mot · GU02Ju341 · 2006-10-30 00:00:00 — 4Skydd för drabbade kvinnor4 5Inrättande av en nationell haverikommission5 6Kartläggning av livsvillkoren för kvinnor med hemlig identitet5 9.2Hårdare syn på gruppvåldtäkter8 9.3Våldtäkt mot barn som ny brottsrubricering9 9.4Sexköpslagen inkluderas i sexualbrottslagen9 11Övergrepp mot barn som leder till tvister om vårdnaden10 11.2Förundersökningen vid sexualbrott och våld mot barn11 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att våldsutsatta kvinnor ska ha rätt till särskilda kontaktpersoner inom polis och socialtjänst. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en kvinna som lämnat sin man, och känner fruktan för våld eller hot om våld från denne, ska ha laglig möjlighet att få återvända till hemmet och hämta sina och eventuella barns personliga tillhörigheter i skydd av polis. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att inrätta en nationell kring mord på kvinnor som utförs av närstående män. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att tillsätta en utredning med uppgift att se över livsvillkoren för kvinnor och barn som lever med skyddade personuppgifter och därefter återkomma med förslag för att underlätta dessa. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utbildning, kunskaper och metodutveckling i rättskedjan när det gäller sexualiserat våld. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att familjevåldsenheter bör inrättas över hela landet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att frågan om en samtyckesreglering av våldtäktsparagrafen bör utredas med målsättningen att hitta en rättssäker och användbar utformning av lagen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att lagstiftningen kring våldtäkt mot barn ska förtydligas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det ska införas en skyldighet för polisen att upplysa kvinnor som utsatts för människohandel för sexuella ändamål om deras rätt att söka asyl. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att Riksåklagaren ska ges i uppdrag att undersöka praxis med fokus på eventuella missförhållanden då det gäller utredningar om våld och övergrepp mot barn. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att samarbete kring s.k. barnahus bör inrättas i alla större kommuner i landet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att barn som exploateras i pornografiska framställningar ska ha rätt till ekonomisk ersättning och målsägandebiträde. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att straffansvaret för den som skildrar barn i pornografisk bild bör utvidgas till att omfatta exploatering av alla personer samt personer vars pubertetsutveckling inte är fullbordad. begär att regeringen återkommer med förslag på hur grooming kan kriminaliseras. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ska ges i uppdrag att ta fram ett handlings- och åtgärdsprogram för behandling av sexualbrottsdömda och män dömda för våld mot kvinnor, som syftar till att män tar ansvar för det våld de utövar. Kvinnors liv begränsas av den rådande könsmaktsordningen på en mängd olika plan. Mäns våld mot kvinnor, eller begreppet sexualiserat våld, tar avstamp i maktojämlikheten mellan könen och dess uttryck existerar och återskapas överallt i vårt samhälle. Att använda begreppet sexualiserat våld (som inbegriper olika former av fysiskt, psykiskt och sexuellt våld som t.ex. misshandel, våldtäkt, sexuella övergrepp, trakasserier etc.) är att ta ställning för en förståelse av våldet som en del i en patriarkal samhällsstruktur, och att det måste studeras med fokus på maktförhållanden mellan könen. Arbetet för att stoppa det sexualiserade våldet måste ske utifrån insikten att det handlar om makt, kontroll och en rådande struktur där män är överordnade och kvinnor underordnade. Maktrelationen mellan kvinnor och män är den samhälleliga ram i vilken övergrepp mot kvinnor möjliggörs. En våldsförståelse