eunbil · GT0N1258 · 2006-05-12 00:00:00 — en) Interinstitutionellt ärende: 2005/0221 (COD) 13425/05 från: Europeiska kommissionen av den: Ärende: Förslag till och rådets rekommendation om nyckelkompetenser för livslångt lärande För delegationerna bifogas kommissionens förslag, som översänts per brev från , direktör, till , generalsekreterare/hög representant. Bilaga: KOM(2005) 548 slutlig EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION den 10.11.2005 KOM(2005)548 slutlig 2005/0221(COD) om nyckelkompetenser för livslångt lärande (framlagt av kommissionen) Vid Europeiska rådets möte i konstaterades det att står inför utmaningar när det gäller anpassning till globaliseringen och övergång till en kunskapsbaserad ekonomi. Det betonades att "varje medborgare måste utrustas med de färdigheter som krävs för att leva och arbeta i det nya informationssamhället" och att man "inom en europeisk ram måste fastställa de nya grundläggande färdigheter som skall ges genom livslångt lärande: IT-färdigheter, främmande språk, teknisk kultur, entreprenörskap och sociala färdigheter." insåg man klart att människor är viktigaste tillgång för tillväxt och sysselsättning. Insikten har framhävts upprepade gånger, allra senast i den nylanserade Lissabonsstrategin och vid , där man efterlyste större investeringar i utbildning och kompetensutveckling. Mandatet framfördes på nytt och utarbetades i arbetsprogrammet Utbildning 2010 som antogs av Europeiska rådets möte i , där man även ville lyfta fram ytterligare insatser "för att förbättra de grundläggande färdigheterna" och förstärka den europeiska dimensionen inom utbildning. Syftet med arbetet var att kartlägga de grundläggande färdigheterna och förstå hur dessa färdigheter tillsammans med de traditionella grundläggande färdigheterna bättre kan integreras i läroplanerna, läras in och upprätthållas livet ut. Alla bör ha verklig tillgång till grundläggande färdigheter, även de som har särskilda behov, de som hoppar av skolan och vuxna inlärare. Utvärdering av grundläggande färdigheter bör främjas så att det förbättrar vidare lärande och anställbarhet. Kommissionens meddelande om livslångt lärande (2001) och rådets resolution () betonade ytterligare behovet av att tillhandahålla alla möjlighet till livslångt lärande, särskilt att förvärva och upprätthålla grundläggande färdigheter. På grundval av detta mandat utformade en arbetsgrupp för grundläggande färdigheter, som inrättades 2001 inom ramen för arbetsprogrammet Utbildning 2010, en ram nyckelkompetenser som behövs i ett kunskapsbaserat samhälle och tog fram en rad rekommendationer för att alla medborgare får möjlighet att förvärva dessa färdigheter . Rådets och kommissionens gemensamma delrapport om genomförandet av arbetsprogrammet Utbildning 2010 talade för gemensamma europeiska referenser och principer för att stödja nationella strategier, underlätta och uppmuntra reformer och prioritera referensramen för nyckelkompetenser. I rekommendationen presenterar man därför ett europeiskt referensredskap för nyckelkompetenser och redogör för hur dessa färdigheter kan erbjudas alla medborgare genom livslångt lärande. Mera konkret uttryckt är målen följande: 1) Kartlägga och fastställa de centrala kompetensområdena som är nödvändiga för personlig utveckling, social sammanhållning och anställbarhet i ett kunskapsbaserat samhälle. 2) Stödja medlemsstaternas arbete för att ungdomar erbjuds utbildning som hjälper dem att utveckla nyckelkompetenser till en nivå som gör dem utrustade för vuxenlivet, och för att vuxna ska kunna utveckla och upprätthålla dessa färdigheter genom hela livet. 