mot · GT02So46 · 2006-04-06 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att målet för handikappolitiken bör vara principen om alla människors lika värde och rätt till likabehandling, ett tillgängligt samhälle och en tillgänglig arbetsmarknad. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett arbetsfokus i handikappolitiken. beslutar att avskaffa medfinansieringen i sjukförsäkringen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om inrättande av ett sysselsättningsmål för funktionshindrade. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att inga personer som är skall beviljas sjukersättning och aktivitetsersättning utan att fokus läggs på att dessa personer skall erbjudas arbete, sysselsättning eller rehabilitering. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utbyggnad av lönebidraget. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om möjligheten till fortsatt anställning med lönebidrag även efter . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utredning av hur stödinsatserna för företagande kan behöva anpassas för att underlätta och uppmuntra funktionshindrade att starta och driva företag. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om möjlighet för funktionshindrade som startar och driver eget företag att ansöka och prövas för lönebidrag. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om statens ansvar för att samhällets fysiska planering anpassas till rörelsehindrade. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utredning av individuellt utkrävbara rättigheter. begär att regeringen lägger fram förslag till ändring i förvaltningslagen kring bemötandefrågor. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kompensation för merkostnaderna för föräldrar med funktionshindrade barn. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att lekplatser och näridrottsplatser är viktiga miljöer och att hindren för tillgänglighet i normalfallet är enkla att åtgärda och därför hör till dem som omfattas av tillgänglighetsmålet . begär att regeringen låter göra en översyn av skollagen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att besluten att avveckla och som specialskolor för elever med multifunktionshinder samt för elever med allvarlig språkstörning skall upphävas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att staten bör vara huvudman för specialskoleutbildningen och vara ansvarig för finansieringen av elever i specialskola. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en lagstadgad rätt att välja skola för barn med funktionshinder bör införas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ett riksgymnasium för synskadade ungdomar med multifunktionshinder bör inrättas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att fördelningssystemet när det gäller teckentolkar måste ses över så att det bättre motsvarar antalet personer med behov. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om direktiven till och . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att direktivet avseende SVT:s textning skall omfatta även kanalerna och Kunskapskanalen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om alla människors rätt till rehabilitering. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om åtgärder för att säkerställa att även funktionshindrade kan utöva demokratiska rättigheter och på rimligt sätt delta i föreningsliv och samhällsarbete. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en hjälpmedelsgaranti. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn av regelverket för beviljande av service-, signal- och ledarhundar i syfte att öka tillgången. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om hur vården och omsorgen om de psykiskt sjuka och funktionshindrade kan stärkas och om hur psykiska och dolda funktionshinder kan integreras i handikappolitiken. begär att regeringen återkommer med förslag om en lagstiftning för att säkerställa att personer med dubbeldiagnos inte kan avvisas från psykiatrisk mottagning eller anläggning för missbruksvård i enlighet med vad som anförs i motionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om nationella hjälplinjen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om särskilda åtgärder för psykiskt funktionshindrades tandhälsa. begär att regeringen lägger fram förslag till ändring i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade enligt vad som anförs i motionen så att även personkrets 3 omfattas av rätten till daglig verksamhet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att föra över kostnadsansvaret för till staten. