eunbil · GT0N1314 · 2006-05-31 00:00:00 — N2006/4126/EIS N2004/689/ARM Rådspromemoria och arbetsmiljö Rådets möte i EPSCO dokument: Rådspromemoria av , Fakta-PM 2004/05:FPM25, Rådspromemoria av , Rådspromemoria av , Fakta-PM 2004/05:FPM76, Rådspromemoria av . behandlad vid samråd med : möte /04:23 , möte /05:2 , möte /05:12 , möte /05:23 , samt möte /06:12 . Direktivet om arbetstidens förläggning i vissa avseenden Europeiska unionens råd antog direktiv /104/EG om arbetstidens förläggning i vissa avseenden. Direktivet skulle införlivas i medlemsstaternas lagstiftning efter antagandet och genomfördes i genom ändringar i arbetstidslagen vilka trädde i kraft . Direktivet omfattar regler om dygnsvila, raster, veckovila, veckoarbetstidens längd samt semester. Vidare regleras nattarbete, skiftarbete och tempoarbete. Den genomsnittliga veckoarbetstiden inklusive övertid får enligt direktivet uppgå till högst . Direktivet tillämpningsområde vidgades genom och rådets direktiv /34/EG om ändring av rådets direktiv /104/EG för att täcka sektorer och verksamheter som inte omfattas av det direktivet. Direktiven ersattes genom och rådets direktiv /88/EG av om arbetstidens förläggning i vissa avseenden varvid direktivet 93/104/EG konsoliderades med direktivet 2000/34/EG. Artikelnumren kom därvid att ändras. Artiklar i denna promemoria hänför sig till det konsoliderade direktivet 2003/88/EG om ej annat anges. Enligt direktivet 93/104/EG skulle två av direktivets regler utvärderas senast . Reglerna avser dels en möjlighet att genom nationell lagstiftning tillåta individuella överenskommelser mellan enskilda arbetstagare och arbetsgivare om avvikelser från regeln om maximalt 48 timmars arbetsvecka, s.k. opt-out, dels en möjlighet att genom lagstiftning och kollektivavtal tillåta genomsnittberäkning av de av maximalt . Enligt art. 6 b får den genomsnittliga veckoarbetstiden inte överstiga . Av art. 16 b framgår att medlemsstaterna får föreskriva en beräkningsperiod över vilken denna veckoarbetstid får genomsnittsberäknas. Av art. 17.1 framgår dock att beräkningsperioden genom lagstiftning kan utsträckas då detta är motiverat av hänsyn till arbetets särskilda art. Av art. 19 följer att en sådan utsträckt period inte får vara . Av andra stycket framgår dock att beräkningsperioden genom kollektivavtal under vissa omständigheter kan utsträckas . Av art. 22.1 framgår att en medlemsstat kan välja att inte tillämpa art. 6 utan tillåta enskilda arbetsgivare och arbetstagare att komma överens om längre genomsnittlig veckoarbetstid än , s.k. opt-out. För att längre genomsnittlig veckoarbetstid än skall vara tillåten krävs alltså arbetstagarens medgivande. Vidare krävs att medlemsstaten respekterar de allmänna principerna om skydd av arbetstagarnas hälsa och säkerhet och vidtar de åtgärder som behövs för att se till att den enskilde ges ett visst skydd. att ingen arbetstagare får tillfogas skada av sin arbetsgivare på grund av att han inte är beredd att ge sitt samtycke att utföra sådant arbete, att arbetsgivaren för aktuella noteringar om alla arbetstagare som utför sådant arbete, att noteringarna ställs till de behöriga myndigheternas förfogande och att dessa kan förbjuda eller begränsa möjligheten att överskrida begränsningen av veckoarbetstiden, arbetsgivaren på begäran ger de behöriga myndigheterna information om fall då arbetstagare har gått med på att utföra arbete som överskrider . fann i den så kallade Simap-domen C-303/98 som bl.a. rörde definitionen av arbetstid att jourtid skall betraktas som arbetstid i direktivets mening. Sedermera har domstolen i målet /02 bl.a. bekräftat Simap-domslutet. Där förtydligades också rättsläget i det att domstolen fann att jour skall betraktas som arbetstid även om arbetstagaren har tillgång till en säng och kan sova . Det avgörande är enligt domstolen om arbetstagaren befinner sig på en av arbetsgivaren anvisad plats och står till arbetsgivarens förfogande. Domen innebär vidare att kompensationsledighet vid avvikelse från direktivets viloregler skall läggas ut efter det aktuella arbetspasset. Inför utvärderingen av de nämnda två reglerna framkom det att de flesta medlemsstater ansåg att Simap-domen innebar allvarliga problem och att kommissionen borde behandla också denna fråga i samband med den översyn av direktivets utformning som skulle ske avseende de två regler som berörts ovan. Det framkom också att de flesta länder i och för sig inte ansåg opt-outregeln vara önskvärd men att flera länder utnyttjat eller avsåg att utnyttja regeln för att undvika Simap-domens negativa effekter. Kommissionen presenterade 2004 ett förslag till ändringar i det s.k. arbetstidsdirektivet. Det kunde inte uppnås enighet i rådet avseende förslaget till direktivet. antog en resolution rörande direktivet. Resolutionen innehåller förslag till förändringar i kommissionens förslag på en rad punkter. När det gäller frågan om opt-out innehåller resolutionen krav på utfasning från direktivets ikraftträdandetidpunkt. Kommissionen har antagit ett