mot · GT02T31 · 2006-04-06 00:00:00 — 3Bättre kommunikationer för ett konkurrenskraftigt Sverige4 5Hållbara transporter och hållbar beskattning8 7Konkurrens på hela järnvägsnätet13 9Bättre förutsättningar för flygtrafiken15 10Nej till båtskatt genom ett nytt båtregister16 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en utökad planeringsram för investeringar och drift och underhåll i det nationella och regionala vägnätet 20042015. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om åtgärder för att främja de enskilda vägarna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att skall kunna ta över ansvaret för broar på enskilda vägar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utnyttjande av alternativa finansieringsformer för infrastrukturinvesteringar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om åtgärder mot rattfylleri. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om tonnageskatt. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om isbrytningens finansiering. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om helikopterverksamheten. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om Gotlandstrafiken. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av att den svenska beskattningen av vägtransporter inte får medföra konkurrensnackdelar jämfört med övriga EU-länder. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att stimulera teknikutvecklingen och alternativen till fossila bränslen för att lägga grunden för hållbara transporter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om höjd skrotningspremie för äldre bilar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om åtgärder för att förbättra kollektivtrafiken, bl.a. genom ökad konkurrens. avslår regeringens förslag om genomförande av en försöksverksamhet under högst för persontrafik på det statliga järnvägsnätet i delar av , till förmån för en mer långtgående avreglering av järnvägstrafiken i hela landet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att all interregional persontrafik på stomjärnvägarna skall öppnas upp för konkurrens mellan alla intresserade tågoperatörer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att förutsättningarna för de mindre svenska flygplatsernas fortlevnad inte får äventyras. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att förberedelserna för att inrätta ett svenskt båtregister och i förlängningen en båtskatt skall avbrytas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen skall lägga fram förslag om ett system som säkerställer att flygbesättningar uppfyller uppställda krav på nykterhet och drogfrihet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att processen att prioritera vissa hamnar i fråga om statligt finansierad infrastruktur behöver påskyndas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att politiska åtgärder för ett jämställt transportsystem skall inriktas mot att kvinnor och män ges likvärdiga förutsättningar att efterfråga och få tillgång till transportmöjligheter. Det finns ett stort behov av en ny framsynt och modern transportpolitik. Detta blir särskilt tydligt mot bakgrund av det allt mer integrerade europeiska samarbetet. Vårt aktiva deltagande i globaliseringen av ekonomi och samhällsliv ställer höga krav på fungerande transportväsen och trafikstrukturer. En lång rad områden inom transportpolitiken behöver reformeras och förbättras. Det gäller inte minst transportsystemets ryggrad i form av underhåll och investeringar i trafikens infrastruktur. Ett flertal utredningar inom transportområdet har presenterats . Den socialdemokratiska regeringen har vid upprepade tillfällen meddelat att man avser att redovisa sina förslag med anledning av bl.a. dessa utredningar till i form av en transportpolitisk proposition. Tidpunkten för propositionens avlämnande har successivt skjutits fram och i samband med höstens budget till november månad 2005 och så vidare. Först på den för avlämnande av