mot · GU02U218 · 2006-10-25 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om bättre kvalitet i biståndet. finns det en stor enighet om att kvalitetsfrågorna i biståndet är alltmer viktiga. Kvalitet handlar både om hur biståndet används i och om hur biståndet används i fattiga länder. Växande biståndsvolymer leder till ett ökat tryck inom industriländerna på att biståndet ska finansiera olika typer av verksamhet som visserligen kan ha koppling till fattigdomsbekämpning och till fattiga länder men som inte tydligt har fattigdomsbekämpning som mål. publicerade en rad europeiska biståndsorganisationer en rapport om det europeiska biståndets kvalitet och kvantitet. Rapporten visar att närmare en tredjedel av EU:s bistånd (ca 13,5 miljarder) inte innebär några nya resurser mot fattigdom. Biståndet urholkas genom att pengarna går till skuldavskrivningar, att ta emot flyktingar i och att utbilda utländska studenter på europeiska universitet. , , och finansierar skuldavskrivningar som huvudsakligen grundar sig i exportkrediter med biståndsmedel på sammanlagt (ca ). Av bistånd 2005 beräknas vara s.k. inflated aid, eller urholkat bistånd, som inte ger några nya resurser till fattiga länder och människor. Av det brittiska biståndet beräknades vara inflated. Av bistånd 2005 beräknades vara till utgifter som inte tillför fattiga länder och människor nya resurser. Rapporten visar att i jämförelse med t.ex. , , eller ligger långt framme genom att avsätta av bruttonationalinkomsten i bistånd, och genom att ha en förhållandevis låg siffra för utgifter som inte tillför fattiga länder och fattiga människor nya resurser. Men även svenskt bistånd kan bli bättre utifrån de fattigas perspektiv. Det handlar om både kvalitet och kvantitet. En rapport från visar att bistånd kan öka i värde för de fattiga med upp till genom ett begränsat antal åtgärder sett till statistiken . Biståndet ska inte användas för att gynna svensk industri genom att vara bundet till köp av svenska varor och tjänster. Bistånd kan användas i industriländerna om det finns klara bevis för att det gynnar fattiga människor i fattiga länder. Det kan finnas fördelar att direkt stödja lokal upphandling med syfte att gynna den lokala ekonomin och befolkningen. tillåts att bistånd används direkt för att stödja svensk exportindustri genom att bistånd används för att finansiera EKN, . Verksamheten har inte fattigdomsbekämpning som mål och verksamhetens delar granskas, utvärderas och kvalitetssäkras inte utifrån fattigdomsmål. Det är helt enkelt inte bistånd, men får finansieras genom biståndsanslaget. Bistånd ska inte gå till skuldavskrivningar eller exportkreditfodringar. För att klara av FN:s millenniemål behövs både ökat bistånd och skuldavskrivningar. Det är därför viktigt att givarländer och de internationella finansiella institutionerna (, [IMF] och de regionala utvecklingsbankerna) bidrar till att lösa de fattiga ländernas skuldkris utan att biståndet dräneras i enlighet med överenskommelsen från mötet i . Långivarna, inklusive , måste också ta ansvar för tidigare ansvarslös utlåning, s.k. illegitima skulder, och arbeta fram ett ramverk för en framtida ansvarsfull utlåning. Det behövs en internationell från givarna oberoende mekanism för skuldsanering som också beaktar skuldernas illegitimitet. Biståndet ska inte subventionera försvarets internationella verksamhet. har i EU stött användande av bistånd till militär verksamhet i strid med . Biståndet ska inte bidra till att bygga upp eller subventionera militär verksamhet eller militära strukturer. bör tydligt motsätta sig sådana förslag i och EU. Utgångspunkten är att biståndet behövs för fattigdomsbekämpningen. Ytterst handlar det om att ge stöd till de personer som arbetar för demokrati, för mänskliga rättigheter och för tillgång till t.ex. utbildning eller hälsa i fattiga länder. Det finns röster i debatten som hävdar att det inte finns behov av mer svenskt bistånd. Ett argument är att det inte finns kapacitet bland mottagarländerna att ta emot mer bistånd. De akuta behoven i många länder pekar på ihåligheten i argumentet att biståndets kapacitetsgräns är nådd. Enligt FN:s millenniemålsprojekt behöver biståndet uppgå till 195 miljarder USD 2015 om millenniemålen ska kunna uppnås (). beräknas det uppgå till 100 miljarder USD.