ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GU02A345 · 2006-10-25 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om utökat medbestämmande. Arbetet är en grundläggande förutsättning för att en människa ska kunna leva ett utvecklande och tillfredsställande liv. Men det är också i arbetslivet vi finner de mest utmanande exemplen på demokratiska brister. Många människor vantrivs på sina arbetsplatser. Istället för att vara en skapande och utvecklande process har arbetet blivit ett tvång, en meningslös handling utförd mot betalning. Det dåliga arbetet riskerar att leda till minskat självförtroende och ett försämrat socialt liv. Detta gör makten över arbetet till en av de största och viktigaste demokratifrågorna. Den anställde skall ha rätt att på jämlika villkor delta i såväl utförandet som planeringen och organiseringen av arbetet. Det innebär rätten att utvecklas i sitt arbete och rätten till flexibel arbetstid. Det kräver en arbetsorganisation som sätter den enskilda människan i centrum. Med den mångfald av olikartade arbetsplatser som finns kommer den organisation som krävs för att ge de anställda makt över sina egna arbeten att variera kraftigt från fall till fall. Det är sålunda svårt eller omöjligt att centralt lagstifta om en modell. Lagstiftningen måste istället skapa en grund för att avtalsvägen lösa de olika detaljerna i frågan. Därför bör medbestämmandelagen skärpas så att det krävs av företagen att de sluter medbestämmandeavtal och upprättar demokratiseringsplaner. Genom medbestämmandeavtalen kan arbetsgivarna och de lokala fackliga organisationerna tillsammans utveckla det demokratiska inflytandet över arbetet. Demokratiseringsplanernas uppgift är att beskriva hur företagen avser att ge de anställda delaktighet i planerings- och organisationsfrågor på arbetsplatsen. De är tänkta som ett konkret stöd i det lokala demokratiseringsarbetet i likhet med de jämställdhetsplaner som företagen nu upprättar. Samma regler vad gäller företagens storlek och liknande som för jämställdhetsplanerna bör tillämpas även för demokratiseringsplaner. Lagen om styrelserepresentation bör förändras så att löntagarnas representation i framför allt mindre företag kan förbättras. Genom EU och andra internationella forum bör verka för regleringar om förbättrat inflytandet för de anställda i de transnationella företagen.
mot · GU02A347 · 2006-10-31 00:00:00 — Beräkningarna bygger på antagande om månadslön på , vilket ungefärligen motsvarar medianlön i offentlig sektor. På denna lön räknas en årlig löneglidning på . Kostnaderna för a-kassa beräknas utifrån en genomsnittlig ersättning, som är per dag. Den genomsnittliga nettoeffekten på det offentliga sparandet för en person som övergår till fullt subventionerad anställning blir ca , och för en person som övergår från a-kassa till anställning ca 106 000. Som synes är samtliga grundantaganden mycket försiktiga. Det finns t.ex. anledning att tro att många nyanställda initialt kommer att ha löner under median. Det är alltså troligt att nettoeffekten för den offentliga sektorns finanser även på kort sikt blir väsentligt mindre än det som tas upp i budgetförslaget. Vi är medvetna om att denna effekt i själva verket till viss del går via ålderspensionssystemet. I det här sammanhanget budgeteras effekterna aggregerat som ökade intäkter för arbetsgivaravgifter. Nettoeffekten för det offentliga sparandet korresponderar på ett riktigt sätt med de angivna siffrorna, varför kostnaderna beskrivs rättvisande.
