mot · GU02Ju262 · 2006-10-27 00:00:00 — 4En storsatsning i budget3 4.2Återinförande av villkorlig halvtidsfrigivning4 8Personalen Kriminalvårdens viktigaste resurs9 9Mänskliga rättigheter för intagna inom Kriminalvården10 10.2SOU 2006:17 En ny häkteslag11 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en fångombudsman ska införas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att om villkorlig halvtidsfrigivning ska återinföras. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att den särskilda narkotikasatsningen inom uteslutande ska fokusera på ökade behandlingsinsatser. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det ska utredas hur en särskild kriminalvårdarutbildning kan skapas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att situationen vad gäller mänskliga rättigheter inom ska utredas. begär att regeringen återkommer med förslag till häkteslag i linje med utredningen 2006:17 En ny häkteslag, undantaget förslaget om möjlighet att införa besöksrum med glasruta. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att kvinnors situation inom kriminalvården ska uppmärksammas särskilt och åtgärder vidtas för att anpassa kriminalvården för kvinnor. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det ska införas en skyldighet att vid de första kontakterna på häkte och anstalt fråga den intagna om han eller hon har barn och om så är fallet meddela . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det ska skapas rutiner inom som gör det möjligt för barn till intagna att i större utsträckning nå sin förälder, att telefonsamtal till barnet ska vara kostnadsfria och att möjligheten för föräldern att nå sitt barn ska ges större vikt vid bedömningen av när den intagna får lov att ringa. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utvisningsdömda med barn i ska ges möjlighet att prövas för permission med fotboja. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att livstidsstraffet ska avskaffas och ersättas med ett tidsbestämt straff. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om de långtidsdömdas situation. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om mottagningsenheter för långtidsdömda. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att rätten till tandvård för intagna i kriminalvården bör göras tydlig. har medierapporteringen om kriminalvården varit intensiv. har det handlat om negativa nyheter om upplopp och spektakulära rymningar eller ekonomiska svårigheter. Detta har inneburit att fokus har flyttats från kriminalvårdens huvuduppdrag, nämligen att minska brottsligheten och öka tryggheten i samhället. Självklart är det allvarligt när svårt kriminellt belastade personer rymmer, men det är bara en del av bilden av kriminalvården. Det pågår mycket bra verksamhet inom kriminalvården; dock finns risken att all verksamhet drabbas av den negativa bilden. Detta är inte heller gynnsamt för personalens vilja att vara med och utveckla verksamheten. Problem som finns i verksamheten ska lyftas fram, men det är viktigt att visa att detta inte är hela bilden. När man ska diskutera kriminalvård är det viktigt att man har klart för sig orsakerna till att brott begås. Självklart är orsakerna komplexa. Det kan handla om personlig , vilket oftast är fallet när det gäller ekonomisk brottslighet, men ofta har brott också sociala orsaker eller är, vilket är ännu vanligare, ett resultat av missbruk. En framgångsrik och human kriminalpolitik bygger på insikt i de sociala villkor vi lever under. Det preventiva syftet med hårdare straff har antagligen också större relevans när det gäller personer som planerar att begå ekonomisk och liknande brottslighet än när det gäller andra typer av brott. 4En storsatsning i budget vidhåller den förstärkning på som vi var överens om med Socialdemokraterna och . Vi vill dessutom göra omfattande ytterligare satsningar. Regeringen föreslår att förslagen i proposition (2005/06:165) Ingripanden mot unga lagöverträdare ska finansieras med medel från Kriminalvården omfattande 62 respektive . Vi vill att dessa pengar stannar hos . 