mot · GU02Ub255 · 2006-10-29 00:00:00 — Studenternas högskola och arbetsmarknad 4.5Kunskap om gällande regler8 5.1Ökade kontakter med arbetsmarknaden9 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att studiemedlet höjs. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att antalet veckor man kan få studiemedel för ökas. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ålderstrappan bör avskaffas. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att fribeloppet bör höjas. begär att regeringen återkommer med förslag på hur kopplingen mellan studiemedel och sjukpenninggrundande inkomst kan avskaffas, i enlighet med vad som anförs i motionen.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att studielånet bör efterskänkas efter 14 dagars sjukdom. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en utredning bör tillsättas för att utveckla ett system för hur studenters försörjning ska tryggas vid sjukdom. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att studenter ska kunna ha sin arbetslöshetsersättning vilande , under förutsättning att de studerar heltid.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att socialtjänstlagen ändras så att studenter inte längre ska kunna särbehandlas när de söker försörjningsstöd.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att den övre åldersgränsen för bostadsbidrag slopas för studenter.4 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att rutinerna för bostadsbidrag ändras så att man söker bostadsbidrag halvårsvis.4 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör få i uppdrag att genomföra en informationskampanj om studenters sociala trygghet. begär att regeringen återkommer med ett förslag till ändring i högskolelagen som fastslår att all högskoleutbildning i ska vara avgiftsfri, i enlighet med vad som anförs i motionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ett övergripande mål bör införas om praktik i högskoleutbildningar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att lärosätenas arbete med att stödja studenterna i övergången till arbetslivet bör stödjas. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att lärosätena får i uppdrag att följa upp i vilken utsträckning f.d. studenter får arbete som motsvarar utbildningen och vilka orsaker som ligger bakom avhopp. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att särskilda arbetsförmedlingar för akademiker skapas.2 begär att regeringen återkommer till med ett förslag på ett förändrat resurstilldelningssystem som gynnar kvaliteten i den högre utbildningen, i enlighet med vad som anförs i motionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en försöksverksamhet med studentkontrakt genomförs. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att fullgjorda kursfordringar om minst 120 poäng bör vara tillräckligt för grundläggande behörighet till utbildning på avancerad nivå. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att alla platser på forskarutbildning ska utlysas nationellt. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att i sina utvärderingar bör uppmärksamma lärosätenas ansvar för sin planering. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att arbetsmiljöstatistik för studenter måste tas fram. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att nationella riktlinjer för studenthälsan ska tas fram. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att studenthälsovården bör kvalitetssäkras. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att deltidssjukskrivning ska kunna kombineras med deltidsstudier.1 1 Yrkandena 5 och 26 hänvisade till SfU. 2 Yrkandena 8 och 17 hänvisade till AU. 3 Yrkande 9 hänvisat till SoU. 4 Yrkandena 10 och 11 hänvisade till CU. de gröna för en politik där kunskap och individuell utveckling är centralt. Universitet och högskolor spelar en viktig roll för en positiv samhällsutveckling. Utbildning ska vara tillgänglig för alla. Samhället ska erbjuda möjligheter för var och en att ta sig vidare utifrån sina egna förutsättningar. Kvaliteten i högskolan måste höjas. Investeringen i en högskoleutbildning är för många livets största investering mätt i så väl tid som pengar. Som student har man rätt att kräva att utbildningen håller hög kvalitet. Det är viktigt såväl för individen som för samhället i stort. Kvalitetsarbetet måste därför intensifieras. Lärosätena måste arbeta mer aktivt med att följa upp sina studenter, både de som avslutar utbildningarna och de som hoppar av. På så vis framkommer värdefull information om hur utbildningarna kan förbättras. Alltfler studenter möts av arbetslöshet efter examen, och alltfler akademiker arbetar i yrken som inte motsvarar deras