rfr · GT0WRFR7 · 2006-01-01 00:00:00 — I samband med att de nya reglerna trädde i kraft tog man inom i fram nya tjänsteföreskrifter.63 Av dessa framgår att länsordningspolisen inom polismyndigheten har det övergripande ansvaret för sjöfartsskyddet och hamnanläggningskontrollverksamheten samt ansvarar för samordningen och samverkan med andra organisationer och myndigheter.64 De flesta andra länspolismyndigheter har placerat frågorna på länspolismästarnivå. Anledningen till att i har valt en 62Se 3 § tredje stycket sjöfartsskyddslagen samt punkt 5 i överenskommelsen av mellan de fyra myndigheterna. Se också 4 § polislagen (1984:387) angående indelningen i polisdistrikt. 63Se i tjänsteföreskrifter om hamnskyddskontroll och övrig verksamhet enligt EU-förordningen avseende sjöfartsskydd, dnr AL-272-5918/04, som trädde i kraft . 64Se punkt 2.1. samma tjänsteföreskrifter. 2005/06:RFR7 HUR SAMORDNINGEN MELLAN NÅGRA BERÖRDA AKTÖRER ÄR ORGANISERAD annan lösning är att myndigheten har ett annat operativt koncept än de flesta andra polismyndigheter. Enligt detta koncept har vissa operativa beslut och ett omfattande beredningsansvar delegerats till länsordningspolisen inom myndigheten. Inom polismyndigheten har man tillsatt en liten grupp medarbetare som samtliga är väl insatta i det nya regelverket. Gruppen består av fyra personer, och samtliga har ett s.k. samverkansansvar. Det är kriminalunderrättelseroteln (KUT-roteln) vid länskriminalpolisen i som ansvarar för insamling av information och genomförande av hotbildsanalyser. Om KUT-roteln får uppgift om förändrad hotbild skickas denna information till länsordningspolisen. Om det skulle vara aktuellt att inom den egna polismyndigheten fatta ett beslut om förhöjd skyddsnivå är det i första hand länspolismästaren eller biträdande länspolismästaren som är behöriga att fatta ett sådant beslut, men också chefen för länsordningspolisen samt polischef i myndighetsberedskap har denna behörighet. När det gäller den operativa ledningen skall länsvakthavande befäl i brådskande fall ansvara för höjande av skyddsnivåer inom hamnanläggningar i län.65 När ett sådant beslut har fattats framgår det av myndighetens insatsplan med tillhörande objektplan vilka personer i hamn som skall kontaktas och hur man kommer i kontakt med dessa. Några särskilt framtagna rutiner för hur informationen skall vidarebefordras till övriga involverade aktörer finns inte. Överföringen av information till dessa sker enligt de allmänna rutiner som finns utarbetade inom myndigheten. Som framgått av det föregående är det en liten grupp personer som har ansvar för och som är väl insatta i frågorna om sjöfartsskydd inom myndigheten. Samtliga dessa kan sägas inneha ett slags nyckelfunktion, och någon i gruppen skall alltid finnas på plats. Gruppmedlemmarna har täta kontakter med företrädare för de regionala enheterna vid och sjöfartsinspektionen, som båda finns i . Ge- nom dessa täta kontakter och genom att se till att man alltid har uppdaterade uppgifter på kontaktpersoner etc. föreligger det enligt myndigheten ett väl fungerande nätverk om någonting skulle inträffa. hamn har i sina skyddsplaner angivet att hamnens kontakter med polisen skall ske genom länsordningspolisen vid i . Dessa kontakter fungerar bra, men hamnen säger sig inte känna till varifrån inom polisen ett meddelande om förhöjd skyddsnivå kan eller skall komma. Inom i ansvarade tills en poliskommissarie inom länskriminalpolisen för bl.a. frågorna om sjöfartsskydd. Den ansvarige poliskommissarien slutade emellertid sin anställning inom polisen för att övergå till ett arbete som hamnskyddsin- 65 Se punkt 3 samma tjänsteföreskrifter. HUR SAMORDNINGEN MELLAN NÅGRA BERÖRDA AKTÖRER ÄR ORGANISERAD 2005/06:RFR7 spektör inom sjöfartsinspektionen. Någon efterträdare till poliskommissarien har ännu () inte utsetts. Det pågår inom myndigheten ett arbete med att sammanställa dokumentation över ritningar och kontaktpersoner i de hamnar som finns inom distriktet. Tanken