mot · GU02A346 · 2006-10-31 00:00:00 — Arbetslöshetsförsäkringens roll och utveckling Vi avvisar regeringens föreslagna nedskärningar i arbetslöshetsförsäkringen i proposition 2006/07:1 vilka sammantaget leder till att försäkringen blir sämre, dyrare och mer orättvis. De aviserade förändringarna kommer att resultera i att avgifterna för medlemskap i fackförening och a-kassa blir avsevärt högre, att arbetslöshetsförsäkringens legitimitet urholkas samt att de lägre ersättningsnivåerna sätter en press på de lägsta lönerna nedåt. Följden av regeringens nedskärningar och aviserade politik kan bli att många löntagare lämnar sin fackförening av ekonomiska skäl. En sådan utveckling skulle försvaga fackföreningarna och vanliga löntagare. innebär det att maktbalansen på arbetsmarknaden förskjuts till arbetsgivarnas fördel, och att den svenska modellen med relativt jämnstarka parter undermineras. Därför yrkar vi avslag på regeringens alla föreslagna nedskärningar i vår budgetmotion 2006/07:A347. Vi satsar istället på höjt tak och höjt grundbelopp i a-kassan och aktivitetsstödet. Bara genom kvalitetsförbättringar kan vi försvara den solidariskt skattefinansierade arbetslöshetsförsäkringen som är på väg att urholkas. begär i likhet med LO, TCO, och Arbetslöshetskassornas att regeringen ska tillsätta en utredning om konsekvenserna av de aviserade förändringarna i arbetslöshetsförsäkringen innan en proposition om arbetslöshetsförsäkringen lämnas till . 5Sätt kvaliteten i centrum5 7Slopa inträdeskravet till a-kassan7 8Arbetslöshetsförsäkringens förstärkning för trovärdighet8 8.2Försämrad arbetslöshetsförsäkring skapar låglönejobb10 8.3Höj tak och golv i arbetslöshetsförsäkring och aktivitetsstöd11 8.4Indexering, ersättningsperiod och nivåhöjning13 9Många blir utförsäkrade med regeringens politik14 10Regeringens politik försvagar fackföreningarna15 10.1Obligatoriskt medlemskap i arbetslöshetskassa16 10.2Avgifter till fackförening och arbetslöshetskassa17 11Utredning om förändringar i arbetslöshetsförsäkringen17 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om nedsättningsregler för aktivitetsersättningen. begär att regeringen ska återkomma med förslag om ett slopande av kravet för medlemskap i arbetslöshetskassa. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att grundbeloppet och den högsta dagpenningen i arbetslöshetsförsäkringen och aktivitetsstödet bör höjas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör tillsätta en utredning om indexering av högsta dagpenning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att beslut bör fattas under den kommande mandatperioden om att ersättningsnivån i arbetslöshetsförsäkringen bör vara densamma under hela ersättningsperioden om 300dagar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen ska tillsätta en utredning om konsekvenserna av de aviserade förändringarna i arbetslöshetsförsäkringen innan en proposition om arbetslöshetsförsäkringen lämnas till . Arbetslöshetsförsäkringen är en omställningsförsäkring, en omställning mellan två arbeten. Försäkringen ska ge ekonomisk trygghet man söker eller utbildar sig för ett nytt arbete. man är arbetslös ska samhället ställa upp med åtgärder via arbetsförmedlingen. Arbetsförmedlingen ska främst förmedla lediga platser samt ge kompetenshöjande stöd till arbetssökande. Arbetslösa ska vara aktiva av arbetslöshet i sitt sökande. Arbetslöshetsförsäkringen är också en gemensam samhällelig försäkring mot att desperation uppstår hos den som förlorar arbetet så att den enskildes otrygghet övergår till lönedumpning och därmed en ständig, gemensam otrygghet. A-kassan möjliggör också strukturomvandling på arbetsmarknaden. I motsats till högern som vill skapa låglönejobb, vill vi simulera teknikutveckling och fler högproduktiva jobb. En förutsättning för att det ska vara möjligt är en välfungerande arbetslöshetsförsäkring. I liksom i omvärlden är arbetsmarknaden uppdelad på många sätt. Olika näringsgrenar och regioner utvecklas