med utgångspunkt i könsmaktsordningen särskiljer inte våldsutövande män eller våldsutsatta kvinnor som avvikande, alltså delar inte upp samhället i Vi (icke våldsutsatta eller icke våldsamma, vi Normala) eller De (våldsutövande eller våldsoffer, de Onormala), och försöker inte hitta orsaker till våldet i främmande kulturer eller individuella avvikelser. Med en könsmaktsförståelse av våldet riktas fokus i stället på allas ansvar att ifrågasätta, utmana och bryta de strukturer och de föreställningar som grundar sig på mäns makt och kontroll över kvinnor. Den första omfångsundersökningen om mäns våld mot kvinnor i publicerades under . Undersökningen visar omfattningen av mäns våld mot kvinnor och synliggör de flytande gränserna mellan hot, våld och sexuella övergrepp. Undersökningen, som grundar sig på en könsmaktsförståelse av våldet, visar bl.a. att av alla kvinnor har erfarenheter av våld . Efter sin 15-årsdag har , eller var fjärde kvinna, upplevt fysiskt våld från någon man. av alla kvinnor har trakasserats sexuellt. Var tredje kvinna, , har åtminstone en gång efter sin 15-årsdag utsatts för sexuellt våld av en man. Totalt sett har , alltså nästan hälften av alla svenska kvinnor, erfarenheter av våld från en man efter sin 15-årsdag. Kriminalstatistiken visar att de utsatta kvinnorna i majoriteten av fallen är bekanta med eller har en nära relation med männen som slår, hotar och dödar. Nästan alla fall av mäns våld mot kvinnor sker i en privat sfär, ofta inom hemmets fyra väggar. Som om det inte vore nog vet vi dessutom att mörkertalet är stort. Polisen, kvinnojourerna och uppskattar att av allt våld mot kvinnor anmäls till polisen. Det skulle innebära att de 24097 fall av mäns våld mot kvinnor som anmäldes i verkligheten är fyra gånger fler! Rättsväsendet är ett viktigt men inte det enda verktyget för att bekämpa det sexualiserade våldet. kommer i denna motion att ta upp brister och förslag till förbättringar i rättsväsendets organisering och i lagstiftning kring sexualiserat våld. Andra aspekter av åtgärder mot sexualiserat våld tas upp i flera andra motioner, som t.ex. Mäns våld mot kvinnor och samkönat partnervåld (Ju256) och Socialpolitik (So332). 4Skydd för drabbade kvinnor En kvinna som har utsatts för våld från en man hon har levt ihop med, eller som känner hot om och fruktan för våld, måste få möjlighet till hjälp från samhället. Hjälpen omfattar juridisk upprättelse, hjälp att skilja sig och att få skydd från mannen. Kvinno-, tjej- och brottsofferjourerna står i stor utsträckning för de praktiska stödinsatserna till våldsutsatta kvinnor, flickor och barn. Tyvärr förväntas de alltför ofta bära hela ansvaret. De gör enorma och fantastiska insatser för samhället med det är orimligt att de utför ett arbete som framför allt är ett ansvar för stat, kommun och landsting. Rättsväsendet står för den juridiska upprättelsen, medan kommunerna måste kunna erbjuda skyddat boende, utveckla handlingsplaner samt rutiner för bemötande av våldsutsatta. Även polisen måste finnas till hands för att utföra vissa tjänster för att skydda kvinnan. En del av detta är att se till att bestämmelser om besöksförbud upprätthålls. medverkade under förra mandatperioden till att förbättra lagstiftningen om besöksförbud, bl.a. genom att införa möjligheten till besöksförbud i det egna hemmet. har frågan rests om att upprätthålla besöksförbud genom att mannen förses med en fotboja med GPS-sändare. kan se både för- och nackdelar med detta. Den uppenbara fördelen är det utökade skyddet för kvinnan. Nackdelarna är den falska trygghet som skapas om inte tekniken visar sig fungera och den inlåsningseffekt som kan uppstå, dvs. att kvinnans skydd knyts så hårt till hemmet att den psykologiska effekten riskerar att bli att hon är rädd att gå hemifrån. Vi avvaktar ytterligare utredningsarbete i frågan. Däremot vill vi att de kvinnor som utsätts för sexualiserat våld ska få särskilda kontaktpersoner hos