propositioner som behandlas presenterades föreliggande proposition. Detta långa dröjsmål, som i slutänden ändå inte resulterade i något annat än en framjäktad och ofullständig samling av avsiktsförklaringar, är djupt olyckligt och ansvarslöst. förtjänar en bättre transportpolitik. Partierna inom föreslår en ny politisk inriktning som i praktiken lever upp till det transportpolitiska mål som antagit, men som under socialdemokratiskt styre inte blivit mer än en pappersprodukt. Vi föreslår en politik för ett väl utvecklat transportsystem med säkra, miljövänliga och tillgängliga transporter där det övergripande målet ska vara att säkerställa en samhällsekonomiskt effektiv och långsiktigt hållbar transportförsörjning för medborgare och näringsliv i hela vårt land. 3Bättre kommunikationer för ett konkurrenskraftigt Framtidens transportsystem skall bidra till tillväxt och företagande som trafikens negativa miljöpåverkan minimeras. Väl fungerande kommunikationer är av avgörande betydelse för att nya företag skall kunna skapas och befintliga företag ska kunna växa och medverka till regionförstoring som gynnar både företag och arbetstagare i det moderna samhället. För att hela ska ges förutsättningar för utveckling och nya jobb krävs en god infrastruktur för såväl vägtransporter som järnväg, båt och flyg. görs tyvärr inte de väl avvägda satsningar som krävs för att på ett effektivt sätt förstora arbetsmarknadsregioner samt göra attraktivt för utländska och inhemska investerare. Det finns skäl att befara en utveckling där privata satsningar och företagande, och därmed jobb, går om intet på grund av alltför dålig infrastruktur och dåliga kommunikationer. Det måste skapas bättre och konkurrensneutrala möjligheter att åstadkomma utveckling. Vi stödjer satsningar på kombiterminaler och andra intermodala lösningar som skapar förutsättningar för utnyttjande av miljömässigt förnuftiga kombinationer av transportmetoder. Infrastrukturinvesteringar skall ske där de gör störst nytta. Alltför ofta får renodlat partipolitiska hänsynstaganden för stort inflytande. Viktiga och samhällsekonomiskt lönsamma infrastrukturinvesteringar är angelägna, oavsett om det sker inom väg, järnväg eller annan infrastruktur. Samhällsekonomiska analyser behöver spela en mer framskjuten roll vid infrastruktursatsningar. Jämfört med betyder en sådan inställning att en större del av resurserna kommer att gå till vägarna. Inte minst det underhållsberg som av uppskattas till ca behöver åtgärdas. Det är också av utomordentlig betydelse att fler så kallade flaskhalsar och farliga vägavsnitt kan byggas bort. Vi förutsätter att regeringen i vårbudgeten tillför nödvändiga miljarder så att vägstandarden kan förbättras. 3.1Fungerande infrastruktur i hela landet En väl avvägd balans mellan investeringar och underhåll av vägar respektive järnvägar är nödvändig för en fungerande infrastruktur i hela landet. Väginvesteringarna är den del av transportpolitiken som lidit mest av de senaste årens rödgröna regeringssamarbete. En oproportionerligt stor del av resurserna som satsas på den svenska infrastrukturen används eller planeras att användas till stora järnvägsprojekt med tveksamma lönsamhetskalkyler. Vi anser att sektorsansvariga myndigheter skall ha ansvar för att planera och bygga samhällsekonomiskt lönsamma projekt för de resurser som riksdag och regering har beslutat att ställa till förfogande. görs alltför få välordnade genomlysningar av balansen mellan investeringar och underhåll. Dessa genomlysningar bör göras i samverkan med företag som operativt nyttjar infrastrukturen. Dagens situation innebär att effekter av investeringar uteblir eftersom nuvarande effektivitet i infrastrukturen minskar genom eftersatt underhåll. Vi föreslår att en sådan genomlysning kontinuerligt skall göras länkat till beslutstidpunkter avseende investeringar i infrastruktur. Väginfrastrukturen är en grundförutsättning för att landets företag skall kunna