mot · GU02So332 · 2006-10-29 00:00:00 — 4Socialtjänstens insatser för arbetslösa4 4.3Främja de sociala arbetskooperativen7 4.4Lagen om offentlig upphandling8 5Mäns våld mot kvinnor8 6Våld i samkönade relationer10 8.1Barnkonventionen vid beslut om ekonomiskt bistånd14 8.2Barns och ungas ekonomi15 8.3Hem för vård och boende (HVB)15 8.5Länsstyrelsens tillsyn över socialtjänsten17 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en ny parlamentarisk utredning som tar fram förslag för att avhjälpa de brister som beskrivs av Kommittén Välfärdsbokslut. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bör ges i uppdrag att se över vilka förändringar som är nödvändiga för att säkra att socialtjänstlagen inte vantolkas och att arbetssökande i behov av försörjningsstöd behandlas i enlighet med 1 kap. 1 § SoL. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en modell för socioekonomiska bokslut i kommunerna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att se över möjligheten att från statligt håll ge ett direkt stöd till sociala arbetskooperativ.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bygga en struktur som kan förse sociala arbetskooperativ med riskkapital med rimliga villkor inom ramen för exempelvis SBAB.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bör ges i uppdrag att stödja projekt som på detta sätt lyfter fram sociala ambitioner redan i upphandlingsprocessens början.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det behövs en skärpning av 5 kap.11 § socialtjänstlagen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att skyndsamt bereda förslagen i Utredningen om stöd till våldsutsatta kvinnor (SOU 2006:65). tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en kompetenshöjning vad gäller våld i samkönade relationer bland alla de instanser som möter våld i partnerrelationer polis, sjukvård, socialtjänst och kvinnojourer m.fl. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det inte ska vara möjligt att vräka barnfamiljer innan dessa har ett gott boende att flytta till. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ansvar för att även barn till asylsökande ska få ett tillräckligt skydd tydliggörs så att exempelvis extrem trångboddhet kan undvikas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ge metoder i socialt arbete () i uppdrag att utveckla metoder för att stödja tonårsflickor i krissituationer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bör ges i uppdrag att prioritera utvecklingen av metoder för att integrera i handläggandet av ekonomiskt bistånd. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en lagändring för att säkerställa att barnbidraget inte ska ingå i beräkningsunderlaget för socialbidrag. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att oegentligheter och lagbrott ska få omedelbara konsekvenser som indragna tillstånd och stängningar av hem för vård och boende och detta ska tydliggöras i den lagstiftning som reglerar verksamheten, dvs. socialtjänstlagen och LVU. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör tillsätta en utredning med uppdrag att se över hur utredningar i mål om vårdnad, boende och umgänge ska kunna kvalitetssäkras. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att tillsätta en utredning med uppdrag att se över hur möjligheter att bedriva en adekvat tillsyn över hantering av frågor om vårdnad, boende och umgänge ska kunna förbättras. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att barnperspektivet bör stärkas i länsstyrelsernas tillsyn av familjehem och HVB-hem. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att se över länsstyrelsernas sanktionsmöjligheter mot en kommun som bryter mot lagen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en oberoende kommission för att utreda barnhemsplaceringarna . 1 Yrkandena 46 hänvisade till NU. 2 Yrkande 11 hänvisat till SfU. anser att vi just nu är inne i en rehabiliteringsperiod för socialpolitiken. Det gäller att först återställa de skador som krisåren fört med sig men att se framåt för att utveckla välfärden. Diskussionen om socialpolitiken har avstannat. I stället för en fortsatt utbyggd välfärd diskuteras repressalier i form av indragna försörjningsstöd för de som inte lever upp till hårda krav på aktiviteter. I stället för att låta barnperspektivet slå igenom så att höjningar av det generella barnbidraget även kommer de barn som lever i familjer med försörjningsstöd till del så talar man om vuxenvärldens marginaleffekter. menar att det går att återskapa en socialpolitik värd namnet. I denna motion föreslår vi därför förbättringar på det sociala området. kom Välfärdsbokslutet med sitt slutbetänkande. menar att det