polisen och . Att vara utsatt för våld i sitt eget hem och av en närstående person är extra traumatiskt. Vi vet att tröskeln för att anmäla ett brott som begåtts i det egna hemmet av närstående är extra hög. Det kan kännas svårt för kvinnorna att redogöra för sin situation gång på gång för olika personer. En kontinuerlig och stabil kontakt vore därför värdefull. Den vetskapen skulle också fungera förtroendestärkande för polisen och och därmed göra att det känns mer meningsfullt att vända sig till dessa myndigheter när man utsätts för våld. Vetskapen om att någon har en helhetsbild kan också stärka ett beslut att lämna en relation där man utsätts för våld. Våldsutsatta kvinnor bör således ha rätt till särskilda kontaktpersoner inom polis och socialtjänst. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. föreslår också att en kvinna som tvingats fly från eller har lämnat sin man, och känner fruktan för våld eller hot om våld från denne, bör ha laglig möjlighet att få återvända till sitt hem för att hämta sina och eventuella barns personliga tillhörigheter i skydd av polis. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 5Inrättande av en nationell Det sexualiserade våldet i samhället är dödligt. utsattes 75 kvinnor för dödligt våld. Enligt undersökningar, bland annat Brås rapport våld mot kvinnor i nära relationer (2001:11) att av det dödliga våldet mot kvinnor utförs av närstående män. Det är ett stort misslyckande när samhället inte lyckas stoppa våldet och ge utsatta medborgare skydd och hjälp. vill förstärka myndigheternas ansvar genom en nationell som utreder de fall när en kvinna mördas av en närstående man. Kommissionen skulle ha i uppgift att utreda omständigheterna kring morden för att ge svar på om och i så fall hur myndigheter eller andra instanser har brustit i sitt agerande. Syftet är att hitta brister i agerandet som ska kunna användas för att förbättra rutinerna i det förebyggande arbetet och förhindra att fler kvinnor dödas. bör ge regeringen i uppdrag att tillsätta en nationell med dessa uppgifter. Vad som ovan anförs bör som sin mening ge regeringen till känna. vill i sitt budgetalternativ använda 5 miljoner av anslagsökningen till polisen för att inrätta den nationella . Detta anslag ska även täcka kostnader för andra inblandade än polisen. Se även motion Utgiftsområde 4 Rättsväsendet, 2006/07:Ju340. 6Kartläggning av livsvillkoren för kvinnor med hemlig identitet Alla svårigheter som drabbar en våldsutsatt kvinna är inte helt uppenbara och lösningarna är inte glasklara. Detta gäller särskilt de kvinnor och barn som tvingas leva under skyddad identitet. föreslår därför en översyn av livsvillkoren för de kvinnor som lever med skyddade personuppgifter. finns det alldeles för många kunskapsluckor och oklarheter, exempelvis när det gäller sjukskrivning eller rätt till rehabilitering. Rättigheter och möjligheter till ett drägligt liv ska inte hänga på en enskild handläggare eller domstolsinstans. En översyn skulle ge svar på vad som behöver förändras. Regeringen bör göra en översyn av livsvillkoren för kvinnor och barn som lever med skyddade personuppgifter och därefter återkomma med förslag för att underlätta dessa. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. En stor brist i rättsväsendet är att endast en liten del av det anmälda könsrelaterade våldet leder till fällande dom. Alla led i rättskedjan måste höja sina kunskaper om sexualiserat våld i syfte att effektivisera brottsbekämpningen och ge alla brottsoffer en rättvis prövning. En undersökning från visar att av poliskåren anser att förutsättningarna för att bekämpa våld mot kvinnor är otillräckliga. Skillnaderna mellan polismyndigheterna är stora. Poliserna i undersökningen tror t.ex. att förutsättningarna för att bekämpa våld mot kvinnor kan förbättras genom utbildning och ökad kunskap inom området. Under förra mandatperioden drev på arbetet för en förstärkning av jämställdhetstänkandet