rfr · GT0WRFR8 · 2006-01-01 00:00:00 — och inklusive östra . anser att dess säkerhetsbehov kräver en närvaro i strategiskt viktiga delar av och att några av de judiska bosättningar som byggts under ockupationen bör införlivas med . Säkerhetsaspekten är också argumentet bakom separationsbarriären, som säger sig bygga för att söka skydda sina medborgare mot terroristattacker från palestinskt område. Barriären byggs delvis på ockuperat territorium, på , i syfte att inkludera vissa av bosättningarna där. slog i ett rådgivande yttrande fast att uppförandet av separationsbarriären på ockuperad palestinsk mark strider mot folkrätten, särskilt den humanitära rätten och de mänskliga rättigheterna. Domstolens rådgivande yttranden är inte juridiskt bindande. Den israeliska högsta domstolen har uttalat att sträckningen av barriären måste ändras så att den påverkar palestinierna mindre. Domstolen menar dock att har rätt att bygga barriären på ockuperad mark av säkerhetsskäl. Den israeliska premiärministern drabbades av en allvarlig stroke med omfattande hjärnblödning. Han har i skrivande stund inte vaknat upp från den medvetslöshet som detta resulterade i och det är mycket sannolikt att han därmed har frånträtt den politiska scenen. Den politiska instabilitet som befarats har dock uteblivit. har tagit över efter , både som tillförordnad premiärminister och ledare för det nya partiet, Kadima. hölls val till den palestinska lagstiftande församlingen. Hamas vann då en överraskande stor seger och fick egen majoritet i parlamentet med 74 av parlamentets totalt 132 platser. En del av förklaringen ligger i valsystemet som gynnade Hamas genom att ge partiet en högre andel av parlamentets platser än vad som motsvaras av dess andel av rösterna. Det finns i de palestinska områdena ett stort stöd för att göra motstånd mot den israeliska ockupationen. Hamas självmordsattacker har också fått visst stöd i den palestinska befolkningen som sett dessa som ett legitimt svar på ockupation och de metoder med vilka den upprätthålls. Många palestinier tolkade också uttåg ur som en framgång för Hamas våldsmetoder. Dessutom råder en utbredd besvikelse över att president och inte förmått leva upp till förväntningarna på en drägligare tillvaro i de palestinska områdena. Hamas sociala verksamhet har bidragit till bilden av att organisationen förmår förbättra vardagen för palestinierna. Stödet för Hamas var också resultatet av missnöje med den omfattande korrup- tionen inom och den palestinska myndigheten och misslyckandet att skapa respekt för lag och ordning i de palestinska områdena. Efter att regim störtats ockuperades t.o.m. . Då återfick landet sin fulla suveränitet och en interimsregering, Iraqi Interim Government, IIG, erkändes genom säkerhetsrådsresolution . I resolutionen noteras att den multinationella styrkan befinner sig i på inbjudan av interimsregeringen. Allmänna val hölls till samt till regionala och lokala församlingar. En president har utsetts av nationalförsamlingen och en övergångsregering har bildats. Ett utkast till permanent konstitution har arbetats fram och detta utkast godkändes i en folkomröstning . Allmänna val hölls varefter övergångsperioden betraktas som avslutad. Den president och regering som tillträder avses sitta en full mandatperiod . Valet blev som väntat en seger för den shiamuslimskt dominerade partikoalitionen Förenade irakiska alliansen som fick 128 av de totalt 275 mandaten i parlamentet. Detta innebär att alliansen måste söka stöd av andra partier, särskilt för flera viktiga beslut som kräver två tredjedelars majoritet. En möjlig samarbetspartner är Kurdiska alliansen, som vann 53 av parlamentsmandaten. Ett annat alternativ är samarbete med parlamentets tredje största block, den sekulära Irakiska listan som vann 25 mandat, plus något eller ett par småpartier till. De två största sunnimuslimska partierna fick tillsammans 55 mandat. Perioden före kriget i föregicks av diskussionerna om massförstörelsevapen och FN:s