ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GU02K252 · 2006-10-24 00:00:00 — Stimulans av kommunalt samarbete tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av en översyn av lokaliseringsprincipen i kommunallagen (KL 2:1) i syfte att förenkla relationerna mellan kommuner. Kommuner får enligt kommunallagen 2 kap. 1 § själva ta hand om sådana angelägenheter av allmänt intresse som har anknytning till kommunens område eller medlemmar. Avsteg får göras i de fall kommunen bedriver verksamhet i annan kommun. Det kan vara ett kommunalt bolag, räddningstjänst eller verksamhet som regleras i socialtjänstlagen. Därutöver ges kommuner rätt att inrätta gemensamma nämnder för att bedriva gemensam verksamhet. Enklare former av utbyte förhindras dock på ett sätt som inte är förenligt med en smidig samordning kommuner emellan. Som exempel kan nämnas att många mindre kommuner har inte möjlighet/råd att ha kommunjurister för att bevaka den dagliga hanteringen av ärenden. Detta är ett specialistområde inom juridiken som knappast kan köpas på en öppen marknad. Möjligheten för två eller flera kommuner, alternativt att den större kommunen erbjuder de mindre kommunerna sina tjänster på området, står i strid med denna lokaliseringsprincip. Exemplet kan mångfaldigas. Arbetet i kommuner och landsting ska bedrivas på ett smidigt och effektivt sätt. Ett regelverk som är föråldrat bör därför ändras så att det uppfyller dagens krav. Detta bör ges regeringen till känna.
mot · GU02K253 · 2006-10-27 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om demokrati. För små partier med endast något eller några få mandat i kommunfullmäktige, vilket ej räcker till för representation i kommunstyrelse eller övriga kommunala nämnder, är avsaknad av representation ett handikapp. Brist på eller sämre tillgång till information kan bli följden. Insynen är ringa och inskränker sig till vad som går att utläsa ur de offentliga protokollen, vilka oftast är ganska kortfattade. Undantag kan givetvis uppstå när mindre partier deltar i politisk samverkan med andra partier. I arbetet med kommunallagen uppmärksammades de mindre partiernas problem, vilket utmynnade i en hel paragraf, 4 kap. 23 §, som behandlar närvarorätt och som säger att fullmäktige får besluta att en förtroendevald som inte är ledamot eller ersättare i en viss nämnd ska få närvara vid nämndens sammanträde och delta i överläggningen men inte i besluten. Vidare får även beslutet innefatta att den förtroendevalde ska ha rätt att få sin mening antecknad i protokollet. Det ankommer därmed på fullmäktige att fatta beslut om att en förtroendevald i ett parti som ej av egen kraft får representation i en nämnd ändå får närvara vid nämndens sammanträden. Problemet är att stora partier, förespråkande parlamentariska principer, ofta är negativt inställda till denna möjlighet för mindre partier och därför röstar ned förslagen när de väcks i fullmäktige. Därför bör denna lagparagrafs första del ändras till förslagsvis följande lydelse: En förtroendevald som inte är ledamot eller ersättare i en viss nämnd får närvara vid nämndens sammanträde och delta i överläggningarna men inte i besluten. En sådan ändring vore ett steg i rätt riktning när det gäller att fördjupa och utveckla den lokala demokratin.
