mot · GT02Fi8 · 2006-05-03 00:00:00 — Grundprincipen om tillsvidareanställning skall fortsatt gälla, men det skall stå varje arbetsgivare fritt att anställa personer på tidsbegränsade kontrakt. En och samma person får anställas på korttidskontrakt . Ingen avtalad period får vara kortare än en månad, som i dagens regelverk. Företrädesrätt föreslås gälla efter 12 månaders anställning, men utökas till att gälla en period efter avslutad anställning. Regeringens förslag om visstidsanställningar avvisas. föreslår att säsongsanställningar, provanställningar och vikariatsanställningar kvarstår enligt nuvarande regelverk. Det är nödvändigt att näringar som präglas av stora säsongsvariationer har möjlighet att anställa personal återkommande av året utan att begränsas av en femårsperiod. Dit hör många arbetsplatser inom turism- och besöksnäring. Liknande förhållanden gäller inom jordbruk och gröna näringar, men även inom vissa delar av detaljhandeln, t.ex. handelsträdgårdar. Det är viktigt att det finns en arbetsmarknad även i glesbygd, där de gröna näringarna har stor betydelse. Alliansens förslag om en utökad flexibilitet i anställningsformen är viktigt som ett komplement till nystartsjobben. Upp till kan företagen använda nystartsjobb på korttidskontrakt med vårt förslag. Därefter bör företagen kunna avgöra om anställningen skall övergå i en tillsvidareanställning. Skatterabatten utgår i maximalt enligt Alliansens förslag. Provanställningar är konstruerade för att efter prövotiden automatiskt övergå i en tillsvidareanställning. När det gäller vikariatsanställningar förekommer ett missbruk, särskilt i offentlig sektor. Dagens regelverk möjliggör vikariatsanställningar på sammanlagt 36 månader. Det är nödvändigt att få bukt med denna problematik. Arbetsmarknadens parter har här ett särskilt ansvar. vill förbättra möjligheterna till tidsbegränsade anställningar och säger nej till regeringens förslag om fri visstidsanställning . Alliansen föreslår att en och samma person får anställas på korttidskontrakt . Företrädesrätt föreslås gälla efter 12 månaders anställning och utökas till att gälla en period efter avslutad anställning. Säsongsanställningar, provanställningar och vikariatsanställningar skall gälla enligt dagens regelverk. som vi föreslår en ökad möjlighet för anställningar på tidsbegränsade kontrakt ser vi inget behov av att ändra på de s.k. turordningsreglerna i LAS. Inom de flesta avtalsområden har regeln sist in först ut varit gällande långt innan LAS uppkom. En god anställningstrygghet ger de anställda möjligheter att fokusera på att producera och skaffa sig den kompetens som arbetsgivaren efterfrågar och utgör en viktig del av det svenska trygghetssystemet. I kombineras också LASreglerna med möjligheter för arbetsgivaren att anpassa arbetsorganisationen till produktionens behov och med, inte minst i jämförelse med våra europeiska grannländer, förhållandevis låga avgångsvederlag. De borgerliga partierna drev tillsammans med igenom att två anställda skall kunna undantas i företag med högst tio anställda vid nedskärningar. Enligt en Sifoundersökning som genomfördes utnyttjas inte undantagsmöjligheterna i någon större omfattning. Av 19procent små företag, som sagt upp personal , var det 3procentenheter som använde undantagen. Övriga löste uppsägningarna i fackliga förhandlingar eller på annat sätt. 8.5Effektivare matchning genom reformerat AMS har föreslagit att inriktningen på arbetsmarknadspolitiken skall förändras. () måste omstruktureras och befrias från politisk överstyrning. Vi menar att det primära målet med AMS verksamhet skall vara att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt. är AMS en av de mest politiserade myndigheterna. Över 500 politiker har på olika nivåer inflytande över verksamheten. Starka politiska intressen gör att det är svårt att värja sig från intrycket att många åtgärder är motiverade utifrån andra överväganden än att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt. Den kraftiga volymexpansionen