vapeninspektioner. antog en resolution om att upprätta UN Monitoring, Verification and Inspection Commission (UNMOVIC) under ledning. hävdade att det inte fanns några massförstörelsevapen kvar i landet. kunde heller inte bekräfta att några sådana vapen fanns. Från synvinkel var vetskapen om att tidigare haft ett program för att ta fram massförstörelsevapen, tillsammans med misstanken om stöd för terroristorganisationer som , ett starkt skäl för en militär aktion. Frågan om ett FN-stöd för en sådan aktion var nödvändigt splittrade världssamfundet. En ökad förflyttning av amerikansk militär trupp till närområde inleddes hursomhelst. Kraven på ett militärt angrepp växte från och och beslöts att invadera trots att man inte fått ett FN-mandat för att genomföra operationen. Den militära offensiven gick snabbt och styre kollapsade . Under det kortvariga kriget förstördes en stor del av den irakiska infrastrukturen som broar, vattenverk och elverk. Detta ledde till stora problem för civilbefolkningen. Den lokala administrationen, liksom polisväsendet, upphörde att fungera. En våg av förstörelse och plundring inleddes. mot ockupationsmakten och dess allierade kom relativt snabbt att öka och brutaliseras främst i mellersta , ofta benämnt sunnitriangeln. Självmordsattentat kom att ske , och ockupationsmakten genomförde räder mot olika påstådda eller bevisade motståndsnästen och celler. utsattes FN:s och Röda Korsets högkvarter i för bombattentat. Detta ledde till att FN temporärt drog sig ur landet. skedde många och omfattande attentat med ett stort antal dödade inte bara i utan överallt i landet. Ett återkommande mål för bilbomber och självmordsbombare är polisstationer och rekryteringskontor för poliser och säkerhetspoliser. Tusentals personer har dödats i samband med sådana attentat. inleddes ett shiitiskt uppror under ledning av as-Sadr. Våldet intensifierades efter avslöjandena om att fångar i irakiska fängelser, kontrollerade av den amerikanska ockupationsmakten, utsattes för tortyr, sexuell förnedring och andra brott i strid med . därefter började en känd al-Qaida-relaterad irakisk motståndsgrupp som leds av att avrätta kidnappade medborgare från de länder som deltar på sida i ockupationen. Dessa avrättningar har delvis exponerats i globala medier. Alltfler människorov och kidnappningar med ekonomiska motiv har också kommit att äga rum. Den nya irakiska regeringens tillträdande 2005 har inte följts av en minskning av våldet. Det mycket allvarliga säkerhetsläget i påverkar situationen för de mänskliga rättigheterna negativt. Det irakiska rättssystemet lider brist på personal, utbildning och utrustning och utsätts för hot och attacker. Svepande arresteringar och övervåld från polis och säkerhetsstyrkor rapporteras. Kritik har framförts mot brister i rättsprocessen. Information gör gällande att förhållandena i häkten och fängelser inte är tillfredsställande. Kvinnors situation i har överlag inte förbättrats . har kvinnor tillerkänts en ökad politisk roll genom att man har tillämpat kvotering. Det gjorde man även vid parlamentsvalet . Vissa politiker och stora delar av det civila samhället har kritiserat arbetet med utkastet till gå i riktning mot en försämrad legal ställning för kvinnan i . Hedersmord förekommer i hela . Knappt hälften av befolkning är . Det svåra säkerhetsläget har medfört att barn utsätts för våld och kidnappningar och att föräldrar tvekar inför att sända sina barn till skolan. Den multinationella styrkan i har kritiserats för att varken inhämta uppgifter eller publicera tillräcklig information rörande civila dödsoffer. Tillräckliga åtgärder anses inte ha vidtagits för att minimera riskerna för att civila kommer till skada. genomfördes ett sprängdåd mot Al-Askari- moskén i . Moskén är en av de viktigaste shiitiska helgedomarna och inrymmer två viktiga imamers gravar som anses vara släktingar till profeten . Som svar på dådet attackerades ett antal sunniter och sunnitiska Företrädare för båda sidor manade till lugn, men