olika. Tudelningen mellan hög- och kortutbildade tenderar att öka. Globalt jämförda lönsamhetskrav ökar pressen på enskilda företag och anställda. Stödjande servicefunktioner blir kärnverksamheter via entreprenader och avknoppningar. Arbetslöshetsförsäkringens regler ska tillämpas likvärdigt i en omvärld med större olikheter. Arbetssökande ska få samma bemötande vid lika situationer men också olika handlingsplaner utifrån sina personliga möjligheter och olika förutsättningar. har den allmänna debatten nästan helt fokuserats på så kallad sökintensitet alltså kvantiteten jobbansökningar som den enskilde producerar. Den underliggande tanken med denna ensidiga fokusering som dock sällan redovisas öppet är att det egentligen finns jobb till alla arbetslösa, problemet är att de är för dåliga på att söka jobb. Det leder vidare till slutsatsen att de arbetslösa ska pressas att söka fler jobb om de får större incitament, alltså sämre villkor, till exempel i form av sämre arbetslöshetsersättning. Detta är ett villospår som bortser från arbetsmarknadens faktiska funktionssätt. LO har med hjälp av arbetskraftsundersökningarna () visat en bild av arbetsmarknaden som ett slags kö, vilket ger en mer realistisk bild av den faktiska sökprocessen , D.; Vem ansvarar för arbetslösheten (LO 2005). fanns i snitt 44000 jobb att söka. Man kan dela upp dem som sökte dessa jobb i tre grupper. Först de som hade jobb men sökte andra. Dessa är de som är mest attraktiva för arbetsgivarna, och utgjorde 5,2sökande per ledigt arbetstillfälle. I andra ledet de öppet arbetslösa som utgjorde 4,9sökande per ledigt arbetstillfälle. I tredje ledet exempelvis studerande som står utanför arbetsmarknaden men vill ha jobb om fler blir lediga. I snitt fanns alltså 13arbetssökande per ledigt arbetstillfälle . Bakom den kön kommer de som varit sjuka . man att en ökad sökaktivitet gör att alla arbetssökande söker tio jobb kommer varje arbetsgivare att få 130 ansökningar per jobb. Arbetsgivarna kommer att få över 5 miljoner ansökningshandlingar. Det är inget som varje enskild arbetsgivare med vakanser är intresserad av. Som LO konstaterar vidare: Det elaka i denna process är att ju bättre de attraktiva arbetssökande är på att söka arbete, desto mer minskar sannolikheten för dem som har liten eller medelstor möjlighet att få arbete. Vad det handlar om i första hand om man vill göra något åt arbetslösheten är att skapa fler arbetstillfällen. Arbetslöshet är inte är en individuell fråga, utan en fråga om politiska och ekonomiska prioriteringar och vägval. Redan av detta skäl är det feltänkt att göra en stark koppling mellan arbetslöshetsförsäkringen, arbetsutbudet och arbetslösheten såvida man inte har för avsikt att skapa större otrygghet på arbetsmarknaden. har flera olika rapporter kommit om hanteringen av arbetslöshetsförsäkringen. Rapporterna speglar en mängd olika förhållanden utifrån de olika uppdrag de haft. ska sägas att det inte är hanteringen av försäkringen som kan lösa problemen med arbetslösheten. De avgörande frågorna är inriktningen av den ekonomiska politiken, av de arbetsmöjligheter som ges till människor oavsett bakgrund. Sökaktiviteten bland arbetslösa är beroende av arbetsmarknadsläget, fler lediga jobb gör att arbetslösa finner det meningsfullt att sända in en ansökan. Konkurrensen om lediga jobb har ökat och bristtalen är låga. I 2003:5 skrevs: Rekryteringsproblemen har minskat kraftigt inom det privata näringslivet. Bristtalen är historiskt sett mycket låga inom industrin samt inom den privata tjänstesektorn och jämförbara med dem som noterades under den djupa lågkonjunkturen . Arbetsförmedlingens främsta uppgift är platsförmedling finns det fler lediga platser blir anvisningarna naturligtvis fler. Här kan det finnas olika förutsättningar bl.a. beroende på konjunkturläge, strukturomvandling och regional tillväxt. Ansökningar om arbete kan också tas emot olika beroende på arbetsgivares inställning till olika grupper, det kan gälla