3) Tillhandahålla ett europeiskt referensredskap (det bifogade dokumentet Nyckelkompetenser för livslångt lärande - en europeisk referensram ) för beslutsfattare, utbildningsanordnare och de studerande själva för att underlätta satsningar på nationell och europeisk nivå mot gemensamt överenskomna mål. 4) Tillhandahålla ett ramverk för ytterligare åtgärder på gemenskapsnivå både inom arbetsprogrammet Utbildning 2010 och gemenskapens utbildningsprogram. Efterfrågan på kompetens i ett kunskapsbaserat samhälle I enlighet med internationella studier definieras kompetens i detta sammanhang som en kombination av kunskaper, färdigheter och attityder som är anpassade till en given situation. Nyckelkompetenser är sådana som främjar personlig utveckling, social integration, aktivt medborgarskap och sysselsättning. I det kunskapsbaserade samhället ökar efterfrågan på nyckelkompetenser i privatlivet, det offentliga livet och arbetslivet. Det sätt på vilket människor får tillgång till information och tjänster ändras, likaså samhällets struktur och sammansättning. Man vill förbättra social sammanhållning och utveckla demokratiskt medborgarskap, vilket förutsätter att människor är kunniga, engagerade och aktiva. Detta innebär att de kunskaper, färdigheter och kunnande som behövs förändras. Den ekonomiska ordningen blir allt mer internationell, vilket påverkar arbetslivet där tempot blir allt snabbare med täta växlingar, som ny teknik och nya metoder leder till att företagens organisationsmodeller ändras. Arbetstagarna måste både upprätthålla särskilda arbetsplatsrelaterade färdigheter och förvärva sig ämnesövergripande kunskaper för att kunna anpassa sig till förändringarna. Arbetskraftens kunskaper, färdigheter och attityder är en väsentlig beståndsdel i innovation, produktivitet och konkurrenskraft, och dessa bidrar till arbetstagarnas motivation, trivsel i arbetet och kvaliteten på det arbete de utför. Men högnivågruppen för Lissabonsstrategin gjorde det helt klart i sin rapport att "insatserna i EU dock inte varit tillräckliga för att ge människor de verktyg de behöver för att anpassa sig på en arbetsmarknad i förändring, vilket gäller både högkvalificerade och lågkvalificerade arbeten." Uppskattningsvis en tredjedel av arbetskraften i (80 miljoner personer) är lågutbildad. Enligt en rapport från Cedefop kommer 2010 av nytillkomna arbetstillfällen att erbjudas personer med grundläggande utbildning, medan av de nytillkomna arbetstillfällena kommer att kräva välutbildade arbetstagare. Internationella undersökningar om vuxnas läs- och skrivkunnighet, såsom IALS (International Adult Literacy Survey) pekar på att en betydande andel av den vuxna befolkningen i många europeiska länder inte har den läs- och skrivkunnighet som krävs för att klara sig i samhället, vilket gäller särskilt den som hoppat av skolan. Även om analfabetism förefaller vara relativt låg i är inget samhälle immunt mot detta fenomen och det finns många minoriteter bland vilka analfabetism är ett stort problem. Uppgifter om europeiska referensnivåer (riktmärken) som antogs av rådet tyder inte på några framsteg jämfört med situationen 2000 när det gäller att minska andelen lågpresterande i läsförmåga bland 15-åringar eller höja andelen personer med avslutad gymnasieutbildning. Framsteg mot referensnivåer görs också för långsamt. Om denna utveckling fortsätter i nuvarande takt sjunker andelen ungdomar som slutar skolan för tidigt till , vilket kan jämföras med en referensnivå på . Andelen vuxna som deltar i utbildning ökar endast med 0,1-0,, vilket innebär att den önskade refensnivån på inte kan uppnås. Lågutbildade deltar med mindre sannolikhet i vidareutbilding, vilket gör det svårare att stödja dem som behöver det mest. Nuvarande bestämmelser om nyckelkompetenser På europeisk nivå stödjer gemenskapsprogram såsom och inom Sokratesprogrammet projekt som försöker tackla bristen på grundläggande färdigheter. Sedan arbetsprogrammet Utbildning 2010 antogs har flera arbetsgrupper inriktat sig på särskilda ämnesområden såsom IKT eller bredare teman (t.ex. social integration och aktivt medborgarskap), för vilket arbetet med nyckelkompetenser gett ett sammanhang genom att alla väsentliga kompetenser samlats inom en och samma ram. Arbetet har även omfattat insamling och spridning av goda lösningar, bl.a. utveckling