oroligheterna skördade flera dödsoffer 7 Reflexioner och slutsatser Arbetsgruppen behandlar i rapporten relationen mellan väst och den muslimska världen, främst med fokus på och EU respektive EU:s grannskapsområde. Arbetsgruppen inser att det upplägg som använts riskerar att leda till förenklingar eftersom variationerna inom både väst och den muslimska världen är stora. Utan detta upplägg vore dock frågan inte hanterlig och den viktiga diskussion som förs i rapporten inte möjlig. Det är dock arbetsgruppens förhoppning att detta upplägg inte bidrar till bilden av vi och dom utan att rapporten visar att väst och den muslimska världen genom historien har haft en relation av tagande och givande. är en del av , både nu och historiskt. Geografiskt har islam återfunnits främst i stora delar av sydöstra , men islam och den islamiska civilisationens vetenskapliga och filosofiska arv är också en del av det vi i rapporten kallar väst. är dessutom islam den näst största religion som människor bekänner sig till i . Arbetsgruppen vill med rapporten bidra till och stimulera en diskussion som leder till att problem och missförstånd kan undanröjas och att vår relation till den muslimska världen kan utvecklas och förbättras. En grundförutsättning för detta är att vi blir medvetna om ömsesidiga missförstånd som kanske bygger på okunskap. Ömsesidiga nidbilder där den andre porträtteras på ett negativt, förenklat och respektlöst sätt är ett problem för relationen mellan våra kulturer. Debatten riskerar att bli dessa extrema bilders fångar, och vi glömmer bort att extremisterna på båda sidor är i minoritet. Dialogen blir då inte konstruktiv. Arbetsgruppen menar att det är av yttersta vikt att vi i vår relation till den muslimska världen söker tillräcklig kunskap om muslimska utgångspunkter så att vi kan bemöta muslimer med respekt och förståelse. Arbetsgruppen menar att vi därför bör söka olika sätt att öka förståelsen och bygga broar mellan våra kulturer. Medierna, både i väst och i den muslimska världen, har också ett ansvar att se till att de beskrivningar som används ger en rättvis bild av både vår och den muslimska kulturen. I vårt land, liksom i andra västliga länder, förekommer fördomar mot muslimer. Integrationen av människor som invandrat till vårt land från muslimska länder har i många avseenden misslyckats. Arbetslösheten bland muslimska invandrare är alltjämt hög. Arbetsgruppen har förståelse för att känslor av utanförskap breder ut sig i invandrartäta förorter i och övriga . Arbetet med att integrera invandrare, såväl muslimer som andra, måste därför ges fortsatt hög prioritet. Alla som bor i skall ha samma rättigheter, skyldigheter och möjligheter oavsett etnisk och kulturell bakgrund. Samhällets gemenskap skall ha mångfalden som grund, och samhällsutvecklingen skall präglas av respekt för olikheter inom de gränser som följer av samhällets grundläggande demokratiska värderingar. 2005/06:RFR8 7 REFLEXIONER OCH SLUTSATSER undersökning som diskuterats tidigare i denna rapport visar att det även i vårt land troligen finns en rädsla för muslimer, eller t.o.m. islamofobi. Sådana tendenser måste tas på mycket stort allvar. Extrem islamofobi kan i vissa fall ta sig uttryck som ligger nära hets mot folkgrupp. I likhet med rasism och antisemitism betraktar arbetsgruppen islamofobi som ett allvarligt samhällsproblem som kraftfullt måste bekämpas. Vår relation till den muslimska världen påverkas givetvis av hur muslimer uppfattar att de blir behandlade i väst. Även i handlar det därför om att bygga broar för dialog och ömsesidig förståelse. Det behövs kontaktytor mellan den muslimska delen och andra delar av vårt samhälle för dialog, lyssnande och lärande. De imamer som verkar i kan t.ex. vare till stor nytta för arbetet med integration och för att medverka till goda relationer med muslimska länder. Det är därför viktigt att imamer och andra bibringas kunskap om det svenska samhället, liksom att de bidrar till att öka vår förståelse för muslimers