mot · GT02Fi8 · 2006-05-03 00:00:00 — I stället för en försöksverksamhet med upphandling av persontrafik under högst på det statliga järnvägsnätet i delar av borde en mer långtgående avreglering av järnvägstrafiken göras i hela landet. Vi föreslår att all interregional persontrafik på stomjärnvägarna öppnas för konkurrens mellan alla intresserade tågoperatörer. presenterar också förslag om att öka konkurrensen på godstrafikmarknaden. Detta kan ske genom att , som är ett helägt dotterbolag till statliga , avskiljs från moderbolaget. Det är också av stor vikt att en eventuell avveckling av det statliga ägandet av , för vilket det finns ett bemyndigande till regeringen, inte sker så att konkurrensen på denna marknad minskar. Såväl en avveckling av SJ:s legalmonopol som ett avskiljande av TGOJ från pekas av ut som viktiga åtgärder för att förbättra konkurrensen.50 Att avskaffa direkta förbud mot konkurrens är måhända den mest uppenbara åtgärden för att öka konkurrensen i ekonomin, men minst lika viktigt är att se över lagstiftning som har en särskilt konkurrensbegränsande effekt. Vår bedömning är att (PBL) och miljölagstiftningen är i behov av översyn. Den avslutade utredningen av (SOU 2005:77) lägger en rad förslag, till förändringar i . Vi delar vissa av kommitténs slutsatser, men menar att man inte tillräckligt lagt fokus på att förenkla regelverket och underlätta snabbare hantering. Inte heller har kommittén haft i uppdrag att föreslå förändringar som stärker äganderätten. Statens och kommunernas intressen har överordnats de enskilda medborgarnas och företagens intressen av att kunna använda sin mark på bästa sätt. Flera av kommitténs förslag bör dock genomföras. Det gäller bl.a. förslaget att göra de materiella bestämmelserna tydligare och mer överskådliga. Tydligare regler ökar rättssäkerheten och förenklar prövningsförfarandet. Vi välkomnar också en samordning av prövning enligt PBL och , samt att instanskedjan vid överprövning enligt PBL kortas och att PBL-ärenden och miljöbalksärenden skall kunna samordnas vid överprövning. Även dessa förslag kan bidra till en snabbare och mer förutsägbar planprocess. Kommittén lägger också ett antal förslag om hur detaljplanen skall kunna göras mer översiktlig och flexibel. förslag är dock långt ifrån tillräckliga. Inte minst krävs ytterligare renodling av instansordningen för att förkorta överklagandeprocessen. Vi anser vidare att en skyldighet bör införas i PBL för kommuner att pröva frågor om planändringar och att initiativrätt i planfrågor bör införas för fastighetsägaren. Kretsen av sakägare som kan överklaga ett beslut bör också begränsas till dem som är direkt berörda. Staten bör ålägga landets kommuner att senast införa en möjlighet att söka standardmässiga bygglov via Internet. påverkar konkurrensen inom flera sektorer av ekonomin. Genom PBL kan en kommun hindra nya butiksetableringar och begränsa konkurrensen, bl.a. genom att reglera handelsändamålet i detaljplanen. Framför allt har etablering av nya lågpriskedjor hindrats. Vi vill avskaffa denna möjlighet. Det bör också tydligt anges att konkurrensaspekter skall vägas in i kommunens prövning av ett planärende. För alla typer av företag kan en utdragen planprocess orsaka kostnader. Särskilt för små företag kan detta vara betungande. Det finns därför skäl att vidta åtgärder som kan bidra till snabbare hantering av planärenden. Självfallet påverkas byggbranschen i särskilt hög utsträckning av hur PBL fungerar. En snabbare planprocess torde vara en förutsättning för att mindre byggbolag skall ha en chans att konkurrera. Medan ett stort företag kan ha tillräckligt många projekt på gång för att inte drabbas orimligt hårt om planprocessen fördröjs för ett av dessa, kan ett litet företag gå omkull om ett planerat bygge inte kommer i gång . har (2005/06:RRS7) pekat på brister vid och länsstyrelsernas arbete med uppsikt respektive tillsyn av den fysiska planeringen. Förutom att dessa brister kan innebära att övergripande nationella