av övergripande färdigheter inom den obligatoriska skolan, säkerställande av tillgång till nyckelkompetenser för mindre gynnade inlärare och målinriktad utbildning i nyckelkompetenser för vuxna. Arbetet med nyckelkompetenser är nära knutet till annan förbättring av de europeiska utbildningssystemen, såsom den pågående utformningen av en europeisk ram för kvalifikationer och initiativ för att stärka öppenhet och erkännande av kvalifikationer och kompetenser (såsom principer för validering av icke-formellt och informellt lärande och system för överföring av studiemeriter). Arbetet med gemensamma europeiska principer för lärarnas kompetens och kvalifikationer hör också hit, då man med det försöker möta skolans nya roll som utvecklare av ungdomars kompetens. I medlemsstaterna är man mycket aktiv med att förnya läroplan, vilket återspeglar en övergång från att förmedla kunskaper till att utveckla överförbara kompetenser som rustar ungdomar för vuxenlivet och fortbildning. Det förutsätter att lärarna tillgriper olika tillvägagångssätt för att organisera lärandet och att de själva har nya färdigheter. Debatt pågår om vilka kompetenser alla ungdomar borde utveckla och hur skolorna bäst kan stödjas, t.ex. genom utveckling av styrelseformer och utvärdering. Lärandets sociala aspekter har också lyfts fram: brister i utbildningen beror ofta på en kombination av personliga, sociala, kulturella och ekonomiska faktorer, och dessa bör åtgärdas i samarbete med andra sektorer. Skolorna försöker finna sätt att engagera familjer och närsamhällen till att både stödja de ungas lärande och främja livslångt lärande i hela närsamhället. Flera länder har inlett program för grundläggande färdigheter, t.ex. läsning och skrivning, enkel matematik och IKT-färdigheter för vuxna, ofta via icke-statliga organisationer. Men i flera länder är situationen fortfarande sådan att alla medborgare inte har möjlighet att lära sig grundläggande kunskaper eller uppdatera dem. Även om många inser att det är viktigt att erbjuda vuxna inlärare bredare kompetens har man inte kunnat enas om läroinnehållet, och tillhandahållandet är fortfarande ojämnt. Goda lösningar i medlemsstaterna visar att man inom vuxenutbildning borde fokusera på klart definierade nationella, regionala och/eller lokala prioriteringar. Det borde leda till infrastrukturer som ser och uppfyller vuxnas skiftande behov tack vare kvalificerade lärare, åtgärder för att säkra tillgång med hjälp av incitament, vägledning och rådgivande stöd. Hänsyn bör tas till inlärarnas särskilda situation, dvs. tidigare erfarenheter, inlärningsbehov och -mål och även till bredare frågor med anknytning till socialpolitik och sysselsättning, vilket kräver engagemang från alla parters sida. Trots många goda exempel på god praxis anpassas utbudet av nyckelkompetenser sällan till inlärningsbehoven för medborgare i alla åldrar. I detta sammanhang medför detta förslag ett betydande mervärde genom införandet av ett referensredskap som fastställer de centrala kompetenser som anses nödvändiga för alla, och genom stöd till medlemsstaterna i deras försök att se till att resurser för nyckelkompetenser integreras fullt ut i strategier för livslångt lärande och infrastruktur. Överensstämmelse med unionens övriga politik och målsättningar Förslaget bidrar till att uppnå Lissabonmålen tillväxt, sysselsättning och social sammanhållning: I de integrerade riktlinjerna för medlemsstaternas sysselsättningspolitik bekräftas betydelsen av kompetens för sysselsättningen (särskilt för sårbara grupper) och för anpassning till förändringar. Detta bör utgöra en viktig del av medlemsstaternas nationella reformprogram för genomförande av de integrerade riktlinjerna. Inom socialpolitik betonas betydelsen av utbildning som en väg ut ur fattigdom och/eller som en avgörande faktor för social sammanhållning. Enligt ungdomspakten skall kunskaperna motsvara kunskapsekonomins behov och därför bidra till utvecklingen av en gemensam