krävs ytterligare satsningar för att komma tillrätta med de problem som Välfärdsbokslutet redovisar. Det handlar om en fortsatt satsning på miljön i skolan, på att öka antalet lärare och kringpersonal, på att ge kommunerna vetorätt när det handlar om att etablera privata skolor. Det handlar om det stora antalet omhändertagna unga. Det krävs ytterligare åtgärder för att stärka fattiga barns ställning och för att förbättra de många ensamstående föräldrarnas situation. Vi har alltför många hemlösa och arbetslösa. Missbruksvården behöver rustas upp då kommunerna minskat resurser till vården och behöver utveckla planering och utvärdering av verksamheten. Det gäller också vilket stöd och hjälp funktionshindrade kan få som inte finns inom personkretsen för handikappreformerna, exempelvis rehabilitering och habilitering. vill fortsätta att satsa på socialpolitiken för att öka välfärden. Det behövs en ny parlamentarisk utredning som tar fram förslag för att avhjälpa de brister som beskrivs av Välfärdsbokslutet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 4Socialtjänstens insatser för arbetslösa I socialtjänstlagens portalparagraf står det: skall under hänsynstagande till människans ansvar för sin och andras sociala situation inriktas på att frigöra och utveckla enskildas och gruppers egna resurser. Verksamheten skall bygga på respekt för människornas självbestämmanderätt och integritet. Dessa målformuleringar är helt centrala i socialpolitiken. Socialtjänstlagens (SoL) 4 kap. 1 och 4 §§ används som laglig grund för att ställa krav på arbetslösa för att betala ut försörjningsstöd. Vilken lagrum som tillämpas för olika grupper är olika i olika kommuner. 4 § syftar främst på ungdomar som står utanför arbetsmarknaden. I en del kommuner menar man att 1 § räcker för att ställa krav på alla. menar att 4 § är till för att ställa krav, medan det är en felaktig tolkning av 1 § om denna används som grund för att ställa krav på arbetslösa. Den som inte själv kan tillgodose sina behov eller kan få dem tillgodosedda på annat sätt har rätt till bistånd av försörjning (försörjningsstöd) och för sin livsföring i övrigt. Det är inte rimligt att med den utgångspunkten avkräva en arbetssökande tre timmars närvaro på exempelvis ett jobbcentrum, i alla fall inte när den arbetssökande inte erbjuds en meningsfull aktivitet. Det finns avskräckande exempel på hur människor som är analfabeter tvingats sitta och läsa platsannonser för att få sitt försörjningsstöd. Utvärderingen av det så kallade visar också att det ibland ställs orimliga krav för att ett försörjningsstöd ska utgå. bör därför ges i uppdrag att se över vilka förändringar som är nödvändiga för att säkra att socialtjänstlagen inte vantolkas och att arbetssökande i behov av försörjningsstöd behandlas i enlighet med 1 kap. § i SoL. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Alltför många står utanför arbetsmarknaden och en egen försörjning. Många av dessa behöver stöd och rehabilitering för att återfå en plats på arbetsmarknaden. För är det självklart att alla behövs och har en förmåga att positivt bidra till välfärden om de rätta förutsättningarna finns. I stället för att skapa förutsättningar för en arbetsmarknad för alla så talar högerkartellen om arbetslösa och människor som uppbär ekonomiskt stöd i termer av fusk, bidragsberoende och svartjobb. För att möta dessa problem kräver de borgerliga partierna samfällt lägre ersättningar, högre krav och hårdare kontroll av den enskilde i ett alltmer uppskruvat tonläge. Det är ett faktum att det förekommer både fusk och svartjobb. Men det innebär inte att arbetslösheten kommer att försvinna om man inför hårdare krav och kontroll av de arbetslösa. Den kan bara försvinna om det skapas fler jobb. Oavsett hur hårt alla arbetslösa försöker få ett arbete så kommer de inte att lyckas om inte antalet arbetstillfällen ökar och om inte arbetstillfällena anpassas till individernas olika förutsättningar. Helt enkelt därför att de lediga arbetena är för få. Fokuseringen på fusket är politiskt motiverad från högern. Om man framställer de som lever i en utsatt situation och tar emot stöd eller pengar från socialförsäkringssystemet på det sättet blir det mindre kontroversiellt att försämra socialbidrag, a-kassa och socialförsäkringar. politik och förslag grundar sig på ett synsätt som respekterar människans rättigheter och möjligheter oavsett om man för tillfället befinner sig i en svår situation. Därför vill vi lyfta fram de sociala arbetskooperativens möjligheter att ersätta utanförskap med egenmakt. En av de viktigaste förutsättningarna för att komma ur utanförskap är ett eget arbete. Den som har ett arbete kan känna att den bidrar