mot · GU02MJ391 · 2006-10-31 00:00:00 — Vissa analytiker påpekar att det vid högre priser blir lönsamt att bryta fyndigheter som inte lönar sig . Detta kräver dock mer energi och medför än större miljöproblem. 6.2Koldioxidavskiljning och lagring kan göra kolkraft ren har möjligheten att fånga in och lagra koldioxid uppmärksammats. Bolag som BP, , och har visat stort intresse för detta. Koldioxidavskiljning och lagring (CCS, efter det engelska uttrycket Carbon Dioxide Capture and Storage) har stora tekniska, ekonomiska, institutionella och miljömässiga problem och frågetecken som måste lösas för att metoden ska vara acceptabel ur klimatperspektiv. För att bara ta ett exempel saknas reglering för långsiktiga skadeståndsfrågor rörande miljömässiga och klimatmässiga effekter av läckage från förvaringen. För att CCS ska ge något större bidrag till klimatpolitiken i eller globalt behövs vidare en enorm utbyggnad av anläggningar för att fånga in, transportera och förvara koldioxiden. De globala antropogena utsläppen av koldioxid är drygt . Om CCS ska fylla funktionen av en betydande tidsvinst, så handlar det om att lagra i storleksordningen utsläpp eller halva utsläpp osv. Om man ska lagra av en gas för i princip evig tid, ställer det enorma krav på miljökonsekvensbeskrivningarna. Man kan fråga sig om de överhuvudtaget kan tänkas uppfyllas med rimliga krav på vetenskaplig integritet och demokrati. Givet problemen, kostnaderna och de stora osäkerheterna är det osannolikt att denna metod kommer att kunna ge något nämnvärt bidrag till lösningen av klimatproblemen. CCS kan inte vara en slutgiltig lösning på samma sätt som förnybar energi. Om CCS har en funktion att fylla så är det att vinna tid för verkligt hållbara lösningar. än 2030 kan CCS inte ge stora bidrag till utsläppsminskningen, eftersom tekniken inte kan användas i befintliga kraftverk eller i kraftverk . Från småskalig demonstrationsanläggning till dess tekniken används i mycket stor skala uppskattas det ta . Det mest sannolika är att CCS inte används för att köpa tid utan bara för att rättfärdiga fortsatt kolkraft, och att det visar sig att CCS inte klarar de tekniska, ekonomiska, juridiska och politiska utmaningarna. Då har mänskligheten förlorat och enorma resurser på ett blindspår. , som , använder en teoretisk framtida möjlighet till CCS för att berättiga utbyggnaden av nya koleldade kraftverk . I praktiken investerar man i en ifrågasatt teknik , med löfte om att eventuellt kunna utveckla metoder för att lösa problemen med restprodukter i en avlägsen framtid. Även om denna taktik har visat sig politiskt framgångsrik vid satsningen på kärnkraften i är den oacceptabel miljöpolitiskt. har lagt ner stora medel på forskning och utveckling om CCS för att berättiga ännu större investeringar i nya koleldade kraftverk. Bolaget har också satsat mycket för att påverka politiska beslutsfattare utanför . utnyttjar också det förhållandet att det ägs av svenska staten för att få ökad tyngd bakom sina ansträngningar. Detta riskerar i sin tur att undergräva trovärdighet i det internationella klimatarbetet. Med tanke på att bolagets ledning har bundit upp sig så mycket för en sådan tveksam teknik behövs starka styrmedel från ägaren för att förmå den att byta kurs. Regeringen bör genom sina ägardirektiv och styrelsetillsättningar förmå att överge satsningen på CCS. Att avskilja och fånga in koldioxid från förbränningsanläggningar är mycket energikrävande och kräver mycket stora kapitalsatsningar. Enligt en studie från IPCC skulle t.ex. en anläggning med ett CCS-system och tillgång till lagring i geologiska formationer eller havet behöva mer energi än en motsvarande anläggning utan CCS. Koldioxiden måste då komprimeras, transporteras och lagras under betryggande former under förutsebar framtid. Det behövs mycket forskning och utveckling för att få praktiska lösningar på problemen kring att fånga in och lagra koldioxid. menar att det är mer kostnadseffektivt att satsa dessa resurser på mer beprövad teknik med mindre risker och snabbare genomförande. 