mot · GU02A349 · 2006-10-31 00:00:00 — Socialt företagande som resurs inom arbetsmarknadspolitiken tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om hur socialt företagande kan vara en resurs inom arbetsmarknadspolitiken och hur kompetensen hos lokala kooperativa utvecklingscentrum (LKU) kan tas till vara i detta sammanhang. I har det vuxit fram en nykooperativ rörelse som fick fart under lågkonjunkturen . Det bildades många kooperativ som ett sätt att bekämpa arbetslöshet, inte minst bland ungdomar. Det har också utvecklats många sociala arbetskooperativ och även gemenskapsföretag (community business), föreningsdrivna verksamheter och andra alternativ som med ett gemensamt begrepp kan kallas socialt företagande. En preliminär definition är: De sociala företagen, dvs. företag inom social ekonomi, vars huvudmål är att skapa arbete, och där vinstintresset är underordnat medarbetarnas engagemang och demokratisk organisering. (Arbetsgruppen Fas 3 Socialt företagande inom Equal). Social firms är ett välkänt begrepp i och väl utvecklat som ett arbetsmarknadspolitiskt instrument i många länder. Det har gjorts utvärderingar som visar att utveckla kooperativ och liknande sociala företag kan vara ett effektivt arbetsmarknadspolitiskt instrument som dessutom kostar mindre än traditionella åtgärder inom AMS ram. Det märkliga är att i förmedlas uppdrag och utges projektbidrag om socialt företagande enbart via , dvs. som en del i näringspolitiken. Jag tycker att det på ett sätt är mycket glädjande, då det är ett slags bekräftelse på det sociala företagandet och den sociala ekonomin som en faktor för tillväxt. borde uppdraget om att utveckla socialt företagande som ett medel för att bekämpa arbetslöshet inte minst för utsatta grupper naturligtvis huvudsakligen vara förankrat via AMS. De 25 lokala kooperativa utvecklingscentrum (LKU) som finns över hela landet ger kostnadsfri information och rådgivning om kooperativt företagande och andra socialekonomilösningar. För detta erhåller LKU medel från staten via . Kopplingen till arbetsmarknadspolitiken och AMS är obefintlig på central nivå, trots att man på lokal nivå ofta arbetar med lösningar och projekt för arbetslösa. Därför är det viktigt att tydliggöra det sociala företagandet som ett viktigt instrument inom arbetsmarknadspolitiken och att LKU får ett tydligt arbetsmarknadspolitiskt uppdrag. Det kan medföra behov av ändrade attityder och regeltillämpningar. framhåller sociala företag i form av sociala arbetskooperativ som viktiga alternativ till verksamhet inom ram, men betonar att sådana lösningar behöver stöd för att utvecklas (SOU 2003:56 s. 202).
mot · GU02C208 · 2006-10-25 00:00:00 — begär att regeringen lägger fram förslag till ändring av 6 kap. 15a§ , så att mor- och farföräldrar kan väcka talan i domstol om rätt till umgänge med avlidna barns barn i de fall barnens vårdnadshavare motsätter sig det umgänge som begärts. En förälder som inte är vårdnadshavare kan väcka talan om umgänge med barnet i en domstol. Om umgänge begärs av någon annan än förälder, t.ex. far- eller morföräldrar, får dessa inte väcka talan om umgänget i domstol. Sådan talan får endas väckas av socialnämnden i barnets/barnens hemkommun. Om ena föräldern avlidit kan detta leda till att barnets kontakt med den avlidnes föräldrar barnets mor- eller farföräldrar bryts. Mor- eller farföräldrarna har ingen självständig rätt till umgänge med barnbarnet, utan blir helt beroende av den andra förälderns goda vilja. Jag anser att mor- och farföräldrar skall ha en lagstadgad rätt att på egen hand väcka talan i domstol om umgänge med sitt avlidna barns barn, om barnens vårdnadshavare motsätter sig det umgänge som begärs.