växa och för att välfärden skall kunna tryggas. I glest befolkade län spelar vägnätet en avgörande roll för näringslivsutvecklingen. Därför måste underhåll och tjälsäkring garanteras så att inte minst den svenska basindustrin kan fortsätta utvecklas. Det är med beklagan vi kan konstatera att det i den transportpolitiska propositionen saknas förslag för att på kortare och höja vägstandarden. Det finns ingen förändring i sikte av regeringens underlåtenhet att underhålla och modernisera det svenska vägnätet i tillräcklig utsträckning. Vår bestämda uppfattning är att en större del av statens resurser behöver satsas på vägarna. Med den rådande och planerade resursfördelningen kommer varken att kunna bygga bort flaskhalsarna som finns runt om i landet och kring våra storstäder eller ens börja minska den eftersläpning i vägunderhållet som uppgår till . För att bemöta de problem som hushåll och näringsliv konfronteras med till följd av bristfälliga vägar har våra partier i olika sammanhang, senast vid behandling av budgetpropositionen för , föreslagit ökade anslag för att utveckla vägnätet utifrån framtidens behov. Av central betydelse för att skall kunna garantera ett bättre fungerande vägnät är att dess resurser tryggas långsiktigt genom utökade ekonomiska planeringsramar. bör därför tillkännage för regeringen som sin mening att planeringsramen för investeringar och drift och underhåll i det nationella och regionala vägnätet 20042015 skall utökas. Det är också viktigt att slå fast att de enskilda vägar som är öppna för allmänhet och näringsliv är en mycket viktig del av vår gemensamma infrastruktur. Den resursförstärkning vi föreslår för vägnätet måste också komma de enskilda vägarna till del. av det svenska vägnätet består av enskilda vägar och dessa har avgörande betydelse för möjligheterna att leva och verka på främst på landsbygden, men också i många tätorter. Det är ett stort bekymmer att villkoren har försämrats för väghållarna av enskilda vägar på en rad områden. Vägsamfälligheterna har i många fall en tung börda i form av underhållsansvar för konstbyggnader, broar, bryggor, pumpanläggningar. Eftersom det inte är rimligt att en vägsamfällighet som består av några få fastigheter skall ha det ekonomiska och juridiska ansvaret för en bro värd flera miljoner och med ett ansvar som man inte har kompetens för föreslog BREV-utredaren att staten skulle ta detta ansvar. Såväl som var positiva till ett övertagande i sina remissvar över utredningen naturligtvis med anslagskompensation, men bidrag utgår ju redan med mer än hälften. Regeringen anför i propositionen att broar på statsbidragsberättigade enskilda vägar inte bör överföras till allmänt huvudmannaskap. Anledningen är att kunskapen om de enskilda broarna i vattenrättsligt hänseende får ses som bristfällig. Vi delar inte denna bedömning utan anser att säkerhets- och ekonomiska skäl talar för att skall kunna ta över ansvaret för broar på enskilda vägar. Dagens trafik- och infrastrukturplanering kännetecknas av ryckighet och ständiga omkastningar samt oförmåga att leva upp till utlovade satsningar i beslutade planer. Det betyder att regioner, kommuner, företag och människor får svårt att planera sin verksamhet. Därmed hämmas tillväxt och utveckling. För att skapa långsiktiga och mer gynnsamma förutsättningar för infrastrukturplaneringen vill partierna inom inte bara öka de budgetmedel som läggs på kommunikationer och infrastruktur utan också öppna för alternativ finansiering av infrastruktur, t.ex. genom att nyttja s.k. PPP-lösningar (public-private partnership). Det skulle göra det möjligt att effektivisera och tidigarelägga samhällsekonomiskt riktiga och strategiskt viktiga investeringar. Betydande internationella erfarenheter pekar på att riskerna bäst hanteras genom partnerskap mellan det offentliga och det privata, s.k. PPP-projekt. Till och med under socialdemokratiskt styre har i skrivelsen Alternativ finansiering genom