mot · GU02Ju343 · 2006-10-30 00:00:00 — Vidare vill rådet att den nya typ av expanderande ammunition som har börjat användas utreds ytterligare. Denna typ av ammunition skapar avsevärt större skada hos den som träffas, vilket rimmar illa med principen att så lite våld som möjligt ska användas. På vissa andra områden anser rådet att förtydliganden av regler behövs. Det gäller användandet av handfängsel, expanderbara batonger samt av pepparspray, där man anser att regelverket inte ger tydliga riktlinjer. menar att det etiska rådets synpunkter är värda att ta på allvar. Tydliga regler kring polisens vapen- och våldsanvändning är en förutsättning för rättssäkra ingripanden och en viktig arbetsmiljöfråga för de enskilda poliserna. Regeringen bör tillsätta en utredning angående ett tydliggörande av regelverket kring polisens vålds- och vapenanvändning med utgångspunkt i rapporten från etiska råd. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I den rättspolitiska debatten hörs ofta krav på att ge polisen tillgång till exempelvis vattenkanoner och tårgas. I mångt och mycket bygger denna debatt på missförstånd. Polisen har tillgång till tårgas och rätt att använda vattenkanoner. Det är ett aktivt val från polisens sida dels att inte köpa in vattenkanoner, dels att inte använda tårgas. Dessa metoder är ofta olämpliga och det ligger inom polisens kompetens att besluta när de är lämpliga att ta till. Andra exempel på nya vapen som det finns förslag om att ta till är sådana som gör mindre skada, exempelvis elpistoler. etiska råd har ansett att varken behovet av dessa vapen eller skadeeffekterna är klarlagda. Man menar också att sådana lättare vapen kan ge intryck av att polisens huvudalternativ är att ingripa med våld. Andra menar att detta skulle minska risken för våld och skapa en bättre arbetsmiljö för poliserna. Att polisen ska vara beväpnad med skarpladdade vapen är långtifrån självklart. I bär av poliskåren skjutvapen, medan det i vårt grannland gäller att polisen bär skarpladdade vapen endast när situationen bedömts sådan att det är oundgängligen nödvändigt. För att beväpna sig krävs order från polischef. Vapnen kan då antingen förvaras på polisstationer eller i sigillförsedda, slutna lådor i polisens fordon. I såväl som säger regelverket att skarpladdade vapen får användas i liknande situationer, men skillnaden i regelverken gör att man i utnyttjar möjligheten betydligt mer sällan. Detta kan bero på att den svenska polisens beväpning kan skapa en falsk säkerhet och därmed resultera i fler risksituationer där poliser känner sig tvingade att använda skjutvapen i nödvärn. Enligt , professor vid i , förefaller den norska modellen vara säkrare för de enskilda poliserna, att döma av antalet incidenter där poliser skadas vid skottlossning. Kanske är detta en följd av ett mindre riskabelt beteende från de enskilda polismännens sida. Även antalet fall av dödsskjutningar av misstänkta vid ingripanden uppvisar skillnader. I sker en dödsskjutning , medan siffran i är begränsad till en dödsskjutning . anser att det är nödvändigt att se över polisens beväpning för att minska risken för personskador för både misstänkta, poliser och allmänheten vid polisingripanden. Man bör överväga möjligheter att agera utan vapen i större utsträckning som behovet och förutsättningarna för nya vapen diskuteras. Utredningen bör också ta hänsyn till de konsekvenser som nya förslag får för allmänhetens förtroende för polisen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.