tro, värderingar och villkor, både i och annorstädes. Människan har bekänt sig till religioner av olika slag. Att hysa föreställningar om det som kan tänkas existera bortom den påtagliga världen är en djupt mänsklig företeelse, och för många är religionen en av livets viktigaste hörnstenar. I vår del av världen är kristendomen inte bara en dominerande religion utan också en viktig del av vårt idéhistoriska och kulturella arv. Kristendomen innehåller många etiska värden som våra samhällen alltjämt sluter upp bakom. Den kristna tron tolkas av många som en uppmaning till ett samhällsengagemang för demokrati, frihet, jämlikhet, jämställdhet och solidaritet. På samma sätt finner troende muslimer i sin religion värden som utgör en grund för deras världsbild. Arbetsgruppen har noterat att islam är en källa till identitet, kärlek, glädje och känsla av helhet och sammanhållning i den muslimska världen och som sådan utgör den ett mycket positivt inslag i människors liv. Religionen är bärare av grundläggande och djupgående värderingar som påverkar mänskligt beteende och handlande, om än i olika hög grad hos olika individer. Arbetsgruppen måste tyvärr konstatera att religion också är en faktor i konflikter och att politik och religion ibland sammanblandas på ett negativt sätt. Generellt sett är det dock inte religionen i sig som brister, utan felet ligger hos dem som inom såväl religionens som politikens sfär använder religionen som ett sätt att tillskansa sig och behålla makt och inflytande. Dessa krafter kan också använda människors vilja och förmåga att tro för destruktiva syften. Detta gäller särskilt anhängare av extrema, ofta bokstavstrogna tolkningar av religionerna som inte respekterar andras synsätt. Arbetsgruppen har noterat att det i den muslimska världen pågår en teologisk diskussion och debatt om möjligheten till nytolkning av islam i modernistisk riktning. Rötterna till denna debatt kan delvis sökas i mötet med det 7 REFLEXIONER OCH SLUTSATSER 2005/06:RFR8 moderna och blir i takt med globaliseringen en alltmer väsentlig fråga för de muslimska samhällena att ta ställning till. Den internationella terrorismen och utvecklingen i delar av har fört frågan om extrem kontra moderat islamism högst upp på den internationella agendan även i västvärlden. Arbetsgruppen ser positivt på den tolkning av islam som medger en institutionell åtskillnad av det världsliga och det religiösa. Religion tolkas av människor och därför bör det finnas utrymme för anpassning efter den övriga samhällsutvecklingen. Detta för att undanröja bl.a. sådana tolkningar av religionen som används för att motivera diskriminering av kvinnor, men också för att den muslimska världen skall kunna utvecklas socialt, ekonomiskt och politiskt. En större öppenhet för samhällsomdaning skulle sannolikt gynna den muslimska världen. Arbetsgruppen menar att det är av yttersta vikt att våra relationer till den muslimska världen präglas av ömsesidig respekt och förståelse. Detta innebär bl.a. att vi i våra kontakter med den muslimska världen har en skyldighet att inhämta tillräckligt med kunskap om den muslimska världen för att förstå centrala värden och utgångspunkter. Detta gäller kanske särskilt i religiösa frågor. De protester mot karikatyrerna eller nidbilderna av profeten som publicerats i europeiska tidningar illustrerar vikten av att ha kännedom om islam och vad som i den muslimska traditionen betraktas som heligt och okränkbart. Yttrandefriheten är central för demokratin och innefattar en rätt att diskutera och kritisera även religioner, men det finns också ett ansvar för att det görs på ett sätt som inte förnedrar och kränker anhängare av den religion som kritiseras. Ömsesidig respekt och tolerans är universella värden vi alla gemensamt bör sträva efter att upprätthålla. Arbetsgruppen menar dock att våldet och hoten mot och andra staters medborgare och egendom måste fördömas. Dessa handlingar kan inte accepteras under några omständigheter. Arbetsgruppen välkomnar