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att lex även skall gälla för service som utförs enligt LSS. tillkännager för regeringen som sin mening att vad i motionen anförs om färdtjänsten bör ges regeringen till känna. tillkännager för regeringen som sin mening att vad i motionen anförs om bilstödet bör ges regeringen till känna. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om åtgärder för att förbättra funktionshindrades situation i katastrofsituationer, såväl internationellt som i . verkar för ett samhälle som växer underifrån, som präglas av mångfald och där alla människor får växa. Att människor med funktionshinder kan delta i samhälls- och arbetslivet innebär fler perspektiv och fler idéer. Det bidrar också till öppenhet, tolerans och humanism. Människor med funktionshinder möter i varierande grad svårigheter vid sitt deltagande i samhällslivet. Dessa svårigheter kan i betydande utsträckning reduceras genom att samhällslivets olika arenor (t.ex. arbetsmarknad, utbildningssystem, fritid och politisk delaktighet och påverkan) anpassas efter funktionshindrades förutsättningar. anser att detta samhällsåtagande bör ha hög prioritet även i ekonomiskt besvärliga tider. Målet bör vara ett värdigt liv och ett fullgott medborgarskap åt alla samt ett samhälle som är tillgängligt för alla. Ett funktionshinder påverkas av den enskildes livsvillkor och av hur vårt samhälle är utformat. Handikappolitiken har länge utgått från synsättet att funktionshindrade är människor med ett vårdbehov. Även om man naturligtvis inte kan bortse från att det finns en medicinsk aspekt kopplad till många funktionshinder bör det exklusivt handikappolitiska fokuset ligga på åtgärder som kan vidtas för att funktionshindret ska upphöra att vara ett handikapp. Det är också viktigt att inte i första hand se funktionshindrade som passiva klienter för mer eller mindre välvilliga myndigheter utan ta fasta på att de i likhet med alla människor är viktiga resurser som kan lämna bidrag till samhälle och medmänniskor. Ett av vårt samhälles stora problem är att det är för få människor som arbetar och alltför många som av olika skäl inte ges tillfälle att bidra. Detta perspektiv måste enligt också omfatta funktionshindrade. Även om ett funktionshinder innebär begränsningar i vad en person kan göra, så är det relativt få personer som inte har vissa funktioner som fungerar bra. Personer med fysiska funktionshinder är ofta inte hindrade i sin intellektuella eller emotionella förmåga, personer med neurologiska funktionshinder kan ha en oskadad fysisk kapacitet, etc. Att skapa ett samhälle och en arbetsmarknad där personer med funktionshinder inte döms ut på fördomsfulla grunder och som är tillgängligt för deras arbets- och samhällsinsatser är både en skyldighet mot funktionshindrade, och något som ligger i hela samhällets långsiktiga sociala och samhällsekonomiska intresse. Målet för handikappolitiken bör vara principen om alla människors lika värde och rätt till likabehandling, ett tillgängligt samhälle och en tillgänglig arbetsmarknad. Detta bör ges regeringen till känna. När regeringen presenterar sin skrivelse är det mer än halvtid för arbetet med den nationella handlingsplanen för handikappolitiken. Planen togs och är giltig till 2010 då flera viktiga mål ska vara uppnådda, bl.a. tillgänglighet i kollektivtrafiken och att enkelt avhjälpta hinder för tillgängligheten i lokaler och på allmänna platser ska vara undanröjda. Skrivelsen innehåller många bra förslag och är svår att kritisera i sak. Vår kritik mot regeringen riktar sig mot bristen på åtgärder som äventyrar möjligheten att uppnå målen i handlingsplanen till 2010. Vi är också kritiska till att de handikappolitiska målen inte har vägts in i regeringens och riksdagsmajoritetens politik när det gäller arbetet mot sjukskrivningarna samt arbetsmarknadspolitiken. På dessa områden har funktionshindrades delaktighet i samhällslivet försämrats kraftigt som en direkt följd av regeringens åtgärder. Regeringen beskriver arbetet med tillgängligheten som en framgång. Det är riktigt att vissa förbättringar har uppnåtts, inte minst inom delar av kollektivtrafiken. Men det är också ett faktum att arbetet med den fysiska tillgängligheten gått mycket långsamt, och troligen endast försumbart påverkats av regeringens handfallna åtgärder. Vi kan konstatera att regering, riksdag och statliga myndigheter ingalunda varit ledande i detta arbete och att tillgängligheten till dessa institutioners byggnader är så dålig att de försvårar rörelsehindrades möjligheter till deltagande. är dålig tillgänglighet ett hinder för funktionshindrade att förvärvsarbeta i den statliga sektorn. Som ett exempel kan nämnas att av de statliga myndigheterna har handikapplaner. Aktuella rapporter visar att det kommer