är att denna dokumentation skall finnas tillgänglig hos länsvakthavande befäl. När det gäller den formella regleringen framgår av allmänna regler i myndighetens delegationsordning att ansvaret för frågan är delegerat till polisområdeschef. Det finns inte några rutiner för hur polismyndigheten skall få del av ett beslut om förhöjd skyddsnivå från . Myndigheten avvaktar rutiner från central nivå. Av polismyndighetens delegationsordning framgår att det är polisområdeschef som är behörig att fatta ett beslut om förhöjd skyddsnivå på det lokala planet. Myndigheten har inte tagit fram några delgivningsrutiner ännu eftersom man även på detta område avvaktar riktlinjer. Företrädare för Ystads hamn saknar kännedom om vem eller vilka inom polismyndigheten man skall vända sig till eller vem man ska få information från i en situation med förhöjd skyddsnivå. vänder man sig i förekommande fall till gränspolisen. Man anser att ansvaret för vidarebefordran av information om förhöjd skyddsnivå bör komma från länspolismyndigheten i de fall det är denna myndighet som fattat beslut om ändring av nivån. Inom i var tidigare dåvarande chefen för gränspolisen i länet ansvarig för frågan om sjöfartsskydd. När denna enhet upphörde övergick ansvaret till en polisman som arbetat med sjöfartsskyddsfrågor inom . Sedan denne polisman övergått till ett arbete inom Maritimt underrättelsecenter (MUC) har inte någon formellt ansvarig för sjöfartsskyddet utsetts, och man uppger från polismyndigheten att man tappat bort frågan. Myndigheten kommer att ta tag i denna fråga och i samband därmed också utse en kontaktperson med ansvar för sjöfartsskyddsfrågorna. Enligt uppgift kommer ansvaret att läggas på rättsenheten. När det gäller hur myndigheten skall få del av ett beslut om förhöjd skyddsnivå från , har polismyndigheten från centralt håll inhämtat uppgift om att sådan information skall komma myndigheten till del genom ett s.k. krypterat meddelande från polisens rikskommunikationscentral (RKC). har något sådant beslut inte fattats på central nivå, men om myndigheten skulle få ett sådant meddelande skulle man se till att de som berörs av beslutet får del av detta. Inom myndigheten har man emellertid inte tänkt igenom och reglerat dessa rutiner . Detsamma gäller om polismyndigheten själv skulle fatta ett beslut om att höja skyddsnivån. Det krävs ändringar i arbetsordning, delegationsordning etc. för att fastställa vem som skall vara behörig att fatta ett sådant beslut. Om det skulle bli aktuellt att fatta ett sådant beslut inom myndigheten uppges att kontakt då skulle komma att tas 2005/06:RFR7 HUR SAMORDNINGEN MELLAN NÅGRA BERÖRDA AKTÖRER ÄR ORGANISERAD med vederbörande rederi och, beroende på hur hotbilden ser ut, med övriga involverade myndigheter. avvaktar ytterligare information samt inväntar de föreskrifter och rutiner som man på central nivå inom polisen arbetar med att ta fram. hamn vänder sig i de fall man har frågor om sjöfartsskyddet till ansvarig hamnskyddsinspektör vid sjöfartsinspektionen. Det pågår ett arbete inom hamnen med att ta fram rutiner för detta samt hur information från polismyndigheten om förhöjd skyddsnivå skall komma hamnen till del. Det finns således () inga rutiner för hur sådan information skall nå hamnen. Förhandsanmälan från ankommande fartyg Som redogjorts för regleras uppgift som kontaktpunkt gentemot sjöfarten i arbetet med sjöfartsskydd66 genom en överenskommelse mellan , vilket tillkännagivit i sin föreskriftsserie.67 Överenskommelsen gäller t.o.m. och förlängs till att gälla tills vidare om inte skriftlig uppsägning sker före avtalstidens utgång. En detaljerad beskrivning av uppgifter vad gäller förhandsanmälningar från ankommande fartyg finns i avsnittet föreskrifter, se s. 17. Om finner brister i innehållet i ett fartygs anmälan begär man ur tillsynsperspektivet (beträffande brottsbekämpning, se nedan) att fartyget skall rätta till dessa brister. Om inte någon rättelse sker meddelas i första hand vederbörande