att muslimska lärde, religiösa och politiska ledare har manat till besinning och har tagit ställning emot de våldsdåd som utförts av en minoritet. Arbetsgruppen vill också uttrycka sin solidaritet med de länder vars medborgare och diplomatiska eller konsulära beskickningar har attackerats. Arbetsgruppen menar, liksom EU, att bojkotten mot enskilda medlemsstater inte kan accepteras. Fallet med de s.k. Muhammedkarikatyrerna illustrerar vikten av en dialog också när det gäller frågor om kultur och religion och arbetsgruppen konstaterar att EU har uttalat att ömsesidig respekt och förståelse skall främjas med de medel som står till buds, t.ex. Barcelonaprocessen och . Rådet påpekar också det särskilda behovet av initiativ som riktar sig till representanter för medier liksom till unga människor. Arbetsgruppen välkomnar att EU och dess medlemsstater också kommer att ha en aktiv roll i debatten om dessa frågor i FN, och andra multilaterala forum. Det är endast genom en dialog som vi kan få en djupare kunskap och förståelse om och för varandra. Dialogen mellan kulturer och civilisationer är en svensk profilfråga. Ett exempel är det s.k. Euro-Islam- 2005/06:RFR8 7 REFLEXIONER OCH SLUTSATSER projektet som inleddes . Arbetsgruppen välkomnar att fortsätter att driva projektets frågor, särskilt inom Barcelonaprocessen. Arbetsgruppen vill understryka att bör bidra till att utveckla den kulturella och religiösa dialogen. Här har bl.a. i stor betydelse. Arbetsgruppen menar avslutningsvis att begränsningar av religionsfriheten inte kan försvaras. Rätten att utöva sin religion utifrån egna övertygelser är central. menar arbetsgruppen att rätten att diskutera religiösa frågor är en naturlig del av både religionsfriheten och yttrandefriheten. Kritik av islam och andra religioner måste accepteras i ett demokratiskt samhälle och tyder i sig inte på islamofobi. Vissa element i islam måste kunna ifrågasättas utan att den som gör det misstänkliggörs. Arbetsgruppen menar att medan islamofobi är obefogad finns starka skäl att kritisera och motarbeta extrem islamism. Erfarenheterna visar att varhelst denna tolkning av islam blir dominerande förekommer systematiska kränkningar av de mänskliga rättigheterna. Extrema islamister sprider också negativa bilder av väst som försämrar möjligheterna för dialog mellan våra kulturer och religioner. Likaså skall de extrema grupper i väst som försöker främja islamofobi och demonisera muslimer kritiseras och fördömas. 7.2 Värderingar och livsstil Det tycks finnas skillnader i värderingar mellan muslimska och ickemuslimska samhällen. Dessa skillnader återspeglar sannolikt till viss del skillnader i ekonomisk utvecklingsnivå, men beror även på det religiösa och kulturella arvet. Framför allt gäller dessa skillnader synen på religion, kön och kvinnans ställning. Det finns dock på ett grundläggande plan värderingar som inte skiljer sig mellan den muslimska världen och väst. Enligt WVS är stödet för demokrati starkt i den muslimska världen, även om synen på jämställdhet och toleransen för sexuella minoriteter är problematisk ur demokratisk synvinkel. Vissa grundläggande värderingar och sätt att styra ett samhälle för oss numera är självklara. Med sådana värden avses de grundläggande mänskliga rättigheterna, demokrati, flerpartisystem och rättssamhällets principer. Dessa våra grundläggande värderingar som vi anser är universella är den naturliga utgångspunkten för vårt agerande och brobyggande med andra kulturer och samhällen. Dessa värden har inte alltid varit självklara i våra samhällen. En lång demokratiseringsprocess ligger bakom vår syn på demokrati, rättigheter och friheter. Arbetsgruppen menar att det inte finns något som talar mot att dessa värden också skulle vara, eller komma att bli, centrala värden även i den muslimska världen. En förutsättning för att vi i vår relation till den muslimska världen skall kunna bidra till att dessa värden accepteras som universella är att vi närmar oss med respekt och en beredskap