mot · GT02A3 · 2006-04-06 00:00:00 — Dessutom är det samma stödfunktioner, vårdinrättningar och rättsväsende som möter den våldsutsatta personen oavsett om det är en kvinna som har slagits av sin man eller en person som slagits av en partner av samma kön. I målet omfattas arbetet med att motverka prostitution och handel med människor för sexuella ändamål samt s.k. hedersrelaterat våld. Dessutom ingår att motverka sexualiseringen av det offentliga rummet genom insatser mot exploatering av kvinno- och manskroppen i reklam, medier och pornografi. Regeringen föreslår i propositionen att uppföljningen och utvärderingen av måluppfyllelsen inom jämställdhetspolitiken ska förbättras. delar den uppfattningen men är tveksamma till ifall regeringens förslag om att förlänga tiden mellan uppföljningstillfällena tjänar detta syfte. ges en kortfattad beskrivning av resultaten för jämställdhetspolitiken . Vid sidan av detta publiceras också i bilageform en uppföljning av könsfördelningen i statliga lekmannastyrelser och en analys av fördelningen av ekonomiska resurser mellan kvinnor och män. Utöver detta lämnar regeringen en skrivelse till där man redovisar resultat och inriktning av jämställdhetspolitiken. Regeringen lämnar också en rapport till FN, den så kallade , om de åtgärder som har vidtagits för att genomföra konventionen om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor. anser att den årliga uppföljningen av jämställdhetsmålen fortfarande ska redovisas i samband med budgetpropositionen. En sådan redovisning bör inte begränsa sig till att enbart redovisa könsfördelningen i statliga lekmannastyrelser och fördelningen av ekonomiska resurser mellan kvinnor och män utan omfatta alla de indikatorer som ska användas för att mäta måluppfyllelsen i jämställdhetspolitiken. En mer fördjupad uppföljning bör göras av det delområde som för stunden är prioriterat. Utöver den mer översiktliga årliga redovisningen som görs i samband med budgetpropositionen bör regeringen i en skrivelse till växelvis redogöra för måluppfyllelsen gällande två av de fyra delmålen. I samband med att regeringen överlämnar till FN, bör denna även överlämnas som en skrivelse till . 8En ny jämställdhetspolitisk myndighet Regeringen överväger att inrätta en ny myndighet inom jämställdhetspolitikens område. En majoritet av de statliga remissinstanserna, bland annat Statskontoret, , i , och Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning, vänder sig mot att en sådan myndighet inrättas. Även LO, och kommuner och landsting är negativa till inrättandet av en ny myndighet. Den föreslagna myndighetens uppgifter och ansvar är otydligt definierade och mycket av det arbete i form av omvärldsbevakning, samordning, utvärdering, stöd, bidragsgivning, kunskapsutveckling och information ryms redan inom befintlig myndighetsstruktur eller är över huvud taget inget myndighetsuppdrag. Risken finns att jämställdhetsarbetet trängs undan inom andra myndigheter ifall en särskild myndighet ges ett uttalat ansvar för jämställdhetspolitiken. Denna risk kan belysas genom att jämföra de framsteg som nåtts inom jämställdhetspolitiken med bristen på framsteg inom integrationspolitiken. Inom jämställdhetspolitiken har alla myndigheter haft ett eget ansvar för att genom jämställdhetsintegrering nå de jämställdhetspolitiska målen. Inom integrationspolitiken har det funnits en särskild myndighet, , med liknande uppgifter som den nya jämställdhetsmyndigheten föreslås få. Statens organisering och styrning av jämställdhetspolitiken måste tydliggöras. Samordning och utvärdering är en uppgift som hör hemma inom eller eventuellt hos någon av regeringens stabsmyndigheter. Länsstyrelserna genomför redan mycket av omvärldsbevakning, kunskapsutveckling och bidragsgivning. Även har ett visst ansvar för att fördela bidrag inom jämställdhetspolitikens område. I den mån kunskapsutveckling och information används som omskrivningar för vad som närmare borde beskrivas som politisk opinionsbildning så är sådan verksamhet över huvud taget ingen myndighetsuppgift utan bör överlåtas till de politiska partierna och andra delar av det civila samhället. Det finns alltså inga skäl till att inrätta någon ny myndighet inom jämställdhetspolitikens område. Tvärtom talar både effektivitets- och legitimitetsskäl emot en sådan myndighet och för en tydligare och mer effektiv organisation inom dagens befintliga myndighetsstruktur. 