6.3Svensk gas ersätter inte utländsk kolkraft Inom föga är emellertid Kyotoprotokollet operativt. Enligt Kyotoprotokollet läggs ansvaret för utsläppen i det land där de sker. Det primära ansvaret för utsläppen ligger hos de nationella regeringarna, som är parter till konventionen och protokollet. EU:s interna bördefördelning ger och ett minskningsbeting på , +4 och . Det blir möjligt för den danska kraftindustrin att köpa rätter istället för att minska koleldning. Men det är tveksamt om detta kan bli lönsamt. Om EU ska nå sitt klimatmål måste tilldelningen minska 20082012 och då kommer priserna på utsläppsrätter med all säkerhet att stiga. I har många kolkraftverk stängts eller blivit nedgraderade till reservkraftverk redan långt innan utsläppshandeln, främst beroende på miljölagstiftning för svavel, NOx och stoft och höga kostnader för att underhålla och modernisera gamla verk. Det har alltså funnits starka drivkrafter mot kol redan tidigare, och dessa förstärks tydligt av utsläppshandel och av elcertifikaten eller liknande styrmedel. Förslag om fossilgas utvecklas närmare nedan. 6.4Vi kan köpa oss fria genom satsningar i syd Förväntningar om möjligheter att köpa sig fri från egna åtgärder riskerar att bidra till att beslutsfattare både inom politiken, offentlig förvaltning och näringsliv slår sig till ro i stället för att agera. En viktig beståndsdel i är möjligheten för rika länder att tillgodogöra sig utsläppsminskningar från projekt i andra länder genom de s.k. projektbaserade mekanismerna JI (Joint Implementation) respektive CDM (Clean Development Mechanism). Den långsiktiga potentialen för utsläppsminskningar genom projektbaserade mekanismer uppskattas globalt sett ligga på . Europeiska miljöbyrån bedömer att efterfrågan enbart från EU:s medlemsstater kan uppgå till . Därtill kommer efterfrågan från länder som och . Om och ansluter sig till kan efterfrågan förväntas stiga ännu mer. Det finns en klar risk att CDM-styrelsen inte hinner utfärda så många rätter som marknaden efterfrågar ens på kort sikt. Granskningsprocessen kan vara så pass krävande att efterfrågan inte kan mötas. Ett sätt att pressa fram fler rätter är att koncentrera sig på stora och tekniskt säkra projekt. Det missgynnar dock fattiga länder och leder till föga teknikutveckling. Det finns också en motsatt risk, nämligen att CDM-styrelsen kommer att släppa igenom dåliga projekt, som utvecklas till skandaler i media och tvister i domstolar. Detta kan allvarligt skada klimatkonventionens och Kyotoprotokollets legitimitet. Det går att finna exempel på mycket kostnadseffektiva åtgärder för att minska växthusgasutsläppen i syd och i öst. Men de räcker inte långt, och det är oftast de lättköpta minskningarna som att minska metanutsläpp från soptippar och stora punktutsläpp från fabriker. I relevanta fora inom och utanför EU bör verka för att begränsa möjligheten att registrera CDM-projekt rörande metangas i samband med utvinning av olja och gas. De riktigt stora utsläppen av växthusgaser kommer dels från transporterna, dels från kraftverk, särskilt kolkraftverk. Det går inte att kompensera fortsatt höga utsläpp från motorstarka bensinbilar och fortsatt drift av kol och brunkolkraftverk i i-länder med åtgärder i fattiga länder. Vi utvecklar vår syn på CDM nedan. 6.5Med biodrivmedel kan vi köra på som vanligt Den senaste tidens fenomenala utveckling vad gäller biodrivmedel och miljöfordon är ett uttryck för vad en målmedveten och någorlunda samlad strategi kan åstadkomma. Det är en utveckling där varit pådrivande och som gett stor uppmärksamhet utomlands. har utvecklingen fått många att tro att det problemet är löst i och med att man får fram biodrivmedel. Det är dock klart att världens tillgångar av biobränslen inte räcker för att ersätta alla fossila bränslen som används . Än större blir problemet om transporterna fortsätter att öka till följd av utvecklingen både i de rika