30 miljoner av dessa medel ska användas för behandling av sexualbrottsdömda samt män som döms för våld i nära relationer, vilket är 10 miljoner mer än vad regeringen har föreslagit i budgetpropositionen. I vårt budgetförslag ska fem miljoner av Kriminalvårdens anslag användas till att införa en fångombudsman under ett nytt utgiftsanslag: 4:16 . Sammantaget innebär budgetförslag att vi, jämfört med regeringens förslag, vill förstärka anslaget med 57 miljoner 2007. Anslaget minskas med 379 miljoner 2008 och 2009 jämfört med regeringens förslag. Se även motion Utgiftsområde 4 Rättsväsendet, 2006/07:Ju313. i motionen tar vi upp frågan om en översyn av internernas rättigheter. Detta är dock inte tillräckligt, utan det måste även till en övervakning av att dessa upprätthålls . Det är en svår uppgift att göra dessa avvägningar. Bedömningen när säkerhetsskälen är på en sådan nivå att man kan göra undantag från rättigheterna är svår. är det som är den som har det yttersta ansvaret för att fångars mänskliga rättigheter respekteras, men det är inte tillräckligt. Det behövs någon som aktivt kan arbeta för både interner, anstaltsledningar och Kriminalvården. I har det införts en fångombudsman som arbetar med dessa frågor. Det har fått mycket positiva effekter för internerna, men även för anstaltsledningarna, och har bidragit till att få en bättre fungerande verksamhet för alla parter. En fångombudsman bör införas även i . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 4.2Återinförande av villkorlig halvtidsfrigivning har utvecklingen gått mot längre och längre strafftider. anser att detta är en skrämmande och kontraproduktiv utveckling. Det finns ingen forskning som tyder på att längre straff och hårdare tag leder till mindre brottslighet eller färre återfall efter avtjänat straff. Det är tydligt även om man tittar internationellt. De flesta forskare hävdar i stället motsatsen. Anstalterna har en alltför hög beläggning. Kriminalvårdens statistik visar på en beläggningsandel för de slutna anstalterna på och för de öppna på . Även om fler platser just nu byggs är detta allvarligt och får stora konsekvenser för möjligheten att driva en bra verksamhet. Mycket tid och resurser måste läggas på att hitta plats åt nya intagna. Detta beror endast till viss del på en ökad våldsbrottslighet. Andra viktiga orsaker är stora satsningar på polisen som medför att fler brott upptäcks samt att domstolarna dömer till allt hårdare straff. Nedanstående citat från Kriminalvårdens budgetunderlag är mycket talande. medelstrafftiden har ökat och motsvarar 200 platser i anstalt. Därför är det bekymmersamt att regeringen i regeringsförklaringen aviserar höjda straff för misshandel och grov misshandel, våldtäkt och grov våldtäkt, rån och grovt rån samt grov kvinnofridskränkning. Regeringen saknar finansiering av dessa straffskärpningar. Man signalerar även för kommande översyner av strafflängderna generellt i syfte att justera upp dem. Situationen inom skulle då bli helt ohållbar och stora anslagsförstärkningar skulle behövas för att finansiera de längre straffen. Med den borgerliga straffhöjningspolitiken hamnar man i en ond cirkel där man aldrig uppnår en bra återrehabiliterande verksamhet i Kriminalvården, vilket i sin tur självklart får konsekvenser för brottsligheten och där man inte heller får resurser över till den förebyggande verksamheten i kommunerna. Samhällets sociala misslyckanden skjuts därigenom över på Kriminalvården och samhället blir mer repressivt och brutalt, helt i linje med den tydliga internationella trend som finns. Vi tjänar inget på att hålla människor inlåsta , varken i ekonomiskt hänseende eller ur ett brottsförebyggande perspektiv. Målet bör i stället vara att antalet fångar ska minskas. Det finns mycket kritik mot att kriminalvården blir mer och mer av förvaring