att bli mycket svårt att hinna uppnå tillgänglighetsmålet för fysiska miljöer. Ansvaret för detta ligger på regeringen som inte vidtagit nödvändiga åtgärder för att implementera handlingsplanen. Barn och ungdomsperspektivet i handikappolitiken Det återstår mycket att göra för att barn och ungdomar med funktionshinder ska ha samma möjligheter till delaktighet, gemenskap och lärande som andra barn. Skolmiljöerna utestänger ofta elever med funktionshinder och kroniska sjukdomar. Det handlar inte bara om fysiska hinder. Exempelvis förekommer det att elever med diabetes utestängs från skolan eftersom det saknas stöd för medicinering. En undersökning som RBU genomfört visar att tillgängligheten till lekplatser är mycket begränsad för personer med rörelsehinder. Av 500 undersökta lekplatser var endast två tillgängliga. Funktionshindrades tillträde till arbetsmarknaden Det finns en iögonenfallande lucka i skrivelsens nulägesrapport, och det är funktionshindrades tillträde till arbetsmarknaden. Det är inte förvånande eftersom arbetsmarknaden är det område där handikappolitiken allra tydligast har misslyckats. En statistisk undersökning av funktionshindrades tillgång till förvärvsarbete skulle avslöja en tydlig tillbakagång som gått sedan handlingsplanen antogs. Denna utveckling består till stor del på de åtgärder som regeringen själv har vidtagit. Det tillfälliga införandet av tre veckors sjuklöneansvar samt det permanenta införandet av arbetsgivarnas medfinansieringsansvar i sjukförsäkringsavgiften slår direkt mot funktionshindrade och andra grupper med svag ställning på arbetsmarknaden. Arbetsgivarna blir av naturliga skäl ännu mer obenägna att anställa personer som av olika skäl har en svag förankring på arbetsmarknaden och som upplevs ha eller har förhöjd sjukdomsrisk. Regeringen har också skurit ned anslagen till den skyddade arbetsmarknaden vilket bl.a inneburit att antalet anställda på minskat med storleksordningen 800 personer. Regeringen har misslyckats med att förbättra rehabiliteringen för sjukskrivna. missförhållanden inom rehab med otillräcklig tillgång och långa väntetider har fått fortgå utan verksamma åtgärder. Detta trots att detta borde ha varit den främsta åtgärden för att minska sjukskrivningarna och få fler personer tillbaka i arbete. I stället har regeringen ensidigt skärpt villkoren samt påskyndat överföringen av sjukskrivna till andra system, främst förtidspension och arbetsförmedling. Tyvärr har detta lett till att många personer med kroniska sjukdomar och funktionshinder har kommit i kläm. Varken eller arbetsförmedlingen vill ta sitt ansvar. Många blir utförsäkrade utan att ha förutsättningar att förvärvsarbeta och hamnar sålunda i socialbidrag. Åtgärder för delaktighet och tillgänglighet För står frågan om att öppna arbetslivet för så många människor som möjligt i fokus. Det är av flera orsaker viktigt att denna målsättning också gäller funktionshindrade. av de synskadade har ett arbete och siffran är betydligt lägre för t.ex. rörelsehindrade eller psykiskt funktionshindrade. Att få försörja sig genom eget arbete och bidra till samhället ger mening, värdighet och social gemenskap. Meningsfulla arbetsinsatser innebär att viktiga uppgifter och produktion tillförs samhället. Slutligen bidrar ett sådant fokus till att stärka att alla människors arbete och egen försörjning är en grund för samhällets bestånd. Vad som ovan anförts om vikten av ett arbetsfokus också i handikappolitiken bör ges regeringen till känna. För att fler funktionshindrade ska efterfrågas på arbetsmarknaden behövs en rad åtgärder: Generella insatser för att öka efterfrågan på arbetskraft, genom exempelvis sänkta arbetsgivaravgifter och minskad regelbörda för företagen. I en situation där utbudet av arbetskraft är större än efterfrågan kostar det ingenting för arbetsgivarna att vara fördomsfulla. Upphävande av det nya arbetsgivaransvaret för sjukförsäkringen (15-procentaren) som leder till att arbetsgivare inte vågar anställa personer som de befarar kan ha hög risk för sjukfrånvaro. Minskade fördomar i arbetslivet så att arbetsgivare och arbetskamrater inser att en viss funktionsnedsättning inte behöver innebära att andra funktioner är nedsatta. I detta arbete är såväl diskrimineringslagstiftning, attitydpåverkande insatser och dialog med arbetsmarknadens parter viktiga. Särskilda insatser för att hjälpa yngre funktionshindrade in på arbetsmarknaden. Ekonomiska stödformer och drivkrafter (t.ex. lönebidrag) för att stärka funktionshindrades ställning på arbetsmarknaden. Lönebidrag ses oftast som en kostnad, men eftersom de leder till att arbetsinsatser görs som annars inte skulle ha blivit utförda så bidrar de