utbildning. Studenternas anställningsbarhet måste främjas genom högre kvalitet i utbildningen och genom ökade kontaktytor mellan arbetsliv och högskola. Centralt för den utveckling vill se är att det ska vara attraktivt att studera och att människor som gör det ska ha rimliga levnadsvillkor. Vår vision är att studerande ska ha ett skyddsnät som är likvärdigt det som förvärvsarbetande har. De flesta som studerar som vuxna har en ansträngd ekonomi som inte ger utrymme för oförutsedda utgifter. Den ekonomiska stressen förvärras av en mycket svag koppling till socialförsäkringssystemet. Vad som brukar betecknas som det generella välfärdssystemet exkluderar i själva verket i stor utsträckning landets studenter. Det är dags att skapa större trygghet och bättre ekonomiska förutsättningar för studenter. Det ska vara attraktivt att studera, och utbildning ska vara tillgänglig för alla. För att detta ska bli verklighet krävs att högskolor och universitet håller hög kvalitet. Det kräver också att studerande har rimliga levnadsvillkor. mål är att studerande ska ha ett skyddsnät likvärdigt det som förvärvsarbetande har. Många regelverk som rör studerande präglas av den tid då de skapades. En tid då studenterna var en liten och exklusiv skara. En tid då den genomsnittlige studenten var en ung man från en välbärgad familj. En tid då akademisk utbildning var en garanti för arbete. Så ser det inte ut . Utvecklingen har varit enormt positiv. har antalet studenter fördubblats. Andelen kvinnor har länge varit högre än andelen män på grundutbildningarna, utgjorde kvinnorna . är det många som tar chansen att studera längre fram i livet och det blir allt vanligare att studenter har barn och familj. Allt detta är en önskvärd utveckling. Det är hög tid att villkoren anpassas till verkligheten. ligger studiemedlet på . fick i vårpropositionen 2006 igenom en höjning av studiebidraget med , fördelat med i bidragsdelen och i lånedelen. Det var ett steg i rätt riktning, men är nivån alltför låg. Att få ekonomin att gå ihop med så knappa resurser till sitt förfogande är för många en utmaning. De flesta studenter klarar sig inte på detta belopp, utan tvingas att arbeta vid sidan av sina heltidsstudier. Många tvingas också låna pengar av familj och vänner. anser att studiemedlet ska höjas med ytterligare . För att studenternas skuldbörda inte ska bli tyngre är det viktigt att det är i bidragsdelen höjningen sker. Gränsen för hur många terminers studiemedel var och en kan få ligger vid motsvarande tolv terminer. Denna regel är alldeles för begränsande. Arbetsmarknaden förändras och ställer helt andra krav på flexibilitet än för tidigare generationer. Det måste vara möjligt för människor att omskola eller bredda sig. Vi vill höja gränsen till 14 terminer, det vill säga . Möjligheten att få studiemedel är begränsad för äldre studerande. höjde tillsammans med Socialdemokraterna och härom året åldersgränsen för rätt till studiemedel från till . Den så kallade ålderstrappan, som innebär att rätten till studielån successivt begränsas från och med det år man fyller 41, flyttades fram så att begränsningen i stället börjar vid . Dessa förändringar är mycket positiva, men i enlighet med principen om det livslånga lärandet anser att ålderstrappan bör avskaffas helt. Det måste vara möjligt även för personer att studera. Samhället måste ta tillvara människors vilja till utveckling. Att ålderstrappan avskaffas är dessutom angeläget ur jämställdhetsperspektiv eftersom kvinnor i betydligt större utsträckning än män studerar senare i livet. Hur stor inkomst man får ha vid sidan av sina studier som man får studiemedel begränsas av det så kallade fribeloppet. Om man studerar heltid (normalt läsår) kan man tjäna maximalt , utan att studiemedlet minskas. anser att nivån på fribeloppet är alldeles för låg. Så länge man klarar av sina studier bör det vara upp till var och en hur mycket man arbetar vid sidan av. anser därför att fribeloppet bör höjas. Studenter som förvärvsarbetat innan de börjat studera kan ha kvalificerat sig för sjukpenninggrundande inkomst, SGI. Den sjukpenninggrundande inkomsten ligger till grund för ersättningsnivåerna på de flesta socialförsäkringar, som till exempel föräldraförsäkringen och sjukförsäkringen. SGI kan vara vilande , under förutsättning att studenten finansierar sina studier med studielån genom CSN. Detta förutsätter också att studenten har studiemedel för , hela läsåret. En enda vecka utan studiemedel innebär att man förlorar sin SGI. Denna koppling är helt orimlig. Studerar man heltid ska man kunna ha sin SGI vilande, oavsett hur man finansierar sina studier. Det är dessutom så att det nya studiemedelssystemet