mot · GU02C209 · 2006-10-23 00:00:00 — Etableringsbegränsningen för vindkraft på tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om borttagande av etableringsgränsen för vindkraftsparker på . Enligt 4 kap. 3 § är undantagen från etablering av vindkraftsparker med en effekt större än . Denna begränsningsregel är otidsenlig och omotiverad. Med den teknikutveckling som skett på vindkraftsområdet har effekten per verk ökat väsentligt. Den potential som finns på för vindkraftsetablering kan inte tas till vara på ett effektivt och ändamålsenligt sätt. byggs vindkraften oftast i större parker med betydligt effektivare tillvaratagande av vindinnehållet framför många små enstaka vindkraftverk. Om begränsningsregeln behålls kommer att tapetseras med små enskilda vindsnurror om effekten ska tas till vara. Det torde inte te sig särskilt ändamålsenligt ur vare sig estetisk, rationell eller naturvårdshänsyn. I synnerhet inte om mer effekt kan nås genom ett par tre större parker på hela yta. Den begränsningsregel för etablering av vindkraftsparker som gäller för bör därför tas bort. Det bör bli möjligt att etablera vindkraft på utifrån de förutsättningar och regler som gäller på land för övriga delar av landet.
mot · GU02C210 · 2006-10-24 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ge med omgivande områden status som nationalstadspark. Genom en ändring i lagen om hushållning med naturresurser (NRL) har möjligheten öppnats att förklara områden för nationalstadspark, om området i huvudsak är oexploaterat och då parklandskap, naturmiljöer och bebyggelsemiljöer flätas samman till, ur rikssynpunkt, unika landskap. första nationalstadspark är området Ulriksdal-Haga-Brunnsviken-Djurgården i och kommuner. har också Uppsalaåsen-Fyrisån i och det centrala i blivit nationalstadsparker. Regeringen kan överväga att förklara områden för nationalstadspark. Det bör övervägas i samband med den fortsatta fysiska riksplaneringen. och med omkringliggande områden uppfyller väl de kriterier som gäller för en nationalstadspark. Argumenten för en nationalstadspark är att skydda tillgång till en rik och varierad natur- och kulturmiljö, något som blir allt viktigare för människors välbefinnande. För boende i tätorter är tillgången till parker och grönområden av stor betydelse för vardagsmiljön och för rekreation och friluftsliv. Dessa områden har också betydelse för människors hälsa och för den biologiska mångfalden i tätorterna. Status som nationalstadspark innebär ett samlat och långsiktigt skydd mot exploateringsföretag m.m. Ny bebyggelse och nya anläggningar får komma till stånd och andra ingrepp utföras endast om det kan ske utan intrång i parklandskap eller naturmark och utan att i övrigt skada natur- och kulturvärden i området. De ekonomiska konsekvenserna av ett utpekande bör vara begränsade. och är inte detaljplanlagda och har inget förordnande enligt naturvårdslagen. Däremot är området i översiktsplan markerat som område av riksintresse för sina kulturvärden och som område för långsiktigt bevarad markanvändning. Kommunen äger i stort sett all mark i området. Enskilda objekt som kan framhållas är bl.a. , , , och Klippträdgården. Några aktuella exploateringsintressen är inte kända och området är starkt förankrat i kommunen som en betydelsefull stadspark. De fördelar som skulle uppnås med att och angränsande områden förklarades som nationalstadspark är att skyddet skulle bli starkare och därmed långsiktigt trygga områdets fortbestånd utan exploateringsintrång. Dessutom skulle uppmärksamheten av en sådan förklaring ge dessa områden en tydligare bevarandestatus.
mot · GU02C213 · 2006-10-24 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om insatser för att förhindra att barn bortförs. Bortförande av barn som genomförs av en förälder, oftast fadern, är en svår upplevelse för barnen. Det behövs ökade insatser för att förhindra att bortförande sker. Ofta har det föregåtts av hot och våld mot kvinnan och barnen, vilket har lett till att kvinnan har gjort polisanmälan och ansökt om skilsmässa. Det finns åtskilliga exempel på att män som bortför sina barn har begått kränkningar och övergrepp mot mamman och kanske även mot barnen. tar inte hänsyn till det faktum att många kvinnor i ett antal länder på grund av sitt kön har små möjligheter att driva en rättsprocess eller att få ett arbete för att klara sitt uppehälle. De brister i och dess tillämpning som i praktiken diskriminerar kvinnor måste uppmärksammas av regeringen med målet att undanröja dagens problem. Bland andra polis och sociala myndigheter måste få en ökad medvetenhet och ökade kunskaper om risken för att barn bortförs. Regeringen bör därför bl.a. överväga hur detta kan tas upp i utbildningen.