i hela rättsväsendet, både när det gäller prioriteringar, personal och krav på utbildning i genusfrågor. Vi har sett till att olika kunskapshöjande insatser inom polis och rättsväsende är igångsatta. Det är emellertid långt kvar tills alla led i rättskedjan har tillräckliga kunskaper om sexualiserat våld och därför måste arbetet med att kompetenshöja rättsväsendet fortsätta. Alla aktörer måste ha kunskap om de maktstrukturer som möjliggör sexualiserat våld, och kunskap om hur mottagandet av våldsutsatta kvinnor och barn ska ske. Att höja kompetensen hos samtliga myndigheter som kommer i kontakt med våldsutsatta kvinnor och barn det handlar t.ex. om polisen, sjukvårdspersonalen, domstolsväsendet, och utbildningsväsendet är oerhört viktigt såväl för brottsoffrens trygghet som för väl genomförda förundersökningar och därmed möjligheterna till upprättelse. De första utredningsåtgärderna är helt avgörande för om en brottsutredning ska bli framgångsrik eller inte. Bevisdokumentationen måste ske noggrannare och med större kunskaper än . Även det initiala bemötandet av brottsoffer är viktigt och måste förändras. Som vi nämner ovan är det värdefullt att alla kvinnor får en kontaktperson hos polisen som de kan vända sig till i stället för att tvingas vända sig till olika personer varje gång de söker kontakt. Men det handlar också om såväl attityder som kunskaper och arbetsmetoder. Polisen måste utveckla sin förhörsmetodik med utgångspunkt i kunskaper om de speciella omständigheterna kring sexualiserat våld i nära relationer. Vi vet att det förekommer kränkande förhör där ovidkommande frågor ställs till brottsoffret. menar att utbildning om sexualiserat våld ska vara ett obligatoriskt inslag i yrkesutbildningarna för ovan nämnda yrkesgrupper. Vi vill också se obligatorisk vidareutbildning för berörda yrkesgrupper. Vad som ovan anförs om utbildning, kunskaper och metodutveckling i rättskedjan vad gäller sexualiserat våld bör som sin mening ge regeringen till känna. föreslår i sitt budgetalternativ särskilda pengar för utbildningsinsatser på området. Det rör sig om 15 miljoner till , 2 miljoner till och 3 miljoner till Domstolar. Se även motion Utgiftsområde 4 Rättsväsendet, 2006/07:Ju340. Utöver ökad kunskap i rättskedjan anser att det också är önskvärt att inrätta särskilda enheter inom rättsväsendet med spetskompetens kring mäns våld mot kvinnor och barn. De kan snabba på processer och ingripanden avsevärt. Dessa enheter kan inom sina respektive myndigheter utveckla handläggandet och kompetensen, som de sinsemellan kan skapa effektiva samarbetsformer. De skulle också ha lättare för att bygga upp nära samarbeten med sociala myndigheter och organisationer. Förra mandatperioden fick till stånd en specialisering av arbetet mot mäns våld mot kvinnor och barn. Det skedde bl.a. genom en omorganisering av åklagarväsendet, bildandet av ett utvecklingscentrum och skapande av familjevåldsenheter i samarbete mellan polis, åklagare, socialtjänst. En möjlighet och ett bra exempel på specialisering inom rättsväsendet är just de familjevåldsenheter som finns på några håll i landet. Särskilt när enheterna innehåller specialiserade åklagare fungerar de väl, eftersom det snabbar upp processer och ingripanden avsevärt. Omhändertagande av misshandlande män kan exempelvis ske som anmälan kommer in. Enheterna har också lättare för att bygga upp nära samarbeten med sociala myndigheter och organisationer som finns till för omhändertagande av drabbade kvinnor och barn. Familjevåldsenheter bör inrättas över hela landet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. trädde den nya sexualbrottslagstiftningen i kraft. deltog aktivt i samarbetet med regeringen för att ta fram de nya lagförslagen, som innehåller många förändringar. Vi har medverkat till att kryphål i lagen har täppts till. De förändringar som vi särskilt vill lyfta fram är följande: I och med att kravet på tvång har satts lägre klassas en