länderna och i snabbt växande utvecklingsländer. Lägger man därtill de förändringar som behövs för att få uthålligt jord- och skogsbruk blir underskottet större. Därtill kommer ökande konkurrens om markresurser och biologisk råvara från andra sektorer som livsmedel, råvaror till industri och bränsle för uppvärmning och el. En satsning på energi från biobränslen är nödvändig men inte tillräcklig. Den rika världens import av biodrivmedel från syd är acceptabel om, och endast om, energiförbrukningen minskar. De rikas betalningsvilja för drivmedel kommer alltid att överstiga de fattigas betalningsförmåga för mat. Därför behövs också mål för minskning av transportarbetet och av energianvändningen inom transportsektorn. har i EU-sammanhang aktivt drivit tesen att miljöhänsyn måste integreras i andra politikområden som transport, energi och jordbruk. har erfarit att det varit påfallande svårt att på hemmaplan genomföra detta i praktiken. Förslag till åtgärder för att uppnå miljömål bollas mellan departementen, med resultat att de skjuts gång på gång. Fördelen med att den förra regeringen lade fram stora propositioner om transportpolitik, centrala delar av energipolitiken, viktiga aspekter av jordbrukspolitiken och bostadspolitiken samt klimatpolitik är att man därmed fick en chans att presentera en genomtänkt och sammanhållen politik. Tyvärr har detta tillfälle försuttits. Förutom målformuleringar borde klimatpropositionen tydligt ha pekat ut vägen för att nå målen. För de långsiktiga målen bör problembilder beskrivas som synliggör de systemfel som orsakar dagens höga utsläppsnivåer samt möjliga vägar att åtgärda dessa problem. För de kortsiktiga målen bör konkreta åtgärdsförslag formuleras kompletterat med en strategi och tidtabell för de åtgärder där det ännu inte finns underlag för att föreslå konkreta åtgärder. För en effektivare uppföljning av effekter av åtgärder krävs tätare uppskattningar av utsläppen . Vi anser att utsläppen av växthusgaser kontinuerligt ska mätas samt att data ska sammanställas . Utsläppsdata ska vara uppdelade sektorsvis. Klimatfrågan är, kanske mer än någon annan fråga, global. Därmed är hållning internationellt, i förhandlingar och övriga sammanhang av stor vikt för om klimatarbetet ska gå framåt. En svensk klimatmålsproposition bör därför klargöra ambitioner i internationella klimatförhandlingar framöver. Det internationella arbetet grundas på hemmaplan. Vår egen handling och åtgärder ger en trovärdighet och stark plattform för det internationella arbetet. En förutsättning för pådrivande internationella roll är att vi i viktiga avseenden kan tjäna som föregångsland. Få länder har så goda förutsättningar som har för att klara en omställning. Vi är ett rikt land med rika resurser. Vi har god tillgång på naturresurser såsom sol, vind, vatten och biobränslen. Och vi har en medveten befolkning. Ekonomiska styrmedel är viktiga för att nå klimatpolitiska mål. De har visat sig vara både verkningsfulla och kostnadseffektiva. Men för att få en allmän acceptans måste de både vara rätt utformade och ingå i en sammanhållen politik med en bra mix av andra åtgärder som information och regleringar. En idé som fått stor spridning är att man alltid ska ha ett styrmedel för ett syfte och att det är principiellt fel med dubbla styrmedel. Den uppfattningen delar inte . För att åstadkomma en stor utsläppsminskning kan det krävas många åtgärder parallellt. Nedan presenteras åtgärder som anser kan och bör vidtas för att minska utsläpp av drivhusgaser. Energibesparingar är det mest effektiva sättet att minska utsläppen av koldioxid och bör därför få högst prioritet bland styrmedel och åtgärder. I EU:s nya grönbok on energy efficiency or doing more with less anser att det snabbaste, effektivaste och mest kostnadseffektiva sättet att uppnå målen i Kyotoprotokollet är genom energibesparingar. har utvecklat sin syn på och presenterat en rad förslag till åtgärder för energieffektivisering i andra sammanhang, t.ex. motionen