mot · GT02MJ48 · 2006-04-18 00:00:00 — Inledning: klimat en solidaritetsfråga4 Mål på kort sikt7 2 Oljeberoende klimatpolitik i relation till övrig politik8 samtal och handlingsprogram för avveckling av fossila bränslen9 3.1 Kärnkraft är lösningen på klimatstörningar10 3.2 Koldioxidavskiljning och lagring kan göra kolkraft ren11 3.3 Svensk gas ersätter inte utländsk kolkraft12 3.4 Vi kan köpa oss fria genom satsningar i syd13 3.5 Med biodrivmedel kan vi köra på som vanligt14 4.2 Energieffektivisering och bostäder16 Bostäder, service m.m.17 Handel med utsläppsrätter nästa nationella plan18 Handel med utsläppsrätter och flygtrafik19 Handlingsprogram för minskat transportarbete21 4.6 Förbränning av fossilt material i avfallssektorn25 5 En sammanhållen energi- och klimatpolitik26 Allmänhetens insyn i svenskt deltagande i CDM30 Framtida förhållning till CDM30 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett långsiktigt mål om minskning av utsläpp av växthusgaser till 2050 med 1990 som utgångsår, utan användning av flexibla mekanismer förutom handel med utsläppsrätter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett kortsiktigt mål om minskning av utsläpp av växthusgaser till 2010 med 1990 som utgångsår, utan användning av flexibla mekanismer förutom handel med utsläppsrätter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att minskningsmålen skall delas upp i sektorsdelmål för att tydliggöra var minskningarna skall ske. Sektorsdelmål bör sättas samt ett interpolerat delmål däremellan . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en årlig uppföljning av nationella målet och regelbundna utsläppsprognoser. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att breda samtal om avvecklingen av oljeberoendet behövs med anledning av problemets omfattande karaktär. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om lokala oljeavvecklingsplaner. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om och dess strategi för att insamla och lagra koldioxid (CCS). tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om offentlig finansiering av forskning och utveckling om CCS. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en energieffektiviseringsmyndighet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vita certifikat för eleffektivisering. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om s.k. F-gaser. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utformningen av den svenska nationella tilldelningsplanen för utsläppsrätter inom EU:s handelssystem. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om handel med utsläppsrätter och flygtrafik. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ökat utrymme för långsiktiga satsningar inom ramen för Klimp genom samverkan med Swentec. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av ett handlingsprogram för omställning av transportsektorn. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om koldioxidrelaterad registreringsskatt. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om koldioxidrelaterad förmånsbeskattning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bör få i uppdrag att tillsammans med föreslå konkreta åtgärder för att minska jordbrukets användning av fossila bränslen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av en utredning om minskningar av andra drivhusgaser än koldioxid inom jordbrukssektorn. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förbränning av fossilt material i avfallssektorn. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av en klimatfond. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det inte finns vare sig energipolitiska skäl eller klimatpolitiskt utrymme för att öka ledningskapaciteten för fossilgas i , annat än när synnerliga skäl föreligger. tillkännager för regeringen som sin mening att en utvärdering av skatteändringen för särskilt effektiv kraftvärme bör genomföras i enlighet med vad som anförs i motionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kärnkraftens roll i en sammanhållen klimat- och energipolitik. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en utvärdering bör göras av CDM och andra sätt att bidra till minskade klimatutsläpp i utvecklingsländerna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att svenska miljöorganisationer skall få delta i beredningen av beslut om godkännande av CDM-projekt där är investerarland. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om framtida förhållningssätt till CDM. Inledning: klimat en solidaritetsfråga Klimatfrågan är vår kanske viktigaste solidaritetsfråga. Det är en fråga om solidaritet mellan generationer. Följande generationer kommer inte att kunna elda fossila bränslen i samma omfattning som vi. Men de kommer att drabbas alltmer av effekterna av de klimatstörningar som eldningen av olja, gas och kol orsakar. Det är en fråga om solidaritet med naturen och därmed med vår framtid. Klimatrubbningen kommer att negativt påverka livsbetingelser för en rad arter, från Östersjötorsken som får svårare att föröka sig i varmare vatten till en mångfald av arter som riskerar att försvinna. Vår kunskap om naturens väv är ofullständig. Vi vet inte vad det kan ställa till med när en art försvinner, för att inte tala om en förändring av den omfattning som klimatstörningar kan leda till. Det är en fråga om solidaritet mellan rika och fattiga. Det är vi i den rika världen som står för den största förbrukningen av fossila bränslen. Men det är förmodligen världens mest utsatta som kommer att drabbas värst, av torka och översvämningar, av störningar i jordbruket och förändringar i skogen. Helt säkert är det dock inte. påstods t.ex. att var den mest drabbade delen av världen. Vi vet mindre om vad klimatrubbningen får för konsekvenser än att den är på gång. Likväl som det är vi i den rika världen som har störst ansvar för utsläppen av koldioxid och andra drivhusgaser, är det också vi i den rika världen som har störst ansvar och möjlighet att minska utsläppen. Vi måste ställa om våra energi-, transport-, bostads- och produktionssystem. Vi ska utveckla och tillämpa tekniskt kunnande. Vi ska visa hur man kan planera samhällen för att minska behovet av transporter och energianvändning. Vi ska göra det vi kan för att utveckla alternativen. Vi ska göra de livsstilsförändringar som är nödvändiga för att anpassa oss till en uthållig energianvändning. Beslutsfattare på alla nivåer måste delta. Det gäller både vardagsbesluten i hushållen, besluten om forskningsinriktning på våra högskolor och de strategiska besluten i näringslivet. Regeringen och fastställer målen för klimatpolitik. Dessa ska vara tydliga, relevanta, tidsbestämda, mätbara och relaterade till den internationella utvecklingen. Det är upp till regering och riksdag att besluta om de satsningar och styrmedel som sätter ramarna för alla andra beslutsfattare i . Dessa ska vara tillräckliga för att kunna nå målen. Regeringen och myndigheterna ska också direkt utföra viktiga delar av klimatpolitiken. Mål utan åtgärder blir inte trovärdiga. delar i stort omdöme om den proposition som Socialdemokraterna och har presenterat: det nya målet på mellanlång sikt får godkänt, men åtgärder för att nå målen saknas. Det finns inte heller tillräckligt med åtgärder i de regeringspropositioner som presenteras ungefär på relaterade områden. Därför kommer vi i denna motion att lägga tonvikt på det som Socialdemokraterna och inte klarat av åtgärder för att nå målen. anser att mål för utsläpp av drivhusgaser i första hand ska avse utsläpp i . Undantag för detta kan endast göras för utsläpp i den sektor som omfattas av EU:s system för handel med utsläppsrätter. För den handlade sektorn ska målet omfatta de utsläppsrätter som tilldelades av den . I den mån accepterar att utsläppsrätter kan införskaffas genom Kyotoprotokollets s.k. projektmekanismer måste dock målet justeras upp i motsvarande utsträckning. Den kan endast påverka de utsläppsrätter den själv delat ut. Det är inte rimligt att ha ett mål som omfattar centrala beståndsdelar som inte kan påverkas med styrmedel som regering och riksdag förfogar över. Regeringen kan påverka vilka utsläppsrätter som tilldelats. Den kan inte påverka vad som sedan händer med dessa. Detta resonemang förstärks av att utsläppsrätterna delats ut gratis av regeringarna i EU:s medlemsstater, i stället för att auktioneras. Gratistilldelningen innebär en förmögenhetsöverföring till de företag som får utsläppsrätter och har således en inneboende risk för att tilldelningen blir för stor. har haft till uppgift att tillse att inte tilldelningen blir för stor, men har inte varit denna uppgift mäktig. Att utdelade rätter ingår i underlaget för klimatmålet ger incitament till regeringar att inte vara för generös med utdelningen. långsiktiga mål bör vara att de globala utsläppen av växthusgaser på en nivå som enligt den bästa vetenskapliga bedömningen resulterar i en temperaturhöjning som bedöms räcka för att undvika oacceptabla klimatstörningar. Denna nivå bedöms vara en temperaturhöjning på högst två grader, jämfört med förindustriella förhållanden. klimatpolitik bör, tills det kommer andra bedömningar från FN:s vetenskapliga panel IPPC, uttryckligen utgå ifrån att temperaturhöjningen får vara högst två grader. anser att det är rimligt att utsläpp av växthusgaser inte överstiger det globala genomsnittliga utsläpp per