mot · GU02K254 · 2006-10-27 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn av i vilken omfattning som näringsverksamhet kan bedrivas av kommuner och landsting. verksamhet bör bedrivas i förvaltningsform medan bolagsform endast ska accepteras som ett undantag och i huvudsak som en övergångsform inför en privatisering. De allmänna bestämmelserna om kommunernas och landstingens näringsverksamhet återfinns i 2 kap. 7 och 8 §§ kommunallagen. Enligt 7 § får kommuner och landsting bedriva näringsverksamhet, om den drivs utan vinstsyfte och går ut på att tillhandahålla allmännyttiga anläggningar eller tjänster, t.ex. elverk, bussbolag och flygplatser, åt medlemmarna i kommunen och . Vidare får kommuner och landsting enligt 8§ genomföra åtgärder för att främja näringslivet i kommunen eller . Individuellt stöd till enskilda näringsidkare får lämnas om det finns synnerliga skäl till det. Kommuner och landsting bedriver en omfattande näringsverksamhet både till omfång och vad gäller utbud av varor och tjänster. Det handlar bl.a. om bostadsbolag, videouthyrning, solarieverksamhet, kaféer, resebyråer, hälsohem etc. Gemensamt för dessa olika näringar i regi är att de bedrivs med hjälp av skattepengar, dvs. pengar som annars skulle kunna användas till att förstärka och finansiera andra för kommuner och landsting mer naturliga verksamhetsområden, t.ex. skolan och sjukvården. näringsverksamhet hotar särskilt småföretag och är ett stort risktagande för skattebetalarna. Riktiga arbeten och småföretag slås ut av skattesubventionerad verksamhet. De privata småföretagen tvingas att konkurrera med verksamheter som bedrivs på helt andra ekonomiska villkor. Den skattesubventionerade näringsverksamheten har inneburit att konkurrensen mellan privat näringsverksamhet och kommunala bolag har snedvridits till de privata näringsidkarnas nackdel. Såväl i som i den allmänna debatten har ifrågasatts om utvecklingen av den kommunala näringsverksamheten är förenlig med kommunallagens och konkurrenslagens bestämmelser. Första och främst krävs ett formellt kommunalt beslut att överklaga. Om en enhet exempelvis inleder en försäljningsverksamhet på den öppna marknaden, utan något formellt beslut om saken, finns det inte något beslut att laglighetspröva. Ett beslut ska överklagas efter det att beslutet har justerats. Om kommunen t.ex. anslår pengar till ett kommunalt bolag som visar sig använda pengarna på ett otillåtet sätt, kan beslutet inte längre överklagas. Beslut som fattas av kommunala bolag kan normalt inte överklagas. En kommun kan inte tvingas att rätta sig efter beslutet, och om det inte rör sig om myndighetsutövning finns inte någon straffrättslig eller civilrättslig sanktion att tillgripa mot kommunen. Dessa påtalade brister bör rättas till. Det behövs därför ett klargörande från lagstiftarens sida om vilken omfattning som den kommunala näringsverksamheten får ha, och dessutom bör möjligheten att beivra överträdelser från kommunernas sida utredas.
mot · GU02K255 · 2006-10-27 00:00:00 — tillkännager för riksdagsstyrelsen som sin mening vad i motionen anförs om ett allmänt förbud för riksdagsledamöter att också ha ett annat arbete utöver sitt ordinarie riksdagsarbete. Som förtroendevald riksdagsledamot har man ett stort ansvar att utföra sitt uppdrag från väljarna. Det är ett uppdrag som åtnjuter ett rejält heltidsarvode och som möjliggör att man ska vara tillgänglig för väljarna året runt. Min erfarenhet av att vara riksdagsledamot under förra mandatperioden är att tiden ofta är en bristvara och att man måste prioritera hårt för att inte bli utbränd. Därför är jag också otroligt förvånad över de riksdagsledamöter som förutom att vara riksdagsledamöter också hinner med en mängd uppdrag och t.o.m. annat lönearbete med riksdagsuppdraget. Och handlar det inte om mindre inhopp för att arbeta någon vecka på sitt arbete man är tjänstledig från, utan till exempel som advokat i stora brottsmål. För mig är detta förhållande mycket märkligt. Kanske är det så att en del ledamöter prioriterar betydligt hårdare än jag när det gäller medverkan i den interna demokratiska processen för att fastställa den politik man ska föra i , att skriva riksdagsmotioner, delta i riksdagsdebatter, besöka företag och skolor eller ställa frågor till statsråden. Så kan det vara. Vi är givetvis mycket fria att påverka våra arbetsinsatser. Men har man ett så starkt behov av att göra något annat än att vara lagstiftare i det finaste förtroendeuppdrag man kan få i finns ju alltid möjligheten att ansöka om att vara tjänstledig från uppdraget som riksdagsledamot. Det handlar slutligen för mig också om vem man representerar. Jag tycker att väljarna ska kunna veta att man som riksdagsledamot och därmed lagstiftare inte agerar för någon annans räkning utan att man är fri från alla jävsituationer. Jag är nog av uppfattningen att den gränsdragningen inte varit solklar i alla fall under förra mandatperioden. För att förhindra detta demokratiska problem tycker jag att det borde finnas ett allmänt förbud för riksdagsledamöter att också ha ett annat arbete utöver sitt ordinarie riksdagsarbete.
mot · GU02K256 · 2006-10-27 00:00:00 — Stöd för lokal utveckling tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att göra det möjligt för kommuner och regioner att placera pengar så att de stöder lokal utveckling. I andra länder inom EU finns många exempel på hur kommuner och regioner samverkar med till exempel banker, kreditgarantiföreningar eller stiftelser genom att placera pengar i dessa till stöd för lokal utveckling. Det kan handla om garantifonder, räntefria konton, riktade konton, ägarandelar med mera. I är det inte tillåtet för kommuner att på detta sätt gynna den lokala ekonomin, trots att kommunens hela uppgift är lokal. Det behövs en ändring i lagstiftningen som gör detta möjligt för att vi ska få till en positiv utveckling inom lokal och social ekonomi.