intressen inte tillgodoses, så skapas en betydande osäkerhet. Revisionen pekar också på att antalet upphävda detaljplaner har ökat. Det är av stor vikt att revisionens kritik noga följs upp. Vi har också föreslagit förändringar i reglerna kring strandskyddet som kan underlätta för företagare framför allt i glesbygd. Flera av våra förslag angående ändringar av har också framförts av Konkurrensverket.51 Miljölagstiftningen är ett av de områden som lägger tung administrativ börda på företagen. Enligt Nuteks bedömning är omkring en femtedel av regelbördan hänförlig till miljölagstiftningen.52 Särskilt administrativt betungande förefaller reglerna kring avfall, återvinning och därmed relaterade frågor att vara. Det finns således ett behov av att förenkla miljölagstiftningen. Omfattande förändringar av , som förväntas lätta regelbördan, förbereds också. Förenklingsarbetet måste dock drivas vidare. Inte minst är det viktigt att minska kostnaderna för miljökonsekvensbeskrivningar vid bergtäkt för att öka konkurrensen inom byggsektorn, en förändring som pekats ut som betydelsefull av (2004). Verket menar också att lagstiftningen bör förändras att hänsyn till konkurrensaspekter skall vägas in vid tillståndsgivning. (SOU 2005:59) föreslog att särbestämmelserna för prövning av täkttillstånd i skulle tas bort och ersättas av de allmänna hänsynsregler som gäller för övrig miljöstörande verksamhet. En sådan förändring skulle dock, enligt vår mening, kräva att hänsynsreglerna förändras bl.a. för att inkludera hänsyn till den biologiska mångfalden. En sådan förändring bör dock utredas skyndsamt, eftersom det skulle kunna förenkla tillståndsprocessen vid täktverksamhet, och sänka kostnaderna. I likhet med vill vi också införa en tidsgräns från inlämnande av tillståndsansökan till till beslut . Kommittén föreslår också att länsstyrelserna på förhand skall lämna besked om miljökonsekvensbeskrivningens inriktning och omfattning för verksamheter och åtgärder som kan antas medföra betydande miljöpåverkan. En sådan förändring skulle skapa ökad förutsägbarhet, minska kostnaderna och snabba på tillståndsprocessen. Den offentliga sektorn köper varor och tjänster från företag för mellan 300 och 400 miljarder kronor.53 Hur offentlig upphandling sker har därför betydelse för konkurrenssituationen på många marknader. Det gäller särskilt på de områden där den offentliga sektorn är den dominerande eller åtminstone en mycket stor köpare, såsom vård- och omsorgssektorn och byggsektorn. har presenterat flera förslag för hur offentlig upphandling skall kunna förändras så att en god konkurrens uppmuntras (2004). En rapport från ITPS, som jämför offentlig upphandling i EU och , pekar också på förbättringsmöjligheter.54 En sådan åtgärd vore att ge leverantörer möjlighet att lämna anbud på en eller flera delar i en beställning. På så vis underlättas för mindre företag, som kanske har begränsad kapacitet att hantera en stor leverans, att delta i en upphandling. Av samma skäl kan det vara lämpligt att sprida upphandlingstillfällen på ett politikområde över en längre tidsperiod. Det finns också skäl att vara försiktig med statlig och inköpssamordning. Genom att samordna inköp kan eventuellt kortsiktiga vinster realiseras, i form av lägre priser, men effekterna på konkurrensen kan bli negativa, vilket på kan leda till högre kostnader. Upphandlande enheter bör också tillhandahålla one-stop-shops som kan bistå mindre företag med information om upphandlingar. Att erbjuda anbudsgivare att hyra viss kostnadskrävande utrustning kan också öppna för fler företag att lämna anbud. Detta kan vara särskilt viktigt då en verksamhet som tidigare drivits i egen regi konkurrensupphandlas. Ett problem som kan vara särskilt kännbart för mindre företag är avbrutna upphandlingar. Vi anser att en bestämmelse bör föras in i lagen om offentlig upphandling, som ger företag rätt till ersättning för rimliga nedlagda kostnader vid avbruten upphandling. Insatser måste också göras för att