med anledning av regeringens proposition om energieffektivisering och en skrivelse till . Här omnämns några. En egen myndighet med ansvar för energieffektivisering bör inrättas. har energibesparingsfrågor för lågt fokus delvis till följd av att ingen myndighet har detta som huvudansvar. har främst att titta på energitillförsel, och har frågan som en av många andra. Vi anser att kompetensen inom energieffektivisering och besparing måste samlas och stärkas. Detta kan ske genom att inrätta en särskild energieffektiviseringsmyndighet. EG-direktivet om energideklaration av byggnader ger en möjlighet att åstadkomma flera saker på en gång. Husägare som inte är experter får hjälp med rekommendationer. Köpare av hus får en siffra på vad energin kostar, vilket gör att de kan betala mer för ett bättre hus. Det lönar sig då bättre att isolera, täta och byta fönster. Slutligen kan energideklarationen ligga till grund för fastighetsbeskattningen. Den miljon bostäder som uppfördes 196575 är i stort behov av upprustning. Om denna upprustning görs på rätt sätt kan mycket energi sparas som komforten förbättras. Detta skulle eventuellt, i enlighet med förslag, kunna ske i ett särskilt program för energieffektivisering för fastighetsägare, kopplat till skatteavdrag eller ROT-bidrag, med särskild satsning på utbildning av fastighetsskötare. Elproducenter med leveransplikt kan ha incitament att hjälpa kunder att minska sin elanvändning då detta är billigare än att bygga ny kapacitet. Ett negativt resultat av avregleringen av elmarknaden är att elproducenter förlorar detta incitament. Incitamentet för minskad elanvändning kan återställas genom ett system där kraftföretag åläggs att köpa in certifikat från projekt för eleffektivisering, s.k. vita certifikat. anser att ett sådant system bör utredas. 7.2.5Bostäder, service med mera Användningen av olja inom bostads- och servicesektorn har minskat kraftigt . Den totala energianvändningen har däremot varit oförändrad. Efter skärpningar av byggnormen under oljekrisen har ansträngningarna sedan försvagats. Det finns stora effektiviseringsvinster att hämta. Eftersom det bevisligen går att bygga hus utan egentligt uppvärmningssystem bör detta bli standard för nya modulhus och flerbostadshus, och implementeras i nybyggnadsreglerna. Krav på energieffektivitet bör införas i alla eventuellt kommande ROT-program . Stora gaskraftvärmeverk är nu på väg i och planeras i . När de är färdigbyggda kommer de att medföra nya koldioxidutsläpp på närmare . Det är en utveckling som inger oro, då det kraftigt försvårar möjligheterna att nå de svenska klimatmålen på såväl kort som medellång sikt. Flera beslut har gynnat gasbaserad kraftvärme. Men det finns mycket som tyder på att fossilbaserad kraftvärme har fått en alldeles för gynnsam behandling i skattesystemet och utsläppshandeln i relation till dess klimapåverkan. Regeringen bör därför återkomma till med förslag på skatteändringar som medför att detta åtgärdas. All baslast för el och fjärrvärme bör vara förnybar 2015 (undantag för reserv- och topplast samt uppstart). Styrmedel bör vara bl.a. koldioxidskatt och minskad tilldelning av utsläppsrätter. All effektdrivande elvärme bör avvecklas till 2020. Styrmedel bör vara elskatt, elmarknadsreform, snabbt införande av timmätning av el samt vissa bidrag. Ett solvärmeprogram bör införas som bygger ut solvärmen till till 2015, mest till fjärrvärme. En storskalig demonstrationsanläggning för förgasad biomassa i kraftvärme bör beställas , med nödvändigt statligt stöd. Krav på oberoende energibesiktning före anslutning till fjärrvärme och fjärrkyla bör införas. Nedsättning av koldioxidskatt för leverans av fjärrvärme till industrin kan minskas i samma utsträckning som industrins koldioxidskatt höjs (se nedan). El och fjärrvärme har fått minskad tilldelning i handeln med utsläppsrätter, med undantag för nya kraftvärmeverk. bör redan nu klargöra att den tredje fördelningsplanen, som börjar gälla , kommer att bli mycket