mot · GU02C219 · 2006-10-16 00:00:00 — begär att regeringen utreder förslag som möjliggör inrättandet av lokala sockenfonder. Allmänna arvsfonden kom till genom beslut i 1928 i samband med att arvsrätten begränsades. Kvarlåtenskap som inte övergick till en arvsberättigad släkting skulle i stället tillfalla en särskild fond, Allmänna arvsfonden. av de medel som tillfaller fonden samt direktavkastningen delas ut efter ansökan till olika projekt. Det rör sig om behjärtans-värda områden såsom ungdomsaktiviteter, verksamhet för funktionshindrade och till projekt för barn. Ett flertal personer runtom i och i har framfört till oss att det vore värdefullt att finna ett alternativ, för dem som så önskar, till Allmänna arvsfonden. De önskar att kvarlåtenskapen garanterat ska stanna i den egna hembygden. Lokala sockenfonder ska ha lokala styrelser och vara juridiskt förankrade och stå under tillsyn. Fonderna ska vara kända och målsättningen är att de ska bli ett begrepp liksom Arvsfonden, och ge dess företrädare laglig status. Det finns flera juridiska vägar att gå för att uppnå syftet. Man kan helt enkelt låta legitimt bildade sockenfonder gå före Allmänna arvsfonden i eller också ändra i lagen om Allmänna arvsfonden och ge direktiv om att Allmänna arvsfonden ska tilldela sockenfonderna medel om särskilda villkor är uppfyllda. Vi har motionerat i ärendet även under tidigare riksmöten. Några egentliga motiv varför vår idé avslagits har vi inte fått. Därför upprepar vi förslaget att bör låta regeringen utreda och redovisa förslag som möjliggör inrättande av lokala sockenfonder, som ett frivilligt alternativ till Allmänna arvsfonden. Detta bör ges regeringen till känna.
mot · GU02C223 · 2006-10-15 00:00:00 — begär att regeringen lägger fram förslag till lagändring som innebär att rutinerna för fastställande av faderskap när föräldrarna är ogifta förenklas. Enligt nuvarande lagstiftning måste en ogift man skriftligen bekräfta faderskapet till sitt barn. Bekräftelsen ska bevittnas av två personer och skriftligen godkännas av modern samt socialnämnden (1kap.4§FB). Om modern är gift med en man vid barnets födelse anses däremot den mannen automatiskt som barnets far enligt den s.k. faderskapspresumtionen (1kap.1§FB). Om ett barn inte omfattas av faderskapspresumtionen är socialnämnden skyldig att försöka utreda vem som är far till barnet och se till att faderskapet fastställs om barnet har hemvist i (2kap.1§FB). Om föräldrarna är sammanboende och har varit det barnet avlades brukar socialsekreteraren på ett ganska smidigt sätt godta de uppgifter som föräldrarna lämnar, men fortfarande måste föräldrarna svara på frågor om de haft sexuellt umgänge , dvs. den tid då barnet kan vara avlat. Modern måste även svara på frågan om hon haft sexuellt umgänge med någon annan man . Protokoll ska föras över det som kommer fram under utredningen. Om utredningen med tillräcklig säkerhet visar att en viss man är far till barnet ska han ges möjlighet att erkänna faderskapet. Om föräldrarna inte är sammanboende blir utredningen mera omfattande, för att så långt som möjligt säkerställa vem som är rätt far till barnet. Det kan då också bli aktuellt med blodundersökning. har i tidigare betänkanden (bet.2001/02:LU9, bet. 2003/04: LU11, bet. 2004/05:LU10, bet.2005/06:LU9) avstyrkt motionsyrkanden med krav på införande av enklare former för fastställande av faderskap för ogifta fäder. Som motivering har utskottet anfört att den nuvarande ordningen ger betryggande garantier för att det verkligen är den biologiska fadern och inte någon annan som fastställs som far till ett barn. anser att de otidsenliga rutinerna för fastställande av faderskap när föräldrarna är ogifta måste förenklas och moderniseras. Det finns ingen anledning att upprätthålla dagens byråkratiska procedur som förövrigt upplevs som kränkande av många nyblivna föräldrar. Förenklade