sjöfartsinspektionsområde, men vakthavande befäl vid ledningscentralen i kan också ställa kravet att fartyget skall fortsätta till en angiven plats inom territorialhavet eller ett inre vatten. När ett sådant beslut har tagits av underrättas sjöfartsinspektionen. När finner sådana brister i en förhandsanmälan att ärendet skall överlämnas till , tar vakthavande befäl vid ledningscentralen i telefonkontakt med jourhavande sjöfartsinspektör inom det sjöfartsinspektionsområde vartill fartyget anmält sin ankomst. lämnar till tjänstgörande sjöfartsinspektör dels information om vilka åtgärder som vidtagits, dels aktuella handlingar per fax eller e-post.68 När den samlade informationen om ett fartyg väcker misstankar om brottslig verksamhet eller situationen kring fartygets anlöp annars bedöms innefatta hot liksom om informationen föranleder anledning anta att visst brott begåtts, förser ledningscentralen i också berörd polismyndighet och den 66Uppgifter enligt artikel 6 och regel 7.2 i bilaga 1 till EG-förordning nr 725. 67Se tillkännagivande (SJÖFS 2004:14) av uppgifter enligt förordningen (2004:283) om sjöfartsskydd. 68Se punkt 6 tillkännagivande (SJÖFS 2004:14) av uppgifter enligt förordningen (2004:283) om sjöfartsskydd. HUR SAMORDNINGEN MELLAN NÅGRA BERÖRDA AKTÖRER ÄR ORGANISERAD 2005/06:RFR7 inom berörda regionen med informationen om fartyget och anlöpet m.m. När det härvid är fråga om allvarliga hot eller misstankar om allvarlig brottslig verksamhet, tar kontaktpunkten också kontakt med via Rikskommunikationscentralen. Även Maritimt underrättelsecentrum (MUC) får del av information om misstänkt brottslig verksamhet av allvarlig art. När det finns anledning anta att ett visst brott som ligger inom verksamhetsområde har begåtts, kan kustbevakningstjänstemän vid berörd region också vidta initiala ingripanden mot brottet med i huvudsak samma befogenhet som tillkommer polisman och då också ta upp anmälan om brottet.69 Den fortsatta utredningen av brottet genomförs emellertid av berörd polismyndighet såvida inte denna begär bistånd.70 Om det brott som misstänkts ligger utanför sakliga verksamhetsområde lämnas i stället endast information om upptäckten till berörd polismyndighet, vilket sker som ett led dels i den allmänna samverkan mellan myndigheterna och i övergripande uppdrag att förebygga störningar av ordningen i sjötrafiken71, dels i uppdrag att samordna de civila behoven av sjöövervakning och sjöinformation och förmedla civil sjöinformation till berörda myndigheter. i säger sig inte känna till hur information från om förhöjd skyddsnivå ombord på ett fartyg skall komma polismyndigheten till del. Det finns ett samarbete mellan polismyndigheten och , men just denna fråga har inte tagits upp till behandling mellan parterna. I ett fall anlöpte ett fartyg med förhöjd skyddsnivå hamn utan att polismyndigheten fått någon information av . Inom polisen fick man denna information först när fartyget kommit till . Då hade hamnen, som inte heller fått någon information från , tagit kontakt med sjöpolisen i , som i sin tur kontaktat länsordningspolisen. När det gäller ett beslut om förhöjd skyddsnivå som meddelats till Region har i från Region inhämtat uppgiften att endast viss information därifrån går vidare till samt att om det finns ett avtal med en lokal ledningscentral vidarebefordras uppgiften också dit, i annat fall inte. i har inget sådant avtal med , och någon information från om förhöjd skyddsnivå har aldrig inkommit till polismyndigheten. avvaktar riktlinjer så att frågan blir likvärdigt hanterad i hela landet. Om en situation med förhöjd skyddsnivå som berör i distrikt skulle inträffa, utgår myndigheten från att man får ett 69Jfr lagen (1982:395) om medverkan vid polisiär övervakning, LKP, som omfattar bl.a. brott mot lagen (2004:487) om sjöfartsskydd. 70Jfr 7 § LKP. 71Se 6 § förvaltningslagen (1986:223) och 3 § polislagen (1984:387), jfr även 2 § förordningen (2005:742) med instruktion för . 