mot · GU02U273 · 2006-10-30 00:00:00 — Diplomatisk närvaro och frånvaro tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om politisk översyn av den svenska utrikesförvaltningens representation utomlands. I regeringsförklaringen står att läsa: skall föra en mer aktiv utrikespolitik och ta ett större ansvar för mänskliga rättigheter, frihet, säkerhet, demokrati, välstånd och hållbar utveckling i världen. Det ställningstagandet hälsas självfallet med stor tillfredsställelse, och vi är med säkerhet många som väntar på att uttalandet konkretiseras. I en alltmer globaliserad värld, då det blir uppenbart för oss alla att vi, i ordets egentliga betydelse, är gränslöst beroende av varandra, och då insikten om att early warning system är mer än angelägna och konfliktlösningar enda framkomliga vägen, krävs stora satsningar på diplomati. Den dag då två arméer kan förinta varandra på ska väl alla civiliserade nationer rygga tillbaka för ett krig och avskeda sina trupper. Så yttrade sig den svenske ingenjören , mannen som instiftade Nobelprisen, däribland ett fredspris. För diplomaten är krig något som måste undvikas till nära nog varje pris, underströk i ett tal 1953. Vi vet att krig rasar och att konflikter existerar. Verkligheten kräver en aktiv utrikespolitik, och en aktiv utrikespolitik kräver en närvarande och modern diplomati. Under gångna mandatperioder har utrikesförvaltningen också utsatts för vad som kallats besparingar men vad som snarare borde betecknats som nedskärningar och aktivt beslutad diplomatisk frånvaro. Enligt min uppfattning har nedskärningar eller stängningar av ambassader skett utan nödvändiga och rimliga analyser och utan angelägen öppen debatt. Ett antal , ett beting att skära bort utgifter, har lett till att kapat relationer och avhänt sig möjligheter att just driva en aktiv utrikespolitik. Som exempel kan nämnas att den socialdemokratiska regeringen var i färd med att stänga generalkonsulatet i . Detta skedde inte. En kraftig opposition tvingade fram omtänkande. Ambassaden vid Heliga stolen, , stängdes, trots att utgiften för den var ytterligt blygsam. Argumentationen som i varje fall inte bemöttes från utrikesförvaltningen var att inte skulle ha ambassad hos påven och katolska kyrkan. Alla som vill torde inse hur enfaldiga dylika resonemang är. Påven roll i samband med vår tids stora och dramatiska politiska förändringar i kan inte förnekas, och kunskaper om situationen för mänskliga fri- och rättigheter världen över borde varje nation som är aktiv för mänskliga fri- och rättigheter, vilja inhämta. I samband med det senaste kriget i södra stod det klart att var ganska handikappat eftersom ambassaden i stängts. Närvaron i länder i borde ses som en självklarhet, inte enbart för att kunna biträda i händelse av krig och konflikter utan för att aktivt bygga upp förtroende och kunna medverka till försoning och fred. Under dagar existerade goda och betydelsefulla relationer mellan och . och utvecklade vänskap och förståelse. är odiskutabelt, vid jämförelse, det moderata muslimska landet i norra . Utrikespolitiska analyser kan fastna i förhållanden som ska kritiseras. Det vore mig fjärran att acceptera annat än det öppna och demokratiska samhället. Men det är min bestämda uppfattning att i jämförelse med kringliggande muslimska länder gjort och gör avsevärda framsteg. Och det är, menar jag, oklokt att inte registrera och tillstå dessa. Den som vill ta till sig statistik som exempelvis visar kvinnors ställning i , och jämför de siffrorna med jämförbara länders statistik, torde imponeras. I de politiska sammanhangen märks också ett mått av öppenhet och framsteg. Det är förvånande att de moderata muslimska länderna så sällan och så lite involveras i strävanden att lösa eller möta Mellanösternkriserna. Det kan för övrigt erinras om att tidigare president var den förste arabledare som, i ett tal i , pläderade för ett diplomatiskt erkännande av . 19941996, som en följd av , hölls kontakter mellan ländernas utrikesministrar, förhandlingar om säkerhetsarbete under Natos överinseende och gemensamma marinövningar i . Att stänga ambassaden i och hålla ambassader öppna i länder runt fordrar, anser jag, en politisk förklaring, som så vitt jag vet, varken riksdag eller utrikesutskott erhållit. Om verkligen menar sig vilja bedriva en aktiv utrikespolitik i Mellanösternfrågan, kan det inte betraktas som annat än felaktigt att ha stängt ambassaden i . Det är min uppfattning att en utrikespolitisk översyn bör och behöver göras, som politiskt motiverar var närvaro ter sig mest angelägen. Det fordras en övergripande analys, som utgår ifrån var och hur bäst ska kunna agera aktivt diplomatiskt för att främja frihet och fred.