och mindre av behandling. sade nej till att flytta fram för när villkorlig frigivning ska ske till två tredjedelar av strafftiden. dess har vi kämpat för ett återinförande av halvtidsfrigivningen. Genom ett återinförande av villkorlig halvtidsfrigivning och genom att satsa de budgetmedel som då frigörs på en förbättrad kriminalvård finns stora möjligheter att förändra denna bild. En där den dömde är villkorligt frigiven och står under Kriminalvårdens tillsyn har också ett egenvärde för att underlätta en övergång till ett liv i frihet och utan kriminalitet. vill att de pengar som frigörs bl.a. ska gå till en utökad och förstärkt programverksamhet, mer resurser till missbruksbehandling, satsning på sysselsättning och utslussningsåtgärder, satsningar på personalen, större möjligheter att anpassa kriminalvården för intagna kvinnor och satsning på särskilda personalkategorier. Oerhört viktigt är det också med stora tillskott till frivården. Mer om detta senare i motionen. skulle delar av de resurser som frigörs kunna fördelas till förebyggande arbete i kommunerna. om villkorlig halvtidsfrigivning bör alltså återinföras. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. anser att villkorlig halvtidsfrigivning bör återinföras från . Ett återinförande av villkorlig halvtidsfrigivning skulle enligt beräkningar från minska anstalternas kostnader . beräknar vi att frivårdens kostnader stiger med . Reformen skulle frigöra . Hälften av detta bör användas till satsningar på en förbättrad kriminalvård. Vilka dessa förbättringar skulle vara kommer vi att redogöra för i denna motion. Resterande 450 miljoner bör användas till förebyggande satsningar i kommunerna till missbruksvården och till psykiatrin. Detta gäller dock inte , då reformen endast ger 450 miljoner som bör stanna inom anslaget till Kriminalvården. Frivården är en mycket viktig del av kriminalvården som det talas alldeles för lite om. Den ansvarar för påföljder såsom skyddstillsyn, övervakning, villkorlig dom, kontraktsvård, samhällstjänst och intensivövervakning. Dessutom är frivården den viktigaste länken till samhället när det gäller förberedelser för frigivning och tiden efter frigivning från fängelse. har fler alternativa påföljder införts. har varit mycket drivande i frågan om användningen av s.k. fotboja, där lagstiftningen successivt utvidgats så att fotboja nu kan användas vid fängelsestraff på upp och vid utslussning av dem som dömts till minst 18 månaders fängelse. Utvecklingen är positiv men har också ökat frivårdens arbetsbelastning. Den ansträngda ekonomiska situationen inom kriminalvården har gjort att resurser inte har tillförts frivården i samma utsträckning som nya uppgifter. Det har inte varit möjligt att fördela om resurser som det har varit nödvändigt att lägga ut besparingar och bygga nya anstaltsplatser. Härmed uppstår en risk att de alternativa påföljderna som införs inte får önskade resultat och att allmänhetens och domstolarnas förtroende för påföljderna minskar. Den positiva utvecklingen när det gäller införandet av alternativa påföljder riskerar därmed att brytas. En av de stora satsningarna som vill göra i och med ett återinförande av halvtidsfrigivningen är på frivården. I och med att man då får en kraftig ökning av antalet klienter är detta nödvändigt, men frivården är även underfinansierad. Inför ett återinförande av halvtidsfrigivningen från skulle en av de viktigaste uppgifterna för Kriminalvården under första halvan av året vara att förbereda och förstärka frivården för denna reform. Programverksamheten inom frivården har varit relativt välutvecklad. Att arbeta med klienter som lever ute i det fria har ställt höga krav på bra innehåll. Tyvärr har programverksamheten inte kunnat utvecklas i samma utsträckning då flera nya arbetsuppgifter tagit mer av de personella resurserna. Programarbetet inom hela Kriminalvården har genomgått en stor förändring vilket har varit nödvändigt. Programmen ska