9Åtgärder mot sexualiserat (könsrelaterat) våld I propositionen beskriver regeringen utförligt sitt arbete mot det sexualiserade (könsrelaterade) våldet. Men trots den långa listan av utredningsuppdrag, överväganden och särskilda uppdrag så har väldigt lite förändrats i praktiken. Faktum är att när det gäller kvinnofrid så har utvecklingen gått åt helt fel håll. Alltfler kvinnor blir kränkta. Alltfler känner sig otrygga. anmäldes fler fall av kvinnomisshandel än 1995. Våldtäkterna ökade och antalet fall av sexuellt ofredande . 9.1Förbättrat skydd mot sexualbrott fattade beslut om en ny sexualbrottslag. kritiserade redan då flera brister i den nya lagen, bl.a. att regeringen valde att inte ta tydlig ställning för att en kvinnas nej till sex alltid ska respekteras. Regeringen har utlovat att den nya lagen skulle bli föremål för utvärdering bland annat för att se över om begreppet hjälplöst tillstånd var tillräckligt tydligt för att innefatta alla de offer som utsätts för våldtäkt. har i betänkande 2005/06:JuU22 avslagit yrkanden från vad gäller förtydliganden av sexualbrottslagen med hänvisning till den utvärdering som regeringen har utlovat. Det finns enligt vår mening ett tillräckligt underlag för att utvärdera i alla fall tre aspekter av den nya sexualbrottslagen. Det gäller dels införandet av ett samtyckesrekvisit, dels en utvidgning av våldtäktsbegreppet för att även omfatta personer i särskilt utsatt situation, dels ett förtydligande vad gäller brottet våldtäkt mot barn. En utgångspunkt för lagstiftningen om våldtäkt är att varje individs rätt till sexuellt självbestämmande ska skyddas. För att den svenska sexualbrottsregleringen ska uppfylla de krav som följer av konvention om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna krävs en noggrann analys av dom (M.C. mot ; ansökan nr 39272/98). Lagrådet ansåg att de bestämmelser regeringen föreslagit i proposition 2004/05:45 En ny sexualbrottslagstiftning, om våldtäkt och andra sexuella övergrepp borde övervägts ytterligare efter en närmare analys av Bulgariendomens tolkning av . Lagrådet konstaterade att denna dom ger vid handen att , för att inte bryta mot , är skyldigt att införa en lagstiftning som medför att varje sexual act som inte bygger på samtycke utan är non-consensual skall vara straffbar. Emellertid påpekade att de krav som följer av Bulgariendomen kan bli uppfyllda även om den aktuella gärningen inte rubriceras som våldtäkt. Enligt de tidigare citerade uttalandena i domen är det tillräckligt att en non-consensual sexual act är straffbar, eventuellt som sexual abuse. har tidigare anfört att frågan om ett samtyckesrekvisit har övervägts både av och inom och att man avfärdat idén på grund av att en rättegångsförhandling kan komma att fokusera mer på offret än på gärningsmannen. Som grund för detta antagande utgår från en studie av förhållandena vid brittiska rättegångar, detta trots att liknande studier genomförda i visar upp precis samma resultat, nämligen att för skuldfrågan ovidkommande frågor om brottsoffrets kläder, uppträdande och tidigare relation till gärningsmannen upptar en stor del av rättegångsförhandlingarna. avlämnade sitt slutbetänkande och remissbehandlingen genomförts har infört en ny sexualbrottslag. Den nya lagen stärker brottsoffrets ställning i rättsprocessen utan att för den skull göra avkall på att bristande samtycke ska utgöra gränsen för våldtäkt. Bland annat har möjligheten att försvara sig med att säga att man ärligt trodde att det fanns samtycke (Honest belief defence) försvunnit. Lagstiftningen innehåller nu ett antal kriterier för att pröva om det var rimligt, i lagens mening, att anta att samtycke förelåg. I och med den nya sexualbrottslagen har våldtäktsbegreppet utvidgats på så sätt att för våldtäkt döms den som genomför ett samlag eller en sexuell handling jämförlig härmed genom att otillbörligt utnyttja att personen på grund av medvetslöshet, sömn, berusning eller annan drogpåverkan, sjukdom, kroppsskada eller