rfr · GT0WRFR3 · 2006-01-01 00:00:00 — gör bedömningen att statens roll när det gäller att öka landsbygdens företagande är att se till att goda förutsättningar skapas för alla former av företag, de små såväl som de större, vad gäller lagstiftning och dess tillämpning samt åtgärder i övrigt. Det är företagen själva som har bäst förutsättningar för att utveckla sina företag och sin produktion. Livsmedelsbranschen som helhet har enligt ett ansvar för att också de mindre företagen kan utvecklas och växa. Även regional och lokal förvaltning 97Jordbruksdepartementet, pressmeddelande . 6 INSATSER FÖR DEN SMÅSKALIGA LIVSMEDELSPRODUKTIONEN EFTER har en stor del i utvecklingsarbetet dels genom att en stor del av tillsynsansvaret ligger hos regionala och kommunala myndigheter, dels genom att integrera den småskaliga livsmedelsproduktionen i regionala och lokala utvecklingsplaner. lyfter inledningsvis fram de utvecklingstendenser som finns inom området, bl.a. det ökande intresset hos konsumenterna. Vidare görs en genomgång av de principiella utgångspunkterna, bl.a. att både de små och de större företagen är viktiga för landsbygdens utveckling. Departementet gör bedömningen att livsmedelslagstiftningen ännu är mycket komplex. De nya EG-reglerna innebär en avsevärd förenkling av regelverket, men för att säkerställa ett gott skydd för konsumenterna måste detaljerade regler även fortsättningsvis finnas inom livsmedelssäkerhetsområdet. arbetar inom EU generellt för att lagstiftningen skall vara så enkel och lättbegriplig som möjligt. I rapporten framförs bl.a. att det är viktigt att i sitt arbete med nationell anpassning till det nya hygienregelverket beaktar att utvecklingen av det småskaliga skall underlättas. I rapporten framförs att och bör utreda effektiviteten av och kostnaderna för att införa gårdsbaserad levandedjursbesiktning med målsättningen att införa sådan hantering. Vidare framförs att , och bör inleda ett samarbete med olika branschaktörer för att utreda hur jordbruksanläggningar som föder upp svin kan kontrolleras och klassificeras epidemiologiskt för att medge att djuren endast genomgår okulär besiktning vid slakt. bör också tillsammans med branschen ta initiativ till pilotprojekt för att undersöka möjligheterna att ytterligare effektivisera och modernisera köttbesiktningen. menar att det nya regelverket innebär en mängd förstärkningar av livsmedelskontrollen. Kontrollrutinerna moderniseras genom att tillsynen skall vara riskbaserad och fokusera mer på att bedöma om livsmedelsföretagens system, inklusive egenkontrollprogram, är ändamålsenligt och om det efterlevs. Eftersom de nya förordningarna är starkt målinriktade och utan detaljerade krav bygger tillämpningen på att regelverket kompletteras med branschriktlinjer. och har i sin rapport uppmärksammat att en stor del av de småskaliga livsmedelsproducenterna inte tillhör någon branschorganisation och saknar permanenta nätverk inom sin bransch. Departementet gör bedömningen att branschriktlinjer för olika typer av småskalig livsmedelsproduktion bör övervägas. gör vidare bedömningen att vid behov skall utarbeta särskilda vägledningar för kontroll av småskaliga producenter. Detta arbete bör bedrivas i nära samarbete med lokala inspektörer och vid behov även med branschföreträdare. Vägledningar och checklistor är bl.a. viktiga för att säkerställa att företagare får en god och effektiv kontroll oavsett i vilken del av landet de är lokaliserade. Samverkan mellan kommuner bör övervägas i de fall det finns alltför få tillsynsobjekt inom ett sakområde i en 6 INSATSER FÖR DEN SMÅSKALIGA LIVSMEDELSPRODUKTIONEN EFTER TILLKÄNNAGIVANDE bör i samarbete med regionala och kommunala tillsynsmyndigheter stimulera att samverkansområden för olika sakområden utvecklas. I rapporten görs bedömningen att de nuvarande § 16-tillstånden kommer att försvinna i samband med att den svenska lagstiftningen anpassas till de nya gemenskapsreglerna om livsmedelshygien och kontroll. I stället införs en