandet av bestämmelsen i 4 § lagen (2006:000) med ekonomiadministrativa bestämmelser för riksdagsförvaltningen, ombudsmän och blir villkoren för de anslag myndigheterna disponerar antingen lagfästa eller beslutade av . Det finns därför inte längre något behov av särskilda beslut från riksdagsförvaltningen i denna del. För att beslut om statsbudgeten i fråga om berörda myndigheter ska kunna verkställas behövs dock även i fortsättningen ett anslagsdirektiv från riksdagsförvaltningen. Myndigheterna kan alltså inte enbart på grundval av skrivelser ges befogenhet att använda exempelvis anslagna medel. ska därför enligt den nya bestämmelsen för varje myndighet upprätta en sammanställning över de finansiella villkor som gäller för respektive myndighet. Bakgrund och syfte med bestämmelsen i den delen redovisas i avsnitt 12.9. 14 FÖRFATTNINGSKOMMENTARER 2005/06:URF1 I paragrafen finns bestämmelser om riksdagsförvaltningens rätt att ta ut avgifter för utförda uppdrag och tillhandahållandet av varor och tjänster samt upplåtelse av lägenheter och lokaler. Ett nytt andra stycke har införts i bestämmelsen. Bakgrund och syfte med ändringen behandlas i avsnitt 7.1. Den nya lagen med ekonomiadministrativa bestämmelser för riksdagsförvaltningen, ombudsmän och innehåller bestämmelser om myndigheternas rätt att ta ut avgifter för viss verksamhet av tillfällig natur eller mindre omfattning (19 §) och för kopior, avskrifter och utskrifter av allmänna handlingar (20 §). Av skäl som redovisas i avsnitt 7.1 bör även riksdagsförvaltningen omfattas av dessa särskilda bestämmelser. har dock även i fortsättningen rätt att ta ut avgifter för varor och tjänster i övrigt enligt förevarande bestämmelse. Detta innebär att riksdagsförvaltningen liksom har rätt att ta ut avgifter enligt förevarande bestämmelse för sådana publikationer som ges ut i större omfattning, och som således inte omfattas av bestämmelsen i 19 §. Avgifter som tas ut enligt denna bestämmelse får disponeras av riksdagsförvaltningen enligt 21 § lagen (2006:000) med ekonomiadministrativa bestämmelser för riksdagsförvaltningen, ombudsmän och . Av tredje stycket framgår att riksdagsförvaltningen bestämmer avgiftens storlek. Avgiften får enligt vad som föreskrivs i 18 § lagen (2006:000) med ekonomiadministrativa bestämmelser för riksdagsförvaltningen, ombudsmän och beräknas så att den högst täcker myndighetens kostnader för verksamheten. 14.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (2002:1023) med instruktion för I paragrafen finns en bestämmelse om att riksrevisorerna gemensamt beslutar om verksamhetens inriktning och organisation, arbetsordning samt vissa föreskrifter. Från riksrevisorernas rätt att besluta om ekonomiadministrativa föreskrifter undantas sådana föreskrifter som ska beslutas av riksdagsförvaltningen enligt vissa särskilt angivna bestämmelser i lagen (2000:419) om instruktion för riksdagsförvaltningen. I detta betänkande föreslås en ändring i 2 § 3 nämnda lag. Som en följd av denna ändring begränsas undantaget i förevarande bestämmelse till föreskrifter enligt 2 § 2 och 7 lagen med instruktion för riksdagsförvaltningen. Bakgrunden till detta kommenteras i anslutning till nämnda bestämmelse. Ändringen i förevarande paragraf innebär även att från föreskriftsrätt undantas sådana föreskrifter som ska meddelas av riksdagsstyrelsen enligt 41 § lagen (2006:000) med ekonomiadministrativa bestämmelser för riksdagsförvaltningen, ombudsmän och . Bakgrund och syfte med bestämmelsen behandlas i avsnitt 12.11. 