minska antalet otillåtna direktupphandlingar. måste ges resurser, befogenhet och sanktionsmöjligheter för att komma till rätta med detta problem. (SOU 2006:28) har också lagt förslag om hur den offentliga upphandlingen kan förbättras. Vi välkomnar förslagen om att möjliggöra konkurrenspräglad dialog, dynamiska inköpssystem och elektronisk auktion. Vi ställer oss däremot avvisande till att upphandlande enheter ges möjlighet att ställa olika krav som inte har med upphandlingen att göra. Det är förvisso viktigt att höga miljökrav och sociala krav ställs på alla företag, men detta regleras genom lagar, förordningar och kollektivavtal, och bör inte blandas samman med upphandlingsprocessen. Utredningen föreslår också att bestämmelser införs om inköpscentraler, som skulle kunna samordna flera upphandlande enheters inköp. Innan en sådan bestämmelse eventuellt införs måste konsekvenserna för mindre företag och för konkurrensen noga analyseras. Vi vill också att en genomgång görs av alla statliga myndigheter som har en mer betydande upphandling för att säkerställa att upphandlingen sker så att små och medelstora företag inte diskrimineras, eller att upphandlingen på annat vis genomförs så att det har negativa effekter för konkurrensen. 7.10.4Staten måste bli en bättre ägare Staten är, som bl.a. (SOU 2005:4) påpekar, största företagsägare. En viktig komponent i vår politik är att vitalisera de företag som ägs och styrs av staten. En stark ägare är centralt för att företag skall utvecklas och växa. En svag ägare riskerar att undergräva utvecklingskraften. Vi anser att staten i de flesta fall inte är en ägare som ger företag bästa tänkbara möjligheter. Det kan finnas företag som det är nödvändigt att staten har ett inflytande över också i fortsättningen. Tillsammans med övriga partier i Alliansen gör vi bedömningen att staten bör kvarstå som ägare av , och . Det finns inte skäl att sälja företag som utvecklas bättre med staten som ägare eller där marknadsförhållandena är sådana att en utförsäljning skulle försämra konkurrensen eller motverka en god sysselsättningsutveckling. Ett fortsatt statligt ägande kan vara motiverat om det föreligger särskilda nationella intressen eller samhällsuppdrag som svårligen kan hanteras utan ett statligt inflytande. Erfarenheten från och andra länder är att sysselsättningen stiger snabbast inom branscher som genomgår en förändringsprocess. En avreglering av en bransch eller en privatisering av statliga företag kan frigöra kreativitet och konkurrens som kan bidra till en snabb sysselsättningstillväxt. har avregleringar och privatiseringar av telekommunikationsbranschen, medieföretag och den finansiella sektorn bidragit till ett bättre företagsklimat.55 Regeringen har valt att låsa fast nyckelföretag i en byråkratisk struktur som hotar utvecklingspotentialen och därmed sysselsättningen på nyckelområden. Det är viktigt att öppna en framtidsmöjlighet för dessa företag. Företag som verkar på fullt kommersiella marknader fungerar i de flesta fall bättre med privata ägare. De kanske tydligaste exemplen på företag som skulle fungera bättre med ett mer professionellt ägande är Sonera, Nordea, OMX, SAS, , och Vin & Sprit. Privatiseringar har, enligt en bred forskningslitteratur, varit gynnsamma för de företag som har sålts. Effektiviteten har ökat, lönsamheten förbättrats och investeringarna har ökat. Vår bedömning är att privatiseringar också bidrar till en starkare sysselsättningsutveckling i de bolag och branscher som berörs, och till bättre konkurrens. anser att det statliga ägandet bör minskas. bör staten kvarstå som ägare endast då tungt vägande skäl talar för detta. föreslår att en genomgång genomförs över alla företag med statligt ägande där argumenten för och emot ett fortsatt statligt ägarengagemang vägs mot varandra. Det statliga ägandet skall kvarstå om viktiga samhällsintressen talar för detta. Företag som Nordea, Sonera, OMX, samt Vin och Sprit verkar fullt ut på kommersiella marknader med fungerande