av åtgärder som sker , som kulminerar , ger intrycket av att det förestående valet varit en faktor som påverkat regeringen. Att arbetsmarknadspolitiken är mer omfattande än konjunkturläget motiverar under just ett valår väcker frågor om inriktningen verkligen avser att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt. För många länsstyrelser och kommunala beslutsfattare är det kanske inte självklart att sätta nationella intressen av en väl fungerande arbetsmarknad, med en hög geografisk rörlighet, före lokala intressen av att underlätta för människor att bo kvar på hemorten. Det är svårt att bortse ifrån att det lokala inflytandet kan bidra till stora lokala variationer i arbetsförmedlingarnas arbete. I vissa län uppger en majoritet av de arbetslösa att de inte sökt något arbete den senaste månaden och att de över huvud taget inte söker arbeten utanför den egna hemorten, vilket gör att det kan ifrågasättas om de står till arbetsmarknadens förfogande och uppfyller villkoren för att erhålla a-kassa.89 Det förefaller vara så att regeltillämpningen lokalt inte sker på ett sätt som överensstämmer med nationella ambitioner att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt. Det finns också ett starkt fackligt inflytande över AMS verksamhet. Det är svårt att värja sig från intrycket att de fackliga organisationerna ofta sätter sina egna intressen före ambitionen att öka sysselsättningen. Det kan t.ex. vara så att LO och byggfacket motverkar möjligheterna för AMS att utbilda byggnadsarbetare trots att det råder brist på byggnadsarbetare. Det kan vara så att LO och kommunalarbetarna driver fram avtal för plusjobben som gör att dessa utformas på ett sätt som gör att deltagarna inte får ökade yrkeskunskaper och att sannolikheten för att deltagarna verkligen skall få arbeten därmed inte förbättras. Det förefaller inte heller uppenbart att de fackliga akassorna har incitament, kassornas marginalkostnad för ytterligare arbetslöshet är i stort sett noll, att tillse att arbetsförmedlingens kontroll av att de sökande står till arbetsmarknadens förfogande blir effektiv, vilket också antyds av kassornas praxis när det gäller underrättelser från arbetsförmedlingen som förefaller variera med arbetsmarknadsläget i olika branscher.90 föreslår att arbetsmarknadspolitiken effektiviseras. Därvid prioriteras ökade resurser för matchning mellan arbetssökande och lediga jobb, ökad konkurrens och förbättrad kontroll. En enhetlig myndighetsorganisation införs, myndigheten ges en självständig professionell ledning och det politiska inflytandet minskas. Friåret avskaffas, åtgärdsprogrammen reduceras och dagens riktade anställningsstöd ersätts med nystartsjobb. Förslagen innebär sammantaget besparingar på 2007. För att arbetsmarknadspolitiken skall bli trovärdig är det således nödvändigt att ge AMS en mer självständig ställning i förhållande till fackliga och politiska intressen. menar att det bör vara upp till ledningen att avgöra hur resurserna skall fördelas mellan förmedling och andra åtgärder. En professionell verksledning kan bedöma hur arbetsmarknadspolitiken bör läggas upp för att arbetsmarknaden skall fungera bättre. Det är framför allt fyra åtgärder som är nödvändiga: Arbetsförmedlingarna måste ges möjligheter att prioritera sin kärnverksamhet: att förmedla arbeten. En effektiv och professionell förmedling, byggd på goda kunskaper om det lokala näringslivets behov, kan förbättra arbetsmarknadens funktionssätt. Inriktningen på åtgärderna måste individanpassas, t.ex. genom s.k. coacher, för att öka den enskildes möjligheter att få arbete. De mest effektiva åtgärderna måste prioriteras och ineffektiva åtgärder, som plusjobb och friår, måste avvecklas. Ökad prioritering bör läggas på åtgärder som lärlingsutbildningar och andra program som ger sysselsättning i näringslivet. Det är också viktigt att åtgärderna inriktas mot de sektorer av ekonomin där det råder brist på arbetskraft och till sektorer där det lokala näringslivet efterfrågar