person som är förenligt med temperaturmålet. Detta har kallats det rättvisa miljöutrymmet. Från vissa håll argumenteras att detta sätt att beräkna mål ger en orättvis fördel till de rika i-länderna som historiskt stått för merparten av utsläpp av drivhusgaser. Detta har varit ett viktigt bidrag till det övertag vi nu har i form av infrastruktur, tekniskt kunnande m.m. Eftersom dessa gaser stannar kvar i atmosfären menar man att det är mer rättvist att utgå ifrån historiska utsläpp. Ett ackumulerat värde vore enligt detta synsätt lämpligare. anser att det ligger mycket i detta synsätt. Det kan dock också sägas att de länder som haft de största historiska utsläppen också har den svåraste omställningen. Den historiska klimatskulden kan betalas på annat sätt, t.ex. genom bistånd, handelsfördelar eller överföring av tekniskt kunnande. Vi anser att det långsiktiga målet bör beräknas utifrån det rättvisa miljöutrymmet såsom det beskrivits ovan. Enligt den bästa tillgängliga bedömningen innebär detta en minskning . Det är frestande för vissa politiker att anta ett långsiktigt mål men skjuta upp åtgärder för att nå målet. Merparten av minskningen av utsläppen skulle med en sådan taktik ske mot slutet av perioden. På klimatområdet anser att detta skulle vara oansvarigt. Eftersom drivhusgaser är, som påpekats ovan, kvar i atmosfären får en minskning på en procent nu en betydligt större samlad effekt än en minskning med en procent som sker först . Att ta detta ansvar är en förutsättning för att argumentet ovan mot en ackumulerat mål ska vara hållbart. Dessutom är det oansvarigt mot kommande generationer att lägga en alltför stor börda av anpassningen på dem. En anpassning som sker kontinuerligt och målmedvetet kan förväntas ge mindre störningar i samhället än en anpassning som sker alltför snabbt. Det gäller att hitta en lämplig avvägning mellan en socialt acceptabel förändringstakt och att minska risken för klimatstörningar med oacceptabla konsekvenser. anser därför att minskningen av klimatutsläppen bör ske linjärt eller med andra ord i jämn takt, eller fortare initialt om det går med en rimlig ansträngning. anser det positivt att propositionen innehåller ett nytt, relativt tufft mål på en minskning . Även om vi anser att en större minskning kan visa sig behövas bedömer vi att detta mål är ett acceptabelt mål med hänsyn till dagens kunskap. Målet bör dock stämmas av mot nya bedömningar från IPCC och vid behov justeras utifrån de principer som anges ovan. Mål på kort sikt Mycket tyder på att vi redan har nått det uppsatta målet för en minskning . Det går att göra mycket mer med måttliga åtgärder. Några förslag till sådana anges nedan. anser därför att det kortsiktiga målet bör höjas till en minskning till 2010. Målet avser ett avräkningsmål utan utsläppsrätter från JI och CDM. För att totalmålen ska bli hanterliga och det ska bli tydligt var ansvaret för erforderliga åtgärder ligger anser vi att dessa måste brytas ned i sektorsdelmål. Lämplig sektorsindelning kan vara koldioxidutsläpp i industri (ev. endast industrin i den handlande sektorn), transporter samt bostäder och övrigt. En fjärde sektor kan vara övriga växthusgaser. Sektorsdelmål bör sättas samt ett interpolerat delmål däremellan . Som utgångspunkt för ett resonemang om sektorsmålet kan tas en proportionell minskning inom alla sektorer. Om argument kan framföras att utsläppsminskningen ska gå fortare eller långsammare i någon sektor, kan detta övervägas, så länge erforderliga åtgärder för att nå målen finns på plats samt summan av sektorsmålen inte överskrider det totala målet för respektive period. är mycket skeptiskt till att räkna med sänkor i klimatpolitiken. Forskningsläget är ytterst osäkert. Det finns marker och vegetationstyper som avger respektive upptar koldioxid. Men, hur mycket och i vilken riktning är beroende av en mängd kringfaktorer såsom temperatur, halt koldioxid i luften, fuktighet m.m. vilket gör sådana beräkningar ytterst osäkra och variabla. Dessutom är det inte olika vegetationstypers koldioxidupptag som är orsaken till växthusproblematiken, så varför lägga så mycket resurser och kraft på något som är så osäkert och dessutom perifert. Avskogningsproblematiken på vissa håll i världen löses bäst med rättvis handlingspolitik, inte klimatpolitik. Det är otillfredsställande att regeringen inte lagt fram en proposition om 2004 års kontrollstation . Uppföljningen måste vara betydligt bättre . Utsläppen av växthusgaser ska mätas kontinuerligt. Data ska sammanställas och offentliggöras . Utsläppsdata ska då också redovisas sektorsvis och jämföras med sektorsmålen. bör utsläppsprognoser avseende produceras. Vid behov ska åtgärder för att nå målen föreslås. En proposition avseende kontrollstation bör läggas fram till 2008. 