mot · GU02U220 · 2006-10-25 00:00:00 — Krav på utvecklingsländer i biståndet tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om kraven som bör ställa på utvecklingsländer för att de ska få bistånd. Den nya regeringen har gjort kvalitet i biståndet till en prioriterad fråga. Det bör välkomnas. Biståndet är en nödvändig och viktig del i den globala kampen mot fattigdom. lever över 1,3 miljarder i extrem fattigdom, dvs. på , och nästan hälften av jordens befolkning lever i fattigdom, dvs. En av biståndets viktigaste uppgifter måste vara att stärka framväxten av stabila demokratier och att värna om de mänskliga rättigheterna. Debatten om vad som är ett bra bistånd är livlig och förs på många fronter. En av de mest centrala och kontroversiella frågorna handlar om vilka krav som bör ställas på samarbetsländerna i samband med resursöverföringar. , () och andra givare ställer detaljerade villkor s.k. konditionalitet på hur den ekonomiska politiken i utvecklingsländerna ska utformas i samband med skuldavskrivningar, nya lån och bistånd. Även om det är av största vikt att på olika sätt säkra att resursöverföringar verkligen går till fattigdomsbekämpning, så har det visat sig att de krav som ställs inte haft den positiva effekt som det var tänkt. Ett problem är att kraven kör över nationellt demokratiskt fattade beslut av parlament och prioriteringar som slagits fast i ländernas egna strategier för att bekämpa fattigdom, s.k. Poverty Reduction Strategy Papers (PRSP). En undersökning av visade att av mottagarländerna kände att introducerade nya reformer som inte var del av landets egna planer i de krav som ställdes.1 och oberoende utvärderingskontors rapporter visar också att det finns en inbyggd spänning mellan principen att PRSP-strategierna ska vara nationellt ägda och villkoren från IMF och Världsbanken.2 och har åtagit sig att minska antalet krav som ställs och bara ställa krav som är av central betydelse för fattigdomsbekämpning. Men undersökningar visar att de fortfarande detaljstyr politiken i samarbetsländerna. Krav ställs på reformer som ofta är politiskt kontroversiella och som bör bestämmas av ländernas egna parlament.3 (september) ställde in en del av sitt stöd till med hänvisning till att det är fel att i detalj dikterar samarbetsländernas politik.4 Vikten av korruptionsbekämpning och god samhällsstyrning framhävdes av , men givare bör undvika att ställa krav på specifika ekonomiska och politiska reformer som samarbetsländerna själva i stället bör formulera. Ett exempel där IMF har detaljstyrt politiken är . IMF har bl.a. ställt krav på att regeringen i ska frysa budgeten för utbildning. Detta hotar möjligheterna för landet att leva upp till FN:s millenniemål om att alla barn ska ha rätt till utbildning.5 har inte agerat för att kraven på ska ändras. har också fryst det svenska biståndet med hänvisning till IMF:s krav när landet satsade för mycket på utbildning. bör vara en stark röst för ett bistånd som grundar sig på samarbetsländernas egna demokratiskt framtagna planer för fattigdomsbekämpning. Krav i biståndet är bra, men krav bör även ställas på givarna, att givarna stöder och inte undergräver demokratiska beslut i samarbetsländerna. bör i det svenska och multilaterala biståndet stödja samarbetsländernas egna demokratiska processer. bör ställa krav på att inte köra över nationella demokratiskt framtagna planer för fattigdomsbekämpning i samarbetsländerna. 2005, Review of Conditionality: Content of Conditionality in the Policy based Operations: Public Sector Governance, privatisation, user Fees and Trade. och , 2004. conditionality: a development injustice, Eurodad 2006. Se pågående folkrörelsekampanj mot IMF:s krav i (på spanka): . En svensk motsvarande kampanj startar .