arbetskraft. Förmedlingarna måste skärpa kontrollen av att de arbetssökande verkligen står till arbetsmarknadens förfogande och tillämpa regelverket på ett likartat sätt i hela landet. Alla kassor måste arbeta aktivt för att akassan skall vara en omställningsförsäkring. Verksamheten skall effektiviseras genom ett ökat utnyttjande av externa programproducenter och fristående arbetsförmedlare. En ökad mångfald och konkurrens kan bidra till en högre effektivitet. Större roll för alternativa förmedlingar menar att privata arbetsförmedlingar, branschvisa förmedlingar, bemanningsföretag, Trygghetsråd m.fl. skall få en viktigare roll i arbetsmarknadspolitiken. Förutsättningar för detta ges med ett mer öppet mandat i regleringsbrev till AMS. föreslår att arbetssökande skall få en personlig coach och att åtgärdsinriktade och individuella handlingsplaner upprättas . Det finns även andra hinder och kostnader för att anställa. En sådan är arbetsgivarnas medfinansiering av sjukpenningkostnaden för anställda som infördes den 1januari 2005. sänktes arbetsgivaravgiften för att kompensera arbetsgivarna för den ökade kostnaden. Medfinansieringen gör arbetsgivarna mer tveksamma till att anställa människor med en sjukdomshistoria men även dem som tillhör en grupp som löper större risk att bli sjukskrivna, exempelvis äldre kvinnor. Dessa grupper riskerar därmed att bli diskriminerade. Men vår oro gäller också de små företagen, där en enda persons sjukskrivning kan äventyra företagets överlevnad. Undantagen från medfinansieringen, deltidssjukskrivning och rehabiliteringspenning, är dessutom godtyckligt satta och kan ofta inte påverkas av arbetsgivarna. Detta tycker och våra allianspartier är fel och föreslår att medfinansieringen skall avskaffas. föreslår att arbetsgivarnas medfinansiering efter andra sjukveckan med 15procent av sjukpenningkostnaden för anställda slopas . Det innebär att arbetsgivarna avlastas kostnader på 2007. Förslaget finansieras genom en motsvarande höjning av arbetsgivaravgifterna. 9Det måste löna sig bättre att arbeta 9.1En strategi för att det skall löna sig bättre att arbeta Erfarenheterna från och andra länder är att en politik för att öka sysselsättningen och minska frånvaron måste göra det mer lönsamt att arbeta. De samlade effekterna av höjda skatter och minskade bidrag äter i många fall upp merparten av den inkomstökning som en extra arbetsinsats ger.91 Detta gäller i störst utsträckning för dem som har det som sämst, se diagram 9.1. Marginal- och tröskeleffekterna skapar fattigdomsfällor som till största delen drabbar kvinnor. En politik för ökad sysselsättning måste bryta upp dessa hinder och göra det lönsamt att arbeta och att arbeta mer. Ett av mest avgörande problem och en viktig orsak till den höga frånvaron är att det lönar sig alltför dåligt att arbeta för alltför många, eller omvänt att det lönar sig alldeles för bra att inte arbeta.92 Nyttan av att arbeta i stället för att leva på bidrag är låg för många människor diagram 9.1Diagram 9.1 Den genomsnittliga marginaleffektens sammansättning i inkomstgrupper 2003 Källa: Bilaga 14 till LU 2003/04, s. 70. Diagram 9.1 visar hur stora marginaleffekterna är med dagens system och vad de beror på. Att den lägsta inkomstgruppen har lägst marginaleffekt beror på att de har lägst marginalskatt. Här sker upptrappningen av grundavdraget. Att den näst lägsta inkomstdecilen har högst marginaleffekt beror på att familjestöden och arbetslöshetsersättningarna här är som störst. Från och med den fjärde inkomstdecilen beror marginaleffekterna nästan enbart på skatter och akassan. Diagram 9.2 Ersättningsgrad vid arbetslöshet. Andel för anställda och arbetslösa 2003 Källa: Bilaga 14 till LU 2003/04, s. 46. Diagram 9.2 visar, på den horisontella axeln, ersättningsgraden vid arbetslöshet jämfört med vid arbete och, på den vertikala axeln, andelen av de anställda respektive arbetslösa som har en sådan ersättningsnivå. Av diagrammet kan man utläsa att nästan hälften av de arbetslösa har en ersättning på