mot · GU02N282 · 2006-10-30 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ändrad lagstiftning för att skilja på handel och produktion på elmarknaden för att därmed undanröja korssubventionering dem emellan. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att energikoncerner samäger produktionsanläggningar. De skenande elpriserna formar sig till en av viktigaste samhällsekonomiska frågor. Tillgången till rimligt prissatt elektrisk energi är avgörande för sysselsättning, tillväxt och välfärd. Den påverkar enskilda människors vardagsekonomi och industrins konkurrenskraft. Det gäller inte bara den energislukande basindustrin, som har el som en insatsvara, utan i lika hög grad små och medelstora företag. Självfallet utgör beskattningen en del av problemet. Det finns en överhängande risk för att priserna ytterligare går upp och därmed per automatik skatterna. Den svenska elmarknaden avreglerades 1996. Den delades upp i tre delar: produktion, distribution (nät) och elhandel. Näten skulle drivas i monopolform och prissättningen övervakas av . Konkurrens skulle gälla de två andra delarna, men kom i praktiken bara att omfatta elhandeln, eftersom avregleringen satte i gång en uppköpsvåg som ledde till att de stora aktörerna blev allt större. De köpte på sig såväl distribution, handel som produktion. Det ledde till att tre stora, Eon, Fortum och , svarar för av all elproduktion i och äger eller kontrollerar större delen av elhandeln och näten. Det finns ungefär 120 verksamma elhandelsföretag i , men de flesta av dem är på något sätt knutna till marknadens giganter. Högt räknat är endast 20 elhandlare helt oberoende. Motiven till avregleringen, sades det, var att den skulle leda till effektivitet, bättre konkurrens, lägre priser och ökad valfrihet för kunderna. Priserna blev till en början lägre, men det tycks som de stora producenterna snabbt lärde sig att styra tillgången på el med en allt högre prisnivå som konsekvens. Vad har skett på elmarknaden ? Konkurrensen i produktionsledet är obefintligt och utbudet för litet. Det har inte byggts så mycket ny produktion . Två kärnkraftsreaktorer har dessutom stängts även om bortfallet kompenserats genom effekthöjning i de befintliga kärnkraftsverken. Bilden är dock att det ändå råder brist på inhemsk kraft. Tämligen krångligt för konsumenterna att byta elleverantör. Eon, Fortum och samäger kärnkraft och vattenkraftverk (exempelvis Forsmark, och ), vilket ger ett kraftigt informationsövertag gentemot oberoende elhandlare. De företag som äger både handel och produktion har möjligheter att subventionera förluster i handeln med de stora vinsterna i produktionen. Politiska beslut och ingrepp sätter delvis marknadsmekanismerna ur spel. Den nordiska elmarknaden och består av två olika marknader: en fysisk marknad och en finansiell marknad med den så kallade spotprismarknaden där priset fastställs efter utbud och efterfrågan och en terminsmarknad där prissäkringskontrakt handlas avseende framtida leveranser. Problemet med den fysiska marknaden vid bristande överföringskapacitet är att nationella marknader skapas. Eftersom en stor del av marknaden är en fastprismarknad prissäkras dessa volymer på den finansiella marknaden. De finansiella kontrakten handlas till stor del utanför marknadsplats. De stora aktörerna har upprättat egna bilaterala marknadsplatser för finansiella instrument som riskerar att inte vara transparenta med marknadspriset och favoriserar egen elhandelsverksamhet. Tidningen (Affärsvärlden nr 37, 2006) menade att om man ska beskriva den svenska energipolitiken kan man säga att vi skapat ett ekonomiskt monster där vi blandat det sämsta från marknadsekonomin med det sämsta från planhushållningen och det sämsta från miljöpolitiken. Inte konstigt att elpriserna rakar i höjden. Bara har elpriserna fördubblats. I har elpriserna gått upp . Detta fick den tyske energiministern att snabbt agera, och han föreslog ändringar i konkurrenslagen så att kartellmyndigheten snabbare kan ingripa mot energibolagen. På deklarerade dess verkställande direktör . att hans mål var att fördubbla företagets marknadsandel från 600000 till 1200000 kunder. Vi kommer att erbjuda privatmarknaden ett treårigt fastprisavtal med lägsta prisgaranti, sade han. Förslaget blev verklighet . Det mötte stark kritik, inte minst från ekonomer, som hävdade att den sortens garantier erfarenhetsmässigt har visat sig vara konkurrenshämmande. intervjuades i () och sade bland annat att det är vårt mål att fördubbla vår marknadsandel i . () Vi ser det här som en långsiktig marknadsinvestering och är beredda att ta förluster i försäljningverksamheten för att lyckas. Han varnade också för att elhandelsmarknaden står inför ett stålbad: finns det runt 120 elförsäljningsbolag. Det är alldeles för många. Det är en extremt riskfylld verksamhet som det är väldigt svårt att tjäna pengar på. Antalet bolag kommer troligen att bli mycket färre, kanske ned mot 20 . Det är möjligt att det finns relevans och rimlighet i de av . framförda tankarna. Frågan är bara om statliga är den som skall leda och koordinera arbetet med att slå ut de drygt 100 existerande elhandelsbolagen? skrev 20 elhandlare ett upprop i form av en debattartikel i : Vi menar att missbrukar sin dominerande ställning för att sätta konkurrensen ur spel. När företaget använder sina betydande vinster från framförallt elproduktionen för att värva 600000 nya kunder, får det konsekvenser för hela elmarknaden. Man frågade vilka företag som skulle leverera dessa kunder till och vilka motdrag Eon och Fortum kunde tänkas vidta. Vår existens som elhandlare är hotad. Vad som sker snedvrider konkurrensen och sätter avregleringen ur spel. Deras oro torde inte ha minskat när de i den nämnda intervjun i kunde läsa att är öppet för att köpa de konkurrenter som vill sälja. Mot bakgrund av vad som ovan anförts är det lätt konstatera att avregleringen av elmarknaden inte infriat de löften som ställdes ut. Eftersom elenergin är av så fundamental betydelse för vår samhällsekonomi bör redan nu ett antal åtgärder vidtas för att åstadkomma en fungerande marknad, som är kundernas enda långsiktiga garanti för rimliga elpriser.