vara utvärderade och verkningsfulla för att ackrediteras. Programmen ska också vara lika i hela landet. Detta är en positiv utveckling men det skapar också problem då arbetet med att utveckla och ackreditera programmen tar . Därefter införs de successivt. I övergångsskedet måste man därför vinnlägga sig om att inte klienterna får allt mindre programverksamhet och att påföljderna därmed urholkas. Då man inom frivården nu bara får resurser till ackrediterade program måste övergångsverksamhet finansieras inom ram vilket bidrar till en negativ utveckling. Detta bör uppmärksammas särskilt. Frivården har en särskilt betydelsefull roll när det gäller kvinnor som begår brott då en stor andel av kvinnor inom kriminalvården döms till påföljder under frivårdens ansvarsområde. Det har på vissa håll utvecklats program och verksamheter för kvinnor, men trots detta har inte kvinnors särskilda behov fått ett tillräckligt starkt genomslag inom frivårdens verksamhet. Därför måste kunskapen om och arbetet med förståelsen för kvinnors särskilda behov intensifieras och utvecklas. Frivården har kunnat delta mer aktivt i frigivningsförberedelserna genom att samverkan mellan anstalter och frivård har utvecklats. Platsbristen och den ökade specialiseringen av anstalter ställer dock till problem eftersom avståndet mellan den frivårdsenhet som ska ha ansvaret för en intern vid frigivningen och den aktuella kriminalvårdsanstalten kan vara stort. Detta blir personalkrävande och gör att besöken under slutskedet inte kan bli så täta som vore önskvärt. Således behöver problemet uppmärksammas vid uppföljningen av verksamhetsförändringarna på anstalter. Frivården är den viktigaste resursen när det gäller frigivningsförberedelserna och för tiden efter frigivningen eftersom de är den viktiga länken till samt arbets- och bostadsförmedlingarna på den ort där den frigivna ska vistas, utifrån normaliseringsprincipen. Det bör även göras tydligt för övriga samarbetspartner vilka skyldigheter de har enligt normaliseringsprincipen, annars riskerar man att inte uppnå önskade resultat. I vårens proposition 2005/06:123 En modernare kriminalvårdslag genomförde vi tillsammans med regeringen en rad förbättringar av möjligheterna till rehabilitering. Förändringarna är beslutade att träda i kraft . Utslussningsåtgärden frigång har visat sig vara lyckad och finns därför kvar. införs möjlighet till utökad frigång, där den intagna får avtjäna slutet av sitt straff i sin bostad. Han eller hon står dock fortfarande under kriminalvårdens tillsyn och kan bevakas med hjälp av s.k. fotboja. Vistelse i halvvägshus är ett alternativ där slutet av straffet avtjänas i ett särskilt hem där den intagna får stöd och tillsyn. Halvvägshusen kan drivas av olika organisationer men ska alltid kontrolleras av Kriminalvården. De positiva steg som togs inom för att förbättra programverksamheten med att införa ackrediterade program som är vetenskapligt underbyggda och som har påvisade goda effekter har i stor utsträckning avstannat, detta beroende på att överbeläggningen har gjort det svårare att bedriva programverksamhet. Möjligheten att placera folk utifrån deras behov kopplat till den programverksamhet man har på anstalten har blivit svårare att genomföra. Trots detta är det viktigt att arbetet fortskrider och prioriteras då innehållet i verkställigheten har en avgörande betydelse när det gäller att minska återfallsfrekvensen. Programmen berör alla olika områden som har koppling till kriminalitet och missbruk. Arbetet kommer att ta , delvis av resursskäl, men framför allt för att processen att utbilda personal, införa och kvalitetssäkra programmen kräver omsorg om man ska skapa verkliga förutsättningar för ett bra resultat. Arbetet har inneburit att antalet programtimmar på anstalterna har sjunkit eftersom många av de, ofta hemsnickrade, program som tidigare fanns har försvunnit. anser att kraven på ackrediterade program är en riktig utveckling. Kvaliteten