godkännandeprövning eller registrering för viss verksamhet. När det gäller rådgivning och kompetensutveckling görs i rapporten bedömningen att en stärkt branschsamverkan är en naturlig bas för stöd och utveckling till de småskaliga livsmedelsproducenterna. Olika plattformar eller centrum kan behövas för nätverk, rådgivning och kunskapsspridning. Behov av kursplaner för livsmedelshygien bör beaktas inom ramen för uppdrag att utreda den livsmedelshygieniska kompetensen inom livsmedels- och restaurangnäringarna. och förslag om kompetenscheckar kräver vidare analyser och bör behandlas i ett bredare sammanhang. Departementet lyfter bl.a. fram vikten av bra grundutbildningar för att kunna rekrytera unga till livsmedelsbranschen. Förslaget till ny landsbygdsförordning i EU ger enligt bedömning ökade förutsättningar att stödja utvecklingen av landsbygdens företagande, inklusive småskalig livsmedelsproduktion. Det behövs primärt inte några nya åtgärder eller ny finansiering. Det behövs däremot en tydlig nationell strategi för tillämpningen av dessa stöd och tydligare mål för hur stöden proaktivt skall tillämpas. Departementet anser bl.a. att det är angeläget att vidare analysera varför stödet till kompetensutveckling i så begränsad utsträckning nått småskaliga livsmedelsförädlare. I rapporten gör slutligen bedömningen att ett kontinuerligt arbete bör bedrivas vad gäller regelförenkling och allmänna företagarfrågor. har bl.a. sammankallat en kontaktgrupp för företagande inom lantbruksnäringen. Anpassningar till nya EG-bestämmelser om livsmedel m.m. I en promemoria från lämnas förslag som syftar till att anpassa svensk lagstiftning inom bl.a. livsmedelsområdet till EG- förordningar som reglerar bl.a. livsmedelssäkerhet, livsmedelshygien samt offentlig kontroll över regelverken. Förslagen i promemorian innebär bl.a att begreppet tillsyn ersätts av begreppet offentlig kontroll. Detta begrepp är snävare än tillsyn och omfattar inte rådgivning. Vissa kontrollmyndigheter skall ha ett samordningsansvar av kontrollen och även utföra det som betecknas som tillsynsliknande uppgifter. Det föreslås vidare att en ny livsmedelslag införs.99 99 Ds 2005:31. 2005/06:RFR3 6 INSATSER FÖR DEN SMÅSKALIGA LIVSMEDELSPRODUKTIONEN EFTER 6.13 Utredningar m.m. inom näraliggande områden Förutom de ovan refererade insatserna för småskalig livsmedelsproduktion har ett antal utredningar m.m. genomförts som mer eller mindre har betydelse för området. I det följande görs en kort genomgång av några av dessa utredningar. tillkallades en särskild utredare med uppdrag att precisera begreppet hållbar konsumtion när det gäller hushållen samt att föreslå en handlingsplan med åtgärder för hur en ekologiskt, socialt och ekonomiskt hållbar konsumtion skall uppnås. Ett delbetänkande avlämnades och ett slutbetänkande . I delbetänkandet föreslås bl.a. att regeringen måste säkerställa att svensk livsmedelsproduktion med goda hållbarhetskvaliteter inte missgynnas på matmarknaden genom orättvisa konkurrensnackdelar i jordbruksledet. Regeringen bör ge stöd till certifieringskostnaderna, i synnerhet för mindre producenter inom primärproduktion och förädling. Utredaren föreslår vidare att regeringen bör stimulera produktutveckling av ekologiska livsmedel genom omställningsstöd och gratis rådgivning till förädlare. Regeringen bör dessutom ge stöd till utveckling av strukturer som fungerar långsiktigt på marknaden och som gör det möjligt för små producenter att få avsättning för sina produkter hos stora upphandlare. Exempel på detta är regionala marknadstorg/grossistföretag. Om de lokala producenterna blir fler och får möjlighet att växa stimulerar det enligt utredaren också sysselsättningen och ger ökade skatteinkomster. I slutbetänkandet uppmärksammas bl.a. problemen med dagens globala livsmedelshandel och att företagskoncentrationen ökar snabbt i förädlings- och försäljningsleden. Utredaren menar att de senaste årens kraftiga prispress på livsmedel kommer att fortsätta. Tillsammans