2005/06:RFR7 HUR SAMORDNINGEN MELLAN NÅGRA BERÖRDA AKTÖRER ÄR ORGANISERAD meddelande om detta från . Det finns dock inga tjänsteföreskrifter eller andra särskilda rutiner framtagna för vidarebefordran av detta slags meddelanden. Företrädare för samtliga tre hamnar som tillfrågats har bekräftat att det inte finns några rutiner framtagna för hur information från om förhöjd skyddsnivå ombord på ett fartyg skall komma respektive hamn till del. Vid Ystads hamn har man tillagt att man anser att det bör åligga att ta kontakt med hamnens säkerhetschef i en situation med förhöjd skyddsnivå ombord på ett ankommande fartyg. Hur samordningen uppfattas av de tillämpande aktörerna I det följande redogörs för hur aktörerna uppfattar samarbete och samordning vid ett beslut om höjd skyddsnivå för en hamnanläggning eller ett fartyg. I princip samtliga företrädare för de ansvariga myndigheterna har gett uttryck för att det inledningsvis förekom problem av olika slag när det gäller samordningen mellan myndigheterna. Vissa av dessa problem har lösts medan andra problem kvarstår. anser att det finns en tydlig rollfördelning i regelverket och säger sig inte ha upplevt några problem när det gäller samordning av reglerna för de olika inblandade myndigheterna. Inom inspektionen pågår dessutom ett arbete med att ta fram ytterligare rutiner för hur de involverade aktörerna skall få del av information om ett beslut om höjning av skyddsnivån. Detta arbete beräknas vara klart i . Från ett av inspektionsområdena har framförts att man haft vissa problem när det gäller informationsöverföringen till inspektionsområdet från i . Problemet uppges ha haft sin grund i att det ibland uppstår språkförbistring när ett fartyg meddelar uppgifter om sin ankomst till och att inspektionsområdet på grund av detta därefter fått felaktiga eller bristfälliga uppgifter om fartyget. I några fall har dessa felaktiga uppgifter enligt samma inspektionsområde resulterat i att sjöfartsinspektionen fått rycka ut i onödan. När i har konfronterats med de av inspektionsområdet lämnade uppgifterna säger man från sida att man inte har fått några indikationer från sjöfartsinspektionen på central nivå att inspektionsområdena skulle ha fått felaktiga eller bristfälliga uppgifter. har framhållit att myndigheten, särskilt genom kontaktpunkten vid Region , håller sig fortlöpande underrättad och uppdaterad om befintliga olika kontaktvägar som en del i det rutinmässiga löpande arbetet även utan att särskilda fastställda beskrivningar av detta upprättas. För övrigt anser man inom att informationsvägarna från myndigheten till andra berörda myndigheter fungerar tillfredsställande. HUR SAMORDNINGEN MELLAN NÅGRA BERÖRDA AKTÖRER ÄR ORGANISERAD 2005/06:RFR7 , som har begränsade uppgifter enligt det nya regelverket, ser inte något behov av ytterligare reglering och anser att de regler som finns är tillräckligt tydliga. Tullen har dock framhållit att situationen eventuellt kan komma att förändras när polisens föreskrifter om förordnande av kontrollanter är klara. Då har nämligen polisen möjlighet att begära stöd från tullen vid undersökningar av personer och egendom, och det är ovisst hur omfattande efterfrågan på detta bistånd kommer att bli. De flesta av de tillfrågade polismyndigheterna utgår från att information om förhöjd skyddsnivå skall komma myndigheten till del genom de informationsvägar som finns inom polisen. Polismyndigheterna har således inte tagit fram några särskilda rutiner för hur myndigheten skall få del av information om förhöjd skyddsnivå från respektive . Hos i utgår man från att sådan information skall nå ned på länsnivå på samma sätt som annan typ av operativ information sprids från central nivå till länsnivå. i ser inte heller något behov av några sådana rutiner. Vid de samtal och intervjuer som genomförts med företrädare för polismyndigheterna har det från flera håll getts uttryck för att man inte anser sig ha fått tillräcklig information om den roll och de funktioner som polisen har