betydligt större del av sexuella övergrepp som våldtäkt. En annan förändring i lagen är att de omständigheter som lett fram till en situation där exempelvis en kvinna själv berusat eller drogat sig, sover, är skadad eller på annat sätt befinner sig i hjälplöst tillstånd inte längre spelar roll för bedömningen av om det är fråga om sexuellt utnyttjande eller våldtäkt. En våldtäkt är en våldtäkt och förhandlingsutrymmet att nedgradera övergreppet till sexuellt utnyttjande har minskat. Inför ändringarna i sexualbrottslagstiftningen debatterades frågan om samtycke i våldtäktsparagrafen livligt. Ett av argumenten som anfördes för en samtyckesreglering var att man därigenom skulle minska fokus på offret för våldtäkten. Motargumenten var att risken för kränkande frågor om offrets klädsel, sexualitet m.m. är lika stor eller kanske t.o.m. större med en samtyckesreglering. Vi vet att det är förbjudet att ställa kränkande frågor, men tyvärr förekommer de fortfarande och är till stor del en följd av otillräcklig kompetens om sexualiserat våld i allmänhet och i domstolarna i synnerhet. anser emellertid att frågan om samtycke intuitivt är det som självklart ska ligga som grund för om en våldtäkt har begåtts eller inte. Enligt en dom från som kom innan den nya våldtäktslagen antogs är det också denna fråga som ska stå i fokus för domstolen. Hot och våld kan bevisa ifall samtycke förelegat eller inte. Den nya våldtäktslagen tar fasta på detta och minskar kraven på hot och våld betydligt. En kvinna som känner sig rädd och hotad och därför går med på samlag har alltså enligt lagen blivit utsatt för en våldtäkt. Det som är problematiskt är bevisningen. Under arbetet med den nya lagstiftningen framkom att en reglering som explicit utgår från samtyckesfrågan var svår att lösa lagtekniskt med rimliga krav på rättssäkerhet. ansåg därför inte att det var lämpligt att föreslå en sådan lagparagraf utan att istället poängtera att ovan nämnda HD-beslut om frågan om samtycke ska vara vägledande för bedömningen av nuvarande lagparagraf. Detta är dock inte en i alla delar lämplig lösning, eftersom lagparagrafen är utformad på ett sätt som definierar brottet som det bör definieras. I utredningsskedet hade den huvudsakliga frågan varit om en samtyckesreglering är lämplig, inte hur en sådan i så fall skulle formuleras. I och med detta behöver frågan ses över ytterligare. Frågan om en samtyckesreglering av våldtäktsparagrafen bör utredas med målsättningen att hitta en rättssäker och användbar utformning av lagen. Detta bör sin mening ge regeringen till känna. 9.2Hårdare syn på gruppvåldtäkter De fall där fler än en person på något sätt deltar i övergreppet ska hädanefter alltid bedömas som grov våldtäkt. Det betyder inte att alla gärningsmän nödvändigtvis behövt genomföra en sexuell handling, men att man på olika sätt deltagit i och möjliggjort övergreppet. 9.3Våldtäkt mot barn som ny brottsrubricering I den nya lagen tydliggörs att begrepp som frivillighet och samtycke inte är relevanta när man pratar om barn. Alla personer som genomför samlag eller jämförbar sexuell handling med någon som är begår en våldtäkt oavsett andra omständigheter. Oroväckande nog har det visat sig att tillämpningen av denna del av lagstiftningen inte har följt intentionerna. Praxis har utvecklat sig så att domstolarna har friat från våldtäkt mot barn med hänvisning till barnets samtycke. Lagstiftningen kring våldtäkt mot barn bör därför förtydligas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 9.4Sexköpslagen inkluderas i sexualbrottslagen Lagen (1998:408) om förbud av köp av sexuella tjänster, sexköpslagen, är ett unikt exempel på hur lagstiftningen kring sexköp sätter fokus på köparen: utan mäns efterfrågan skulle prostitution inte finnas. är stolt över att ha varit med om att driva fram denna lagstiftning. Sexköpslagen förs i den nya lagstiftningen, tillsammans med övriga brott mot den sexuella integriteten, in i 6 