mot · GU02K257 · 2006-10-29 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om en utredning av användandet av utjämningsmandat i valet till kommun- och . I valet till den svenska har vi ett i stora delar bra och väl fungerande system för att säkerställa att sammansättning blir så som folket önskar att den ska vara. Centralt i systemet är de utjämningsmandat som fördelas till partierna utöver de fasta mandat man har möjlighet att få kretsvis. I valet till kommun- och saknas systemet med utjämningsmandat, vilket gör att systemet där inte blir lika säkert. Det kan till exempel hända att en liten majoritet av folket röstar på politikens ena block (om man nu är bekväm med att dela upp de politiska partierna på det sättet), men att det andra blocket ändå får en liten majoritet i kommun- eller . Vi politiker som arbetat på nivå känner också till att den kommunala och regionala kretsindelningen kan ge andra märkliga konsekvenser. Att tappa några få röster i fel del av kommunen kan ge förödande konsekvenser för ett litet parti och förargliga konsekvenser för ett större, då ett mandat kan tappas till ett annat parti. På samma sätt kan man få onaturligt hög utdelning om man vinner några få röster i rätt krets. För oss som arbetar med politik är det här svårt att förstå, än svårare blir det givetvis för den del av allmänheten som inte är politiskt aktiv (och som inte har disputerat på en avhandling som behandlar just utjämningsmandatsproblematiken). Märkligheter som den här i systemet kan mycket väl vara en grund för politiskt ointresse. Mot bakgrund av detta vore det lämpligt att regeringen blir varse problemet och också börjar utreda frågan för att kunna stärka vår kommunala och regionala demokrati.
mot · GU02K258 · 2006-10-29 00:00:00 — Rösträtt för invandrare i lokala val tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en lagändring i vallagen som gör att alla invandrare behandlas lika när det gäller rösträtt i lokalval. I Medborgarskap i svensk lagstiftning (SOU 2000:106) föreslogs en ändring i vallagen. Enligt gällande vallag får invandrare från EU, och rösträtt i lokala val i princip när de flyttar över gränsen. Utomeuropeiska invandrare måste däremot vänta . När utländska medborgare fick rösträtt och blev valbara vid kommunala val , var detta en viktig reform. Det krävdes att han eller hon hade varit folkbokförd i följd för att få rösträtt. Det ansågs att denna treårsregel skulle skapa rimliga garantier för att den utländska väljaren dels inhämtat kunskaper i det svenska språket, dels kände till och hade förståelse för svenska förhållanden, och dels hade ett intresse inte bara för de alldeles aktuella förhållandena i kommunen utan även för de mer långsiktiga kommunala angelägenheterna. ändrades reglerna för vissa utländska medborgare. Den som är folkbokförd i kommunen och senast på valdagen fyller samt är medborgare i eller i någon annan av EU:s medlemsstater (unionsmedborgare) eller i eller har rösträtt vid val av ledamöter och ersättare i kommunfullmäktige. skapade i syfte att uppfylla avseende EU-medborgares rätt att rösta i lokala val därmed en åtskillnad mellan invandrare och invandrare. En läsning av dagens regler ger intrycket av att regeringen och anser att EU-medborgare samt invandrare från och kan anamma det svenska språket samt en förståelse för svensk lokalpolitik genom att korsa gränsen, medan invandrare från , , eller inte skulle ha denna förmåga utan att vistas i landet . Det märkliga i sammanhanget är kanske inte så mycket , utan att en ändring fortfarande inte är genomförd. Med hänsyn till rösträtt i lokalval har den gamla regeringen lagt in frågan i en ny utredning (En samlad översyn av regeringsformen, dir. 2004:96). har borttagningen av treårsregeln redan förespråkats av två statliga utredningar (Medborgarskap i svensk lagstiftning, SOU 2000:106, och Att vara med på riktigt, SOU 2001:48). folkbokfördes 77 149 vuxna invandrare i . Av dem hade 33 495 rätt att rösta i kommun- och landstingsvalen 2006. Det innebär att minst 43 000 personer förvägrades rösträtt i valet . Detta är tredje valet i rad som denna negativa särbehandling accepteras. Vi politiker säger att vi är för lika rättigheter och möjligheter. Men här stödjer regeringen och detta. Många ser detta glapp mellan politikernas ord och handlingar. Detta är en anledning till det utanförskap som många invandrare känner. Därmed bör frågan brytas ur grundlagsutredningen som ett lagförslag möjligt bör läggas fram i enlighet med SOU 2000:106. Vi bör inte ha ett system där diskriminering är inbyggd i vallagen.