restriktiv i allmänhet och särskilt vad gäller el och fjärrvärme, såväl ny som befintlig. Undantaget för torv från koldioxid- och energibeskattning bör tas bort, då detta kan minska koldioxidutsläppen med ca . Skärpningar av skatt på fossil värmeproduktion och införande av skatt på fossil elproduktion kan komma att behövas. Industrin använder fortfarande stora mängder olja och andra fossila bränslen där det finns realistiska alternativ. Skälet till detta är att medan hushåll och service fått allt högre energi- och koldioxidskatter, så har industrin fått lättnader. hade industrin full koldioxidskatt och en avsevärd energiskatt. avskaffades industrins energiskatt, och koldioxidskatten sänktes till av den allmänna nivån. Detta ledde genast till ökad oljeanvändning. höjdes industrins koldioxidskatt igen, men därefter har varje höjning av koldioxidskatten undantagit industrin, som betalar endast 21procent av den allmänna nivån. Därtill har industrin fått billigare fjärrvärme, om den är av fossilt ursprung. I kombination med låga el- och oljepriser fram till har denna föregivet industrivänliga politik lett till en konstlat hög energianvändningsnivå, som gör vår industri sårbar när både el- och oljepriser rusat uppåt av skäl som riksdag och regering inte kan påverka särskilt mycket. Med en bättre klimatpolitik tidigare skulle industrin ha stått bättre . Förmågan till anpassning i olika industrier är mycket olika. Ett oljeraffinaderi kan inte byta ut någon större del av råvaran råolja så länge slutprodukten är bensin och dieselolja. Ett malmbaserat stålverk som konkurrerar på världsmarknaden kan inte byta ut stenkol mot något väsentligt dyrare bränsle. Kalk- och cementindustrin släpper oundvikligen ut koldioxid från kalkbränningen. Däremot kan det omöjligen vara nödvändigt att pappers- och massaindustrin släpper ut koldioxid från oljeförbränning, vilket var fallet 2005. Industrins klimatpåverkan kommer inte bara från användningen av fossila bränslen, utan också andra så kallade F-gaser (HFC, SF6 och PFC). PFC är en grupp av fluorkolväten. Den viktigaste, CF4, har en global uppvärmningspotential som i hundraårsperspektivet är 10000 gånger starkare än koldioxid. Men det verkliga perspektivet är inte utan , för det är dess uppehållstid i atmosfären. Den äldre delen av Kubals aluminiumfabrik i är en av världens värsta utsläppare. anser att F-gaser bör regleras i linje med freonförordningen. Minskningen ska ske med administrativa styrmedel (i huvudsak genom lagstiftning), inte med ekonomiska styrmedel eftersom målet är att utsläppen ska avvecklas helt. Även industrisektorn har avvecklat en stor del av sitt beroende av fossila bränslen . Utvecklingen har dock stagnerat och nya handlingsplaner behövs för att få fart på avvecklingen. Industrins totala energianvändning är däremot oförändrad. Det finns stora möjligheter att ersätta mer olja, men framför allt att minska energianvändningen så att förnybar energi kan göras tillgänglig för andra sektorer där olja behöver avvecklas. Därför föreslår följande: Koldioxidskatten fördubblas för vanlig lätt industri, som inte ingår i systemet med handel med utsläppsrätter. Om en villa eller ett ålderdomshem värms med olja beskattas koldioxidutsläppet med öre/kg, men om en verkstadsindustri värms med olja betalar den /kg koldioxid. Detta anser vi inte gynnar industrin i längden. Förslaget presenteras i vår skattemotion som en del av den gröna skatteväxlingen. Industrin ska kunna teckna avtal med om sänkt skatt i utbyte mot ett systematiskt arbete för att minska energianvändningen, i linje med det program för energieffektivisering (PFE) som redan finns för vissa industrier när det gäller elskatt, och i linje med vad som är vanligt i andra europeiska länder. Uppföljningen av kraven på ständig förbättring inom miljöcertifieringssystemen ISO 14001 och EMAS bör utredas. Några frågor som bör utredas är ifall kravet på ständig förbättring följs upp, om företag som inte klarar detta behåller sin