över 90procent av vad de skulle ha haft i lön om de hade arbetat. Av dem som är anställda skulle endast 20procent få en så hög ersättning som 90procent av sin lön om de skulle bli arbetslösa. Diagram 9.3 Ersättningsgrad vid sjukskrivning 2003. Andel för anställda och sjukskrivna Källa: Bilaga 14 till LU 2003/04, s. 53. Runt 60procent av de sjukskrivna anser att de kan arbeta. anser att ca 50procent av de förtidspensionerade har en arbetsförmåga motsvarande 50procent. Detta betyder att försäkringarna överutnyttjas i förhållande till vad som är avsikten och att sjukskrivna och förtidspensionerade utgör en betydande sysselsättningsreserv. Diagram 9.3 visar ersättningsgraden vid sjukskrivning jämfört med vid arbete och andelen av de anställda respektive sjukskrivna som har en sådan ersättningsnivå. Av diagrammet kan man utläsa att över 70procent av de sjukskrivna har en ersättning på över 90procent av vad de skulle ha haft i lön om de arbetat. Ett skäl till överutnyttjandet är att kontrollen är bristfällig, ett annat skäl är att försäkringarna är generösa. Det finns ett tydligt samband mellan å ena sidan kontroll och generositet i en försäkring och å andra sidan utnyttjandet av försäkringen. Detta gäller alla typer av försäkringar, inte minst socialförsäkringarna. I kalkylerna ovan har varken ersättningar från avtalsförsäkringar eller kostnader som är förknippade med arbete, t.ex. för transporter, barntillsyn och måltider, som tillkommer vid förvärvsarbete beaktats. Tar man hänsyn till dessa faktorer framkommer att det för en besvärande stor grupp löntagare inte lönar sig på kort sikt att gå tillbaka till arbete från sjukskrivning eller arbetslöshet. I en undersökning framkom att ca 90procent av alla kvinnor förlorar på att gå tillbaka till arbete vid sjukskrivning.93 Den låga nyttan av eget arbete medför flera problem. Den kanske mest allvarliga konsekvensen är de inlåsningar/fattigdomsfällor som interaktionen mellan skatter och inkomstprövade bidrag skapar. Den samhällsekonomiska förlusten begränsas inte bara till sysselsättningsbortfallet utan till det kommer också den enskilda människans känsla av ofrihet, svag självkänsla och genuin otrygghet. Vinsten av arbete i förhållande till ersättning vid frånvaro begränsar sig ofta till bara några enstaka kronor eller några tior per dag. Detta är sannolikt för lite för att på ett mer meningsfullt och märkbart sätt stimulera arbetsutbudet och till extra ansträngning. En otillräcklig ersättning för arbete kommer att hålla tillbaka arbetsutbudet, öka frånvaron, minska företagens efterfrågan på arbetskraft och försämra arbetsmarknadens funktionssätt. kommer det att medföra att den möjliga produktionsnivån och därmed det ekonomiska välståndet blir lägre än annars. Särskilt allvarlig är situationen för människor med en lösare förankring på arbetsmarknaden. Generösa bidragssystem och hög skattebelastning har större effekter för dem.94 Människor i yrken där utsikter om stigande inkomster är begränsade, till skillnad från dem som är lågavlönade därför att de inträtt i ett karriäryrke, är mer benägna att minska sina arbetsinsatser om skatter och bidrag ökar. Detsamma gäller för yrken där kraven på högre utbildning är svagare, arbetet är tungt eller upplevs som tråkigt samt där det egna inflytandet över arbetet är begränsat. Kvinnor, särskilt de som har barn, varierar sitt arbetsutbud mer än män. I har vi valt en kombination av skatter och bidrag som har särskilt negativa effekter på arbetsutbudet. Genom höga kommunalskatter och arbetsgivaravgifter drabbas låga inkomster av höga marginalskatter. Dagens välfärdssystem är därtill mer generöst vid låga inkomster, då ersättningen vid sjukdom eller arbetslöshet ofta begränsas av ett tak. Dessutom tillkommer inkomstprövade bidrag, t.ex. bostadsbidrag och socialbidrag. vill bryta upp fattigdomsfällorna genom att göra det mer lönsamt att arbeta. Hur den svenska välfärden kommer att utvecklas framöver beror på hur många som jobbar och hur produktiviteten