2 Oljeberoende klimatpolitik i relation till övrig politik Ett mål som är relaterat till klimatmålen är målet att bryta oljeberoende . Taget på allvar är detta ett djärvt och inspirerande mål. Det är ett mål som många kan samlas kring. Tillsättningen av kommissionen mot oljeberoendet var ett positivt och löftesrikt steg. Den svenska aktiviteten har redan väckt internationell uppmärksamhet. Ett uttryck för detta är en artikel i det nummer av den amerikanska tidskriften med tema klimat (). För att leva upp till löftena och förväntningarna måste åtgärder vidtas för att nå målet. delar regeringens ambition att påtagligt minska beroende av olja. Oljeberoendet bör avvecklas av sårbarhetsskäl men framför allt på grund av det ökande hotet om en kraftig klimatförändring. har ett ansvar för sina egna utsläpp av växthusgaser, men också att gå före och visa vägen för andra länder där de ekonomiska, tekniska, sociala och politiska förutsättningarna är sämre än i . Viktigt i sammanhanget är att i övergången från ett icke hållbart system inte bygger fast sig i nya ohållbara system utan att omställningen sker till ett långsiktigt hållbart system. Således bör inte omställningen leda till ökat fossilgasberoende, från miljösynpunkt dålig elproduktion eller ökad användning av el för uppvärmning. Användningen av fossila bränslen i minskade kraftigt och av , men har den i stort sett varit oförändrad. Nya åtgärder krävs för att ånyo få fart på omställningen genom att påskynda effektivisering av energianvändningen och introduktionen av förnybara bränslen. Åtgärder behövs inom alla sektorer. Förvisso har användningen av fossila bränslen minskat kraftigt inom både bostadssektorn och fjärrvärmen. Denna positiva utveckling kan åtminstone till stor del tillskrivas kraftfulla handlingsprogram med effektiva styrmedel. Inom industrisektorn har däremot föga hänt. Det behövs nya åtgärder. Kommissionen har ett uppdrag som endast omfattar att föreslå de åtgärder vi kan identifiera och enas kring på kort sikt. Uppgiftens storlek är dock sådan att det behövs ett mer långsiktigt arbete med att kontinuerligt identifiera, utreda och bereda förslag till åtgärder som påskyndar avvecklingen. Det finns en uppenbar risk att det politiska fokus som finns på frågan minskar när kommissionens arbete är avslutat. Därför föreslår att regeringen ger utökade befogenheter till att leda arbetet med och ansvara för avvecklingen på . samtal och handlingsprogram för avveckling av fossila bränslen anser att breda samtal med deltagare från politiska partier, staten, näringslivet samt kommuner och landsting behövs för att nå bred enighet kring åtgärder för att avveckla oljeberoendet. Vi vill att ett handlingsprogram för avveckling av fossila bränslen för uppvärmning och elproduktion till 2010 tas fram. Framgångar i att avveckla fossila bränslen beror till stor del på nationell och internationell politik, men de är också summan av många lokala beslut och initiativ. föreslår därför att lokala avvecklingsplaner uppmuntras. Kommunerna kan göra mycket för att främja bättre lösningar för jordbruket och energiframställningen, men kanske särskilt för trafiken och energieffektiviseringen. Men också kommunala misslyckanden kan vara av betydelse. Ett av värdena med lokala och regionala planer är att det är just när man försöker som man ser brister i nationell politik och kan föreslå förändringar av den nationella politiken. Möjligheten i det kommunala arbetet exemplifieras här av energieffektivisering. Kommunerna har stora möjligheter att effektivisera sin egen energianvändning i sina fastigheter. En metod för detta är performance contracting, vilket innebär att man tecknar kontrakt med ett energitjänstföretag om att minska energiförbrukningen till minst en viss nivå under till exempel en femårsperiod. Kommunen och energitjänstföretaget delar då på vinsten, och kan även använda en del av vinsten till investeringar i fortsatta energieffektiviseringar. har just tecknat ett sådant avtal med TAC, ett annat med . Båda innebär energibesparing på eller mer. går det att spara mycket mer. sparade av energin i Frejaskolan, i bruk 2003. Detta uppnåddes mest genom bättre styrning av värme, kyla och ventilation samt värmeåtervinning. I dessa fall har man ändå inte satsat på tilläggsisolering och nya fönster, som kan ge ytterligare en stor besparing. Med kommunerna som lok kommer den privata efterfrågan på effektiviseringstjänster också att öka. Energieffektivitet är också en fråga om utbildning. På ett kontor kan man ofta spara massor med energi bara genom att byta ut glödlampor mot lågenergilampor, ställa in kontorsapparater på att gå ner till sparläge och genom att ställa in timers rätt. Energirådgivning i kommunen bör vara aktiv och uppsökande, bland annat gentemot företag i kommunen. Felaktiga föreställningar om vissa tekniska lösningar på drivhusproblemen riskerar att leda klimatarbetet på stickspår som slösar bort både tid och resurser. Försök att lansera dessa stickspår kan både spela på och spe på en rädsla för förändringar. Dessa villfarelser kan både ge en bedräglig känsla av tillförsikt och hindra eller försena de åtgärder som faktiskt kan bidra till att lösa problemen. Nedan diskuteras några av dessa stickspår i klimatdebatten. 