mot · GU02K259 · 2006-10-29 00:00:00 — tillkännager för riksdagsstyrelsen som sin mening vad i motionen anförs om att registrering av riksdagsledamöters åtaganden och ekonomiska intressen ska vara obligatorisk. finns en lag (1996:810) om registrering av riksdagsledamöters åtaganden och ekonomiska intressen. Detta register finns för att vi ledamöter ska redovisa till exempel de styrelseuppdrag vi har eller om och hur många aktier vi äger i olika bolag. Detta är enligt mig väldigt viktigt eftersom jag anser att vi lagstiftare ska vara öppna med att redovisa de uppdrag och de privatekonomiska intressen vi kan ha. Huruvida det är ett problem eller inte att som riksdagsledamot sitta med i en bolagsstyrelse kan nog inte sägas generellt det beror ju på bolagets storlek och verksamhet. Men det har ju visat sig vid ett flertal tillfällen under den föregående mandatperioden 20022006 att ledamöters styrelseuppdrag har inneburit en trovärdighetsfråga. Det är givetvis inte bra. Problemet med dagens registrering av riksdagsledamöters åtaganden och ekonomiska intressen är att den är frivillig och att långt ifrån alla ledamöter har lämnat in redovisningen. Det tycker jag är olyckligt eftersom det faktum att ledamöter medvetet, eller omedvetet, inte redovisar något gör att man kan misstänka att ledamoten ifråga vill undvika att redovisa något. vet vi att politikerföraktet finns, och vi måste tillsammans göra allt vi kan för att minska detta. Öppenhet är ett steg i rätt riktning.
mot · GU02K266 · 2006-10-25 00:00:00 — Elektronisk signatur på riksdagsmotioner beslutar att ge ett alternativ till nuvarande system med handskrivna namnteckningar på motioner, interpellationer och enkla frågor och tillåter elektroniska signaturer. Den snabba utvecklingen av Internet har inneburit stora fördelar när det gäller att överbrygga geografiska avstånd mellan människor. Man kan numera kommunicera fritt över hela världen med hjälp av videokonferenser och datorkommunikation. Även affärsuppgörelser kan träffas via nätet, utan att man nödvändigtvis måste träffas öga mot öga. Detta sparar både tid och pengar. En av nyheterna är möjligheten att underteckna dokument med hjälp av elektroniska signaturer. Detta är ett säkert, snabbt och enkelt alternativ till långa och kostsamma resor. Det är nu dags att även tar till sig den nya tekniken och gör det möjligt för ledamöterna att underteckna sina motioner, interpellationer och enkla frågor med hjälp av en elektronisk signatur i stället för en handskriven namnteckning. datorsystem är mycket säkert för intrång från obehöriga. Dessutom kommer varje signatur att vara unik och känd endast av ledamoten i fråga. Som en extra säkerhetsrutin kan ett e-postmeddelande med vändande post automatiskt inkomma i ledamotens inbox som bekräftelse när man lämnat in en motion, interpellation eller fråga till kammarkansli. Nuvarande system med handskrivna namnteckningar missgynnar alla de ledamöter som inte bor i . En stor del av riksdagsuppdraget utövas i hemorten hos dem man företräder, men trots det är det i allt måste undertecknas för hand. Om man till exempel under ett riksdagsuppehåll vill ställa en fråga eller interpellation som är brådskande måste man då företa en resa till även om man inte har något annat ärende dit. Detsamma gäller riksdagsmotioner. Även om man inte har något ärende till under sista delen av allmänna motionstiden (där är plenifria, det vill säga inget händer i , så att ledamöterna ska ha tid att koncentrera sig på motionsskrivande) ska man alltså ändå tvingas åka dit bara för att underteckna motioner. Detta är ett slöseri med ledamöternas tid och energi och kan dessutom leda till onödiga resor som belastar miljön och skattebetalarna. Det är nu dags att tar till sig den nya tekniken och skapar jämlika villkor för ledamöterna oavsett var de råkar bo i landet. Som en bonus sparas tid, som går åt till att springa med undertecknade papper fram och tillbaka mellan kammarkansli och ledamöters och anställdas arbetsrum.
mot · GU02K267 · 2006-10-24 00:00:00 — beslutar att reglerna för ändras så att de stämmer överens med reglerna för kommunerna. I kommunerna är reglerna angående revision sådana att oppositionen innehar ordförandeskap och majoritet. Detta är bra för den demokratiska kontrollen. I innehar oppositionen inte ordförandeskap och naturligt inte heller majoritet. Reglerna för bör därför ändras så att de överensstämmer med reglerna för revisionen i kommunerna.