enligt det nya regelverket. I övrigt anser man på många håll inom de tillfrågade polismyndigheterna att arbetet med sjöfartsskyddsfrågorna till viss del stannat av och att myndigheterna nu inväntar föreskrifter, rutiner och ytterligare information. Några myndigheter har framhållit att de anser det vara angeläget att polisen på central nivå genom föreskrifter eller rutiner anger hur vidarerapporteringen mellan myndigheter och hamnar inom respektive verksamhetsområde skall bedrivas. Först därefter anser man inom flertalet polismyndigheter att arbetet med att ta fram rutiner på länsnivå kan påbörjas eller i förekommande fall fortsätta. Från företrädare för hamnarna har man gett uttryck för att man inte fått information från polisen om vem man skall vända sig till i olika situationer och att man helt enkelt inte vet vem inom polisen som är ansvarig för frågorna om sjöfartsskydd. Enligt regelverket skall polisen fastställa skyddsnivåer och hamnarna skall få uppgift från polisen om skyddsnivån höjs. Flera av de tillfrågade företrädarna för hamnarna säger sig inte känna till hur man ska få del av ett sådant meddelande. Det finns inga rutiner framtagna för spridning av denna typ av information från polisen. Företrädare för hamnarna säger sig heller inte känna till om informationen skall komma från lokal nivå, länsnivå eller nationell nivå inom polisen. Som redogjorts för har man inom rederinäringen uttryckt att man saknar övergripande planer och beskrivningar av hur de olika myndigheterna skall samarbeta. Näringen efterlyser något slag av nationell handlingsplan som bör reglera hur ansvaret för samordning är fördelat mellan de olika aktörerna. En sådan handlingsplan bör också, enligt rederinäringen, inkludera och reglera gemensamma övningar mellan berörda myndigheter och övriga aktörer. Man saknar vidare en beskrivning av hur samordningen mellan t.ex. 2005/06:RFR7 HUR SAMORDNINGEN MELLAN NÅGRA BERÖRDA AKTÖRER ÄR ORGANISERAD och ser ut. Som situationen nu är anser man sig inte känna till vad man kan förvänta sig av respektive myndighet när någonting händer, särskilt gäller detta vilka uppgifter på det nationella planet som polisen ansvarar för. Övriga myndigheter och organ Utöver de myndigheter som har en roll på området för sjöfartskyddet och som finns beskrivna ovan finns det ytterligare ett antal myndigheter eller organ som på något sätt kan vara involverade i frågor som har samband med sjöfartsskyddet. Nedan följer en kort presentation av dessa organ samt de uppgifter dessa ansvarar för. Det är som, efter samråd med , meddelar föreskrifter om fartbegränsning, förbud mot ankring eller begränsning i rätten att utnyttja vattenområde.72 Befogenheten att meddela denna typ av föreskrifter har också när begränsningarna inom en hamnanläggning inom Sveriges sjöterritorium är motiverade av sjöfartsskyddsskäl.73 Det är hamnanläggningsinnehavaren som gör en riskbedömning och tar fram en sjöfartsskyddsplan. Det är också denne som i förekommande fall skall kontakta . När tagit fram ett förslag om nya föreskrifter utgör remissinstans. Inom är det fartygstrafikenheten som tillsammans med verkets hamnskyddsinspektörer hanterar denna typ av frågor. Länsstyrelserna är också ansvariga när det gäller tillstånd för övervakning som sker med kameror som kan riktas mot en plats dit allmänheten har tillträde. Flera hamnar har med anledning av det nya regelverket satt upp övervakningskameror, och de har därmed varit skyldiga att söka tillstånd för kameraövervakningen hos vederbörande länsstyrelse. Ett annat exempel utgör , som inte heller har någon självständig roll enligt sjöfartsskyddsreglerna. Enligt förordningen (1988:1040) med instruktion för är detta verk central förvaltningsmyndighet för följande frågor, i den mån det inte är en uppgift för någon annan myndighet, nämligen räddningstjänst, olycks- och skadeförebyggande åtgärder samt sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen från en kärnteknisk anläggning och landtransporter av farligt gods. är också central förvaltningsmyndighet för 72Se 2 kap. 2 § sjötrafikförordningen (1986:300). 