konkurrens. Försäljning av statliga företag måste ske med stor omsorg om skattebetalarnas pengar. Vår bedömning är att en försäljningsvolym motsvarande 35miljarder kronor utöver regeringens förslag 2007 kan vara en rimlig målsättning. Intäkterna skall användas till att minska statsskulden. Budgeteffekten av detta består dels av en minskning av statens räntekostnader till följd av en minskning av statsskulden, dels av minskade utdelningsintäkter från de statliga företagen. Förslagen innebär sammantaget en förbättring av det finansiella sparandet med 2007. kommer staten, även om Alliansens politik för en minskning av det statliga ägandet genomförs, att även fortsättningsvis vara en betydande ägare. Det är därför viktigt att staten blir mer professionell i sin ägarroll. Alliansen har lagt flera förslag som verkar i denna riktning. Bland annat bör tydliga riktlinjer utarbetas för det statliga ägandet, där målen för och skälen till det statliga ägandet i respektive företag anges, liksom övergripande mål för det statliga ägandet. För företag med särskilda samhällsintressen utarbetas en särskild policy som beskriver hur måluppfyllelsen skall utvärderas. Öppenheten och möjligheten till ansvarsutkrävande måste också bli bättre, bl.a. genom att införa tydligare regler för dokumentation av ägarstyrningen. Slutligen bör få i uppdrag att kontrollera att statliga företagen inte snedvrider konkurrensen. I huvudsak överensstämmer dessa förslag med (SOU 2005:4) förslag. 7.11Stärk forsknings- och innovationsklimat har, tack vare betydande investeringar från näringslivets sida, haft stora satsningar på forskning och utveckling (FoU) i förhållande till andra länder. Forskningen är på många områden stark, i termer av patent och publiceringar i vetenskapliga tidskrifter, i relation till befolkningsstorleken. Ett skäl för det senare är att i högre grad än många andra länder har prioriterat universitetsforskning och i mindre utsträckning institutsforskning. I termer av referenser i vetenskaplig litteratur håller kvaliteten på forskningen hög nivå, men trenden är fallande. Mellan perioderna 19921996 och 19972001 föll från tredje till sjätte plats. Störst var fallet inom teknologisk forskning.56 Volymmässigt har alltså de totala svenska investeringarna i FoU varit höga och forskningen inom bl.a. områden som teknologi, medicin och naturvetenskap har hållit hög kvalitet. har utdelningen för samhället, i form av fler produkter, tjänster och nya arbetstillfällen i högteknologiska branscher, varit svag.57 Den sammantagna bilden är att kommersialisering av forskning bidrar mindre till tillväxten i än i många jämförbara länder.58 har konstaterat att innovationsgraden är låg i svensk industri, dvs. en liten andel av omsättningen genereras av produkter som är nya på marknaden (2005c). För att åstadkomma ett starkt innovationsklimat, som förmår att ta till vara den potential som finns för fler kunskapsintensiva, snabbväxande företag och de kvalificerade jobb som följer av dessa, krävs att drivkrafterna för nyttiggörande av forskningsresultat stärks både hos den enskilde forskaren och hos lärosätena. Vid sidan av ett allmänt förbättrat entreprenörskap i samhället krävs också en politik som gör det attraktivt att investera i forskning och för att låta förlägga, eller expandera, sin verksamhet i . Därtill kommer vikten att genom avancerade entreprenörsutbildningar långsiktigt uppmuntra ett mer entreprenöriellt klimat vid universiteten, och därigenom stärka det innovativa klimatet. Det senare har beskrivits i ett särskilt avsnitt. föreslår att forskningen kring kvinnors företagande ökas med . 