mot · GU02Sf265 · 2006-10-30 00:00:00 — anser med hänvisning till ovanstående att det är alldeles nödvändigt att regeringen ägnar stor kraft att inom ramen för arbetet mot ohälsan se över vilka förändringar av socialförsäkringarna som är nödvändiga för att motverka behovet och framväxten av privata försäkringslösningar inom det socialpolitiska området. Statens ansvar för de ekonomiska trygghetssystemen skall inte lämnas över på arbetsmarknadens parter eller på den privata marknaden. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Regeringens politik på detta område har som uttrycklig avsikt att försämra de ekonomiska villkoren för personer som är sjukskrivna och förtidspensionerade. Motiveringen är att det skall löna sig att arbeta. tillbakavisar kraftigt detta synsätt och föreslår i stället en rad förstärkningar för den grupp som ofta lever under sämst ekonomiska villkor. De satsningar som har gjorts för att stärka de ekonomiska villkoren för fattiga pensionärer genom höjningar av bostadstillägget till 93procent har inte omfattat personer som uppbär sjuk- och aktivitetsersättning. Denna grupp omfattades inte heller av de uppräkningar av hyrestaket som genomförts och inte heller av regeringens föreslagna höjning av hyrestaket till . Detta slår hårt mot en redan utsatt grupp och måste rättas till. föreslår en höjning av ersättningsnivån i bostadstillägget till samma nivå som gäller för ålderspensionärer () samt en motsvarande höjning av hyrestaket till . I vårt budgetalternativ föreslår vi dessutom en fortsatt höjning till för både ålderspensionärer och personer med sjuk- och aktivitetsersättning 2008 och till 2009. Förslaget medför en kostnad på anslaget på . Kostnaderna aviseras bli 2008 och 500miljoner kronor 2009 vilket vi föreslår i vår budgetmotion för utgiftsområde 10. Mot denna bakgrund bör regeringen återkomma med förslag på en höjning av bostadstillägget enligt ovan. Detta bör begära. För att förstärka de ekonomiska villkoren för en grupp som är mycket eftersatt föreslår vi dessutom att ersättningsnivån i sjuk- och aktivitetsersättningen skall höjas. Vi föreslår en stegvis höjning som är uppe på 2009. Vi föreslår i detta syfte en ökning av anslaget med . lämnar vi i vårt budgetalternativ utrymme på 2008 och 2009 för en sådan höjning av sjuk- och aktivitetsersättningen. Mot denna bakgrund bör regeringen återkomma med förslag på en höjning av sjuk- och aktivitetsersättningen enligt ovan. Detta bör begära. 7.1Använd överskott till att förbättra försäkringen Det har enligt egna prognoser visat sig att sjukförsäkringen kommer att gå med ca i överskott . har uttalat att man anser att detta växande överskott bör användas till att sänka arbetsgivaravgiften från . är mycket kritiskt till sådana förslag och menar att eventuellt överskott skall användas till att förbättra försäkringen och därmed förhindra att ett sjukt arbetsliv slår ut människor. Det finns stora frågetecken om hur man egentligen skall bekosta de viktiga sektorsövergripande åtgärder som regeringen beslutat om, som gäller rehabilitering och arbetsmiljöarbete. Socialförsäkringarna finansieras genom avstått löneutrymme från löntagarna. Avgifterna tillhör i och med detta löntagarna och de 100 miljarder som förväntas finnas i överskott skall användas till att förbättra försäkringen och fullfölja beslutade åtaganden. Detta kommer att behövas för att nödvändiga satsningar för att skapa ett rymligt arbetsliv skall komma till stånd. Med tanke på att det är löntagarna som avstått löneutrymme bör eventuellt övrigt överskott som inte används till att förbättra försäkringen återföras till löntagarna genom höjda löner. Budgetprocessen i innebär att regeringen först presenterar förslag till utgiftstak för . lägger sedan fast hur höga statens utgifter får bli för vart och ett av åren. Utgiftstaket sätts i kronor och räknas inte upp med inflationen. Eftersom det är svårt att exakt beräkna utgifter framåt har man tagit till en viss marginal, som kallas budgeteringsmarginal. Även om intäkterna ökar under har en praxis utvecklats som innebär att taket inte justeras upp. Detta innebär att intäktsökningar som är större än förväntat enbart får användas till amorteringar alternativt minskad upplåning eller för sänkt skatt. Trots att socialförsäkringarna går med ett kraftigt överskott kommer de pengarna alltså inte de försäkrade till godo utan används för att täcka budgetunderskottet och sänka skatten. Detta förfarande är mycket kritiskt till. Regeringen bör verka för att eventuellt överskott från socialförsäkringssystemet skall komma de försäkrade till del. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 8Raka rör urholkar tryggheten I regeringens planer på att se över socialförsäkringssystemet ingår att se över möjligheterna att lägga socialförsäkringarna utanför statsbudgeten och låta dem finansieras genom buffertfonder. En tanke med detta har varit, precis som gäller för pensionerna, att systemet uppvisar rakare rör för individen, dvs. en koppling för individen mellan betalda avgifter och rätten till förmåner men utan omfördelande inslag. Precis som i pensionssystemet vill nu regeringen att inslagen av fondering skall öka i socialförsäkringssystemet och att en automatisk balansering skall byggas in i systemet. Härmed bestäms systemets tillgångar på hur många barn som föds, in- och utvandring, när och hur mycket invånarna arbetar och ersättningen för arbete samt på medellivslängden. I goda tider fonderas alltså överskottet. I dåliga tider sänks i stället ersättningen i försäkringen. Att införa rakare rör i socialförsäkringssystemet innebär att en tydligare koppling mellan avgift och ersättningsnivå skulle vara gällande. I pensionsreformen var detta en grundläggande tanke. Detta påstods göra systemet mer följsamt med samhällsekonomin och därmed mer lättöverskådligt. Resultatet blev det motsatta. Knappast någon kan själv räkna ut sin framtida pension genom den information som finns i de kuverten. Rören visade sig också snart enbart bli raka för medel- och höginkomsttagare som dessutom kan arbeta med bibehållen lön . För låginkomsttagaren leder rören snarare raka vägen in i en grundpension och för den vanliga löntagaren finns härmed inte mycket kvar av den standardtrygghet som utlovas i socialförsäkringarna. Om modellen för pensionerna kopieras så skulle påtagligt ökade kostnader för exempelvis sjukförsäkringen innebära att en den s.k. automatiska bromsen slår till och att ersättningsnivån sänks. Regeringens signaler om vad man avser göra med socialförsäkringarna visar att beslutsfattarna än en gång tänker avsäga sig det politiska ansvaret för socialförsäkringarna, precis den skada som redan är skedd genom pensionsreformen. 9Europeisk harmonisering av trygghetssystemen Enligt det gällande grundfördraget i EU är de sociala frågorna en nationell angelägenhet. Varje medlemsstat ansvarar härmed själv för att utforma och finansiera det egna sociala trygghetssystemet. I det förslag till ny konstitution som EU:s framtidskonvent tagit fram anges att EU kan ta sig kompetens på de områden man önskar. menar att här döljer sig allvarliga risker för det offentliga trygghetssystemet i . Den nationella beslutanderätten om de sociala frågorna värnas alltså i teorin, men i praktiken pågår en harmonisering på området. Denna harmonisering drivs på av och döljs i vaga formuleringar i officiella dokument. Ett inträde i EMU:s tredje steg hade inneburit att frågor om den sociala tryggheten i allt större utsträckning hade blivit en gemensam fråga för medlemsstaterna. På det som ägde rum i uppmanade regeringscheferna medlemsländerna att minska den offentliga skulden genom att med kraft reformera systemet för sysselsättning, hälsa och pensioner. Den har tagit denna uppmaning på största allvar när man nu i och med översynen av socialförsäkringarna påskyndar EU-anpassningen av socialförsäkringarna. Sedan Lissabonprocessen inleddes har denna använts för att genomföra förändringar som i realiteten inneburit försämrade villkor för arbetare och pensionärer. Processen har delvis bromsats av de massiva folkliga protester som förekommit på olika håll i . har som den kritiserat den höga skattenivån i , gett regeringen beröm för pensionsreformen. Flera andra europeiska länder följer nu efter den svenska modellen med pension grundad i arbete, tillsammans med den obligatoriska privatiseringen av en del av pensionspengarna. har givetvis ingenting emot informations- och erfarenhetsutbyte mellan olika länder inom något politikområde. Däremot ser vi en uppenbar risk att EU-samarbetet kommer att medföra en ökad privatisering även vad gäller socialförsäkringarna, vilket i sin tur riskerar att hota det generella välfärdssystemet i . Regeringen bör därför inom EU offensivt verka för att den nationella beslutanderätten på det sociala området bevaras även i praktiken. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det svenska pensionssystemet reformerades utan någon allmän debatt, och uppgörelsen innebar ett systemskifte utan förankring hos medborgarna. kan vi komma att få ett lika avgörande systemskifte även vad gäller socialförsäkringarna och även i detta avseende få ett komplicerat, svåröverblickbart och administrativt dyrt system som missgynnar stora delar av befolkningen. Risken är också stor att detta genomförs snabbt utan demokratisk förankring. Den grupp som verkställt pensionsreformen har genomgående arbetat bakom lyckta dörrar och uteslutit alla möjligheter till genomgripande samhällsdebatt. Det är därför av avgörande vikt att en systemförändring av den omfattning som en reformering av socialförsäkringssystemet skulle kunna komma att innebära, inte får komma till stånd utan fullständig demokratisk insyn och deltagande. Om socialförsäkringarna reformeras på samma sätt som skett med pensionerna innebär det att politiken frånsäger sig ansvaret för de mest grundläggande elementen för det svenska välfärdssystemet. Det nya pensionssystemet är nämligen utformat så att utbetalningarna automatiskt minskar när det saknas pengar i systemet. Politikerna behöver aldrig ta ställning och väga olika utgifter mot varandra. Detta har inneburit sänkta pensioner och en privatisering av hela systemet. Våra socialförsäkringar bygger på en hög sysselsättning med så många som möjligt i arbete. Det största problemet med socialförsäkringarna är inte systemet, utan det faktum att alltför få arbetar. Därför är det absolut viktigaste för att rädda socialförsäkringarna att få ner de höga sjuktalen genom att satsa på rehabilitering och ett friskare arbetsliv och uppfylla målen om full sysselsättning. I detta sammanhang är det också viktigt att nämna att den restriktiva penningpolitik som förs av begränsar möjligheterna att få fart på sysselsättningen. inflationsmål är satt till . Det är mening att en aktiv politik för full sysselsättning kräver en demokratisk penningpolitik som inte begränsas genom övergripande mål om låg inflation. självständighet har i detta avseende satt gränser för dessa möjligheter. motsatte sig pensionsreformen och vår kritik har också med stor tydlighet visat sig stämma. Pengarna räcker inte till rimliga pensioner, och den spekulationskarusell som dragits igång på börsen har inte gynnat den enskilda löntagaren utan tvärtom urholkat legitimiteten för hela systemet. Vi presenterar våra förslag för förändringar inom detta område i en särskild motion: Rättvist pensionssystem. kommer inte heller att medverka till något liknande när det gäller socialförsäkringarna och vi kommer att kraftfullt bekämpa att en sådan systemförändring kommer till stånd. Socialförsäkringarnas utformning har varit särskilt viktiga för kvinnor. Kvinnor är oftare sjuka än män, kvinnor vårdar oftare barn än män, kvinnor blir oftare förtidspensionerade än män osv. Det innebär att alla nedskärningar i offentliga verksamheter och i socialförsäkringarna drabbar kvinnor mer än män. Det är enligt högst anmärkningsvärt att en översyn med aviserade utgångspunkter görs just när satsningar på rehabilitering och förbättrad arbetsmiljö skall genomföras. De förändringar som regeringen avser att genomföra av socialförsäkringarna står i skarp motsättning till den generella välfärdens ideologi, där skyddet vid sjukdom, föräldraskap och arbetslöshet är skattefinansierat och omfattar alla. menar att socialförsäkringarna successivt måste fortsätta att förbättras inom ramen för befintligt system. Regeringen får inte avsäga sig sitt ansvar för de gemensamma trygghetssystemen.