73Se 2 kap. 2 a § sjötrafikförordningen (1986:300). HUR SAMORDNINGEN MELLAN NÅGRA BERÖRDA AKTÖRER ÄR ORGANISERAD 2005/06:RFR7 frågor om brandfarliga och explosiva varor samt frågor om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga kemikalieolyckor.74 har vidare ett ansvar enligt förordningen (1982:923) om transport av farligt gods. Enligt dessa bestämmelser har och , som är transportmyndighet i fråga om sjötransporter, olika roller och uppgifter. är, när det gäller tillsyn över efterlevnaden av lagen (1982:821) om transport av farligt gods och de föreskrifter som meddelats med stöd av lagen, säkerhetsrådgivare för alla transportslag, medan är skyldigt att utöva tillsyn såvitt gäller sjötransporter. Kopplingarna mellan de fyra stora myndigheterna på området för sjöfartsskydd och vid en incident som hör under sjöfartsskyddet har inte närmare undersökts. Ett tredje exempel utgör sjöräddningstjänstens efterforskning och räddning av människor i sjönöd samt sjuktransporter från fartyg enligt lagen (2003:778) om skydd mot olyckor samt internationella överenskommelser. Det är som ansvarar för sjöräddningstjänst.75 Förutom de exempel på nationell nivå som redogjorts för ovan tillkommer de lokala räddningstjänstmyndigheterna, som också på ett eller annat sätt kan komma att beröras när det gäller frågor om sjöfartsskydd. Maritimt underrättelsecentrum (MUC) Ett maritimt underrättelsecentrum inrättades genom ett samarbete mellan polisen, och . Verksamheten tar sikte främst på underrättelsehantering och bedrivs i gemensamma lokaler i anslutning till centrala ledning i . Inom centrumet finns nio personer som företräder myndigheterna polisen, tullen och , samtliga på central nivå. MUC är ingen egen myndighet utan var och en som är knuten till centrumet arbetar under sin respektive myndighet, men man har gemensamma ärenden. Tanken med att skapa detta centrum var att man kan uppnå vissa fördelar om företrädare för de olika myndigheterna sitter under samma tak och arbetar med ett och samma ärende men utifrån olika myndighetsperspektiv. När det gäller sjöfartsskyddet sysslar man med frågor om riskbedömningar och hotbildsanalyser. 74Se 1 § förordningen (1988:1040) med instruktion för . 75Se 4 kap. 8 § förordningen (2003:789) om skydd mot olyckor. Reglerna om begränsat tillträde till hamnanläggningar några konsekvenser Sammanfattning: De nya reglerna om begränsat tillträde till hamnanläggningar har medfört en rad olika konsekvenser. Allmänhetens tillträde till hamnarna har förhindrats eller försvårats. Besättningsmedlemmar har blivit nekade eller haft problem med att få gå i land i svenska hamnar liksom utomlands. Tjänstemän från har fortfarande i enstaka fall problem med att få tillträde till en hamnanläggning. Arbetsmiljön för dem som verkar inom en hamn har blivit bättre och antalet stölder har minskat. Enligt tvingande regler i EG-förordningen skall en hamnanläggnings skyddsplan bl.a. omfatta åtgärder för att förhindra obehörigt tillträde till hamnanläggningen, till fartyg som är förtöjda i hamnanläggningen och till sådana områden inom hamnanläggningen dit tillträdet är begränsat.76 När det gäller tillträde till hamnanläggningar har de nya reglerna om sjöfartsskydd medfört en rad olika konsekvenser för bl.a. allmänhet, besättning och arbetsmiljö. I detta avsnitt beskrivs i första hand dessa konsekvenser när det gäller de svenska hamnarna. Besättningens svårigheter att gå i land utomlands, bl.a. i och EU, berörs kortfattat under särskild rubrik eftersom detta uppfattas som ett stort problem av dem som berörs. Allmänhetens tillträde till svenska hamnanläggningar Genomförandet av systemet för sjöfartsskydd innebär att berörda hamnar på många håll spärrat av delar av hamnen genom att sätta upp staket eller stängsel med låsta grindar eller på annat sätt förhindrat att obehöriga får tillträde till hamnanläggningen.