är uppbyggt för att vara flexibelt. Tanken med att man ansöker om studiemedel för ett visst antal veckor, i stället för hela terminer, är att den enskilda studenten ska ha möjlighet att förlänga sin studietid genom att inte ta ut fullt belopp varje termin. innebär det dock att man förlorar sin SGI. Det är inte rimligt. anser därför att kopplingen mellan SGI och studiemedel måste avskaffas. Regeringen bör återkomma till med förslag på hur detta kan genomföras. Även studenter blir sjuka. Men socialförsäkringssystemet är inte uppbyggt med studenter i åtanke. Grunden för sjukförsäkringen är att den ska vara en ersättning för inkomstbortfall från förvärvsarbete vid sjukdom. Om man inte förvärvsarbetar har man således inte rätt till ersättning. Studenter finansierar i stället sin sjukdom delvis med lån. För studenter som uppbär studiemedel från CSN () gäller att man under längre sjukdom kan få behålla studiemedlet utan krav på motprestation. Första sjukdagen ska man anmäla sjukdom till . När man sjukanmält sig får man en ersättning som motsvarar bidragsdelen i studiemedlet. När man passerat 30 dagars sjukskrivning efterskänks lånet på de efterföljande dagarna. Det betyder att man får en ersättning på samma nivå som studiemedlet. Nuvarande system innebär alltså i princip att en student vid sjukdom har (för huvuddelen av sin inkomst) att jämföra med förvärvsarbetande som har en. anser att denna karenstid ska kortas , med samma krav på läkarintyg . Den enda ekonomiska ersättning som studenter kan få vid sjukdom grundar sig alltså på att man tar studielån. Studenter som inte uppbär studiemedel får alltså ingen ersättning. Det finns ingen anledning till att tryggheten vid sjukdom ska vara beroende av om man finansierar sina studier med lån eller inte. anser därför att en utredning bör tillsättas för att utveckla ett nytt system för hur studenters försörjning ska tryggas vid sjukdom. Förslaget ska gälla alla studenter, oavsett om de har finansierat sina studier genom CSN eller ej. Akademisk utbildning är långt ifrån en garanti för att få arbete. Arbetslösheten bland akademiker är hög. Nästan alla studenter är arbetslösa efter att studierna avslutats. Det är också svårt för många att hitta ett arbete för att klara försörjningen . I dessa sammanhang är det viktigt att det finns en trygghet i socialförsäkringssystemen. Arbetslöshetsförsäkringen är, liksom alla socialförsäkringar, uppbyggd efter förutsättningen att det normala är att man försörjer sig genom förvärvsarbete. Situationen för studerande skiljer sig därför en del från . Studerande som arbetat innan de påbörjade sina studier kan ha rätt till ersättning , om de har kvar ersättningsdagar som de tidigare kvalificerat sig för. Den tid som ersättningen kan vara vilande, den så kallade överhoppningsbara tiden, är . Under förutsättning att studenten tar ut ersättning kan alltså ersättningsperioden behållas. Det gör att en del studenter stämplar en period för att inte bli av med sina a-kassedagar, trots att de kanske inte behöver. anser att möjligheten att ändra reglerna bör utredas, så att den överhoppningsbara tiden förlängs till , under förutsättning att man studerar heltid. Även studerande kan hamna i en situation när de inte kan klara sin försörjning. Det gäller kanske framför allt , då studiemedel inte utbetalas. De flesta lyckas ordna sin försörjning genom sommarjobb, men även bland dessa kan behov uppstå i glappet mellan den sista studiemedelsutbetalningen och den första lönen. Det är viktigt att kommunerna i det fall det behövs hjälper till med ett tillfälligt lån så att den enskilde kan klara sig fram till utbetalningen av den första lönen. För att få ekonomiskt bistånd till sin försörjning, så kallat försörjningsstöd (socialbidrag), krävs att man inte kan försörja sig på annat sätt. Biståndsbedömning ska ske genom en individuell prövning. Studenter och unga behandlas dock ibland annorlunda än andra medborgare. har möjlighet att ställa särskilda krav på studenter genom att kräva att de deltar i praktik eller annan kompetenshöjande verksamhet för att de ska få försörjningsstöd. Det finns inga belägg i forskningen för att åtgärder av detta slag ger positiva resultat. Från studenter har också framförts att de blivit anvisade praktikplatser som varit allt annat än kompetenshöjande. anser att socialtjänstlagens 4 kap. 45 §§, bestämmelsen som ger möjlighet att särbehandla studenter, ska slopas. Studenter ska även i praktiken ha samma rätt till individuell behovsprövning som andra vuxna medborgare. bör därför ge regeringen detta till känna. 