unga eller äldre, invandrade, kvinnor i fertil ålder m.fl. Det är viktigt att hanteringen av arbetslöshetsförsäkringen är korrekt och rättssäker, men det är ändå inte denna hantering som avgör läget på arbetsmarknaden. I Statskontorets rapport 2004:15 sägs också: [] att ekonomiska incitament och större kontroll av de arbetssökande är sannolikt föga verkningsfullt om orsaken till låg sökaktivitet står att finna i dåligt självförtroende, misströstan och svag efterfrågan på arbetskraft. Då ligger lösningen i stället på att stärka individen, öka dennes motivation etc. genom proaktiva och upplyftande aktivitet istället för mer kontroll. Det stora problemet är varken arbetslöshetsförsäkringen eller de arbetslösa, utan bristen på arbetstillfällen. Den svenska arbetslösheten är låg i jämförelse med andra EU-länder, men alldeles för hög för att det ska betraktas som något annat än det största samhällsproblemet . Trots de stora behoven i samhället erbjuds inte arbetstillfällen i tillräcklig omfattning, och det utförda arbetet är mycket ojämlikt fördelat. Det är dock inte arbetsmarknadspolitikens, utan den ekonomiska politikens uppgift att lösa problemet med arbetslösheten. verkar för att full sysselsättning ska bli det övergripande målet för den ekonomiska politiken. Men när människor ändå drabbas av arbetslöshet ska det finnas en väl fungerande arbetslöshetsförsäkring och en aktiv arbetsmarknadspolitik som erbjuder utbildning och stöd till arbetssökande. 5Sätt kvaliteten i centrum I Statskontorets rapport 2004:15 rörande de individuella handlingsplanerna föreslås att ett kvalitativt verksamhetsmål införs. I Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringens (IAF) rapport om hantering av arbetslöshetsförsäkringen påvisas kvalitetsbrister i meddelanden som rör ifrågasättande av ersättning. På olika områden kan vi konstatera bristande kvalitet i hanteringen av försäkringens bestämmelser vilket i sin tur är en spegling av bristande kvalitet i sökprocessen. Att fler arbetslösa ska slänga iväg fler ansökningar förbättrar inte arbetsmarknadens funktionssätt. Den viktigaste kontrollfunktionen i försäkringen är att anvisa lediga jobb som faktiskt är lämpliga för den arbetssökande och inte krav på viss mängd sökta jobb. Arbetsgivare får svårare att hantera de inkomna ansökningarna och att anställa rätt person. Lediga jobb kommer också att gå förmedlingen förbi, eftersom arbetsgivarna vill undvika störtfloder av ointressanta ansökningar. Kraven på hög sökaktivitet utan seriös matchning är också demoraliserande för de arbetssökande. Personer som får fler avslag får inte ökad motivation i sitt arbetssökande. Det är viktigt att sökprocessen går ut på att söka rätt jobb, på rätt sätt och i rätt tid. Här kan arbetsförmedlingens personal innebära ett viktigt stöd om de får rätt uppdrag med tillräckliga resurser. Personalen ska ha en dialog med den arbetssökande. Den individuella handlingsplanen är här ett viktigt instrument. Den arbetssökandes egna mål är centralt liksom hur dessa mål ska uppnås. Planen ska vara individuell för att vara aktiv. Statskontoret refererar i sin rapport: menar i sin rapport att brister i handlingsplaner försvårar matchning och anvisning och leder till en lägre anvisnings- och arbetsplaceringsgrad. Bristerna orsakar också ett stort tryck på de arbetslag som tar över de arbetssökande , då dessa ägnat sig åt självservice. menar att en tidig individualiserad service i samband med att handlingsplanen upprättas och kontinuerligt revideras är avgörande för att arbetsförmedlingen ska kunna ha ett tydligt förhållningssätt gentemot arbetssökande och ge honom eller henne korrekta anvisningar. Många har möjlighet att snabbt via IT söka efter lediga tjänster och sända iväg ansökningar om arbetsförmedlingen så kräver. Men det är viktigt att hög sökaktivitet bygger på kvalitet och en god verklighetsuppfattning av olika arbetskrav. Fler arbetslösa utgörs också av personer med högskoleutbildning. Service och