psykisk störning eller annars med hänsyn till omständigheterna befinner sig i ett hjälplöst tillstånd. anser att det är bra att våldtäktsbestämmelsen utvidgats till att även omfatta de s.k. utnyttjandefallen men finner att uttrycket hjälplöst tillstånd uppenbarligen inte är tillräckligt långtgående. Detta blev tydliggjort när avkunnade dom i det s.k. Jordbrofallet . Hovrätten friade två män och fällde en tredje man för våldtäkt på en 15-årig flicka i söder om . Flickan var på rymmen från ett behandlingshem och saknade pengar. Hon hade varken ätit eller sovit tillräckligt och hade föregående natt utsatts för sexuella övergrepp. Hennes kamrat hade just lämnat henne och hon hade ingenstans att ta vägen. I männens lägenhet drack hon en avsevärd mängd alkohol. Hovrätten fann att flickan hade befunnit sig i en mycket besvärlig och utsatt situation. De kunde dock inte dra slutsatsen att hon saknat förmåga att kontrollera sitt handlande. Något hjälplöst tillstånd i lagens mening var det alltså enligt rätten inte fråga om. Den nya lagen leder till att kvinnan inte skyddas i tillräckligt stor utsträckning anser därför att hjälplöst tillstånd i stället bör bytas ut mot särskilt utsatt situation. I samband med den nya sexualbrottslagen infördes en ny brottsrubricering: våldtäkt mot barn. Bakom den nya brottsrubriceringen ligger tanken att det är fel att tala om frivillighet och samtycke från ett barn när det utsätts för en vuxens sexuella utlevelse. Fall där båda är tonåringar och nära varandra i utveckling är undantagna från straffansvar. Fall där flickan är nära och har kunnat göra och faktiskt gjort ett helt eget val utan någon påtryckning bedöms enligt en mildare straffskala med rubriceringen sexuellt utnyttjande av barn. Dessa två undantagsfall är tänkta att tillämpas restriktivt. För sedan avkunnade två domar där båda offren var som gärningsmannen var betydligt äldre. Trots detta gjorde domstolen bedömningen att lagen, så som den är skriven, inte gav stöd för att fälla de båda männen för våldtäkt mot barn. Vi menar att barn alltid ska skyddas från vuxnas sexuella utlevelser och att sexualbrottslagen måste formuleras på ett sådant sätt att detta blir tydligt även för våra domstolar. 9.2Övriga åtgärder för ökad kvinnofrid Kvinnojourerna runt om i landet gör ett gott arbete men behöver mer resurser till sin verksamhet. De kvinnor som utsätts för hot och våld behöver stöd från en jourverksamhet dels individuellt före, under och efter rättegångar, dels i form av självhjälpsgrupper. På riksplanet är misshandel och kvinnofrid uppmärksammade problem, men på nivå ser det inte alls likadant ut. Mer än hälften av kommuner saknar kvinnojour. Man kan se att misshandeln ökar. Detta ger en oroväckande bild. menar att kommunernas stöd till verksamhet riktad till utsatta kvinnor och barn måste utvecklas och intensifieras. Därför bör 5 kap. 11 § socialtjänstlagen skärpas så att den kräver av kommunerna att de ger stöd och hjälp åt brottsoffer och då särskilt beaktar kvinnor och barn. Denna fråga har redan utretts och remissbehandlats i samband med utredningen i luften (SOU 2004:121). betvivlar nyttan i att låta en ny utredning titta på frågan innan denna angelägna förändring genomförs. Att arbeta förebyggande med attityder och att rehabilitera män som slår kvinnor är långsiktigt de enda lösningarna på problemet med våld mot kvinnor. Att bygga rehabiliteringsprogram för att påverka dessa män är därför väsentligt. Den man som dömts för misshandel eller våldtäkt måste få kompetent behandling. I har man arbetat med ett rehabiliteringsprogram kallat . Det riktar sig till män som utövat våld i nära relationer och som dömts till skyddstillsyn eller fängelse eller som har elektronisk övervakning. Män som frivilligt söker sig till är också välkomna. Målsättningen är att få männen att ta ansvar för sina handlingar. Genom att synliggöra våldet och ge männen kunskap, förändrade attityder och bättre självkännedom med ökad empatisk förmåga, skall mannen hitta alternativa lösningar till våld. I stället för att kartlägga och beskriva befintliga verksamheter, vilket regeringen satsar på, bör staten redan nu gå från ord till handling. Länsstyrelserna bör ges i uppdrag