mot · GU02Fi255 · 2006-10-31 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om obligatoriska fördelningspolitiska analyser i samband med ekonomisk-politiska förslag. Det är inte mycket vi vet om hur den ekonomiska utvecklingen kommer att bli . Grundförutsättningarna för den nya regeringen är ju mycket goda stora överskott i statsfinanserna och en mycket god utveckling på arbetsmarknaden. Med det utgångsläget är det svårt att tänka sig att den nya regeringen ska upprepa det fiasko som den borgerliga regeringen 19911994 gjorde, när statsfinanserna raserades på rekordtid och arbetslösheten ökade dramatiskt. Åtminstone kommer man att kunna segla på den förra mandatperiodens goda resultat. Det är således osäkert hur det går med statsfinanser och arbetslöshet på kort sikt. Men hur det än går, så är i alla fall en sak säker, och det är att klyftorna mellan de rikaste och de fattigaste i landet kommer att öka dramatiskt . Det syns tydligt redan i budgetpropositionen. Trots allt tal om motsatsen, så tillfaller merparten av de skattesänkningar som genomförs de hushåll som redan har det gott ställt. Uppemot 45procent av skattesänkningarna tillfaller den femtedel av hushållen som har de högsta inkomsterna. Bara fastighetsskattebegränsningen slår extremt orättvist. En majoritet av villaägarna får höjd fastighetsskatt , men för dem som bor i de största villorna i attraktiva områden blir det rena . På de dyraste adresserna i blir den genomsnittliga skattesänkningen . I Professorstaden i kammar man hem i genomsnitt nästan . Denna extrema kapitalöverföring till de mest välbärgade i landet får sin negativa spegelbild i regeringens förslag till finansiering av skattesänkningarna. Trygghetssystemen dras ner, människor i arbetsmarknadspolitiska åtgärder körs ut i öppen arbetslöshet och in i socialbidragsberoende, förtidspensionerade får sin ålderspension sänkt. Dessutom innebär de borttagna räntebidragen för byggande att hyrorna i en vanlig tvåa kan stiga med . Det är alltså en utpräglad klasspolitik denna regering rivstartat med. Fogat till budgetpropositionen finns, som brukligt är , en fördelningspolitisk analys. Den lämnar emellertid mycket övrigt att önska. Merparten av denna analys utgörs av en historisk beskrivning av utvecklingen 19912006. Den visar att de ekonomiska klyftorna växte kraftigt , för att toppa . Därefter har klyftorna minskat något , men ligger fortfarande kvar på en nivå som är väsentligt högre än 1990. När det gäller socialbidragsberoendet är bilden ljusare. Antalet människor i socialbidrag ökade kraftigt . nästan fördubblades socialbidragstagandet, räknat i helårsekvivalenter. och har emellertid socialbidragstagandet minskat med över 40procent. Men en fördelningspolitisk analys ska naturligtvis inte bara blicka bakåt. Den ska ju också bedöma vilka effekter regeringens ekonomiska politik får framöver. Och när det gäller den delen, är det tunt i regeringens fördelningspolitiska bilaga. Man gör ett försök att bedöma Ginikoefficientens utveckling, och kommer då, föga förvånande, till slutsatsen att klyftorna kommer att öka 2007. På , hävdas det, ska inkomstspridningen dock minska igen till följd av högre sysselsättning. Man påstår också, utan något som helst underlag, att socialbidragsberoendet kommer att falla kraftigt , till en bra bit års nivå. Min uppfattning är att detta inte duger som fördelningspolitisk analys. Det bör därför åligga regeringen att ta fram sådana analyser för förslag som läggs uppdelat på deciler. Det bör också vara obligatoriskt för framtida utredningar att göra sådana analyser när man lägger ekonomiskpolitiska förslag.