och deltar. Personer med missbruksproblem och psykisk ohälsa är ofta även arbetslösa och för dessa kan arbete vara rehabiliterande i sig. Alla människor har dock inte samma förutsättningar att ta vilket jobb som helst på den öppna arbetsmarknaden. Om man har problem med t.ex. missbruk eller psykisk ohälsa är det svårt att prestera hundraprocentigt från dag ett. Man kan ha större behov av stöd och hjälp både med arbetet och med att bli fri från ett missbruk eller för att bli frisk. Några som bedrivit ett framgångsrikt arbete med en sådan rehabilitering är sociala arbetskooperativ som Basta och Vägen ut. Sociala arbetskooperativ står för nytänkande även inom den psykiatriska rehabiliteringen och har uppvisat fina resultat och ökad livskvalitet för dem som ingått i dem. Dessutom är kostnaderna lägre än vid traditionella behandlingsmetoder. Verksamhetsformerna ser ut att kunna ge särskilda möjligheter för människor som inte får anställning på annat sätt eller som annars inte skulle starta företag. Ett socialt arbetskooperativ är en form av samverkan där medlemmarna både äger och bedriver en ekonomisk verksamhet som de har behov och nytta av. Medlemmarna är delaktiga i verksamheten och får på så sätt inflytande och ökat ansvar. Det unika med arbetskooperativt företagande är att det samlar människor som arbetar för gemensamma mål och att de styr tillsammans. I en kooperativ lösning är det flera personer som delar på arbete, ansvar och glädje. När vi talar om dessa sociala arbetskooperativ så bör de inte förväxlas med t.ex. personalkooperativ som genom avknoppning tar över befintlig verksamhet inom t.ex. barnomsorgen eller hälso- och sjukvården. Här är det i stället rehabiliteringen av människor som av olika anledningar har svårt att ta sig in på arbetsmarknaden som står i fokus. är det inte frågan om någon pysselsättning utan det handlar om ett riktigt arbete med riktigt ansvar. Denna egenmakt och respekt för individen utgör en oerhörd kraft i arbetskooperativens effektiva rehabiliteringsarbete. Kombinationen av rehabilitering och arbete under eget ansvar har visat sig svårslagen. Den främsta vinsten med sociala arbetskooperativ är naturligtvis vinsten för den enskilde, som genom egenmakt och ansvar successivt tar sig tillbaka in i samhällsgemenskapen. Värdet av den resan kan inte mätas i pengar. Men det är inte bara individen som tjänar på arbetskooperativen. Så hur kan man ur ett samhälleligt perspektiv värdera de sociala arbetskooperativens insatser? Nationalekonomerna har arbetat fram en modell för socioekonomiska bokslut. och har studerat missbrukare som rehabiliterats på Basta och Vägen ut. Modellen går ut på att man beräknar den samhälleliga kostnaden för personen när den är aktiv missbrukare och ställer detta mot kostnaden för samhället under rehabilitering i ett socialt arbetskooperativ. Resultatet av en sådan kalkyl är att det är oerhört lönsamt för samhället att människor rehabiliteras inom ramen för sociala arbetskooperativ. Enligt och beräkningar skapar Basta en samhällsvinst på per medarbetare och år. Samhället tjänar igen de pengar som man betalar för rehabiliteringen på Basta . Problemet enligt och är att man sätter den egna organisationen (t.ex. kommun, landsting, försäkringskassa etc.) i centrum istället för individen. Det gör att man inte ser vinsterna av rehabilitering lika tydligt som man skulle göra om det var en och samma ekonomi. Men det innebär också ett sämre stöd för den enskilde. De socioekonomiska boksluten är en högintressant modell som vi vill ska användas för att styra samhällets resurser mer effektivt och visa på lönsamheten med rehabilitering och behandling. Därför bör det tas fram en modell för hur man kan använda socioekonomiska bokslut i praktiken för att synliggöra kommunernas och resten av samhällets hela kostnadsbild i förhållande till kvinnor och män som har behov av rehabilitering och behandling på grund av t.ex. missbruk eller psykisk ohälsa. Det är viktigt att ha ett genusperspektiv med i sammanhanget då arbetsmetoden även ska synliggöra skillnader i hur könen behandlas. En viktig fråga att belysa är exempelvis om mäns rehabilitering är mer inriktad på arbete än kvinnors. Vi vill därför att ger regeringen i uppdrag att ta fram en modell för socioekonomiska bokslut i kommunerna. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 4.3Främja de sociala arbetskooperativen När det gäller samhällets stöd till sociala arbetskooperativ har fått i uppdrag att bidra till att utveckla företagandet inom den sociala ekonomin. Det innebär i huvudsak ett stöd till kooperativa utvecklingscentrum runt om i landet, men även pengar till projekt. De 25 kooperativa utvecklingscentrumen i landet har 110 personer anställda. 