7.11.1Individens drivkrafter: bevara lärarundantaget I har forskare vid högskolor och universitet hela äganderätten till sina forskningsresultat genom det s.k. lärarundantaget. Åsikterna huruvida detta är orsaken till att forskning vid svenska lärosäten i liten utsträckning kommer samhället till del går isär. har dock alltfler förändrat sin lagstiftning för äganderätten till forskningsresultaten, inspirerade av det sätt på vilket man har låtit reglera detta i , genom den s.k. Bayh-Dole-lagstiftningen. En motsvarande förändring i skulle innebära att lärarundantaget togs bort. Lärarundantagets vara eller icke vara har diskuterats . anser att det är hög tid att avlägsna osäkerheten i universitetsvärlden om vad som skall komma att gälla. Vår bedömning är att fördelarna med att behålla lärarundantaget överväger och att det därför skall bevaras. Den svenska universitetsvärlden är, till skillnad från den amerikanska, mycket enhetlig och premierar forskare som når framgång i termer av vetenskaplig publicering. Framgångar i kommersiellt hänseende, t.ex. i form av antagna patent, utgör sällan grund för akademisk meritering. Det vore olyckligt om individens incitament att nyttiggöra forskningsresultat i en sådan situation minskade ytterligare. Dagens regler är också tydliga, till skillnad från vad som var fallet i innan man reformerade lagstiftningen till det s.k. . Bevarande av lärarundantaget värnar också den grundläggande akademiska friheten. Det blir forskarens beslut huruvida han eller hon vill satsa på publicering eller patenteringsmöjligheter. Inte minst viktigt är att det också finns möjligheter för dem som önskar att ingå annat avtal, där rättigheterna delas mellan lärosätet, forskaren och eventuella andra aktörer. Dessa avtalsmöjligheter utnyttjas också, men i varierande grad vid olika lärosäten. Om lärosätena inte har intresse av att få till stånd sådana avtal , vad är det då som garanterar att lärosätena kommer att öka sina insatser för att nyttiggöra forskningsresultat om lärarundantaget tas bort? Lärarundantaget framstår därmed inte som huvudproblemet utan snarare drivkrafterna för lärosätena att utnyttja dagens möjligheter. Hur dessa kan stärkas tar vi upp i närmast följande delavsnitt. Kommersialisering och samarbete med näringslivet är inte akademiskt meriterande, som konstaterats, vilket minskar den enskilde forskarens med sådan verksamhet. Ett sätt att åtgärda detta vore att ändra kraven för tjänstetillsättningar vid lärosätena, liksom man har gjort vad avser pedagogiska meriter. Vi anser dock att detta skulle vara en tveksam strategi. En sådan förändring måste ha legitimitet i den akademiska världen för att åstadkomma verklig effekt. finns redan utrymme för lärosäten att premiera denna typ av meriter. Med tanke på detta är en förstärkning av lärosätenas drivkrafter för att samverka med näringslivet en bättre lösning. Kombinerat med stimulans för fler stiftelsedrivna lärosäten som ökar mångfalden och förändringar av resursfördelningssystemen som stimulerar ökad konkurrens om studenter och forskare kan på en förändring i denna riktning åstadkommas underifrån. Informationsplikt från forskarens sida kan behöva införas för att förbättra lärosätenas information om potentiella avtalsmöjligheter. Detta behöver dock föregås av att kapacitet först byggs upp så att det finns reella möjligheter för lärosätena att värdera och granska ett ökat antal forskningsresultat. Ett flertal studier konstaterar att högskolornas och universitetens s.k. tredje uppgift, samverkansuppgiften, är otydligt formulerad. Behovet av att förtydliga uppdraget betonas också i granskning av hur regeringen och lärosätena skapat goda förutsättningar för en tillväxtfrämjande samverkan. kritiserar regeringen för att vara otydlig kring vad samverkansuppgiften innebär och kring vilka konkreta åtgärder som skall vidtas och prioriteras. De syften som ursprungligen angavs för att lagstifta om lärosätenas tredje uppgift bl.a. nyttiggörandet av forskningsresultat har aldrig omvandlats till mål som är möjliga att utvärdera och följa upp.59 Vi anser att högskoleförordningen bör revideras, så att lärosätenas ansvar för att understödja kommersialiseringen av forskningsresultat framgår. Det behöver kombineras med krav i lärosätenas regleringsbrev på handlingsplaner och återrapportering. Därtill är det nödvändigt med regelbunden