4.5Kunskap om gällande regler Regelverket kring de sociala trygghetssystemen som gäller för studenter är för omfattande och komplicerat. Få studenter vet vad som gäller vid exempelvis sjukdom eller arbetslöshet. Även handläggare inom myndighetsvärlden kan ha bristfälliga kunskaper. anser att det är viktigt att regelverket förenklas och görs mer överskådligt. Vi förutsätter att den nya studiesociala utredning som snart tillsätts kommer med förslag i denna riktning. bör få i uppdrag att genomföra en informationskampanj om vad som gäller för studenters tillgång till trygghetssystemen. Regelverket kring de olika försäkringarna är mycket snåriga och studenter har ofta mycket dålig kunskap om de rättigheter som de faktiskt har. Det är av stor vikt att studenterna ges bättre information så att de i större utsträckning utnyttjar sin rätt. Hyran är ofta den största utgiften för studenter. För många studenter tar hyran nästan halva studiemedlet i anspråk. Ofta räknar bostadsbolag och banker in bostadsbidraget som en given inkomst för studenter. Men i själva verket är det inte särskilt många studenter som får bostadsbidrag. rörde det sig om av de studerande. Bostadsbidrag kan man få om man är , eller om man är studerande med barn. Läser man senare i livet har man alltså inte rätt till bostadsbidrag om man inte har barn, även om man har det tufft ekonomiskt. Det är inte rimligt. anser att bostadsbidraget fortsatt ska behovsprövas, men att den övre åldersgränsen ska bort, så att alla som studerar har rätt att söka, oavsett ålder. Bostadsbidragets storlek beror på hur stor inkomst man uppgett att man tror sig ska få . Om det visar sig att man tjänat mer än man trott att man skulle göra blir man återbetalningsskyldig. söker man bostadsbidrag för , vilket betyder att det kan bli fråga om höga summor som ska återbetalas. För att förhindra detta bör reglerna ändras så att man i stället söker bostadsbidrag halvårsvis. Då blir det lättare att uppskatta vad man kommer att tjäna och om det blir fel så blir det inte ett lika stort belopp att betala. Den högre utbildningen i är avgiftsfri. Det har varit en av grundprinciperna för utbildningspolitiken. Rätten till utbildning ska inte styras av den egna plånbokens tjocklek. Den socialdemokratiska regeringen fick stöd av de borgerliga partierna i att luckra upp denna princip i och med propositionen Ny värld Ny högskola (2004/05:162). Propositionen öppnade för att ta ut avgifter för studenter som kommer från länder utanför EU/EES-området, något som riskerar bli verklighet . Denna förändring är mycket olycklig. Den mest omedelbara effekten blir att rekryteringen av icke-europeiska studenter minskar, något som går stick i stäv med ambitioner om en internationaliserad högskola. finns också en uppenbar risk att avgifter kommer att införas även för svenska studenter. Denna utveckling måste motarbetas. Därför bör besluta att i högskolelagen slå fast att all högskoleutbildning i ska vara avgiftsfri. Akademiker har haft lättare än andra grupper att få jobb. Men har arbetslösheten bland akademiker ökat kraftigt. var cirka 40000 akademiker arbetslösa (inklusive arbetsmarknadspolitiska åtgärder). hade antalet stigit till 73000, vilket motsvarar av gruppen som helhet. Utöver detta finns också många som arbetar i yrken som inte tar till vara deras utbildning och kompetens. Det är både ett individuellt och ett samhälleligt misslyckande när disputerade samhällsvetare och biologer arbetar i okvalificerade yrken. 5.1Ökade kontakter med arbetsmarknaden Mycket tyder på att återkommande kontakter med arbetsmarknaden gör det lättare att få jobb efter examen. Egna kontakter med arbetsgivare är ofta avgörande för hur man får sitt första jobb. För studenterna är det dessutom viktigt att få erfarenhet av olika sätt att tillämpa den kunskap man skaffar sig. Mer praktik innebär också att fler arbetsgivare får erfara hur högutbildade kan bidra till deras verksamhet. vill därför införa ett övergripande mål om minst tio veckors praktik för alla högskoleutbildningar som omfattar . Denna praktik ska inte vara obligatorisk, men det ska vara en rättighet för studenter som så vill. Lärosätena ska vara skyldiga att anordna en kvalitativ och utvecklande praktik åt alla studenter som vill ha praktik. Målet ska vara uppfyllt . Lärosätena ska ha stor frihet att avgöra hur praktiken ska utformas och hur den ska inlemmas i utbildningen. Praktiken ska dock ske i form av kurser som ger poäng och som berättigar till studiemedel. Det är enormt viktigt att praktikplatserna håller hög kvalitet. Lärosätena kommer att tilldelas medel för praktiken och förutsätts använda en del av pengarna för att ge handledare viss utbildning. får ansvar för att göra en övergripande utformning av systemet och följa och utvärdera