partnerskap, Ds 2000:65, konstaterat att partnerskapsfinansiering ger mer ändamålsenlig fördelning av ansvar och risktagande, ökad effektivitet i form av lägre kostnader och bättre kvalitet, bättre statlig styrning och kontroll över projektets kostnader, ökade krav på god planering. Svenskt näringsliv och inte minst svenska byggföretag har visat ett stort intresse för att ta del av sådana projekt som i vår omvärld är en naturlig del av infrastrukturutbyggnaden. Naturligtvis skall alla projekt vara noga genomtänkta och genomgå samma miljöprövningar och samhällsekonomiska analyser och följa gällande prioriteringsordning oavsett finansieringsform. Partierna i är noga med att betona att PPP-lösningar aldrig får vara ett sätt att kringgå budgetlagen utan skall ses som en metod att få bättre och effektivare projektstyrning. Bristande trafiksäkerhet är en av våra mest akuta hälsofrågor. Detta illustreras exempelvis av att trafikolyckor är den vanligaste dödsorsaken för ungdomar mellan . Det är mot denna bakgrund beslutat om dagens trafiksäkerhetsmål: nollvisionen, som bl.a. innebär att ingen skall dödas eller skadas allvarligt inom vägtransportsystemet, och etappmålet, enligt vilket antalet personer som dödas till följd av vägtrafikolyckor bör ha minskat till högst 270 personer 2007. Att de av beslutade målen för inte kommer att uppnås, enligt bedömningar av regeringens egen myndighet , är ett misslyckande som måste tas på största allvar. Regeringen har inte visat tillräcklig handlingskraft när det gäller att vidta effektiva åtgärder för att uppnå etappmålet. Allt arbete inom trafikområdet måste genomsyras av ambitionen att höja trafiksäkerheten. Detta måste gälla såväl statens och kommunernas agerande som individens beteende i trafiken och ansvar för sin egen och andras säkerhet. Det är också viktigt att fordonsindustrin fortsätter sitt framgångsrika arbete med att göra bilarna allt säkrare. Vid sidan av den kontinuerliga utvecklingen av fordonens säkerhetsegenskaper är en höjning av vägnätets standard av avgörande betydelse för trafiksäkerheten. De farligaste vägsträckorna måste rustas upp och byggas om. handlar det om mindre insatser, som att åtgärda sidoområden. I andra fall är upprustning till motorvägsstandard det enda sättet att åstadkomma en radikal förbättring av trafiksäkerheten. Planeringsramen för investeringar i det nationella vägnätet behöver öka i förhållande till de planer som regeringen antagit för perioden 20042015. Ett mycket stort problem för trafiksäkerhetsarbetet är också att regeringen och dess stödpartier är politiskt blockerade för nya finansieringsformer för investeringar som skulle kunna bidra till ökad säkerhet på våra vägar, till exempel s.k. PPP-finansiering. En avgörande faktor i trafiksäkerhetsarbetet är fordonens förare. För att långsiktigt förändra individernas beteende i trafiken i en positiv riktning är en förbättrad utbildning av avgörande betydelse. Det är högst otillfredsställande att regeringen inte gått vidare med förslag till helt ny körkortsutbildning och dessutom uppvisar betydande senfärdighet i att genomföra den aviserade utvecklingen av den obligatoriska riskutbildningen till att omfatta inslag om alkohol och droger. Nödvändigt för en förbättrad trafiksäkerhet är också att det, genom fler poliser längs våra vägar, kommer till stånd en skärpt övervakning av nykterheten och hastigheterna i trafiken. 