mot · GT02MJ48 · 2006-04-18 00:00:00 — Därtill kommer en rad problem med att beräkna nettoeffekten av projekt och bevisa att projekt inte skulle kommit till stånd utan CDM. Syftena med CDM enligt Kyotoprotokollet är bl.a. att bidra till hållbar utveckling i utvecklingsländerna, att bidra till att uppfylla klimatkonventionens slutmål om begränsning av koncentrationen växthusgaser i atmosfären och att bidra till att i-länderna kan fullgöra sina åtaganden. Två andra syften är att bidra till överföring av tekniskt kunnande till och att mobilisera privat kapital för klimatarbetet. har påtalat att i de underlag som och tagit fram till arbetet med bl.a. klimatpropositionen finns ingen analys av de konkreta erfarenheterna av CDM. I en egen utvärdering har konstaterat att mycket litet av projekten och investeringarna sker i de minst utvecklade länderna, att projekt för förnybar energi och energieffektivisering får endast en liten del av investeringarna, att utvecklingseffekten av industrigasprojekten, som står för merparten av utsläppsminskningarna, är försumbar eller ingen alls, att tekniköverföring inte är framträdande i flertalet av projekten, att de höga kostnaderna för att få CDM-projekt godkända missgynnar mindre projekt, samt att finansieringen till CDM-fonder huvudsakligen kommit från offentliga källor. Det finns andra internationella fonder som syftar till att minska utsläpp av drivhusgaser i . Ytterligare andra offentligt finansierade satsningar, t.ex. projekt genom de multilaterala utvecklingsbankerna som , eller stödet från exportfrämjande instanser som , kan bidra till att öka eller minska klimatutsläpp. Det är troligt att det är både mer ändamålsenligt och kostnadseffektivt att minska klimatutsläpp genom åtgärder och satsningar inom andra kanaler än CDM. har därför föreslagit att regeringen, i enlighet med intentionerna i regeringens politik för global utveckling, bör initiera en översyn och analys av alla de olika kanalerna genom vilka bidrar eller kan bidra till energiinvesteringar, -användning och -forskning i . ser fördelar med förslaget. Inom ramen för den översynen bör göras en utvärdering av hur CDM faktiskt fungerar. Det är rimligt att då statliga pengar satsas på nya CDM-projekt bör minst samma krav ställas på utvecklingseffekt, miljögranskning och deltagande som ställs i svenska biståndsprojekt. Projekten bör begränsas till investeringar i sol-, vind- och bioenergi samt i energieffektivisering. Allmänhetens insyn i svenskt deltagande i CDM Som framgått har den svenska miljörörelsen skaffat sig ovärderliga kunskaper om hur CDM fungerar i praktiken. Genom sina kontakter i utlandet har svenska miljöorganisationer också tillgång till information och erfarenheter som kan vara svåra för myndigheter att få på egen hand. Det svenska deltagandet i CDM kan få konsekvenser för möjligheter att vara pådrivande i det internationella klimatpolitiska arbetet. Svensk miljörörelses kunskaper bör tas till vara i det svenska arbetet. I de föreskrifter som antas för processen för ett nationellt godkännande av projektverksamhet bör därför framgå att miljörörelsen ska höras rörande projekt där är investerarland. Framtida förhållning till CDM anser att det finns mycket som talar emot svenskt deltagande i CDM. Tills dess en genomgripande utvärdering av CDM och översyn av alternativen talar för en fortsatt svenskt satsning bör avstå från att satsa offentliga medel i CDM och JI när nuvarande åtaganden är genomförda. I stället bör vi öka vårt klimatbistånd. Dessutom bör offentligt stöd till energirelaterade investeringar styras om från fossilt baserade projekt. utgångspunkt bör vidare vara att avstå ifrån deltagande i CDM efter första åtagandeperiod. Därtill bör redan nu besluta sig för att avstå ifrån att sälja eller använda utsläppsrätter förvärvade genom CDM för att fullgöra sina Kyotoåtaganden eller uppfylla det nationella klimatmålet efter den första åtagandeperioden. Skälen är följande. Det är uppenbart att merparten av de nedskärningar av drivhusgaser som behövs för att undvika klimatkatastrof måste göras där de sker, i i-länderna. De politiska realiteterna pekar åt samma håll, detta av tre skäl: Det är de rika länderna som skapat problemet, i totala utsläpp och ännu mer per capita. Det är de rika länderna som dragit historisk nytta av fossila bränslen för sin ekonomiska utveckling. Det är de rika länderna som har resurser för att utveckla ny teknik och nya metoder för att minska utsläppen. Givetvis är det viktigt att också länder som och håller tillbaka sina utsläpp, men förutsättningen för att få dem med i processen är att de känner en politisk-moralisk press. De tenderar att göra som den rika världen gör snarare än som den säger. och som ökat sina utsläpp mycket kraftigt , till stor del beroende på att alltfler kolkraftverk tagits i drift, har låg trovärdighet om de försöker uppmana och att hålla tillbaka sina utsläpp. Länder som och , som har minskat sina utsläpp har större trovärdighet, men om ska klara en del av sitt mål genom CDM (mekanismen för ren utveckling) och JI (gemensamt genomförande) så innebär detta att vi minskar ambitionsnivån i . Andra länder har försatt sig i en omöjlig situation. Exempelvis kan inte klara sitt ganska lindriga åtagande eftersom högerregeringen var så släpphänt inför de stigande utsläppen . Den nuvarande mycket mer ambitiösa regeringen kan inte uträtta underverk på de få år som återstår till perioden 20082012. Därför måste köpa in rätter utifrån för att klara sitt åtagande. är inte alls i den situationen, och därför finns det ingen anledning att vi ska köpa rätter utifrån, annat än det vi eventuellt får in genom EU:s interna handel med utsläppsrätter. har inte bara större möjligheter än andra att avstå från att utnyttja utsläppsminskningar i genom CDM. Att göra så kan också ge oss större trovärdighet och därmed tyngd i framtida internationella klimatförhandlingar i olika fora, både inom och utanför EU. Därmed kan förvalta och bygga vidare på sitt klimatpolitiska förtroendekapital, i stället för att förspilla det.