2005/06:URF1 14 FÖRFATTNINGSKOMMENTARER I paragrafen finns bestämmelser om vad ska besluta om. Den skyldighet som tidigare hade enligt 19 § att upprätta delårsrapport har tagits bort. Ändringen i förevarande paragraf är en följd av detta. Bakgrund och syfte med ändringen behandlas i avsnitt 12.7. De bestämmelser som finns intagna i paragrafen och som ålägger att avge årsredovisning till och att upprätta delårsrapport tas bort. I fråga om årsredovisningen framgår det numera av 35 § i den nya lagen med ekonomiadministrativa bestämmelser för riksdagsförvaltningen, ombudsmän och att ska upprätta årsredovisning. Bakgrund och syfte med ändringen behandlas i avsnitten 10.3 och 12.7. Ändringen i paragrafen är en följd av att rätt att disponera avgifter som tas ut för frivilligt efterfrågade varor och tjänster numera regleras i 21 § lagen (2006:000) med ekonomiadministrativa bestämmelser för riksdagsförvaltningen, ombudsmän och . Bestämmelsen behövs därför inte längre här. Bakgrund och syfte med ändringen behandlas i avsnitten 7.2 och 13.2. 14.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1986:765) med instruktion för ombudsmän Ändringen i paragrafen är en följd av att bestämmelsen i lagen med ekonomiadministrativa bestämmelser för riksdagsförvaltningen, ombudsmän och om avgifter för kopior, avskrifter och utskrifter av allmän handling inte gäller för ombudsmän. ombudsmäns rätt att ta ut sådana avgifter regleras i stället i deras instruktion. Därmed regleras även rätten att få disponera sådana avgiftsinkomster i instruktionen. Bakgrund och syfte med ändringen behandlas i avsnitt 7.1. Dnr 250-3851-03/04 beslutade att tillkalla en parlamentarisk kommitté för Översyn av vissa riksdagsfrågor . Kommitténs arbete skulle inriktas på följande fyra områden: arbete med uppföljning, utvärdering och revision arbete med EU-frågor. För vart och ett av områdena IIIV utsåg kommittén en särskild parlamentarisk referensgrupp med uppgift att fortlöpande delta i utredningsarbetet. lämnades en redogörelse för kommitténs arbete till riksdagsstyrelsen. fick kommittén i uppdrag av styrelsen att fortsätta sitt arbete med beredning av frågor som rör utvecklingen av arbetsformer (Riksdagsstyrelsens protokoll 2002/03:2). Riksdagsstyrelsen beslutade om tilläggsdirektiv till angående arbete med EU-frågor. har i betänkandet Bevarande av det historiska bruksområdet vid (2001/02:FiU15) anfört att det bör övervägas om inte budgetlagens föreskrifter i tillämpliga delar bör vara styrande för de ekonomiadministrativa rutiner som tillämpas inom riksdagsförvaltningen och myndigheter. Utskottet föreslog att riksdagsstyrelsen ska ta initiativ till en översyn av hur budgetlagen på lämpligaste sätt kan anpassas till riksdagsområdet. biföll utskottets förslag till riksdagsbeslut (rskr. 2001/02:168). Den ekonomiska styrningen i staten är översiktligt reglerad genom regeringsformens och riksdagsordningens bestämmelser om finansmakten. Dessa bestämmelser avser främst rätten att bestämma hur statens inkomster ska beräknas, beslutanderätten när det gäller statens utgifter och tillgångar samt formerna för beslutsprocessen. Den ekonomiska styrningen har stor betydelse för finans- och budgetpolitiken, men även för den löpande styrningen av den statliga verksamhetens omfattning, utformning och innehåll. genomfördes flera förändringar av den ekonomiska styrningen i staten som ledde till en stramare budgetprocess. De tidigare allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken kompletterades bl.a. med ett utgiftstak för staten samt mål för det finansiella sparandet i den offentliga sektorn. Andra betydelsefulla förändringar var införandet av den s.k. rambeslutsmodellen i budgetarbete, antagandet av budgetlagen samt övergången till ett budgetår som överensstämmer med kalenderåret. Rambeslutsmodellen medförde även en förändring av strukturen på statsbudgetens utgiftssida. Den tidigare indelningen i departementsvisa huvudtitlar ersattes av en indelning i 27 utgiftsområden. Indelningen i ramar för utgiftsområden syftade till