utvecklas. Sysselsättningen och deltagandet på arbetsmarknaden styrs av avkastningen på arbete i förhållande till annan aktivitet. Den höga skattebelastningen för låg- och medelinkomsttagare i kombination med bidragssystemens marginal- och tröskeleffekter är sannolikt det viktigaste skälet till att många i inte befinner sig i arbete, dvs. en huvudorsak till utanförskapet. Hur väl en ekonomi fungerar och därmed hur hög produktiviteten är beror på en rad olika faktorer, bl.a. skattesystemets utformning. Sammantaget betyder detta att det är avgörande att göra det mer lönsamt att arbeta i förhållande till att inte arbeta samt att uppmuntra och stimulera företagande för att öka utbudet och efterfrågan på arbetskraft. I detta sammanhang spelar skattesystemets utformning en central roll. föreslår att det vid den kommunala beskattningen införs ett förvärvsavdrag för arbetsinkomster, kallat jobbavdrag, skall jobbavdraget utformas enligt tabell 1. Inkomstgränserna i både tabell 1 och tabell 2 är uttryckta penningvärde, dvs. 31500 + av inkomsten mellan 31500 och 107 800 Reformens andra steg skall utformas enligt tabell 2. 36000 + av inkomsten mellan 36000 och 107 800 Som ovan + av inkomsten mellan 107 900 och 200 000 Avdraget utformas som en angelägenhet mellan staten och löntagarna och berör därmed inte kommunernas finanser. För personer som fyllt skall jobbavdraget utökas genom att det helt skattefria beloppet fördubblas till 63 000 resp. . Därefter sker samma upptrappning av avdraget som i tabellerna 1 och 2. Kostnaden för inkomstskattereformen beräknas uppgå till ca för det första steget och till ca för det andra steget. Utöver detta vill gå vidare och fortsätta sänka inkomstskatterna 2009 enligt tabell 9.1. Tabell 9.1 Jobbavdrag för arbets- och näringsinkomster Jobbavdrag (kronor) 37 000 + av inkomsten mellan 37 000 och 107 800 Som ovan + av inkomsten mellan 107800 och 200 000 Som ovan och därtill en höjning av avdraget med av inkomsterna mellan 200000 och 250000 Den sammantagna effekten på de offentliga finanserna 2009 beräknas uppgå till 55miljarder kronor. och övriga partier inom vill genomföra en skattereform som stimulerar till och gör det lättare att leva på eget arbete framför att vara försörjd genom olika transfereringar och försäkringar. För att få störst effekt på arbetsutbudet bör reformen inriktas mot att sänka trösklarna för att gå från frånvaro på heltid till deltidsarbete, från kort deltid till längre deltid samt från deltid till heltid. Att göra det mer lönsamt att deltidsarbeta jämfört med att inte arbeta alls kan åstadkommas på främst tre sätt. För det första kan marginalskatten sänkas betydligt i den lägre delen av inkomstskalan. För det andra kan ett beloppsmässigt arbetsavdrag för låga arbetsinkomster införas. För det tredje kan arbetslöshets- och socialförsäkringarna stramas upp. I det mellersta alternativet minskas inte marginalskatten, men tröskeleffekten av att gå från bidrag till arbete reduceras. Att göra det mer lönsamt att arbeta mer åstadkoms främst genom att sänka marginalskatten. Erfarenhetsmässigt är effekten på utbudet större av lägre trösklar in på arbetsmarknaden än av lägre marginalskatt.95 Detta hänger bl.a. samman med att de arbeten det ofta handlar om är arbeten där inkomstkarriären i övrigt är begränsad och inkomsten vid arbete jämförelsevis är lägre. I det läget är inte en lägre marginalskatt lika viktig för utbudet jämfört med den samlade behållningen av att jobba i förhållande till att inte jobba, dvs. genomsnittsskatten vid arbete är viktigare än marginalskatten. Det är därför centralt att utforma reformen så att merparten av skattesänkningarna tillfaller människor med låga och mer normala inkomster. Det är i dessa inkomstlägen som man återfinner många frånvarande, deltidsarbetande, kvinnor, ungdomar och invandrare. Det är också just dessa grupper som ofta har de största möjligheterna till förändringar av arbetskraftsdeltagande. Utöver effekter på arbetsutbudet är en skattesänkningsprofil riktad mot låg- och