till den samlade samhällsekonomin. Ett socialt företagande i offentlig, ideell och privat regi såsom . Den främsta och mest akuta åtgärden för att förbättra funktionshindrades ställning på arbetsmarknaden är att avskaffa arbetsgivarnas medfinansieringsansvar. bör besluta att avskaffa medfinansieringen i sjukförsäkringen. Sysselsättningen bland funktionshindrade är i många grupper skandalöst låg. För att ge kraft åt ett arbete för att radikalt förbättra funktionshindrades möjligheter att delta och bidra på arbetsmarknaden bör ett sysselsättningsmål för funktionshindrade sättas upp och bli ett av målen för arbetsmarknadspolitiken. Detta bör ges regeringen till känna. Förmedlingen av arbeten till funktionshindrade måste bli bättre. Många arbetssökande upplever att de inte får rätt stöd och hjälp av den offentliga arbetsförmedlingen. Till exempel har startat en egen arbetsförmedling eftersom deras medlemmar inte fick adekvata insatser från den offentliga arbetsförmedlingen. Centerpartet vill underlätta för privata förmedlingar att förmedla jobb. Då kan de arbetssökande få den arbetsförmedling som de förtjänar nämligen en som matchar arbetssökande med lediga jobb. Med konkurrensutsatta arbetsförmedlingar ges utrymme för olika nischade förmedlingar där en typ kan vara särskilt inriktade på funktionshindrade och de insatser som behövs just för dem för att de ska få arbete. Vad som ovan angivits om att underlätta för privata förmedlingar ges regeringen till känna. Det är särskilt viktigt att unga funktionshindrade får chansen att komma in på arbetsmarknaden. Lyckas inte detta kommer problemen med ett sent arbetsmarknadsinträde att adderas till de som orsakas av diskriminering samt bristande tillgänglighet. har beslutat att ingen människa ska ges sjukersättning eller aktivitetsersättning . Likväl är det fortfarande vanligt att trotsar detta beslut. Regeringen bör vidta åtgärder för att säkerställa att inga personer som är beviljas sjukersättning och aktivitetsersättning utan att fokus läggs på att dessa personer ska erbjudas arbete, sysselsättning eller rehabilitering. Detta bör ges regeringen till känna. Fler måste ges möjlighet att komma in på arbetsmarknaden. Som en stimulans för detta behöver fler lönebidrag inrättas. De ersättningar som utbetalas till arbetsgivare för personer med arbetshandikapp, och som därigenom utgör ett stöd till arbetsgivarens lönekostnad för den anställde, har legat på en låg nivå, vilket har lett till att många arbetsgivare har haft problem med att behålla eller nyanställa personer med arbetshandikapp. Inriktningen ska vara att lönebidraget bör uppgå till och ca 5000 nya arbetstillfällen med lönebidrag bör tillskapas . vill även förstärka resurserna för att de funktionshindrade som behöver ska kunna få hjälp av arbetsbiträden samt tekniska hjälpmedel. Likaså anser vi utrymme måste göras så att de personer som har grövst handikapp och funktionshinder ska prioriteras för . Detta bör ges regeringen till känna. vill förbättra möjligheterna för personer som passerat pensionsåldern att fortsätta arbeta. Den möjligheten ska även gälla funktionshindrade. upphör lönebidragen automatiskt vid . Det bör ändras så att lönebidragen förlängs om både arbetsgivare och arbetstagare är överens om detta. Detta bör ges regeringen till känna. måste bli ett företagsammare samhälle. Vi behöver ta till vara entreprenörerna och ge dem förutsättningar att utveckla sina idéer. Man kan rimligtvis anta att det finns lika många entreprenörssjälar bland funktionshindrade som bland den samlade befolkningen, men det är mycket få av dem som tar steget och startar eget. Att få fler funktionshindrade att starta företag skulle vara av stor strategisk betydelse för att stärka funktionshindrades ställning i samhället och på arbetsmarknaden. Det kan även innebära viktiga tillskott till den svenska samhällsekonomin. Framgångsrika entreprenörer skulle vara viktiga förebilder och bidra till att höja funktionshindrades status. Det finns en tillväxtpotential i företagsidéer som tar sin utgångspunkt i funktionshindrades erfarenheter, t.ex. utveckling av hjälpmedel, tjänster m.m. I takt med att funktionshindrades ställning stärks i stora delar av världen kommer marknaden för denna typ av produkter och tjänster att öka. Att öka företagandet bland funktionshindrade bör vara ett mål för näringspolitiken. Detta bör ges regeringen till känna. De hinder som ett otillgängligt samhälle tornar upp framför den funktionshindrade blir naturligtvis än mer besvärande för en entreprenör som ska försöka driva en verksamhet med vinst. Det kan vara svårt att hitta investeringskapital eftersom funktionshindrade genomsnittligt sett har en