i behandlingsarbetet har varit bristande på många håll inom kriminalvården och det har inte gett någon större positiv effekt för den intagnes möjligheter att leva ett liv utan kriminalitet och missbruk. Med ackrediterade program kan detta förbättras. Därför bör denna utveckling fortsätta och intensifieras. Alla anstalter har arbetsverksamhet, men innehållet och kvaliteten skiftar på de olika anstalterna. Arbetet har flera funktioner att fylla: social träning, öva upp uthållighet och kunna jobba tillsammans i grupp. Även om arbetsinnehållet inte håller hög kvalitet har arbetet i sig således en viktig funktion. Men att inte ta till vara tillfället att ge de intagna en arbetslivserfarenhet eller yrkesutbildning som är användbar utanför murarna, vilket skulle kunna vara ett viktigt led i rehabiliteringen och öka möjligheten till återanpassning till samhället, är resursslöseri. Arbetsverksamheten behöver därför utvecklas. Det är självklart också viktigt att de intagna har ett bra utbud av fritidssysselsättning med ett visst kulturutbud såsom fängelsebibliotek samt aktiviteter med andra intagna. Narkotikamissbrukarnas andel av det totala antalet intagna har stadigt ökat . Andelen kvinnor inom kriminalvården som missbrukar är större än andelen män. Dessutom är kvinnors missbruksproblematik ofta mer omfattande. Missbruket är den starkast bidragande faktorn till att dessa människor sitter i fängelse. Finansiering av missbruk brukar vara den grundläggande anledningen till deras kriminalitet. Att bryta denna destruktiva situation är således den viktigaste insatsen för att förhindra återfall i kriminalitet. I detta arbete är ett nära samarbete med kommunerna nödvändigt. I debatten som förs kan man få uppfattningen att narkotikan flödar fritt på våra anstalter. De förslag som framförs på förändringar med framför allt skärpningar och hårdare kontroll utgår oftast från denna uppfattning. Detta är dock en felaktig beskrivning av verkligheten. Stora summor läggs ner på urinprov och visitationer. Att därefter inte ha något att erbjuda missbrukaren vad gäller behandling skapar bara ett försämrat klimat på anstalterna. Att behandla människor med missbruksproblem är ett säkert sätt att minska efterfrågan på droger inne på anstalterna. Kraven som ställs på Kriminalvården har, genom andelen missbrukare, i hög grad ökat men man har trots allt klarat situationen relativt bra. Kriminalvården har fått ökade resurser för att vidta åtgärder när det gäller narkotikafrågan. I budgeten öronmärks 50 miljoner för detta ändamål. anser att man i nuvarande läge måste lägga alla resurser på ökade behandlingsinsatser för att möjliggöra att en positiv förändring kommer till stånd. Givetvis måste det också finnas kontrollåtgärder, men dessa ligger på en alltför hög nivå i jämförelse med möjligheten att erbjuda behandlingsinsatser. Man måste också skapa fler drogfria avdelningar där man satsar på ökade behandlingsinsatser. På de övriga avdelningarna måste man satsa mer på motivationsarbete. Den särskilda narkotikasatsningen inom bör alltså uteslutande fokusera på ökade behandlingsinsatser. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Även en del av de medel som frigörs vid ett återinförande av den villkorliga halvtidsfrigivningen bör användas för satsningar på ökade behandlingsinsatser. I vårens proposition 2005/07:123 En modernare kriminalvårdslag genomförde vi tillsammans med regeringen en rad förbättringar av möjligheterna till rehabilitering. Förändringarna är beslutade att träda i kraft . Genom s.k. vårdvistelse ges nu möjlighet att påbörja behandlingen tidigare . Detta löser delvis de problem som uppstått när kommuner inte velat ta över kostnadsansvaret för rehabiliteringen efter att strafftiden har löpt ut, i och med att en större del tas av Kriminalvården. 