att tillfredställa krav på politisk relevans, statsfinansiellt lämpliga avgränsningar, möjlighet att göra meningsfulla prioriteringar och att följa upp resultat (bet. 1995/96:KU21). I budgetpropositionen introducerades politikområden som en ytterligare indelning av den statliga verksamheten. Skälen var att det hade visat sig vara svårt att för ett helt utgiftsområde formulera mål som var tillräckligt specifika för att möjliggöra en bra uppföljning. Införandet av politikområden har även lagt grunden för tillämpningen av enhetlig verksamhetsstruktur som tydliggör hur olika statliga insatser oavsett finansiering bidrar till och samverkar för att uppnå ett gemensamt mål. De budgetreformer som genomfördes ledde även fram till ett behov av att i en lag samla den rättsliga regleringen avseende budgeten och den ekonomiska styrningen i staten. hade tidigare, på olika sätt, tagit ställning till en rad grundläggande frågor på det statsfinansiella området. En samlad bild av regelverket saknades dock som viss praxis etablerats som inte i alla delar var helt entydig. Närmare bestämmelser om den ekonomiska styrningen finns i budgetlagen (1996:1059) som innehåller bestämmelser om regeringens befogenheter och skyldigheter på finansmaktens område. Styrningen av myndigheternas ekonomiadministration sker dock främst i s.k. ekonomiadministrativa förordningar som utgår från budgetlagens bestämmelser. Lagen innehåller preciseringar av och kompletteringar till regeringsformens och riksdagsordningens översiktliga och kortfattade bestämmelser om statsbudgeten och finansmakten. beslut om budgetlagen innebar bl.a. att de tidigare besluten systematiserades i ett dokument som regelverket också förtydligades i stora delar, bl.a. vad gäller förfogandet över statens egendom. sorterar tre myndigheter direkt under , dessa är , och ombudsmän. Därutöver ska också i detta sammanhang jämställas med övriga myndigheter. Grundförutsättningarna för riksdagsförvaltningens arbete är angivna i 9 kap. riksdagsordningen (1974:153). I lagen (2000:419) med instruktion för riksdagsförvaltningen finns ytterligare bestämmelser. ansvarar för att handlägga frågor angående förhandlingar om anställnings- och arbetsvillkor för arbetstagare på och myndigheter samt i övrigt handlägga frågor om förvaltningen inom och frågor av ekonomisk natur inom samt i vissa fall för myndigheter. I riksdagsförvaltningen ingår utskottens och EU-nämndens kanslier. Enligt instruktionen upprättar riksdagsförvaltningen förslag till anslag på statsbudgeten avseende och dess myndigheter förutom Riksrevisinen. Vidare ska riksdagsförvaltningen meddela föreskrifter för utarbetandet av förslag till anslag på statsbudgeten för och dess myndigheter utom samt meddela ekonomiadministrativa föreskrifter i övrigt för och dess myndigheter utom och . Därutöver ska riksdagsförvaltningen yttra sig över förslag till anslag på statsbudgeten och besluta om villkor för utnyttjande av medel som har anslagits för och dess myndigheter utom . Lagen (1988:1385) om riksbank reglerar arbete. Enligt lagen (10 kap. 2 §) ska direktionen fastställa en budget för förvaltningsverksamhet. Direktionen ska vidare lämna budgeten till finansutskott, och fullmäktige för kännedom. I instruktionen för riksdagsförvaltningen står i 2 § att riksdagsförvaltningen upprättar förslag till anslag för myndigheter. Riksdagsstyrelsen beslutar om JO:s budgetförslag. I lagen (2002:1023) med instruktion för står i 12 § 3 att styrelsen beslutar om förslag till anslag på statsbudgeten för . Före beslut om förslag till anslag ska den inhämta riksdagsförvaltningens yttrande (se ovan). ska lämna förslag till hur en anpassning av budgetlagens bestämmelser med kompletterande förordningar kan ske till riksdagsförvaltningens och myndigheters verksamhet.