4.1Nyktra och drogfria trafikanter Det individuella ansvaret att inte köra under påverkan av alkohol eller andra droger är grundläggande. måste staten bidra med ett strikt regelverk för att minska det rattfylleri som tvärtom ökar och skördar fler offer. Under den borgerliga regeringen genomfördes en rad åtgärder för att minska rattfylleribrotten. Straffvärdet för rattfylleribrott höjdes och promillegränsen för grovt brott sänktes. Grovt rattfylleri skulle leda till fängelse. har Socialdemokraterna sjabblat bort kampen mot rattfylleribrotten. har en mindre andel av de som dömts för grovt rattfylleri fått fängelse. är insatserna för att hjälpa dömda bort från missbruk otillräckliga. Partierna inom anser att ytterligare insatser måste göras för att upprätthålla principen att droger och bilkörning inte hör ihop. Principen om att grovt rattfylleri skall leda till frihetsberövande straff skall återupprättas. Påföljden för rattfylleribrott skall kombineras med obligatoriska behandlingsprogram. Alkolås skall kunna krävas för att dömda skall få tillbaka körkortet. Den som kör bil berusad och dödar någon kommer ofta alltför lindrigt undan. Även om flera människor har mist livet och brottet bedömts som grovt, leder det till oproportionerligt korta straff. Det behövs en ny bestämmelse i : vållande till annans död genom rattfylleri, för att markera samhällets stränga syn på alkohol och droger i trafiken. Vi anser också att det är hög tid att komma till ett avgörande i den länge övervägda frågan om att straffbelägga s.k. eftersupning, dvs. att en alkoholpåverkad förare undgår straff genom att hänvisa till att han eller hon varit nykter under körningen och berusat sig först efteråt. En lagstiftning som förbjuder eftersupning bör komma till stånd. 5Hållbara transporter och hållbar beskattning Fordon som bilar och bussar är nödvändiga i det moderna samhället. För många människor är dessa viktiga transportmedel i vardagen. i ett större perspektiv är det dock uppenbart att vägtrafikens miljöbelastning måste minska. expanderar den europeiska bilparken med cirka tre miljoner fordon . Vägtransporterna står för av alla utsläpp av växthusgaser som kommer ifrån transportsektorn, och transportsektorn står i sin tur för en tredjedel av alla koldioxidutsläpp. För att bilen även skall kunna utgöra ett bra kommunikationsmedel, utan att äventyra klimatet och ha en säker tillgång på drivmedel, är det av stor vikt att utveckla bränslen som ersätter de fossila bränslena. Det handlar även om att sänka bränsleförbrukningen i vägtrafikens fordon genom effektivare motorer. har anslutit sig till EU-rekommendationen om att av energiinnehållet i drivmedlen 2010 skall vara biodrivmedel. Det behövs enligt vår mening en konkret plan från regeringen för detta, som gör att målet kan även om EU inte skulle tillåta ökad etanolinblandning i bensinen. Partierna inom vill att tillverkare och konsumenter stimuleras till att satsa på bränslesnåla fordon och fordon drivna med miljövänliga bränslen. Vi tror på stimulans av alternativen, alltså morötter i stället för piska, så att människor ges en möjlighet att välja ett miljövänligt bränsle. Med en ökad efterfrågan följer teknikutveckling och infrastruktur, utan vidare påtryckningar från politiskt håll. För en omställning till ett grönt transportsystem krävs det att satsar på forskning och utveckling. Satsningarna handlar om såväl traditionell forskning som stöttning av näringslivet i dess teknikutveckling. Det är viktigt att satsningarna inte ger förtur åt något särskilt bränsle eller någon särskild teknik. Det är slutresultatet effektivt resursutnyttjande och minskad miljöpåverkan som vi efterfrågar. I detta sammanhang vill vi framföra att utvecklingen av dieseln som bränsle gjort att beskattningen för bensin- och dieselbilar bör likställas, dvs. samma fordonsskatt och en skatt på drivmedel som i större utsträckning harmoniseras. Dieseln har enligt vår mening en stor potential, men teknikutvecklingen behöver stimuleras ytterligare. skall vara pådrivande för att det europeiska transportsystemet miljöanpassas. är det ur konkurrenssynpunkt avgörande att den svenska beskattningen av vägtrafiken ligger i linje med den i våra grannländer. I propositionen anger regeringen att en teknisk specifikation av ett möjligt svenskt kilometerskattesystem bör utarbetas. Vi vill framhålla den utomordentliga vikten av att inte ensidigt inför kilometerskatt, utan att varje betydande förändring genomförs i samverkan med våra grannländer