kap. . I skrivningarna förtydligas och utvidgas också tillämpningsområdet något för att vissa fall som i det allmänna rättsmedvetandet kan konstateras vara sexköp, men som lagstiftningen missat, inkluderas i bestämmelsen. Människohandel för sexuella ändamål, trafficking, är ett av de grövsta uttrycken för den globala könsmaktstrukturen. Precis som all prostitution beror företeelsen på att det finns en efterfrågan bland män när det gäller att utnyttja kvinnor sexuellt. Frågan om trafficking har varit livligt debatterad och många åtgärder har vidtagits. Både inom och EU har lagstiftningen förbättrats. Åklagare och andra har emellertid ansett att den svenska lagstiftningen är trubbig och ställer alltför höga beviskrav. Ett av de främsta problemen har varit kravet på att förövarna ska ha använt sig av otillbörliga medel. Under förra riksdagsåret tillsattes en utredning som ska utvärdera lagstiftningen i dess helhet och eventuellt komma med förslag till förändringar. anser att skärpningar av lagstiftningen behövs och ser fram emot resultatet av utredningen. EU-länderna är eniga om att människohandeln för sexuell exploatering ska stoppas. Engagemanget för hur man ska komma åt rekryterare och transportörer går inte att ta miste på. Däremot är det fortfarande kontroversiellt att koppla ihop människohandel för sexuella ändamål och prostitution, och den sista och avgörande länken i kedjan, sexköparen, lämnas ifred. Köparens roll i prostitutionen analyseras inte. Han är befriad från allt ansvar och kan ställa vilka krav som helst, så länge han betalar. Så dock inte i . trädde lagen om förbud mot köp av sexuella tjänster i kraft i . Man valde att kriminalisera prostitutionsköparen och inte den prostituerade eftersom man anser att prostitution är ett led i det patriarkala sexualiserade våldet, att prostitution är en del av mäns våld mot kvinnor. Kvinnor som blivit offer för människohandel för sexuella ändamål har ofta i sitt ursprungsland blivit hotade och trakasserade. De är också ofta offer för brottssyndikat som fortfarande bedriver sin verksamhet när kvinnan återsänds till ursprungslandet. Risken för sådana hot och trakasserier är antagligen ännu större om kvinnan i vittnat om hur hon utsatts för brott, i synnerhet som handel med människor för sexuella ändamål är en erkänd del av den grova internationella organiserade brottsligheten. Det finns således ofta anledning att pröva kvinnors rätt till skydd enligt utlänningslagen. har polisen en omfattande informations- och underrättelseskyldighet gentemot brottsoffer. Denna skyldighet regleras i första hand i 1kap. 6 § polisförordningen och i 13 ac §§ förundersökningskungörelsen. Däremot finns ingen skyldighet att upplysa utländska kvinnor om deras rätt att söka asyl. Detta är en dålig ordning som försvårar för de utsatta kvinnorna att tillvarata sin rätt till prövning av skyddsbehov och därmed uppehållstillstånd enligt utlänningslagen. Det bör i polisförordningen införas en skyldighet för polisen att informera kvinnor som utsatts för handel med människor för sexuella ändamål om deras rätt att söka asyl. Detta bör som sin mening regeringen till känna. 11Övergrepp mot barn som leder till tvister om vårdnaden har tagit del av flera ärenden där anledningen till föräldrarnas vårdnadstvist har varit misstankar, bekräftade eller inte, om att den ena föräldern (oftast fadern) eller någon annan nära anhörig utsatt barnet för sexuella övergrepp eller annan form av misshandel. I många av dessa fall har förundersökning aldrig inletts eller lagts ned på ett tidigt stadium. Att påståenden om någon form av övergrepp är relativt vanliga i vårdnadsmål styrks av egna undersökningar av tingsrättsdomar. I 55 av 249 mål förekom påståenden om våld, hot eller sexuella övergrepp mot barnet (2005:43 s. 199). Kommittén bekräftar att det faktum att en förundersökning lagts ned ibland tas upp av domstolen som ett motiv till att inte beakta påståenden om övergrepp.