med en bred introduktion av handelns egna varumärken, internationalisering och centralisering av ägande och upphandling leder prisfokuseringen till en försämrad lönsamhet för bl.a. livsmedelsindustrin. Utredaren pekar på att det svenska kostnadsläget är förhållandevis högt, bl.a. på grund av långa transporter, höga arbetskraftskostnader och höga byggkostnader. I utredningen uppmärksammas även behoven av ökad användning av regionalt producerade och miljöanpassade livsmedel i storhushållen. En utredare har på regeringens uppdrag utrett olika metoder att informera konsumenter om resultaten från livsmedelskontrollen i syfte att förbättra livsmedelshanteringen och egenkontrollen inom livsmedels- och restaurangnäringarna. Utredningens betänkande överlämnades till regeringen . I betänkandet föreslås bl.a. att resultatet från livsmedelskontrollen regelmässigt skall offentliggöras.102 6 INSATSER FÖR DEN SMÅSKALIGA LIVSMEDELSPRODUKTIONEN EFTER TILLKÄNNAGIVANDE Regeringen beslutade att tillsätta en parlamentarisk kommitté med uppdrag att utarbeta förslag till en långsiktig strategi för den nationella politiken för hållbar landsbygdsutveckling. Strategin skall utgå från målet om en ekologiskt, ekonomiskt och socialt hållbar utveckling av landsbygden inbegripet de areella näringarnas roll och utvecklingsförutsättningar. Enligt direktiven skall kommittén, med utgångspunkt i regeringens mål för ökad tillväxt och sysselsättning, överväga hur insatser som utgår från landsbygdspolitiken och politikområdena för de areella näringarna samt från den övergripande regionala utvecklingspolitiken i högre grad kan medverka till ökad tillväxt och sysselsättning på landsbygden och i landet som helhet. Kommittén skall identifiera såväl hinder som utvecklingsmöjligheter för företag på landsbygden, inklusive småföretag. Behovet av strategiska insatser för att stödja diversifiering och utveckling av ny produktion inom såväl livsmedelssektorn som andra områden skall övervägas.103 presenterade sitt delbetänkande med förslag till övergripande strategier för det nya landsbygdsprogrammet för perioden 20072013. Kommittén anför bl.a. att utvecklingsmöjligheterna på landsbygden måste bygga på förutsättningarna för ökat småföretagande. Småskalig livsmedelsförädling och andra verksamheter knutna till jordbruket liksom förädling av övrig basindustri och utveckling av tjänstesektorn är nödvändiga åtgärder för att landsbygden i sin helhet skall kunna utvecklas. framför bl.a. att det är väsentligt att åtgärderna skapar utrymme för förädling av de areella näringarnas råvaror. Småskalighet, mikroföretagande och nyföretagande bör enligt kommittén stödjas. 104 Slutbetänkandet skall läggas fram . Verket för näringslivsutveckling () gör olika insatser inom områdena företagsfinansiering, företagsutveckling och regional utveckling (se bilaga 2). Ett stort antal rapporter kring företagande har producerats. har i en rapport till regeringen pekat på att en grundläggande uppgift för staten är att upprätthålla makroekonomisk stabilitet och stabila spelregler. Dessutom behövs en incitamentsstruktur som gynnar företagande. menar att t.ex. produktutveckling i första hand är en uppgift för företagen själva, medan statens insatser bör handla om att utveckla ett näringsklimat som i generell mening stimulerar företag och entreprenörer att utveckla produkter. Därutöver behövs en del andra åtgärder som mer direkt fokuserar på produktutveckling och företagsutveckling. pekar i sin rapport på att staten har gjort stora satsningar på att förbättra kommunikationslänkarna mellan småföretag och universitet/högskolor. Som exempel nämns satsningen på företagskonsortier, utbildning av teknikmäklare, teknikbroar och projekt av typen Meny. Enligt är det inte möjligt att ha någon fullständig uppfattning om effekterna av programmen. Resultaten av genomförda utvär- 6 INSATSER FÖR DEN SMÅSKALIGA LIVSMEDELSPRODUKTIONEN EFTER deringar pekar åt olika håll.105 har i en annan rapport studerat bl.a. tillväxten