kompetensbas. Handlingsplanen för entreprenörskap erkänner utbildningens centrala roll, och entreprenörskap är en av de fyra nyckelkompetenserna. I Nyckelkompetenser för livslångt lärande - en europeisk referensram ingår kunskap, färdigheter och attityder som hjälper människor att bli mer engagerade både i hållbar utveckling och demokratiskt medborgarskap. Samråd med berörda parter och konsekvensanalys Grunden för detta förslag har varit den europeiska ramen för nyckelkompetenser som utarbetats av en arbetsgrupp bestående av experter från medlemsstaterna, Efta/EES-länder, kandidatländer () och europeiska sammanslutningar. Expertisen i gruppen omfattar beslutsfattare, utbildare och akademiska forskare både inom vuxenutbildning och obligatorisk utbildning och europeiska berörda parter. Arbetet har diskuterats på en rad konferenser och seminarier som organiserats av berörda parter eller internationella organisationer. Utbildningsministrarna diskuterade nyckelkompetensernas europeiska dimension vid ett informellt möte i och uppmanade kommissionen att fortsätta arbetet med detta initiativ. En fokusgrupp bestående av fem experter (från universitet och statliga organ för utveckling av skolväsendet) sammankallades för att utforma ramen utifrån gruppens samlade expertis, feedback från diskussioner vid konferenser och andra källor samt för att diskutera tillämpningen av ramen. för yrkesutbildning konsulterades /. En konsult anlitades för att kartlägga internationellt arbete på området. Särskilda teman, såsom ramverkets europeiska dimension, resurser för mindre gynnade inlärare och entreprenörskap förbereddes i små grupper och godkändes av den större arbetsgruppen . Samråd och samlad expertis bekräftade att ett initiativ på europeisk nivå behövs och visade att det föreslagna tillvägagångssättet var i linje med nuvarande trender och att det skulle vara välkommet. Detta förslag kommer att stödja utvecklingen av medlemsstaternas strategier för livslångt lärande och utbildningssystem. Det kommer att underlätta läroplansreformer och diskussioner om dessa reformer och stimulera tillkomsten av ett enhetligt system för tillhandahållande av utbildning. Det kommer att ha en positiv effekt på enskilda personers privatliv, sociala liv och arbetsliv och - i vidare mening - på Lissabonmålen för social sammanhållning, ekonomisk konkurrenskraft och tillväxt. Mest påverkas missgynnade grupper som i dagens läge ofta inte tillägnar sig nyckelkompetenser. Sammanfattning av den föreslagna åtgärden I den föreslagna rekommendationen fastställs de nyckelkompetenser som alla medborgare behöver i en kunskapsekonomi och ett kunskapsbaserat samhälle. Man medger att genomförandebeslut bäst tas på nationell, regional och/eller lokal nivå. Man uppmanar medlemsstaterna att se till att alla kan tillägna sig nyckelkompetenser under grundutbildningen, och uppmuntrar medlemsstaterna att med hänsyn till europeiska referensnivåer arbeta för avlägsnande av ojämlikhet inom utbildningssystemen. När det gäller vuxna uppmanas alla relevanta parter att tillsammans skapa omfattande infrastrukturer. I förslaget uppmanas kommissionen att stödja nationella reformer genom följande åtgärder: Ömsesidigt lärande, utbyte av goda lösningar och rapportering av framsteg i rapporter inom Utbildning 2010. Stöd till relevanta projekt via gemenskapens program för allmän och yrkesinriktad utbildning. Främjande av en gemensam syn på nyckelkompetenser och deras koppling till sysselsättning och socialpolitik. Främjande av partnerskap med arbetsmarknadens parter och andra relevanta organisationer. Enligt artikel 149 i EG-fördraget skall gemenskapen bidra till utvecklingen av en utbildning av god kvalitet genom att främja samarbetet mellan medlemsstaterna och, vid behov, stödja och komplettera deras insatser, som gemenskapen fullt ut skall respektera medlemsstaternas ansvar för undervisningens innehåll och utbildningssystemens organisation samt medlemsstaternas kulturella och