att genom samtal med kommuner, landsting och frivilligorganisationer verka för att ett program för behandling av män som dömts för våld mot kvinnor upprättas i varje län. antog EU ett rambeslut angående arbetet mot människohandel som ska gälla i alla medlemsländer. I rambeslutet har man straffbelagt hela kedjan; rekrytering, transport och upplåtelse av utrymmen för att hyra och sälja. Däremot har man inte straffbelagt sexkunderna. I är det förbjudet att köpa sexuella tjänster men i andra europeiska länder är det tillåtet. anser att inom EU bör verka för att köp av sexuella tjänster skall förbjudas och sexköparna lagföras och bestraffas. I och med sommarens i har denna fråga förts upp i den allmänna debatten runt om i . Detta innebär att ges ett utmärkt tillfälle att föra fram våra synpunkter och argumentera för den svenska sexköpslagen. Efterfrågesidans del i människohandeln måste komma till klart uttryck i genom att komplettera rambeslutet mot människohandel med att även kriminalisera sexköp. 10Lokalt och regionalt jämställdhetsarbete välkomnar att länsstyrelserna ges ett uppdrag att samordna det regionala och lokala jämställdhetsarbetet. Det är dock viktigt att denna samordning sker med respekt för det kommunala självstyret och utifrån enskilda kommuners och landstings behov, önskemål och förutsättningar. De regionala jämställdhetsmål som länsstyrelserna utvecklar bör begränsa sig till den statliga verksamheten i regionen. Det bör vara upp till respektive kommun och landsting att utarbeta sina egna jämställdhetspolitiska mål. I det arbetet bör kunna erbjuda hjälp och stöd. 11Övriga åtgärder och insatser 11.1Krav på jämställdhet vid statligt stöd till folkrörelser Regeringen aviserar i propositionen att den avser att ställa krav om jämställdhet vid statligt stöd till folkrörelser. anser att det inte är upp till staten att styra det civila samhället utan att varje organisation måste få råda över sin egen verksamhet och organisering. Att villkora statsbidrag med exempelvis en viss fördelning mellan kvinnor och män i organisationens styrelse eller att organisationen genomför vissa åtgärder som regeringen bedömer vara jämställdhetsskapande innebär ett kraftigt ingrepp i föreningsfriheten. Jämställdhetskrav vid statlig bidragsgivning till ideella organisationer måste alltid respektera organisationernas ideella syfte. Föreningarna är inte, och ska inte heller vara, myndigheter. menar i likhet med till trossamfund att det kan vara rimligt om staten som bidragsgivare har en viss förväntan på rapportering av jämställdhetsaspekter men att ett sådant rapporteringskrav inte får bli så omfattande att det blir en administrativ börda för de bidragssökande organisationerna. 11.2Arbetsgrupp om mansroller, män och jämställdhet Regeringen har inrättat en informell arbetsgrupp för att diskutera mansroller, män och jämställdhet. Initiativet är vällovligt och en viktig åtgärd för att visa att jämställdhet inte är en kvinnofråga utan en fråga som angår alla. Initiativet är viktigt eftersom det som kvinnor har intagit alltfler områden i samhället har det inte ägt rum någon motsvarande utveckling för män. Detta förklaras med att man på flera håll har haft en jämställdhetssyn som varit mer inriktad på kvinnors förändring än på mäns. Dagens män har därför en smalare repertoar än kvinnorna och de är på ett helt annat sätt fast i en traditionell och mer odynamisk könsroll. Vissa debattörer hävdar att man aldrig på allvar har arbetat med att utmana manligheten utan i stället ensidigt koncentrerat sig på att det är kvinnorna som ska bryta med tidigare kvinnoideal, bredda sina möjligheter och erövra tidigare mansdominerade områden. Tyvärr verkar regeringen försitta chansen att göra en viktig insats för jämställdheten dels genom att låta arbetsgruppen vara ett internt samtalsforum för Socialdemokraterna och dess samarbetspartier, dels genom att ensidigt fokusera på mäns våld mot kvinnor. Det är inte så som regeringen verkar tro att mansrollen formas och beskrivs av olika former av våldsamma normer, praktiker och mekanismer. Om inte regeringen lyckas frigöra sig från detta tänkande kommer samtalen om mansroller, män och jämställdhet aldrig att leda framåt.