programutbud måste anpassas till denna verklighet. Hur sökprocessen ska se ut måste vara beroende av den individuella situationen och krav på ökad aktivitet bör balanseras mot en motsvarande ökad anvisningsaktivitet från arbetsförmedlingens sida. När det gäller personer med låg sökaktivitet är det viktigt att öka kunskapen om dessa grupper och orsaken till deras beteende. Men som Statskontoret påpekar handlar det främst om motivations- och proaktiva åtgärder. Det kan inte vara ett mål i sig att fler ska avstängas från a-kassan. Tvärtom bör målet vara att färre ska bli utförsäkrade genom en aktiv sökprocess med hög kvalitet. Det är viktigt att varje arbetslös bedöms på samma sätt oavsett var man bor och vilken kassa man tillhör. Verksamheten ska präglas av en enhetlig och därmed rättvis tillämpning av de regler som gäller för arbetsförmedlingen och arbetslöshetskassorna. Uppföljningen ska förbättras och ta hänsyn till ovan nämnda kvalitativa aspekter. Uppföljning kan inte reduceras till ökat tryck på redan trängda individer. Det är av stor betydelse att de individuella handlingsplanerna har hög kvalitet för att säkerställa att de arbetssökande är medvetna om de krav som ställs. När man är i arbetsmarknadspolitiska åtgärder har man ett aktivitetsstöd som är på samma nivå som ersättningen från a-kassan. Arbetsmarknadspolitiken ändrades för för att bli mer långsiktig. Istället för att ibland varva perioder av åtgärder med tider av kontantersättning infördes systemet med (Aktivitetsgarantin). Aktivitetsersättning kom då att spela samma roll som ersättning från a-kassan. IAF har också fått i uppdrag att kontrollera hur förmedlingarna hanterar återkallande av anvisningar till arbetsmarknadspolitiskt program. Det är naturligt att IAF gör detta med tanke på att när en arbetslös blir utan kontantersättning är det av mycket stor betydelse oavsett vilken typ av ersättning det gäller. De nedsättningsregler som gäller i arbetslöshetsförsäkringen gäller dock inte aktivitetsstödet. För att underlätta en likvärdig regeltillämpning inom de olika systemen över hela landet och med tanke på den roll som aktivitetsstödet spelar och det arbetsmarknadspolitiska sambandet mellan aktivitetsstöd och ersättning från a-kassan borde nedsättningsreglerna vara lika i de olika systemen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 7Slopa inträdeskravet till a-kassan Arbetslöshetsförsäkringen är en omställningsförsäkring som bygger på anställning och inkomstbortfallsprincipen. Den består av grundförsäkring och inkomstbortfallsförsäkring. Principen utgår från tanken om allas rätt till arbete. En baksida av denna utgångspunkt är att personer som har svårt att komma in på arbetsmarknaden också har svårt att komma in i trygghetssystemen. För den som har ett fast heltidsjobb är det inga problem att uppfylla inträdeskrav och arbetsvillkor. Däremot är det svårt för deltidsarbetande och för dem som har olika former av tillfälliga anställningar. Antalet timanställningar har kraftigt ökat . Lagen (1997:239) om arbetslöshetskassor 34 § föreskriver att man måste ha arbetat minst i 4veckor för att man över huvud taget ska få bli medlem i en a-kassa. Eftersom det är unga, kvinnor och invandrade som har högst andel både deltids och tillfälliga anställningar blir resultatet att gällande regelsystem verkar strukturellt diskriminerande mot dessa grupper. Parallellt med ett arbete för att minska andelen deltids och visstidsanställningar på arbetsmarknaden bör därför regelverket i arbetslöshetsförsäkringen ändras. kräver liksom de centrala fackliga organisationerna LO, TCO och , att de befintliga kvalifikationskraven för att bli medlem i en a-kassa enligt lagen om arbetslöshetskassor avskaffas. Regeringen bör se över hur rätten till arbetslöshetsersättning kan göras neutral och hur diskriminering av korttids- och deltidsanställda kan undanröjas. Regeringen bör komma med förslag till beslut om att slopa kvalifikationskravet för medlemskap i arbetslöshetskassa enligt 34 § lagen (1997:239) om arbetslöshetskassor. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 8Arbetslöshetsförsäkringens förstärkning för trovärdighet Arbetslöshetsförsäkringen ska ge flertalet löntagare 80procents ersättning vid arbetslöshet. Om allt färre får adekvat ersättning undergrävs försäkringens trovärdighet och de gemensamma systemen försvagas. finns flera begränsningsregler i arbetslöshetsförsäkringen som får en sådan effekt. Ersättningstaket motsvarar en månadsinkomst på 20075 de första hundra ersättningsdagarna och därefter 18700. För högre löner än dessa värden blir löntagaren underförsäkrad. Detta är ett stort problem. Arbetslöshetskassornas samorganisation (SO) visar att bara 52procent av de arbetslösa som är anslutna till en a-kassa får de stipulerade av sin tidigare inkomst. Det betyder att 48procent av de arbetslösa är underförsäkrade. Orsaken till denna urholkning av arbetslöshetsförsäkringen, menar SO, är att ersättningen inte följt löneutvecklingen och att taket i försäkringen inte har höjts . Risken för att bli arbetslös är som lägst för dem med de högsta inkomsterna. Andelen löntagare som slog i taket, av dem som faktiskt uppbar arbetslöshetsersättning var cirka 30procent, vilket i och för sig är en hög siffra. Man bör minnas att vinsten med försäkringen gäller alla medborgare, i så måtto att vinsten är den trygghet man åtnjuter, också då man inte är eller blir arbetslös. innebär detta förhållande att den faktiska kostnaden för att höja taket i praktiken blir liten och avtagande ju högre man sätter taket. konstaterar i sin PM Arbetslöshetsförsäkringens finansiering konsekvenser av en ökad avgiftsfinansiering (050921): Eftersom arbetslöshetsriskerna generellt är lägre för grupper med höga inkomster än för grupper med låga, är den andel som verkligen slår i taket vid inträffad arbetslöshet mindre än hälften. var det av de ersättningsberättigade som av arbetslöshet inte fick av sin normallön i ersättning. Detta förhållande innebär att en höjning av dagpenningtaket på marginalen blir allt mindre kostsam. En höjning som motsvarar taket i sjukförsäkringen en månadslön på eller knappt 900kr i dagpenning skulle för ha kostat 1,7mdr kr extra. En höjning av brytpunkten ända till månadslöner på eller dagpenning på högst 1500kr skulle ha kostat ytterligare drygt 1mdr kr. Att många slår i taket hotar också golven i försäkringen. Om allt fler är underförsäkrade, drivs dessa till att skaffa egna tilläggsförsäkringar, själva eller i någon kollektiv form. riskerar en sådan utveckling att urholka betalningsviljan till den gemensamma försäkringen, eftersom den inte täcker behoven för allt större grupper. Detta minskar legitimiteten för de gemensamma systemen, och de med störst behov drabbas då hårdast. Det är de med störst behov av kompletterande försäkringar som har svårast att skaffa sig sådana. I privata försäkringssystem bestäms premien av marknadsmässiga principer: den som har störst risk att bli arbetslös får den högsta premien, medan den med liten risk kommer billigare undan. Styrkan i ett gemensamt system är att riskerna istället fördelas på hela samhället. visar i ovan nämnda PM just början på en sådan utveckling, i dagens situation: Två skillnader framträder tydligt. Det ena rör den genomsnittliga daglönen som de arbetslösa har. För förbund med tilläggsförsäkring ligger denna över det högsta taket i a-kassan som är 730kronor. [] En annan skillnad rör arbetslöshetsrisken. De förbund som tecknat tilläggsförsäkring har betydligt lägre arbetslöshetsrisk, mätt som andelen medlemmar som lyft a-kassa . Ur försäkringsperspektiv innebär lägre risker att försäkringsbolagen är mer intresserade av att erbjuda en försäkring som premierna för en sådan blir lägre. Grupper med höga löner tilläggsförsäkrar sig. Därmed uppstår en erosionsrisk för det kollektiva systemet som är både rättvist och effektivt, och riskerna övervältras helt på dem med svagast position på arbetsmarknaden. Det