mot · GU02Ju397 · 2006-10-31 00:00:00 — Utredning av våldsbrott mot barn tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om en analys av skillnaderna mellan länen när det gäller polisanmälningar om våldsbrott mot barn. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om en översyn av hur polisresurserna för våldsbrott mot barn är fördelade över landet samt hur de är prioriterade i förhållande till annan brottsbekämpning. Den socialdemokratiska regeringen tog flera viktiga och nödvändiga initiativ för att göra det möjligt att mäta polisens arbete. Det är därför viktigt att fortsätta på den inslagna vägen och gå vidare med den kartläggning och analys som påbörjats. Det finns stora skillnader mellan länen i landet och det är viktigt att hitta instrument för att möjliggöra mätningar av den statistik som förs. fick polisen enligt Brå 11692 anmälningar om misstänkt barnmisshandel eller sexuella övergrepp mot barn . av ärendena rör misshandel av barn. Statistiken visar att antalet polisanmälningar om vålds- och sexualbrott mot barn varierar kraftigt över landet. Med hänsyn tagen till befolkningsmängd hade till exempel det län med högst antal polisanmälningar om misshandel av små barn fler anmälningar än de med lägst antal anmälningar. Det finns anledning att analysera vad de stora skillnaderna beror på. I finns drygt 17000 poliser. Av dessa är cirka 250 barnutredare, som har som huvudsakligt uppdrag att arbeta med våldsrelaterad brottslighet mot barn. Till skillnad från polisverksamheten i övrigt är de flesta cirka tre fjärdedelar av de utövande barnutredarna kvinnor. De flesta är operativt placerade på kriminalrotlar/enheter, men ibland arbetar de även inom den så kallade närpolisen. I flera länspolisdistrikt arbetar de i grupper och har nödvändiga resurser för att kunna genomföra sitt arbete på ett professionellt sätt. I andra polisdistrikt har barnutredarnas villkor fått stå tillbaka för andra prioriterade områden. I flera fall arbetar de helt ensamma. Någon särskild nationell resursenhet kopplad till bekämpning av våldsbrott mot barn finns inte, till skillnad mot flera andra brottsområden. I en kartläggning från om våldsbrott mot barn ställdes antalet anmälda våldsbrott mot barn 2004 i relation till antalet barnutredare i respektive polisdistrikt, i syfte att få fram en jämförande bild av polisens utredningsresurser för dessa brott. Kartläggningen visade att polisens resurser att utreda våldsbrott mot barn skiljer sig kraftigt över landet. På har en barnutredare i genomsnitt 20 polisanmälningar om våldsbrott mot barn att utreda. I ska varje barnutredare i snitt utreda 94 polisanmälningar . Artikel 19 i FN:s konvention om barnets rättigheter slår fast att barnet har rätt till skydd mot våld och övergrepp. Rädda Barnens kartläggning visar hur olika polisen har valt att prioritera sina resurser för att utreda våldsbrott mot barn i olika delar av landet. Det finns en uppenbar risk att skillnaderna i polisens prioriteringar av dessa brott återspeglar barns ställning som brottsoffer. Prioriteringarna påverkar rimligen barnets möte med polisen och barnets rättssäkerhet. Ur ett barnrättsperspektiv är detta oacceptabelt och måste rättas till. De stora skillnaderna mellan polisdistriktens prioriteringar av dessa brott kan också få konsekvenser för polisens möjligheter att samverka med andra myndigheter kring våldsutsatta barn. Brister i samverkan mellan myndigheter kring barn i rättsprocessen är ett stort problem. Varje barn har rätt till en rättssäker utredning, oavsett var de bor i landet. Det är därför angeläget att omgående ser över hur polisresurserna för våldsbrott mot barn är fördelade över landet samt prioriterade i förhållande till annan brottsbekämpning.