3.1 Kärnkraft är lösningen på klimatstörningar Kärnkraft framhålls av vissa som en lösning på klimatproblemet. svarade kärnkraft för av världens elproduktion, året innan för av världens totala energiproduktion. 2003 svarade förnybara bränslen för dubbelt så mycket av världens energiproduktion som kärnkraft, enligt ländernas energiorgan IEA. För att utgöra ett betydande bidrag till lösningen av klimatproblemet skulle det behövas en massiv utbyggnad av kärnkraften. Detta skulle i sin tur innebära att kärnkraftens problem skulle mångfaldigas. Till dessa hör risken för olyckor, risken för spridning av kärnvapen, ökade problem med avfall, ökade radioaktiva utsläpp från alla led från uranbrytning till avfallshantering. Det finns stora osäkerheter kring de långsiktiga urantillgångarna. En vanlig uppfattning är att nu kända tillgångar räcker för ca 50 till drift vid nuvarande nivåer. Prospektering efter uran har huvudsakligen skett från slutet av fram till dess att uranets prisbubbla sprack . Vissa bedömare menar att är så kort att det torde vara möjligt att hitta andra fyndigheter. Andra påpekar att det är relativt lätt att prospektera efter uran jämfört med t.ex. olja och gas. Flertalet av de områden där utländska bolag nu börjat prospektera efter uran i är sådana som identifierades . Vissa analytiker påpekar att vid högre priser blir det lönsamt att bryta fyndigheter som inte lönar sig . Detta kräver i sin tur mer energi och medför större miljöproblem som svårligen kan hanteras. Det finns andra sätt att lösa klimatproblem som är billigare, effektivare, har kortare ledtider och är förenade med färre miljörisker än en utbyggnad av kärnkraft. Som bl.a. visat på annat håll går det att avveckla kärnkraft och klara klimatmål. Synen på sambandet mellan kärnkraft och klimatpolitik utvecklas dels nedan, dels på annat håll. 3.2 Koldioxidavskiljning och lagring kan göra kolkraft ren har möjligheten att fånga in och lagra koldioxid uppmärksammats. Bolag som BP, , och har visat stort intresse för detta. Koldioxidavskiljning och lagring (CCS, efter det engelska uttrycket Carbon Dioxide Capture and Storage) har stora tekniska, ekonomiska, institutionella och miljömässiga problem och frågetecken som måste lösas för att metoden ska vara acceptabel ur klimatperspektiv. För att bara ta ett exempel saknas reglering för långsiktiga skadeståndsfrågor rörande miljömässiga och klimatmässiga effekter av läckage från förvaringen. För att CCS ska ge något större bidrag till klimatpolitiken i eller globalt behövs vidare en enorm utbyggnad av anläggningar för att fånga in, transportera och förvara koldioxiden. De globala antropogena utsläppen av koldixoid är drygt . Om CCS ska fylla funktionen av en betydande tidsvinst, handlar det om att lagra i storleksordningen utsläpp eller halva utsläpp osv. Om man ska lagra av en gas för i princip evig tid, ställer det enorma krav på miljökonsekvensbeskrivningarna. Man kan fråga sig om de över huvud taget kan tänkas uppfyllas med rimliga krav på vetenskaplig integritet och demokrati. Givet problemen, kostnaderna och de stora osäkerheterna är det osannolikt att denna metod kommer att kunna ge något nämnvärt bidrag till lösningen av klimatproblemen. CCS kan inte vara en slutgiltig lösning på samma sätt som förnybar energi. Om CCS har en funktion att fylla är det att vinna tid för verkligt hållbara lösningar. än 2030 kan CCS inte ge stora bidrag till utsläppsminskningen, eftersom tekniken inte kan användas i befintliga kraftverk eller i kraftverk . Från småskalig demonstrationsanläggning till dess tekniken används i mycket stor skala uppskattas det ta . Det mest sannolika är att CCS inte används för att köpa tid utan bara för att rättfärdiga fortsatt kolkraft, och att det visar sig att CCS inte klarar de tekniska, ekonomiska, juridiska och politiska utmaningarna. Då har mänskligheten fölorat och enorma resurser på ett blindspår. , som , använder en teoretisk framtida möjlighet till CCS för att berättiga utbyggnaden av nya koleldade kraftverk .