och hinder för tillväxt i små företag.106 har vidare lämnat förslag om hur staten kan stödja produktutveckling i små företag.107 I en rapport om miljöstrategier och småföretag konstaterar att småföretag som använder formaliserade verktyg i sitt miljöarbete växer snabbare än andra småföretag som arbetar aktivt med att sätta upp miljömål.108 har även i uppdrag att bl.a. göra en kartläggning av statliga insatser för kompetensutveckling för företagsledningar i små och medelstora företag som pågår 2005 eller pågått men avslutats under 20022004. har regeringens uppdrag att genomföra en studie av småföretag i gles- och landsbygd och dessa företags möjligheter för tillväxt. Studien skall särskilt belysa om det finns hinder för tillväxt som småföretag i gles- och landsbygd har jämfört med andra småföretag som inte befinner sig på landsbygd eller i glest befolkade områden. Studien skall även belysa behovet av eventuella regelförenklingar samt eventuella skillnader i behov av och tillgång på kapital beträffande småföretag i gles- och landsbygd jämfört med andra småföretag. Frågan om kvinnors och mäns villkor beträffande småföretagande i gles- och landsbygd jämfört med småföretagande i andra områden skall också belysas. skall uppdraget slutredovisas. 105Nutek, 2004b. 106Nutek, 2003. 107Nutek, 2004b. 108Nutek, 2004a. I detta avsnitt lämnas en översiktlig belysning av läget för den småskaliga livsmedelsproduktionen i några EU- och EES-länder. Förhållandena i , , , , och har studerats närmare, bl.a. genom att utredningstjänsterna vid dessa länders parlament har tagit fram underlag. Livsmedelsindustrin i europeiska länder Livsmedelsindustrin är av avgörande betydelse för ekonomin i den europeiska unionen. Den är en av unionens största branscher, och det finns mer än 26 000 livsmedelsföretag inom EU vilka sysselsätter ca 2,7 miljoner människor. Den årliga omsättningen är 600 miljarder euro.109 Som närmare framgår av tabellerna 68 i bilaga 1, vilka bygger på statistik från , har av livsmedelsföretagen i EU:s medlemsstater färre än 50 anställda.110 Antalet livsmedelsföretag är störst i (69 800 företag), (66 300), (34 300) och (30 800). Antalet anställda inom livsmedelsindustrin är stort. Flest antal anställda finns i (786 800 personer), (611 700), (349 200) och (318 800). Den andel av samtliga anställda i livsmedelsindustrin som arbetar i små företag varierar mellan i och 45 i , och . För övriga länder saknas denna uppgift. Produktionsvärdet 2002 varierar mellan i och ca i och . I svarar de små livsmedelsföretagen för av det samlade produktionsvärdet inom branschen, i för , i för och i för . För övriga länder saknas uppgifter för livsmedelsbranschen som helhet. En närmare genomgång av uppgifterna för t.ex. slakterier och köttvaruindustri visar att de små företagens produktionsvärde varierar mellan i och i . Värt att notera är att andelen är lika hög i som i (). För mikroföretagen inom slakteri och kött är andelen i , i , i och i . Svenska företags syn på andra länders livsmedelsproduktion I uppföljningen har svenska företag och andra aktörer pekat på den positiva utveckling som småskalig livsmedelsproduktion har i flera andra länder. Flera jämtländska och uppländska företag som ingått i uppföljningen har själva gjort studiebesök i andra länder och/eller gått kurser med lärare från andra 109Europeiska kommissionens webbplats . 110Här avses de 15 medlemsstaterna före EU:s senaste utvidgning. Flera aktörer ingår på olika sätt i europeiska nätverk. i och pekar på att de har inspirerats av kontakterna med kolleger i andra länder. Flera företag menar att regelverket är detsamma inom EU men att tillämpningen skiljer sig åt mellan länderna. Det pekas från både företag, organisationer och myndigheter på att kraven är lägre i andra länder, t.ex. på förekomsten av mottagningshallar i slakterier. Flera aktörer menar att en huvudsaklig orsak till att det finns så många småskaliga slakterier i och mejerier i är traditionen. Kunderna i dessa länder