svagare ekonomisk ställning i utgångsläget och eftersom såväl företagsrådgivare som banker kan bedöma funktionshindrade entreprenörer som riskabla investeringsobjekt. Invanda tankemönster hos såväl allmänheten som de funktionshindrade själva kan också innebära att företagande inte ses som ett självklart alternativ. Denna problembild gäller i stort även företagare som drabbas av funktionshinder efter olycka eller sjukdom. Utan att förringa svårigheterna anser att möjligheterna att främja funktionshindrades företagande bör ses över. Regeringen bör få i uppdrag att undersöka på vad sätt de statliga (, Arbetsförmedlingen m.fl.) och kommunala rådgivnings- och stödinsatserna för nyföretagande kan behöva anpassas för att underlätta och uppmuntra funktionshindrade att starta företag. Detta bör ges regeringen till känna. På samma sätt som lönebidrag innebär en möjlighet att kompensera för en persons nedsatta arbetsfunktion bör motsvarande möjligheter finnas för personer som startar och driver eget företag. Funktionshindrade som startar eget bör ges goda möjligheter att ansöka och prövas för lönebidrag i egen anställning. Detta bör ges regeringen till känna. Många funktionshinder skulle förminskas och i bästa fall elimineras helt, om vi anpassade samhället så att det passade alla människor. Anpassad kollektivtrafik med bl.a. utökad personlig service och lättillgänglighet skulle öka många människors möjlighet att röra sig fritt. Offentliga och kommersiella lokaler som inte är anpassade utestänger effektivt många människor från att vara delaktiga i det offentliga och sociala samhällslivet. Att förbättra tillgängligheten i samhället är en långsiktigt viktig investering eftersom det minskar funktionshindrades hjälpbehov. Den demografiska utvecklingen leder till en stor ökning av antalet äldre under de närmaste decennierna och en ökad tillgänglighet är en viktig del i strategin för att klara en rimlig livskvalitet och äldreomsorg för dessa grupper. Tillgängligheten i offentliga färdmedel är otillfredsställande även om framsteg sker. De nya järnvägsvagnarna är i allmänhet betydligt mer tillgängliga än de gamla. Även inom busstrafiken kommer allt bättre modeller även om tillgängligheten är dålig. En undersökning har visat att flertalet av alla flygplatser är otillräckligt tillgängliga för rörelsehindrade. Det innebär att dessa personers möjlighet att använda flyget för inrikes transporter begränsas kraftigt. Staten har ett ansvar för att infrastruktur och fysisk planering i landet anpassas och ger alla människor rörelsefrihet. Det ligger dessutom i högsta grad i samhällets eget intresse eftersom alternativet ofta är långa och kostsamma resor med riksfärdtjänst. Vad som ovan anförts om statens ansvar för att den fysiska planeringen anpassas till rörelsehindrade bör ges regeringen till känna. Individuellt utkrävbara sociala förmåner har det i funnits lagstiftning som förbjuder diskriminering bl.a. på grund av bristande tillgänglighet. En person som inte kan delta i samhället på grund av bristande tillgänglighet kan därmed få detta prövat av en oberoende instans. Den svenska handikappolitiken har huvudsakligen utformats genom lagstiftning som ålägger kommunerna skyldigheter, men det saknas motsvarande individuella rättigheter för enskilda. anser att de grundläggande fri- och rättigheterna bör kompletteras på ett sådant sätt att enskilda kan hävda sina rättigheter i förhållande till myndigheter och andra samhällsaktörer inför domstol. Genom att tydligare formulera i vad rättigheterna består (t.ex. funktionellt boende för funktionshindrade) ökar också utrymmet att lokalt bestämma hur detta skall tillgodoses. Därmed stärker man det lokala självstyret och individens rättigheter. Regeringen bör låta utreda möjligheten att ersätta regleringar av den offentliga verksamheten med individuellt utkrävbara rättigheter i enlighet med ovanstående. Detta bör ges regeringen till känna. Det finns en utbredd och djupgående samsyn om att åtgärder behövs för att funktionshindrade skall uppnå ökad delaktighet och jämlikhet i samhället. Diskrimineringsfrågorna är nu under utredning och tidigare centerkrav som att skyddet mot diskriminering av funktionshindrade ska stärkas, en samlad diskrimineringslagstiftning samt sammanslagning av alla de fem diskrimineringsombudsmännen till en myndighet, liksom ämbetets ställning i förhållande till regering och riksdag, belyses nu av utredningen, vilket vi välkomnar. Bemötande i offentlig förvaltning Många medborgare uppger att de i kontakten med myndigheter och förvaltningar känt sig kränkta då de inte bemöts med respekt och förståelse. Människor måste kunna känna sig trygga i kontakten med myndigheter.