att lyssna och lära. Vi kan inspirera, informera och stödja, men vi kan inte räkna med framgång om vi försöker pådyvla 7 REFLEXIONER OCH SLUTSATSER 2005/06:RFR8 våra värderingar med den överlägsnes attityd. En sådan ansats diskrediterar budskapet. I detta sammanhang är den interkulturella dialogen av yttersta vikt. Arbetsgruppen vill därför lyfta fram betydelsen av det arbete som bedrivs av , i och på Svenska generalkonsulatet i för att främja dialog och förståelse. Människors livsstil och levnadssätt formas till del av religionen, värderingarna och kulturen i ett samhälle. Arbetsgruppen menar att det finns skillnader mellan väst och den muslimska världen i synen på t.ex. familj och moralfrågor. I detta sammanhang är det viktigt att framhålla principen om individens okränkbarhet och de mänskliga rättigheterna. En religion får inte rättfärdiga övergrepp mot de mänskliga rättigheterna. I muslimska samhällen förfasas man ibland över en livsstil i västerlandet som man anser är ogudaktig, moraliskt förfallen och dekadent. Kritiken riktas mot vad som uppfattas vara vanligare i väst: översexualisering, prostitution, pornografi, droger, social utslagning, trasiga familjer, ensamhet, stress och psykisk ohälsa. Vi måste vara medvetna om att dessa företeelser är synliga i vårt samhälle och också idka självkritik när vi propagerar för vårt samhälles fördelar. Den muslimska världens farhågor måste respekteras som en legitim kritik av vår livsstil. Detta dock under förutsättning att farhågorna inte används som en ursäkt för att kränka människors grundläggande rättigheter. Denna balansgång är svår, och vägen framåt bygger på dialog och ömsesidig respekt och förståelse. Här handlar det inte minst om att göra upp med ömsesidiga nidbilder och föreställningar. Föreställningen om att alla muslimer är terrorister är lika befängd som att alla i väst använder droger och saknar moral. Enda botemedlet mot detta är dock kunskap. För att denna kunskap skall kunna nå fram behövs goda relationer. 7.3 Demokrati och de mänskliga rättigheterna Sedan det slut har ett stort antal stater demokratiserats. Det gäller främst staterna inom det f.d. , men också en rad utvecklingsländer. Enligt bedömningar har nästan två tredjedelar av världens nationalstater ett konstitutionellt system med representativ demokrati och mer än hälften av jordens befolkning lever i demokratier. har i stort sett stått utanför denna internationella demokratiseringsprocess. Tillståndet för demokrati, mänskliga rättigheter samt ekonomisk och social utveckling är alltjämt problematiskt i stora delar av den muslimska världen. Makten i den muslimska världen är ofta koncentrerad och det råder brist på fria medier, kontroll och insyn. Auktoritära regimer kan i avsaknad av ett fungerande rättssamhälle förtrycka oppositionen. Nepotism och korruption är vanligt. Detta hämmar i sin tur den ekonomiska utvecklingen. Auktoritära regimer använder ofta islam som ett sätt att legitimera sitt styre och ursäkta brister i demokrati och mänskliga rättigheterna, samt som ett sätt att vända befolkningarnas frustration mot 2005/06:RFR8 7 REFLEXIONER OCH SLUTSATSER Arbetsgruppen menar att regimernas ledare självklart bär ansvar för den bristande demokratin och negligerandet av mänskliga rättigheter. Förklaringarna till tillståndet för demokrati och mänskliga rättigheter kan inte härledas till någon enskild faktor. I stället måste förklaringarna sökas både inom och utom den muslimska världen. Det är av avgörande betydelse att den muslimska världens ledare, intellektuella, forskare, debattörer, representanter för civilsamhället och andra bidrar konstruktivt till att lösa de egna problemen och inte faller för frestelsen att skylla på den andre. För vår relation är det viktigt att inse att det i lika stor utsträckning gäller dem som har inflytande i våra samhällen i väst. Generaliseringar och demoniseringar av muslimer försvårar starkt den konstruktiva dialog som behövs för att vår relation skall kunna utvecklas.