mot · GU02K269 · 2006-10-25 00:00:00 — Tv-sändningar från grannländernas public service-kanaler tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att i det fortsatta arbetet med digitaliseringen av televisionen arbeta för att det ska vara möjligt att följa grannländernas public service-sändningar i gränsregionerna och pröva frågan om vidaresändningsplikt i regionerna nära landsgränsen. Tv-verksamheten genomgår och kommer att genomgå stora förändringar . Det stora tekniksprånget genom digitaliseringen skapar nya och bättre förutsättningar för televisionen. Delar av vårt land är gränsregioner till andra nordiska länder där ekonomi, arbetsmarknad, kultur och annat samhällsliv alltmer integreras. Det är en positiv utveckling, att överbrygga nationsgränser ger högre tillväxt, fler valmöjligheter och rikare liv. En viktig faktor i integrationen är möjligheten att kunna följa varandras public service-sändningar. I har ett samarbete inletts som syftar till att ytterligare underlätta för befolkningen att kunna ta del av nyheter, samhällsliv och kultur på bägge sidor sundet. Denna integration är lovvärd och bör utvecklas. I sammanhanget kan man känna viss oro för att dessa unika möjligheter att följa varandras tv-sändningar kan komma i kläm när digitaliseringen genomförs endast med ett nationellt perspektiv. I propositionen om vidaresändningsplikt skriver regeringen att antalet kanaler med vidaresändningsplikt kan komma att behöva utökas . Frågan om möjligheten att även kunna se grannländernas tv-sändningar via digitalt marknät i gränsregionerna såsom man kan med det analoga marknätet går inte att besvara tydligt, men den nuvarande överspillningseffekten lär minska med ett digitalt marknät såvida man inte medvetet riktar sändningarna till gränsregionerna. I det sammanhanget vill jag väcka frågan om att grannländernas public service-kanaler skulle kunna inrymmas i vidaresändningsplikten i gränsregionerna. Teknikskiftet sker efter olika tidtabeller i , men det borde vara möjligt att träffa överenskommelser mellan länderna som antingen gör det möjligt att sända digitalt markbundet in i respektive gränsregion eller att upplåta plats i respektive lands vidaresändningspliktiga utbud.
mot · GU02K270 · 2006-10-27 00:00:00 — Valkretsindelning vid kommunala val tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om lokal beslutanderätt över valkretsindelning vid kommunala val. För kommunvalen gäller huvudregeln att varje kommun är en valkrets. Om kommunen ska delas in i flera valkretsar måste enligt vallagen (1997:157) 2kap. 6 § följande kriterier vara uppfyllda. Om en kommun har fler än 6 000 personer som har rösträtt får kommunen delas in i två eller flera valkretsar. Om det finns fler än 24000 som har rösträtt i en kommun, eller om det för kommunen skall utses minst 51 fullmäktige, ska kommunen delas in i två eller flera valkretsar. I övrigt kan sägas om kommunvalen att samma system för mandatfördelning används som i de övriga valen, dvs. den jämkade uddatalsmetoden. Dock används vid kommunvalen ingen småpartispärr eller utjämningsmandat. Kombinationen av flera valkretsar och bara fasta mandat leder ibland till märkliga effekter. Det har uppstått situationer där valkretsarnas indelning har lett till att partier med större röstetal än ett annat parti likafullt fått ett färre antal mandat i kommunfullmäktige. I inträffade detta vid kommunvalet när fick elva mandat och Moderata samlingspartiet tio detta trots att hade fler väljare än . I årets val inträffade åter samma sak. fick ett mandat mindre än ett lokalt vänsterparti trots fler röster. Som motiv för att behålla flera valkretsar i även större kommuner har det anförts att uppdelningen i flera valkretsar har ett värde för väljarna, det skulle finnas en naturlig närhet mellan väljaren och den valda. Detta stämmer sannolikt på flera orter, men långt ifrån överallt. I många kommuner upplevs valkretsindelningen som något högst oförklarligt både hos de valda och väljarna. I regel har partierna en enda lista. I de fall där flera listor finns har det i regel en annan bakgrund än den reglerade valkretsindelningen. Eftersom det skiljer mellan olika orter vore det naturligt att göra valkretsindelningen frivillig. Där en sådan upplevs som relevant kan indelningen kvarstå. Där det inte upplevs som relevant kan kommunen avstå från valkretsindelningen. Därmed skulle odemokratiska effekter av det nuvarande systemet upphöra.