är därför viktigt med satsningar som stärker arbetslöshetsförsäkringens legitimitet och motverkar privata försäkringslösningar. Regeringen föreslår i budgetproposition 2006/07:1 kraftiga nedskärningar i arbetslöshetsförsäkringen. Regeringen aviserar också en rad försämringar som man avser att besluta om . De aviserade försämringarna som vi redogör för nedan kommer att resultera i en dyrare, sämre och mer orättvis arbetslöshetsförsäkring. yrkar avslag för regeringens alla nedskärningar i arbetslöshetsförsäkringen i vår budgetmotion 2006/07:Fi245. Regeringen avser att sänka taket i arbetslöshetsförsäkringen till av arbetslöshet. av detta belopp motsvarar en högsta dagpenning om 680kronor per dag eller i inkomstrelaterad arbetslöshetsförsäkring mellan dag 1 och 200. Vidare föreslår regeringen en sänkning av ersättningsnivån i arbetslöshetsförsäkringen. Mellan dag 201 och 300 föreslår regeringen en sänkning av ersättningen till 70procent vilket innebär ersättningar på maximalt . Det är ett slags bestraffning av långtidsarbetslösa som redan är en av de mest utsatta grupperna på arbetsmarknaden. Regeringen föreslår också i budgetproposition 2006/07:1 att arbetslöshetsersättning ska utgå under maximalt . Därefter ska arbetslösa medverka i en så kallad jobbgaranti som påminner om dagens aktivitetsgaranti. Men enligt regeringens förslag ska det vara obligatoriskt att medverka i jobbgarantin för att vara berättigad till aktivitetsstöd. Efter dag 301 ska endast en 65-procentig ersättning betalas ut, vilket innebär ersättning om maximalt . Personer med försörjningsansvar för barn ska få arbetslöshetsersättning i maximalt , men till samma låga ersättningsnivå. Regeringens politik kommer alltså även att slå hårt mot barnen till de arbetslösa, och ännu fler barn kommer att växa upp i fattigdom. Regeringens aviserade politik kommer framför allt att slå hårt mot långtidsarbetslösa människor som står långt ifrån arbetsmarknaden. Följden av regeringens planerade försämringar i arbetslöshetsförsäkringen är att arbetslösa kommer att få en väsentligt försämrad levnadsstandard. Det är sannolikt att de sänkta ersättningsnivåerna kommer att leda till ett ökat behov av försörjningsstöd. I rapporten tänker alliansen vem ska arbeta mer? skriver LO-ekonomerna att: Alliansens metod är att med obligatorisk a-kassa och sänkta ersättningsnivåer minska fackföreningarnas styrka att hävda kollektivavtalens lägsta lönenivåer. Detta kommer att ge smittoeffekter på andra låglöneområden. Det uppstår låglönemarknader, också för vuxna, med jobb där månadslönen för heltidsarbete kan förvänta ligga . Alliansens politik ger knappast en markant ökad sysselsättning. Det uppstår i stället sannolikt starka krafter mot förändringarna på arbetsmarknaden. (2006 s. 43) TCO menar i rapporten slår hårt mot välutbildade att sänkt levnadsstandard kommer att ha en negativ effekt på jobbsökandet. Men det kommer också leda till ökad rädsla för arbetslöshet bland människor som har arbete, och därmed ökad rädsla för att byta arbete. TCO menar att a-kassan därigenom försämras som omställningsförsäkring och leder till en stelare arbetsmarknad. Försämringarna i arbetslöshetsförsäkringen kommer vidare leda till att den generella välfärden urholkas eftersom fler kommer att anse sig behöva teckna tilläggsförsäkringar. Mot bakgrund av det yrkar avslag för alla föreslagna nedskärningar i arbetslöshetsförsäkringen i budgetmotion 2006/07:Fi245. 8.2Försämrad arbetslöshetsförsäkring skapar låglönejobb Det finns ett starkt samband mellan ersättningar från arbetslöshetsförsäkringen och de lägsta lönerna på arbetsmarknaden. Det är därför regeringen har valt att finansiera sina skattesänkningar för de rika med försämrad a-kassa, sjukförsäkring och förtidspension. I budgetmotion 2005/06:K6 s.18 står det: Högre ersättning i sjukförsäkringen gör det mer lönsamt att inte arbeta. Det driver upp lönekraven och ökar frånvaron, vilket leder till lägre sysselsättning och högre arbetslöshet.