rutiner kommer enligt vår mening inte att innebära ökad risk för att det inte är den biologiska fadern som tar på sig faderskapet. Vi vill också erinra om att den nuvarande ordningen med en faderskapspresumtion då modern är gift inte alltid torde leda till att det verkligen är den biologiska fadern som presumeras vara far till barnet. Dessutom kan faderskapet fastställas under betryggande former på ett betydligt enklare sätt än vad som är fallet. Vi anser att föräldrarna redan på sjukhuset eller i samband med de första kontakterna med gemensamt ska kunna underteckna en försäkran om föräldraskap. Ett annat alternativ kan vara att föräldrarna gemensamt anmäler faderskapet till folkbokföringsregistret. bör utreda faderskap endast i fall där det finns oklarheter. Regeringen bör därför återkomma med förslag till lagändring som innebär att rutinerna för fastställande av faderskap förenklas när föräldrarna till ett barn är ogifta.
mot · GU02C224 · 2006-10-13 00:00:00 — begär att regeringen lägger fram förslag till lagstiftning som innebär att det blir möjligt att registrera testamenten. Enligt ska ett testamente för att vara giltigt upprättas skriftligen och bestyrkas av två vittnen som ska närvara när testator skriver under handlingen (ÄB10kap. För återkallelse av ett testamente finns det inga formella krav utan det räcker med att den som upprättat testamentet har förstört det eller eljest otvetydigt givit till känna att testamentet inte längre ska gälla (ÄB10 kap. 5§). Om testamentet försvinner eller förstörs av någon annan än den som upprättat det så gäller det alltså fortfarande. I praktiken har bevisbördan för att det försvunna testamentet inte har återkallats i vederbörlig ordning placerats på testamentstagarna. Enligt huvudregeln räcker inte heller kopior av ett försvunnet testamente som bevisning för att rättshandlingen fortfarande gäller. Enligt 26§ protokollskungörelsen (1971:1066), som är upphävd, skulle det vid varje tingsrätt föras ett s.k. avhandlingsprotokoll där bodelningshandlingar och andra handlingar, såsom testamenten, kunde tas in till framtida säkerhet. Syftet med detta förfarande var att ge en möjlighet för den som så önskade att försäkra sig om att en viktig rättshandling skulle bevaras för framtiden. Protokollskungörelsen upphävdes med verkan från och ersattes av förordningen (1996:271) om mål och ärenden vid allmän domstol. I samband härmed avskaffades avhandlingsprotokollet och det blev alltså inte längre möjligt att registrera handlingar i detta protokoll (prop.1995/96:115). Denna reform hade sin grund i ett förslag från (Domstolarna inför 2000-talet SOU1991:106). Motivering till ändringen var att registrering av bevis till framtida säkerhet är möjligt i enlighet med bestämmelser i . 1§ får dock registrering ske endast om det föreligger en konkret fara för att beviset, dvs. testamentet, går förlorat. anför i sitt betänkande (bet.2005/06:LU10) att en rad goda skäl kan anföras för inrättandet av ett register för testamenten (bet.2005/06:LU10 s.10). Den förra regeringen hann dock inte påbörja arbetet med att utreda frågan. anser att ordningen för registrering av testamenten är otillfredsställande. En del förvarar testamente i bankfack. Alla har dock inte möjlighet till det. Det är viktigt att alla, oberoende av social tillhörighet, har tillgång till en möjlighet att säkerställa vad som ska hända med deras kvarlåtenskap. Även vid förvaring i bankfack saknas garantier för att testators sista vilja verkligen kommer att följas eftersom testamentet riskerar att försvinna. anser således att det finns skäl att återinföra en möjlighet till registrering av rättshandlingar som t.ex. testamenten. En sådan registrering skulle kunna administreras av som har hand om folkbokföringen. Regeringen bör därför lägga fram förslag till lagstiftning som innebär att det blir möjligt att registrera testamenten.