praktikverksamheten bland annat ur kvalitetshänseende. Vi vill kraftigt förbättra lärosätenas stöd till att förbereda studenterna för, och att hitta en väg ut på, arbetsmarknaden. Det kan handla om att ordna praktik, hitta samarbeten kring examensarbete eller på annat sätt förmedla kontakter mellan studenter och arbetsgivare. Uppgiften är särskilt viktig för studenter från studieovana hem, som ofta saknar egna kontakter med potentiella arbetsgivare, och kunskap kring akademikers arbetsmarknad. På de flesta lärosäten förekommer det olika former av aktiviteter för att hjälpa studenter ut på arbetsmarknaden. Men dessa verksamheter är underdimensionerade för behoven. Många gör stora insatser; det finns många goda initiativ, eldsjälar och bra idéer. Högskolorna har dock för lite pengar för att på allvar kunna hjälpa studenterna med övergången från studier till arbetsliv. Exempelvis finns det vid ett Career Center med två personer som ska hjälpa 37 000 studenter. Det är förstås alldeles otillräckligt. Staten bör stödja lärosätena i detta arbete. Lärosätena får i och med detta ett nytt åtagande och bör därför få medel anslagna för att genomföra verksamheter av detta slag. har studenter små möjligheter att bedöma hur framtidsutsikterna kommer att se ut när de efter avslutade studier ska ge sig ut på arbetsmarknaden. De analyser som görs om hur den framtida arbetsmarknaden ser ut för olika utbildningar är svårtolkade och bygger ofta på antaganden som är mycket osäkra. Ingen kan med säkerhet säga hur arbetsmarknaden kommer att se ut fram i tiden. Men den historiska utvecklingen ger viss vägledning och en bild av i vilken utsträckning tidigare studenter fått relevanta jobb. anser därför att alla lärosäten ska få i uppdrag att mäta hur stor andel av de nyutexaminerade från respektive utbildning om som fått jobb som motsvarar utbildningen. Resultatet ska finnas tillgängligt för studenter och allmänheten och redovisas i marknadsföring av utbildningen. Detta är också något som har begärt i en skrivelse till regeringen . Lärosätena bör också få i uppdrag att följa upp de studenter som inte avslutar påbörjad utbildning. Att veta vilka orsaker som ligger bakom avhoppen är avgörande för arbetet med att förbättra kvaliteten i utbildningen. I båda fallen är det viktigt att statistiken är könsuppdelad, så att man kan få information om situationen skiljer sig mellan kvinnor och män. Alla arbetssökande har olika förutsättningar. För att bättre kunna hjälpa arbetslösa till arbete bör arbetsförmedlingen organiseras annorlunda. Arbetsförmedlingar som har specialkompetens behövs. Det ger bättre kvalitet på verksamheten genom hög kompetens hos personalen och goda kontakter med potentiella arbetsgivare. Exempel i denna riktning finns, AF Kultur och AF Sjöfart. Inriktningarna behöver inte vara snäva, men dagens organisation som baseras enbart på folkbokföringsadress är inte effektiv. Dessutom prioriterar arbetsförmedlingen dem som har svårast att hitta ett arbete. De som bedöms stå närmare arbetsmarknaden har i huvudsak hänvisats till att själva söka jobb. anser därför att det är viktigt att särskilda arbetsförmedlingar för akademiker skapas. står bakom besluten om att bygga ut den högre utbildningen. Vi bejakar att fler får möjlighet att skaffa sig en högskoleutbildning, förkovra sig och lägga grunden för ett gott liv. menar vi att bilden av en urholkad kvalitet i högskolan måste tas på största allvar. Efter att ha gjort stora satsningar på kvantitet är det nu dags för rejäla satsningar på kvaliteten. De ökade kontaktytorna mellan arbetsliv och lärosäten innebär ökad kvalitet i utbildningen. De ovan beskrivna satsningarna på praktikplatser innebär högre kvalitet och det nya systemet med metodisk uppföljning av studenter ger kunskap som ger gott underlag för att förbättra och utveckla utbildningarna. En faktor som påverkar kvaliteten i den högre utbildningen negativt är resurstilldelningssystemet. Lärosätena får medel tilldelade dels efter hur många studenter som påbörjar en kurs, dels efter hur många studenter som blir godkända och avslutar kursen. Detta system ger incitament till att godkänna studenter i fall då det egentligen är tveksamt om deras kunskaper håller en tillräckligt hög nivå. Ju fler godkända studenter, desto större resurser får lärosätet. anser därför att förändringar måste göras i resurstilldelningssystemet, så att det även tar hänsyn till kvalitetsaspekter. Vi är öppna för vilka kvalitetskriterier som ska användas, men en aspekt som borde ingå är arbetet med den tredje uppgiften, d.v.s. samverkan med det omgivande samhället. fick i samarbetet med den förra regeringen igenom en utredning om finansieringssystemet.