medelinkomsttagaren tilltalande ur ett fördelningsperspektiv. Detta sammanhänger med att finansieringen även kommer att belasta dessa löntagargrupper. Det är då rimligt att skattesänkningen kommer dessa grupper till del. Diagram 9.4 visar hur genomsnittsskatten förändras i olika inkomstlägen. Den största sänkningen får de med lägst arbetsinkomster, vilket indikerar att politiken har de avsedda effekterna. Även marginalskattesänkningen är som störst för dem med de absolut lägsta arbetsinkomsterna, vilket sammanhänger med att dessa skattebefrias helt och hållet. Diagram 9.4 Genomsnittlig skatt med nuvarande grundavdrag och med jobbavdrag vid olika arbetsinkomster Inkomstskattereformen måste också göra det mer lönsamt för dem som har ett arbete att utöka sin arbetstid. Detta gäller inte minst många deltidsarbetande akademiker, vilket är en grupp som domineras av kvinnor och personer som får övertidsersättning. För dessa grupper kommer sänkt marginalskatt att stimulera till en ökning av arbetsutbudet. Detta beror på att det är dessa grupper som har möjlighet att ändra sitt beteende mer märkbart, vilket också stöds av tidigare erfarenheter, särskilt utomlands, från mer betydande marginalskattesänkningar. Att göra det mer lönsamt att arbeta och att på så sätt stimulera till ett ökat arbetsutbud i dessa inkomstintervall är dessutom en viktig jämlikhetsfråga. En del av den orättfärdiga löneskillnad och förankring på arbetsmarknaden som råder mellan män och kvinnor beror på kvinnors lägre arbetskraftsdeltagande. Lägre marginalskatt är viktig av flera andra skäl, bl.a. stärks den s.k. utbildningspremien, dvs. avkastningen på utbildning, och höjer på så sätt den långsiktiga tillväxten i ekonomin. Mot denna bakgrund anser vi moderater att Alliansens jobbavdrag är otillräckligt och vi föreslår därför en mer tydlig sänkning av marginalskatterna. menar att reformen också måste innebära tydligt sänkt marginalskatt i normala inkomstskikt. För inkomster mellan ca 120000 och sänks därför marginalskatten stegvis (se diagram 9.5). Sammantaget innebär detta att lågavlönade och stora grupper som arbetar lång deltid inte bara får sänkt genomsnittlig skatt utan också får behålla mer av en extra inkomstökning. medför skattesänkning att utbildningspremien stärks mer märkbart. I en alltmer konkurrensutsatt värld kommer länder som att tvingas till en allt snabbare strukturomvandling. För att kunna bevara vårt relativa löneläge mot omvärlden krävs att kunskapsinnehållet i vår produktion stiger snabbt. Detta kräver en välutbildad arbetskraft. Därför är det viktigt att jobbavdraget även kommer personer med högre inkomster till del i syfte att stärka avkastningen på extra ansträngningar, utbildning och förkovran. Detta gäller inte minst inkomsttagare som tjänar . I detta intervall befinner sig såväl många deltidsarbetande akademiker som de som arbetar heltid och erhåller övertidsersättning. önskar vi åstadkomma en reduktion av den statliga inkomstskatten. Ett sätt skulle exempelvis kunna vara att halvera den statliga inkomstskatten för dem som tjänar exempelvis . Ett annat, icke uteslutande, sätt är att ta bort straffskatten på utbildning, den s.k. värnskatten. Diagram 9.5 Marginalskatten med nuvarande grundavdrag och med jobbavdrag vid olika arbetsinkomster Källor: och egna beräkningar. Förslaget innebär att alla som arbetar får en omfattande skattesänkning. För det första slopas skatten helt för låga inkomster. Därutöver sänks skatten påtagligt för övriga inkomstlägen. Låg- och medelinkomsttagare som arbetar deltid, oftast kvinnor, får betydande skattesänkningar. Tabell 9.2 Förändrad genomsnittlig nettoinkomst per decil för dem med en arbetsinkomst överstigande och som är , av jobbavdraget och det förhöjda avdraget åt äldre, , kronor Decilgränser, kronor (avser bruttoinkomst) Genomsnittlig förändring av nettoinkomsten, i kronor och i procent % av den totala förändringen av inkomsterna % av antal personer över 17år och med en inkomst >42000 (6,1) (6,1) (6,9) (7,0)