8Personalen Kriminalvårdens viktigaste resurs Personalen är Kriminalvårdens viktigaste resurs. Arbetet för en kriminalvårdare är mycket krävande och innehåller moment som borde förutsätta lång och krävande utbildning. En kriminalvårdare ska klara kontaktmannaskap, repressiva åtgärder samt motivering av hårt kriminellt belastade personer och personer med grava missbruksproblem på en och samma gång. Självklart är detta i princip omöjligt och dessutom finns ingen relevant utbildning att tillgå utöver den som Kriminalvården själv erbjuder. Att kriminalvården ska utbilda sin egen arbetskraft skapar problem eftersom verksamheten då får skötas av vikarier i stor utsträckning. Det är ingen bra utgångspunkt. Ett så krävande yrke kräver en vidare utbildning än vad som kan erbjudas inom egen försorg. En särskild utbildning skulle uppvärdera vårdaryrket. De problem som uppstår när vårdaryrket ofta ses som ett genomgångsyrke skulle minska. En möjlighet torde vara att skapa en särskild inriktning inom regi under rubriken socialt arbete med inriktning på kriminalvård. Det bör utredas hur en särskild kriminalvårdarutbildning kan skapas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Även om en förbättrad grundutbildning är nödvändig så måste även dagens personal vidareutbildas och statusen på yrket höjas. Kriminalvårdarens roll i samhället är underskattad och satsningar på personalen måste till för att uppnå verksamhetens brottsförebyggande mål. vill att en del av de medel som frigörs vid ett återinförande av den villkorliga halvtidsfrigivningen satsas på personalen. 9Mänskliga rättigheter för intagna inom Det finns en mängd internationella konventioner som reglerar förhållandena på fängelser och skyddet för mänskliga rättigheter för interner. Dessutom innehåller vår grundlag flera rättigheter, vilka givetvis även gäller dem som sitter i våra fängelser. I vissa fall kan det vara tveksamt om internernas grundläggande rättigheter respekteras t.ex. när det gäller frågan om föreningsfriheten, som är en grundlagsfäst rättighet. När det gäller möjligheten att bilda förtroenderåd på våra anstalter begränsas den till att gälla enskilda avdelningar i stället för hela anstalten, vilket oftast är en förutsättning för att man ska kunna driva sina krav med någon som helst kraft. Ordningen med små förtroenderåd innebär också att de synpunkter som internerna vill framföra vanligtvis får framföras till avdelningschefen i stället för anstaltsledningen. Detta är en dålig ordning. Det som anförs som skäl för denna ordning är säkerhetsfrågor och att man vill förhindra kommunikation mellan avdelningar och vissa individer. anser att det är tveksamt om det verkligen är möjligt att på detta generella sätt inskränka en av de viktigaste grundlagsfästa rättigheterna. När det gäller fångarnas nationella förtroenderåd kringskärs möjligheterna till organisering totalt. Situationen vad gäller mänskliga rättigheter inom bör utredas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Personer som anklagas för att ha begått brott får ofta sin första erfarenhet av kriminalvården när de placeras i häkte. Häktena är en viktig del av Kriminalvården men en verksamhet som levt en ganska anonym tillvaro. Intresset från den politiska sfären och medierna begränsas ofta till exceptionella händelser. Häktena har dock en unik ställning dels för att man där håller människor inlåsta som inte är dömda utan enbart är misstänkta för brott, dels därför att förhållandena ofta är hårdare än i fängelse. Med ett återinförande av villkorlig halvtidsfrigivning skulle även trycket på häktena minska, eftersom det tyvärr är så att platsbrist på anstalterna ibland gör att dömda personer blir kvar på häktena. Lyckligtvis visar Kriminalvårdens statistik på att antalet dömda i häkte är färre jämfört . Men, som man skriver: Detta hindrar inte att beläggningssituationen vid landets häkten var fortsatt svår. Man har en beläggningsgrad på i genomsnitt . Häktade som inte blivit föremål för restriktioner har möjligheten till gemensamhetstid. Syftet med gemensamhetstid är att bryta den skadliga isoleringen.