uppföljning och utvärdering av lärosätenas uppdrag. Lärosätenas policy och stödstrukturer för kommersialisering är centralt för möjligheterna att nyttiggöra forskningsresultat och omvandla dessa till innovationer, nyföretagande och tillväxt. Ett flertal studier konstaterar brister i detta avseende, beroende främst på otillräckliga resurser, oklara ansvarsförhållanden och frånvaro av entreprenöriellt klimat.60 Verket för innovationssystem () har kartlagt tio av lärosätenas innovationssystem för att klargöra hur framgångsrika stödsystemen för kommersialisering är. I samtliga innovationssystem ingår holdingbolag och deras dotterbolag. Därutöver finns aktörer med olika roller riskkapitalister, specialister på immaterialrätt och affärsrådgivare. Lärosätenas innovationssystem uppvisar stora skillnader och mycket varierande framgång, beroende bl.a. på systemen har byggts upp och vilka forskningsämnen lärosätena fokuserar på. Det konstateras i studien att lärosätena i varje system är centralt, och att det därför är problematiskt att universitetens och högskolornas ansvar för att bidra till ökad kommersialisering av forskningsresultat är oklart formulerat. För att förbättra kommersialiseringen av forskningsresultat i de olika regionerna behövs en förstärkning av resurser till främst holdingbolagen och universiteten.61 menar i sin granskning att den knappa tillgången på finansiella resurser hämmat utvecklingen av holdingbolagen.62 Lärosätenas bedömning i samband med forskningspolitiska proposition var att behovet rör sig om ca , men regeringen har endast anslagit för de kommande åren.63 m.fl. har också konstaterat problem med att lärosätena inte fått resurser knutna till sig för samverkansuppgiften. bedömning är att det krävs en kraftig statlig satsning på lärosätenas stödstrukturer för att förbättra förutsättningarna för framgångsrik kommersialisering av forskningsresultat. Vi föreslår att tillförs de kommande tre åren för att stärka kommersialiseringsprocessens första fas. Medlen skall delas mellan holdingbolagen och lärosätena. 7.11.3Frigör ökade resurser till forskning Fria, självständiga akademier med goda basresurser för den långsiktiga grundforskningen och forskarutbildningen är avgörande för att lärosätenas två centrala uppgifter, utbildning och forskning av hög kvalitet, skall kunna och en god grund skapas för att få fram forskningsresultat som kan komma samhället till nytta. Även om i internationell jämförelse, som påpekats ovan, totalt sett har haft stora satsningar på forskning, har de statliga resurserna till lärosätenas forskning och forskarutbildning urholkats . Det beror bl.a. på att lärosätenas utökade ansvar för samverkansuppgiften, liksom expansionen av grund- och forskarutbildningen, inte har kompenserats. har i gemensamma motioner uppmärksammat detta och betonat vikten av att långsiktigt bygga upp de s.k. fakultetsanslagen så att den fria grundforskningen och kvaliteten i forskarutbildningen kan säkras. Som ett första steg har vi avsatt i ökade resurser de kommande tre åren. Över en femårsperiod föreslår vi en ökning med totalt . har också föreslagit införandet av ett resursfördelningssystem som fördelar statliga forskningsanslag delvis beroende av kvalitativa mått, exempelvis hur framgångsrikt ett lärosäte är i att kommersialisera forskningsresultat. På så sätt kan de ekonomiska drivkrafterna för lärosätena för att långsiktigt stärka sin tillväxtfrämjande samverkan öka. vill därutöver understryka vikten av att gällande regelverk ses över i syfte att rensa bort ineffektiviteter i systemet som förhindrar lärosäten från att fullt ut ta del av möjliga forskningsresurser. Ett exempel på detta är den statliga avgift på 8procent av externa forskningsanslag, som lärosätena betalar i vad som tidigare kallades högskolemoms. Denna avgift kan de facto medföra att forskare inte har råd att ta emot stora externa anslag, om den anslagsgivande institutionens regler inte tillåter pengarna att användas till annat än forskning.