efterfrågar lokala, hantverksmässigt och småskaligt producerade livsmedel av hög kvalitet. När det gäller exemplet pekar en företagare i på att producenterna i har ett dokumenterat yrkeskunnande och att man genom utbildningssystemet (lärling, gesäll och mästare) får intyg på sin yrkesskicklighet. Företagaren menar att detta innebär att tillsynsmyndigheterna och kunderna har förtroende för t.ex. en slaktare med mästerexamen och inte behöver kontrollera så mycket. av antalet livsmedelsföretag i är små företag med mindre än 50 anställda (1 675 av totalt 1 845 företag). Av dessa är ca 980 mikroföretag. Livsmedelsbranschen sysselsätter knappt 84 000 personer, varav i små företag. Produktionsvärdet uppgick till , varav de små företagen svarade för . I uppföljningen har danska redovisat att den danska motsvarigheten till , Direktoratet for Fødevare Er- hverv (DFFE), utarbetade en handlingsplan för tillväxtmöjligheter genom förnyelse (innovation) för livsmedelssektorn i Danmark.111 I planen slås fast att om grunderna för att stärka framtida tillväxt och bärkraftighet i livsmedelssektorn skall säkras måste livsmedelsanställdas innovationsförmåga stärkas och produktionen anpassas till danska och utländska producenters krav på livsmedelskvalitet. Det ansvariga departementet, , har mot denna bakgrund genomfört en analys med syftet att belysa möjligheterna att främja tillväxt genom innovation i den danska livsmedelssektorn. Ministeriets innovationsutskott har därefter lagt fram handlingsplanen som omfattar små och medelstora företag. Här poängteras nödvändigheten av riskkapital som en förutsättning för att nystartade företag skall kunna växa och överleva. Riskkapital är också viktigt för att redan etablerade företag skall kunna växa och förnya sin produktion. Det påpekas att små och medelstora 111 Innovationsudvalget, 2003. livsmedelsföretag också internt måste höja kvaliteten i verksamheten för att kunna hantera riskkapital. Vidare rekommenderas att särskilt de små och medelstora företagen får stöd av offentliga medel för att utveckla en kunskapsbaserad livsmedelsproduktion. Konkret rekommenderas medfinansiering av vidareutbildning på olika för företagens medarbetare. menar att det huvudsakliga målet med initiativ på området är att dessa inriktas mot företagens interna kunskapsuppbyggnad och att utgångspunkten är att det bör ske på alla nivåer med syfte att generellt höja arbetskraftens kvalifikationer. Detta uppges vara nödvändigt för att forskningsresultat skall kunna användas av företagen. Den danska innovationslagen (nr 421 af 31/05/2000) reglerar ekonomiska stöd till små och medelstora livsmedelsföretag.112 Även stora företag samt forsknings- och försöksinstitutioner kan få stöd. Lagen medger att små och medelstora livsmedelsföretag kan få av vissa utvecklingskostnader täckta. Det kan gälla utvecklingen av en ny produkt eller att förbättra en produkt så att den blir mer användarvänlig, miljövänlig eller konkurrenskraftig. Det kan också exempelvis gälla utvecklandet av nya förpackningar, nya maskiner eller nya smaker i befintliga produkter.113 Figuren nedan visar utvecklingen av antalet livsmedelsföretag i åren 20012003. Enligt underlag från den finländska ökade antalet livsmedelsföretag på landsbygden särskilt efter att gått med i EU. har utvecklingen dock förbytts till en minskning.114 Enligt statistik från sysselsätter livsmedelsbranschen drygt 39 000 personer i , och produktionsvärdet uppgår till . 112Företag med högst 250 anställda och en årsomsättning på högst . 113Ministeriet for fødevarer, landbrug og fiskeri, 2004. 