70 av dessa är kooperativa rådgivare. Dessa arbetar med att ge information och råd till dem som vill starta och driva företag i kooperativ form. De kooperativa utvecklingscentrumen finansieras till hälften med statsbidrag från . Vi menar att även om de kooperativa utvecklingscentrumen gör ett viktigt arbete till stöd för en del kooperativ, så bör man se över möjligheten att mer direkt stödja de sociala arbetskooperativen från statligt håll. Ett sådant stöd skulle kunna läggas upp på många olika sätt men bör på ett eller annat sätt knytas till omfattningen av verksamheten och det sociala innehållet. Ett sådant stöd bör också vara mer långsiktigt än projektstöden och ta särskild hänsyn till att det blir en rättvis fördelning mellan könen. Därför bör regeringen se över möjligheten att från statligt håll ge ett direkt stöd till sociala arbetskooperativ. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. De sociala arbetskooperativen har också behov av att lättare få tillgång till riskkapital. Vilken bank beviljar ett lån på ett par miljoner om det är en sammanslutning av 100 före detta missbrukare som frågar? Därför är kooperativen hänvisade till att söka projektmedel, men projektformen är inte alltid den mest lämpade för att utveckla kooperativ verksamhet. Därför bör staten bygga en struktur som kan förse sociala arbetskooperativ med riskkapital med rimliga villkor inom ramen för exempelvis . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 4.4Lagen om offentlig upphandling Många sociala kooperativ lyfter upp den krångliga offentliga upphandlingsprocessen som ett hinder för deras möjlighet att få uppdrag från den offentliga sektorn. Vi menar att det mesta av den verksamhet som upphandlas borde vara kvar i offentlig regi. Detta eftersom vi vill ha en stark offentlig sektor och vinstintresset är en skadlig drivkraft inom många verksamheter. menar vi att när kommuner, landsting eller staten behöver upphandla tjänster som klottersanering, transporter och parkskötsel, för att bara ta några exempel, ser vi naturligtvis hellre att ett socialt arbetskooperativ får ett uppdrag än att en mer kommersiellt inriktad aktör tar det. Därför menar vi att ett socialt hänsynstagande i större utsträckning borde vägas in i upphandlingsprocessen. Vi vill pröva om det finns möjlighet att arbeta med socioekonomiska bokslut även i detta sammanhang. Den bästa lösningen i upphandlingssammanhang är om en kommun som vill upphandla t.ex. parkskötsel redan i sin uppdragsbeskrivning efterfrågar parkskötsel, klottersanering eller liknande visar att ett socialt hänsynstagande kommer att vägas in i upphandlingsprocessen. På så sätt får de sociala kooperativen möjlighet att konkurrera på lika villkor med andra aktörer och deras samhällsnytta värderas redan från början. bör därför ges i uppdrag att stödja projekt som på detta sätt lyfter fram sociala ambitioner redan i upphandlingsprocessens början. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 5Mäns våld mot kvinnor För att nå ett jämställt samhälle måste kvinnor ges ökat utrymme i alla samhällssfärer och män ta ett större kollektivt ansvar och arbeta mot sin egen överordning. Föreställningar om manligt och kvinnligt präglar och återskapas inom samtliga samhällssfärer. Isärhållandet av könen är tydligt redan i skolan och återspeglas sedan i en segregerad, orättvist värderad och lägre avlönad arbetsmarknad. Kvinnors underordning i alla slags beslutsprocesser är ett faktum. Mäns makt över kvinnor tar sig många uttryck. Det könsrelaterade våldet som män utsätter kvinnor för är det yttersta uttrycket för det ojämlika maktförhållandet mellan könen. har tidigare motionerat om en ändring i socialtjänstlagen för att stärka socialnämndens skyldighet att ge stöd och hjälp till brottsoffer. Denna bestämmelse gäller särskilt kvinnor som utsätts för våld och övergrepp. Den föreslagna förändringen handlar om att byta ut ordet bör mot ordet skall i socialtjänstlagens 5 kap. 11 §. Den förra regeringen lovade att genomföra en sådan förändring av lagen . lämnade också under förra mandatperioden ett tillkännagivande till regeringen med den innebörden. Hur den nuvarande borgerliga regeringen kommer att agera är än så länge oklart. Därför bör även den nya göra ett tillkännagivande där det klargörs att det behövs en skärpning av socialtjänstlagens 5 kap. 11 §. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Kvinnojourerna, och även tjejjourerna, står i stor utsträckning för de praktiska stödinsatserna till utsatta flickor, kvinnor och deras barn. Genom det ideella frivilligarbete som utförs av kvinnor i jourerna hjälper de staten att spara mycket pengar. är stolt över att ha bidragit till att kvinnojourerna tillförts 100miljoner kronor . Kommunerna måste nu ta sitt ansvar för att tillgodose kompetent stöd till samtliga våldsutsatta kvinnor som söker hjälp. De måste utbilda personal, men också personal som arbetar med funktionshindrade och äldre. Kunskapen om mäns våld mot kvinnor måste förbättras rejält, inte minst när det gäller kunskap för att förbättra stödet till våldsutsatta kvinnor med funktionshinder eller pågående missbruk. Det måste också finnas kunskap och metoder för att ge stöd till de flickor och kvinnor, men också pojkar, som utsätts för s.k. hedersrelaterat våld. Barnperspektivet måste alltid finnas med och stödet till de barn som bevittnat våld mot sin mamma måste förbättras. För att stimulera en kompetensutveckling inom och bland personal som arbetar med funktionshindrade så avsätter vi 55 miljoner . Pengar för detta ändamål föreslås i motion för utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg (2006/07:So439). Länsstyrelsernas granskningar av kommunernas arbete på området visar att frågan om mäns våld mot kvinnor är eftersatt. Länsstyrelserna bör öka sina insatser, verka för en ökad regional samverkan, göra mer ingående granskningar av kommunerna och mer frekvent rapportera till regeringen. Utredningen om stöd till våldsutsatta kvinnor (SOU 2006:65) kom med betänkandet Att ta ansvar för sina insatser. Där konstaterar man att det sker en positiv utveckling på området, men att det kvarstår allvarliga brister. Bland annat varierar stödinsatserna mellan kommunerna och de är i alltför hög grad beroende av om socialsekreteraren har kunskap kring mäns våld mot kvinnor. I betänkandet finns en rad förslag som är positivt till, som t.ex. ett ökat ansvar för när det gäller samordning av insatser över kommungränser och för fortbildning och annan kompetensutveckling. Förtydligande när det gäller tillsynen genom utarbetandet av relevanta bedömningskriterier för arbete när det gäller våldsutsatta kvinnor och barn och utredning av möjligheten att göra insatser till en del av den officiella socialtjänststatistiken, något som skulle synliggöra både insatser och brist på sådana. Dessa förslag är mycket angelägna. Regeringen bör därför skyndsamt bereda utredningens förslag till förändringar. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I rapporten från om mäns våld mot missbrukande kvinnor (2005) så framgår det att det är mycket vanligt att dessa kvinnor utsätts för våld, ofta av sina tillika missbrukande män. Vidare kritiseras myndigheterna för att våldet ofta ses som en effekt av missbruket snarare än som ett kvinnofridsbrott och att den utsatta kvinnan inte betraktas som ett brottsoffer. Det är helt nödvändigt att även missbrukande kvinnor ska kunna få hjälp och skydd mot en man som utsätter dem för våld. Även funktionshindrade kvinnor är särskilt utsatta och har särskilda behov av stöd när de utsätts för mäns våld. Det faktum att många kvinnojourer har svårt att ta emot dessa kvinnor är en särskilt försvårande omständighet. Vi utvecklar resonemangen kring detta i riksdagsmotioner om missbruksvård respektive handikappolitik. Kvinnojourerna har ytterst begränsade resurser, och därför menar vi att det behöver tillföras medel för att stimulera en tillgänglighetsanpassning av jourerna. För att stödja kvinnojourerna i det arbetet avsätter vi 10 miljoner . Pengar för detta ändamål föreslås i motion för utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg (2006/07:So439). Vi menar att de mest utsatta kvinnorna ska ha det bästa och inte som det sämsta skyddet och stödet. Det är dags att förbättra stödet till kvinnor som utsätts för mäns våld och som har andra problem, såsom missbruk eller psykiskt funktionshinder. Ett första steg i det är att inrätta särskilda resursjourer i storstäderna som ska bedriva kvinnojourverksamhet för kvinnor med särskilt stora behov. De kommuner som blir aktuella för det särskilda stödet får ett ansvar för metodutveckling, utvärdering och för att föra kunskapen vidare till andra kommuner. För detta ändamål avsätter vi 20miljoner . Pengar för detta ändamål föreslås i motion för utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg (2006/07:So439). 6Våld i samkönade relationer Länge sågs mäns våld mot kvinnor i nära relationer som en privatsak och något som utomstående inte skulle lägga sig i. Det synsättet håller på att förändras i och med att det finns mer kunskap och forskning om mäns våld mot kvinnor. Lagstiftningen har ändrats och stödinsatser har tillkommit. Trots det återstår fortfarande mycket att göra och mörkertalet är stort. Våld i samkönade parrelationer har däremot inte diskuterats lika mycket.