och den krets av länder som samverkar kring vägavgifter enligt Eurovinjettmodellen. En harmonisering av skatterna för godstransport på väg är angelägen, med den nödvändiga inriktningen att beskattning av vägtransporter inte får medföra konkurrensnackdelar jämfört med övriga EU-länder. Det är också av största vikt att en förändrad beskattning av vägtrafiken inte innebär ytterligare beskattning. Om och när kilometerskatten blir aktuell bör en motsvarande nedsättning av skatten på diesel genomföras. Skattebördan på trafiken har ökat betydligt med allvarliga konsekvenser för transportmöjligheterna. har bland de äldsta bilparkerna i . Vi anser att skrotningspremien bör användas mer offensivt för att minska andelen äldre bilar utan katalysator i bilparken. De gamla bilarna står för av trafikarbetet men av utsläppen av några hälsofarliga avgaser, enligt uppgifter från Bil . Vi anser att en tidsbegränsad stimulans till skrotning av gamla bilar bör genomföras . Skrotningspremien bör höjas från till . Den höjda skrotningspremien skall riktas mot ej avställda bilar som inte omfattas av de avgaskrav som infördes obligatoriskt 1989, det vill säga katalysatorkrav. För övriga delar av bilparken kvarstår gällande ersättningsnivåer. ersätts systemet med som grund för ekonomin i bilskrotning med utökat producentansvar i enlighet med EU-direktiv för uttjänta bilar. Utsläppen av kväveoxider leder till försurning, övergödning och hälsoproblem. Trafiken svarar för av de svenska kväveoxidutsläppen. beslutade i samband med behandlingen av miljömålspropositionen att frågan om att minska försurningen i skall ges fortsatt hög prioritet och att regeringen skall återkomma med en skärpning av delmål 4 om utsläpp av kväveoxider. Det krävs framför allt omfattande åtgärder för att minska utsläppen, men vikten av att regeringen återkommer med ett skärpt mål behöver ändå understrykas. För att minska utsläppen av kväveoxider är det nödvändigt att vidta åtgärder som leder till långsiktiga strukturella förändringar av transportsystemet. Framför allt är det viktigt att ge bättre förutsättningar för långväga godstransport på järnväg. underutnyttjas den svenska järnvägen för godstransporter därför att det europeiska systemet inte fungerar. Samordningen av olika transportslag bör öka genom att transeuropeiska nätverk för transporter utvecklas och att flaskhalsarna byggs bort. EU måste särskilt inrikta sig på att inlemma de nya medlemsländerna i det europeiska transportsystemet. Ett intressant koncept för att minska utsläppen av kväveoxider är internationella ekonomiska styrmedel, t.ex. handel med utsläppsrätter inom EU. måste driva på tillämpningen av EU:s rambeslut om skydd för miljön genom strafflagstiftning i arbetet med att skydda . I rådets rambeslut åläggs medlemsstaterna att genom effektiva, proportionella och avskräckande påföljder straffa dem som på olika sätt skadar miljön i EU. Enligt vår mening bör straffansvaret vid illegala oljeutsläpp utsträckas till att omfatta, förutom rederiet och befälhavaren, även transportköparen. Det är fortfarande alltför lätt att ostraffat släppa ut olja till sjöss, och antalet personer som blir straffade för detta är mycket litet. Ett av skälen till detta är svårigheterna att hitta den direkt skyldige ombord och att lagföra denne. Om de oseriösa redarna inte fick några uppdrag skulle vi tvinga bort dem från marknaden och därmed drastiskt minska utsläppen i och inom EU. Det är således betydelsefullt att inom EU verka för att gällande lagar om straffansvar vid oljeutsläpp efterlevs internationellt. Det förefaller inte ens möjligt att lagföra ett illegalt oljeutsläpp i ett annat EU-land. Ett arbete i denna riktning är nödvändigt för att vi i alla fall inom EU skall komma till rätta med problemet. Enligt vår mening krävs ytterligare effektiva skyddsåtgärder i ansökan till IMO om vilka skyddsåtgärder som skall ingå i PSSA-klassning. , som leder arbetet, har ett mycket stort ansvar.