114Statistiken från redovisar 1 840 företag av totalt 1 935 som småskaliga. , utvecklingen åren 20012003 Källa: Jord- och skogsbruksministeriet, . I branschen som helhet uppges konkurrensen vara skarp, vilket enligt underlagen från finländska utredningstjänsten leder till att tillväxtutsikterna inte är så påtagliga. De stora företagens lönsamhet har varit ifrågasatt och konkurrensen har mötts med stränga saneringsåtgärder. Av de små företagen med 1050 anställda är det bara ett fåtal som enligt uppgift från Jord- och skogsbruksministeriet klarar av att växa och dessa uppges vara ytterst specialiserade och marknadsorienterade. Bagerisektorn ses som ett typiskt område där lokal produktion är en fördel, men även bagerierna löper risk att trängas ut av konkurrerande storföretag och handeln. syn på småskalig livsmedelsproduktion Enligt uppgift från det finländska Jord- och skogsbruksministeriet visar en genomgång av landsbygdens utveckling, diversifieringen av näringslivets struktur och även önskemålen från konsumenthåll att det finns behov av olika åtgärder för att främja de små företagens och mikroföretagens förutsättningar att göra väl ifrån sig i livsmedelsbranschen. Nationellt sett uppges livsmedelsbranschen inte ha någon särställning, men i samband med de olika åtgärderna för utveckling av landsbygden har det enligt ministeriet varit motiverat att ta de små företagens problem och behov i beaktande. Det finns en samarbetsgrupp för landsbygdspolitik, med en särskild temagrupp uppbyggd av personer med regionalt ansvar. I programmet för uppbyggande av nationella ingår ett nätverk av för livsmedelsbranschen (centrum för den regionala utvecklingen) och dessa får ett litet understöd för sin nätverksutveckling. I de regionala landskapsprogrammen, som skall medverka till utvecklingen landskapsvis, ingår utvecklingen av livsmedelsbranschen som en prioritering i praktiskt taget alla landskap. Det innebär i allmänhet klusterprogram som finansieras med regionalfondsmedel (EU-medel) och därtill anslutna mera exakt definierade utvecklingsprojekt samt, i begränsad omfattning, företagsfinansiering. Det stöd som ges till småföretag inom ramen för de regionala utvecklingsprogrammen är betydande när det gäller företag som hör ihop med lantbruksenheter. Övriga småföretag får endast stöd om de visar sig ha betydande tillväxt, något som just i livsmedelsbranschen uppges vara rätt ovanligt. Stöden utbetalas från Handels- och industriministeriet. När det gäller regelverket och tillsyn uppges att utgångspunkten för livsmedelslagstiftningen och den tillsyn som företas med stöd av denna är jämlikhet. Därmed är företagsstorleken inte av primär betydelse i exempelvis tillämpningen av hygienbestämmelserna. En princip som har funnits med i den nationella lagstiftningen och som ytterligare betonats i den nya, av EU påbjudna, lagstiftningen är att riskerna skall tas som utgångspunkt. Detta innebär i praktiken att kraven måste tillämpas med en viss flexibilitet. Problem kan enligt uppgift ofta uppstå i situationer när exempelvis ett företag som tidigare drivits av en till två personer får vidgad marknad och måste expandera, trots att företagets lokaliteter inte längre räcker till för den utvidgade verksamheten (t.ex. kyl- och lagerlokaler). Ansvaret för tillsyn av små företag faller i på kommunerna, och det är också kommunerna som bestämmer de avgifter som debiteras för tillsynsåtgärderna. Finnvera är ett specialfinansieringsbolag som ägs av finländska staten. Bo- lagets uppgift är att förbättra och diversifiera finansieringsmöjligheterna för företag genom lån, borgen och exportfinansieringstjänster. I sin egenskap av statsägd finansiär skall Finnvera komplettera finansieringsmarknaden. Enligt uppgift beviljar bolaget riskfinansiering, lån och mellanfinansieringsprodukter för företag och företagare samt borgen och exportgarantier för företag och finansiärer. Finnvera finansierar i synnerhet nystartade företag och tillväxtföretag och fungerar i nära samarbete med andra finansiärer som kompletterande finansiär och med syndikerande finansieringslösningar. Finnvera förmedlar EU:s och räntestöd till små och medelstora företag i . Finnvera kan finansiera näringsverksamhet inom nästan alla branscher: industri, handel, turism, tjänster, men även kommuner för främjande av näringsverksamheten. Finnvera kan inte finansiera bl.a. åkerbruk och boskapsskötsel inom lantbruket.