språkliga mångfald. Den föreslagna rekommendationen syftar till att stödja medlemsstaternas ansträngningar för att utveckla såväl system för grundutbildning och yrkesutbildning som tillhandahållande av vuxenutbildning och yrkesutbildning genom utarbetande av ett referensredskap för nyckelkompetenser, och uppmuntra medlemsstaterna att fortsätta samarbetet inom arbetsprogrammet Utbildning 2010. I enlighet med punkt 2 i artikeln syftar den föreslagna rekommendationen till att utveckla informations- och erfarenhetsutbyte i gemensamma frågor som gäller tillhandahållande av nyckelkompetenser genom livslångt lärande. Enligt artikel 150 i fördraget skall gemenskapen understödja och komplettera medlemsstaternas insatser, och enligt punkt 2 i den artikeln särskilt förbättra den grundläggande och fortsatta yrkesutbildningen, underlätta inträde och återinträde på arbetsmarknaden samt utveckla informations- och erfarenhetsutbyte i gemensamma frågor. Syftet med den föreslagna rekommendationen är att förbättra alla dessa aspekter av yrkesutbildning genom att erbjuda ett referensverktyg för nyckelkompetenser som underlättar medlemsstaternas ansträngningar att anpassa yrkesutbildningssystemen till ändringar på arbetsmarknaden och samhället i allmänhet. Den föreslagna rekommendationen bidrar till kvaliteten på allmän och yrkesinriktad utbildning genom att underlätta det arbete som medlemsstaterna har åtagit sig inom arbetsprogrammet Utbildning 2010 och genom antagandet av europeiska referensnivåer i rådet . Den uppmuntrar och stödjer nationella reformer och utbyte av lärdomar från goda lösningar i andra länder, vilket hjälper medlemsstaterna att skapa ett omfattande och enhetligt system för tillhandahållande av nyckelkompetenser som en del av strategierna för livslångt lärande. Förslaget är således förenligt med subsidiaritetsprincipen. Genom rekommendationen inrättas en europeisk referensram för nyckelkompetenser som alla medborgare kan förvärva sig, och politiska åtaganden för reformer införs och förstärks som inte kan genomföras enbart genom gemenskapens program för allmän och yrkesinriktad utbildning. Tillämpningen överlåts dock helt åt medlemsstaterna, och rekommendationen är därför förenlig med proportionalitetsprincipen. Förslaget påverkar inte gemenskapens budget. 2005/0221(COD) om nyckelkompetenser för livslångt lärande OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 149.4 och 150.4, med beaktande av kommissionens förslag , med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, , med beaktande av yttrande , i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget , och av följande skäl: i kom fram till att man i ett europeiskt ramverk bör definiera de nya grundläggande färdigheterna som en väsentlig beståndsdel av Europeiska unionens svar på globalisering och övergången till kunskapsbaserade ekonomier, och underströk att människorna är största tillgång. Dessa slutsatser har därefter regelbundet upprepats, bland annat vid Europeiska rådets möten och och i den återupplivade Lissabonstrategin som godkändes . i och 2002 ställde sig bakom de konkreta framtida målen för de europeiska utbildningssystemen och ett arbetsprogram (Utbildning 2010) för att uppnå dessa mål . Till dessa mål hör utveckling av färdigheter för kunskapssamhället och särskilda mål för främjande av språkinlärning, främjande av företagaranda och ett övergripande behov av att främja den europeiska dimensionen inom utbildning. Kommissionens meddelande "Att förverkliga det Europeiska området för livslångt lärande" och rådets resolution av om livslångt lärande identifierar "de nya grundläggande färdigheterna" som en prioritet och betonar att livslångt lärande måste omfatta alla åldrar från förskola till pensionering. I ungdomspakten som bifogades slutsatserna från i betonades behovet av att uppmuntra utvecklingen av en gemensam kompetensbas. För att förbättra gemenskapens sysselsättningssiffror betonade och behovet av att utveckla livslångt lärande