ändrat förslag till direktiv. Förslaget innebär jämfört med det tidigare förslaget förändringar på en rad punkter och tillmötesgår helt eller delvis ett antal av de förslag som lagt i sin resolution. Avseende de fyra nyckelfrågorna i förhandlingen innebär förslaget att den tillåtna längsta period över vilken genomsnittsberäkning av veckoarbetstid kan tillåtas genom lagstiftning förlängs från maximalt men att vissa mycket allmänt hållna skyddsregler skall beaktas, det avseende frågan om definitionen av begreppet arbetstid införs en definition av inaktiv jourtid (vilken enligt förslaget får fastställas med hjälp av schablonberäkning), som inte skall betraktas som arbetstid om inte annat följer av kollektivavtal eller lag, samt att inaktiv jourtid inte skall få betraktas som vilotid vid beräkning av vilotid enligt art 3 och 5, det avseende frågan om kompensationsledighet införs en regel om att kompensationsledighet skall läggas ut inom en rimlig tid efter avslutat arbetspass vilken skall fastställas i kollektivavtal eller nationell lagstiftning, det avseende frågan om möjligheten till s.k. opt-out införs en begränsning enligt vilken en medlemsstat enligt huvudregeln får använda sig av opt-out (med stöd av kollektivavtal eller lag) endast efter det datum då direktivet skall vara genomfört. En medlemsstat som använder sig av opt-out vid genomförandetidpunkten får dock, av skäl som hänger samman med sed på dess arbetsmarknad, begära att denna möjlighet skall förlängas utöver varvid kommissionen skall avgöra hur en sådan begäran skall behandlas, och vederbörligen motivera sitt beslut. skall vid tillämpning av opt-out gälla ett antal skyddsregler som syftar till att säkerställa skyddet för den enskilde arbetstagaren. Regeringen ser positivt på kommissionens ändrade förslag till direktiv. Det nya förslaget ser i huvudsak ut att vara en god avvägning av de kompromisser som diskuterats i rådet och de önskemål framfört i sin resolution och torde således utgöra en god utgångspunkt för en lösning i rådet och en senare uppgörelse med . Förhandlingar på ministerråds- och rådsarbetsgruppsnivå har pågått under de nederländska, luxemburgska, brittiska och österrikiska ordförandeskapen. Härvid har möjligheter till kompromisslösningar i rådet uppnåtts gällande de flesta förhandlingsfrågor förutom frågan om s.k. opt-out där blockerande minoriteter mot såväl bevarande som avskaffande av möjligheten fortfarande finns. Vissa andra utestående frågor finns dock också kvar. Det österrikiska ordförandeskapet avser ta upp frågan som beslutspunkt vid , men har ännu inte presenterat något textförslag. Rättslig grund och beslutsförfarande Artikel 137 (2) - Kvalificerad majoritet, medbeslutande. Regeringen har i en tidigare Rådspromemoria redovisat regeringens inställning avseende kommissionens senaste förslag till direktiv. Troligen kommer inte några andra frågor än den om opt-out komma upp vid . För det fall så skulle ske finns dock beredda ståndpunkter vilka regeringen redovisat i tidigare Rådspromemorior. Regeringen vill se en snar överrenskommelse som inkluderar alla delar av kommissionens förslag. Vad avser frågan om opt-out menar dock regeringen i princip även fortsatt att den bör avskaffas eftersom den innebär ett hot mot arbetstagares skydd för säkerhet och hälsa och en risk för konkurrenssnedvridning mellan medlemsstaterna. Det finns dock stora skillnader mellan hur olika medlemsstater valt att reglera sina arbetsmarknader. Dessa olikheter har ett samband med inställningen till opt-out regeln. Regeringen har förståelse för att vissa medlemsstater kan ha ett behov av att även i fortsättningen kunna använda sig av opt-out. För att nå vidare är det nödvändigt att finna en lösning som tillgodoser alla parter. yttrande som innebär ett avskaffande av opt-out möjligheten måste här beaktas då det i slutänden är nödvändigt att komma överens med parlamentet för att få till stånd ett reviderat direktiv. Kommissionens förslag synes även i denna del kunna utgöra en god punkt att utgå från vid de fortsatta förhandlingarna inom rådet. Det har dock inte fått det stöd som behövs i rådet. För svensk del är det klart att en lösning måste visa att opt-out är ett undantag och inte huvudregeln i direktivet. Någon annan typ av lösning kan inte förväntas få stöd i varken råd, kommission eller parlament. antog en resolution (P6_TA-PROV(2005)0175) om förslaget till direktiv avseende vissa aspekter av organisering av arbetstid. Resolutionen innehåller på en rad punkter förslag till lösningar som avviker från kommissionens förslag. Här kan främst nämnas att möjligheten till opt-out från 48-timmarsregeln enligt resolutionen skall avskaffas med viss övergångsperiod på upp . Bakgrunden samt kommissionens förslag och dess effekter på svensk rätt har detaljerat och ingående beskrivits i Rådspromemoria av upprättad inför samrådet med samt Rådspromemoria av upprättad inför samrådet med . Här följer därför endast en kortare lägesbeskrivning. Rådspromemoria av upprättad inför samrådet med .