certifiering och om uppgifter om certifierade företag kan hållas tillgängliga. Frivillighet ska inte vara kravlöshet. Utöver detta kan viktiga åtgärder för industrin göras inom ramen för systemet med handel med utsläppsrätter samt ett samarbete mellan klimatinvesteringsprogrammet och det nyinrättade miljöteknikrådet. Det nybildade miljöteknikråd (Swentec) bör få en koppling till klimatinvesteringsprogrammet. Miljötekniksektorn är en viktig näringsgren i och gör betydande bidrag till export. Viktigt är dock att sektorn inte enbart utvecklar sin export, utan fortsätter att utveckla nya företag, produkter, processer och andra lösningar. Detta kan stärkas genom en starkare koppling mellan Swentec och klimatinvesteringsprogrammet (Klimp). Det är också ett bidrag till det framtida klimatarbetet. Klimp aviserades första gången i budgetpropositionen och dess syften förtydligades klimatpolitiska beslut. Investeringsprogrammen är till för att gynna projekt som leder till minskad klimatpåverkan. Av propositionen framgår att kostnadseffektiviteten ska utgöra en viktig bedömningsgrund för beviljande av projekt. Åtgärderna ska i första hand bedömas utifrån kostnadseffektivitetskriteriet, dvs. hur befintlig teknik billigast kan få en viss utsläppsminskning. I mindre omfattning kan åtgärder få genomföras trots en lägre kostnadseffektivitet. Nya metoder och tekniker får prövas även om kostnaderna initialt är höga för demonstrationsprojekt. Detta har sedan kommit att omfatta någon enstaka procent av medlen. Det som är kostnadseffektivt på kort sikt är inte alltid det som är mest kostnadseffektivt på . Det är också viktigt att beakta möjligheten att stödja utvecklingen av nya företag, produkter och metoder som kan ge utsläppsminskningar , både i och utomlands. bör förtydliga att en något större andel kan och bör användas för sådana mer framtidsinriktade satsningar. Även dessa måste dock ingå i ett sammanhang som gör trovärdigt att pengarna kommer till god användning. I Swentecs uppdrag ingår att främja utveckling, kommersialisering och marknadsintroduktion av miljölösningar. Ett mer formaliserat samarbete mellan och Swentec kring Klimp skulle kunna ge positiva synergieffekter. Det skulle främja mer långsiktiga framtidsinriktade satsningar inom utveckling, kommersialisering och marknadsintroduktion av klimatförbättrande lösningar. Framför allt skulle ett mer långsiktigt perspektiv i beviljade satsningar kunna införas. bör således tydliggöra att en något större andel av Klimpmedlen kan och bör användas för mer framtidsinriktade satsningar på ny teknik, i samverkan mellan enligt vad som beskrivits ovan. För den långsiktiga trafikplaneringen ska en målbild för ett transportsystem 2020 och 2050 som uppfyller klimatmålen och andra transportpolitiska mål tas fram med hjälp av backcastinganalys. Där ska också ingå åtgärder som krävs nu och framöver för att nå målbilden. Målet bör fokusera på vilka mängder fossil CO2 som släpps ut från transportsektorn som helhet och uppdelat på olika delsektorer såsom personbilar, lastbilar, sjöfart, flyg och järnväg. Målet bör kopplas till de långsiktiga mål som tidigare antagits av samt det mål om halverad oljeanvändning i transportsektorn till 2020 som angavs i slutrapporten från Kommissionen mot oljeberoende 2006. Detta bör ge regeringen tillkänna som sin mening. För att transportsystemet ska kunna ställas om krävs systematiska och sektorsöverskridande insatser. Det är angeläget att transportsektorns och samhällets övriga aktörer får tydliga signaler om behovet av att minska transporterna och att välja hållbara transportmedel framför ohållbara. Förvisso finns hållbarhet inskrivet i transportsektorns övergripande mål, men detta anses omfatta både ekonomisk, social och ekologisk hållbarhet. Detta skapar en situation där den ekologiska hållbarheten sällan prioriteras. För sektorns olika aktörer kan målstyrning också vara svårt enär det finns många olika mål: ett övergripande mål, sex delmål och 22 etappmål.