mot · GU02N327 · 2006-10-30 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att lagstiftningen gällande rättighetsersättningar bör ses över med målet att möjliggöra medling när parterna inte är överens om ersättningsnivåer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att verka för en harmoniering inom EU vad gäller Stimlagstiftning och Stimavgiftsnivåer. Kompositörer och textförfattare har i organiserat sig för att tillvarata sina intressen på bästa sätt. Det är viktigt att detta sker så att upphovsmännen garanteras rimlig ersättning för sitt arbete. Kulturpolitiskt var det inledningsvis mycket viktigt att staten också engagerade sig i detta arbete, både genom lagstiftning och genom deltagande i Stims styrelsearbete, detta för att säkerställa verksamheten. Numer har Stimorganisationerna i de flesta länder vuxit sig mycket starka, så även i . Staten har av den anledningen lämnat . Ett problem som emellertid uppstår när Stimorganisationerna växer sig alltför starka är att avgifterna till tenderar att öka alltför kraftfullt. I lagstiftningen finns inte några begränsningsregler eller någon förhandlingsordning som reglerar när tvister uppstår mellan parterna. Alltför höga Stimavgifter blir kontraproduktivt: Kompositörer/textförfattare tillerkänns en allt högre ersättningsnivå, men allt färre har utifrån avgiftsnivåerna ekonomiska möjligheter att genomföra kulturevenemang. Följden blir ett minskat kulturutbud och därmed också en, totalt sett, minskad Stimersättning till kompositörer/textförfattare. Dagens lagstiftning gällande rättighetsfrågor bygger på svaga rättighetsorganisationer (). Detta gäller inte längre, utan det är tvärtom så att kulturarrangörerna blivit den svagare parten. Staten måste av den anledningen se över lagstiftningen gällande rättighetsersättningar och i lagstiftningen införa regler som reglerar handläggningen när och marknadens parter inte kan komma överens om avgifterna. Nuvarande lagstiftning stipulerar att marknadens parter framförhandlar de avgiftsnivåer som ska gälla vid musikanvändning. De parter som förhandlat med är bl.a. och Restauranger (SHR) samt och Parker (FHP). Detta har fungerat som regelrätta förhandlingar. Numer har dessa förhandlingar mer övergått till att bli överläggningar där presenterar nya avgiftskonstruktioner och avgiftsnivåer. Är parterna inte överens är enda möjligheten för marknaden att gå till domstolsprövning. Då prövas om följt gällande lagstiftning och inte avgiftsnivåerna. följer lagstiftningen, eftersom den endast stipulerar att samtal ska föras mellan parterna. För prövning av rimligheten i avgiftsnivåerna finns inga fastställda regler. En ordning med medlare i de fall parterna inte är överens om avgiftsnivåerna borde införas så att även rimligheten i föreslagna avgiftsnivåer och system kan prövas. Några exempel på Stimavgiftsutveckling förändrade egenhändigt avgiftsnivån för festival- och konsertarrangörer så att de större evenemangen fick kraftigt ökade avgifter. Vid konserter med exempelvis 20 000 besökare ökade avgiften direkt . Till detta kommer att förbereder ett helt nytt avgiftsförslag för musikfestivaler, vilket kommer att öka avgiften med ytterligare 70 för de större festivalerna. Som ett exempel kommer med 20 000 besökare per dag att få en avgiftsökning från en kvarts miljon kronor till i storleksordningen för . Dansarrangörernas kostnad för avgifter när man anordnar offentlig dans har , 19741993, utvecklats från ett index på 100 till index 3 1993, en ökning med 3 257 enheter. ökade konsumentprisindex med mindre än 400 enheter. till har utvecklingen varit något mer stabil. Stimavgifter ur ett EU-perspektiv Stimavgifterna varierar kraftfullt mellan EU:s medlemsländer. Av historiska skäl har avgiftsnivåerna utvecklats olika, säkerligen på grund av att musikutbudet presenterats på olika sätt i olika länder. bör därför inom EU ta initiativ till att lagstiftningen samt avgiftsnivåerna harmonieras. Det är från konkurrenssynpunkt viktigt att avgifterna görs likvärdiga så att de olika avgiftsnivåerna och avgiftssystemen inte kan utnyttjas till förfång för både upphovsmän och arrangörer. Några frågeställningar som belyser problemet är: Skall en svensk konsertarrangör kunna köpa Stimrättigheten från , eftersom just konsertavgiften är lägre i ? Vilket Stimavtal ska ett tv-bolag tillämpa, som sänder för svenska tittare, men från annat EU-land? Vems Stimavtal ska gälla, sändarlandets eller mottagarlandets? En tredje fråga är avgifter för den verksamhet som ideella organisationer bedriver. I finns ingen särbehandling, många andra länder har särbestämmelser. Vad ska egentligen gälla?