med särskild fokus på aktiva och förebyggande åtgärder för arbetslösa och personer som inte deltar i arbetslivet. Detta byggde på en rapport från specialgruppen för sysselsättningsfrågor som betonade att människor måste kunna anpassa sig till förändringar och integreras på arbetsmarknaden och att livslångt lärande här intar en central roll. I rådets rapport om utbildningen i ett brett perspektiv, som antogs , betonades att utbildning bidrar till att bevara och förnya den gemensamma kulturbakgrunden i samhället, vilket är särskilt viktigt då alla medlemsstater står inför frågan hur man bör hantera ökad social och kulturell mångfald. Att göra det möjligt för människor att få arbete och stanna kvar på arbetsmarknaden är en viktig del av utbildningens roll för att stärka social sammanhållning. Fem europeiska referensnivåer (riktmärken) antogs av rådet , vilket är tecken på ett starkt engagemang för mätbara förbättringar av genomsnittliga resultat i Europeiska unionen. Referensnivåer för läsförmåga, skolavhopp, antalet elever som avslutar gymnasieutbildning och vuxnas deltagande i livslångt lärande är nära knutna till utvecklingen av nyckelkompetenser. Av den rapport om framstegen mot Lissabonmålen inom utbildning som antogs av kommissionen 2005 framgick att inga framsteg gjorts när det gäller att minska andelen lågpresterande i läsförmåga bland 15-åringar eller höja andelen personer med avslutad gymnasieutbildning. Vissa framsteg hade gjorts när det gäller att minska antalet ungdomar som slutar skolan för tidigt, men i denna takt kommer de europeiska referensnivåer som antogs av rådet inte att uppnås. Vuxnas deltagande i inlärning ökar inte tillräckligt snabbt för att referensnivåerna skall kunna nås och uppgifter visar att lågutbildade personer är mindre benägna att delta i vidareutbildning. I den åtgärdsram för livslång utveckling av kompetens och kvalifikationer som antogs av arbetsmarknadens parter betonas att företag i högre grad och snabbare takt måste anpassa sina strukturer för att bibehålla sin konkurrenskraft. Lagarbete, avskaffande av hierarkier, delegerande av ansvarsuppgifter och större behov av multiuppdrag leder till att lärande organisationer tilltar. Organisationers förmåga att kartlägga kompetenser, mobilisera och erkänna dem och uppmuntra utvecklingen av dem för alla arbetstagare är grunden för nya konkurrenskraftiga strategier. Maastrichtstudien om yrkesutbildning visar att det finns ett betydligt gap mellan den utbildningsnivå som krävs för nya arbetstillfällen och den europeiska arbetskraftens utbildningsnivå. Mer än en tredjedel av arbetskraften inom Europeiska unionen (80 miljoner personer) är lågutbildade, och det har uppskattats att det krävs högre utbildning för av de nya arbetsillfällena och gymnasieutbildning för . Ungdomar bör få nödvändiga nyckelkompetenser och bättre utbildningsnivå, vilket är en del av de integrerade riktlinjer för tillväxt och sysselsättning (2005-2008) som godkändes av . Sysselsättningsriktlinjerna efterlyser man anpassning av utbildningssystemen till de nya kompetenskraven genom bättre kartläggning av behoven i yrkeslivet och nyckelkompetenser som en del av medlemsstaternas reformprogram. Av rapporten angående Lissabonstrategin från högnivågruppen 2004 framgick det klart att alldeles för litet görs inom Europeiska unionen för att utrusta människor med de redskap de behöver för att anpassa sig till förändringarna på arbetsmarknaden, och att detta gäller både högutbildade och lågutbildade såväl inom tillverkningsindustrin som i tjänstesektorn. I rådets och kommissionens gemensamma rapport om arbetsprogrammet Utbildning 2010 som antogs 2004 betonades behovet av att se till att alla medborgare får de kompetenser de behöver som en del av medlemsstaternas strategier för livslångt lärande. För att främja och underlätta reformer föreslås i rapporten att Europeiska unionen utarbetar gemensamma referenser och principer och prioriterar ramen för nyckelkompetenser.