mot · GU02C226 · 2006-10-18 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om åtgärder gällande skadestånd. Vid äktenskapsskillnad görs en bodelning där makarnas tillgångar och skulder som huvudregel läggs samman och delas lika. Dock finns situationer när resultatet av en bodelning är klart otillfredsställande. Som exempel kan nämnas kvinnor som misshandlats av sina män och fått skadestånd tilldömt och som sedan tvingats dela skadeståndet med sina män (gärningsmannen) vid skilsmässa. Ett annat exempel är när en förälder har misshandlat eller utnyttjat sina barn sexuellt och dömts till skadestånd. har statistik som visar att en tredjedel av kvinnorna fortfarande var gifta när skadeståndet betalades ut och därmed riskerade att behöva dela det. I en fjärdedel av fallen med barnmisshandel var makarna gifta när skadeståndet betalades ut. En make kan inte bli skyldig att betala den andra makens skuld. Men ett skadestånd kan på olika sätt påverka egendomsfördelningen mellan makarna. Det finns jämkningsregler i vid bodelning, så lagstiftningen borde vara tillgodosedd. säger bl.a. att en fordran på skadestånd som en make har mot den andra maken eller någon annan undantas från bodelningen och skall inte ingå i det belopp som ska fördelas mellan makarna. Trots att det finns regler som är avsedda att undvika resultat som nämns här ovan har problemen inte försvunnit. Vi anser att det måste klarläggas i lagstiftningen att skadestånd av den typen inte skall inbegripas i bodelningen. Det är oacceptabelt att en del av ett sådant skadestånd, som ett resultat av bodelningen, kan komma gärningsmannen till godo. Frågan är inte okänd av , men den väntar fortfarande på sin lösning. Det får därför ankomma på regeringen att återkomma till med lagförslag. Vår uppfattning är att arbetet med denna fråga måste prioriteras så att den misshandlade parten inte blir misshandlad också av lagstiftningen.
mot · GU02C227 · 2006-10-18 00:00:00 — Kommersialisering av det offentliga rummet tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör förtydliga så att stora reklamflaggor också ska omfattas av tillståndsplikt. Det offentliga rummet blir alltmer kommersialiserat. I flera kommuner pågår det ett arbete för att balansera och motverka utvecklingen mot en alltför påtaglig kommersialisering av det gemensamma rummet. I , som exempel, är man återhållsam med skyltar, vepor och annan form av reklam. Kommunens arbete möjliggörs av att dessa former av reklam kräver bygglov. Av bestämmelsen 8 kap. 3 § första stycket (1987:10) framgår att det, inom områden med detaljplan, krävs bygglov för att sätta upp eller väsentligt ändra skyltar eller ljusanordningar. Flaggor däremot är inte bygglovspliktiga detta gäller även flaggor med uppenbart reklamsyfte. Detta framgår av två rättsfall från Regeringsrätten. I har det satts upp reklamflaggor av stora mått i vissa fall rör det sig om en total yta av som på grund av sin storlek gör ett påtagligt intrång i det offentliga rummet. Flaggor av denna storlek kan likställas med de stora reklamskyltar som företag ofta vill sätta upp utmed stora leder, men som kommunerna i många fall motsätter sig. Dock gäller för skyltar och liknande anordningar som inte är bygglovspliktiga enligt , enligt lagen (1998:814) med särskilda bestämmelser om gaturenhållning och skyltning och väglagen (1971:948) att det kan krävas tillstånd av för att sätta upp dessa. Lagstiftningen på området är med andra ord otydlig och bör därför förtydligas.