mot · GU02A18 · 2006-12-01 00:00:00 — Förslagen innebär en kraftig överfinansiering av arbetslöshetsförsäkringen. som försäkringen tillförs så sjunker kostnaderna med . Arbetslöshetsförsäkringen finansieras fullt ut via medlemsavgifter och arbetsgivaravgifter. De höjda avgifterna som regeringen föreslår i proposition 2006/07:15 syftar därför inte till att finansiera försäkringen utan till att beskatta de försäkrade för att sänka andra skatter. Det blir i praktiken a-kassornas uppgift att vara skatteindrivare. Avgiftshöjningen ska inte överstiga 300kr , men med en a-kasseavgift på 300400kr och slopad avdragsrätt kan ett medlemskap i a-kassan komma att kosta . Det innebär nästan en femdubbling från dagens . Tillsammans med slopad avdragsrätt för fackföreningsavgift innebär det en totalkostnad om ca för medlemskap i fackförening och a-kassa. Heltidsarbetslösa ska inte betala den förhöjda avgiften men däremot ska deltidsarbetslösa göra det. Enligt regeringen ska även den som är arbetslös men får möjlighet att jobba under en månad bli skyldig att betala hela avgiften. Det slår orättvist mot de deltidsarbetslösa och visstidsanställda som trots låga inkomster ska betala lika mycket som heltidsarbetande höginkomsttagare. Minst 200000 personer är deltidsarbetslösa och en majoritet på ca 170000 av dem är kvinnor, de flesta i lågavlönade yrken. Eftersom regeringen motsätter sig en lagstiftad rätt till heltid, institutionaliserar man här en orättvisa i försäkringen. Regeringens försämringar bidrar alltså även på detta sätt till att öka de strukturella orättvisorna mellan kvinnor och män på arbetsmarknaden. 5.2Avgifter påverkar anslutningsgraden i fackförening och a-kassa Med de föreslagna chockhöjningarna av avgifter kommer sannolikt många medlemmar med låga inkomster att lämna facket. Enligt en Sifoundersökning som beställt överväger var tionde fackföreningsmedlem, mer än 300000 personer, att lämna facket efter avgiftshöjningen . Undersökningen visar att det framför allt är yngre personer och låginkomsttagare som överväger att lämna facket av rent ekonomiska skäl. Den fackliga anslutningsgraden är hög i jämfört med andra länder, och en grundförutsättning för att upprätthålla kollektivavtalsmodellen. När regeringen underminerar den höga fackliga anslutningsgraden attackerar man således en grundförutsättning för den fackliga förhandlingsstyrkan, som är en i den svenska arbetsmarknadsmodellen. Följden av de höjda avgifterna till a-kassan kan bli att många löntagare även lämnar sin a-kassa. Det gäller framför allt löntagare med små ekonomiska resurser som inte längre anser sig har råd att vara med, och höginkomsttagare med låg risk för arbetslöshet som inte längre ser nyttan av försäkringen. skriver i rapporten konsekvenser av en ökad avgiftsfinansiering : Med en ökad avgift blir det alltså fler som väljer att inte försäkra sig eller som försöker att finna egna försäkringslösningar. Följden blir att avgiften måste höjas ännu mer för att nå en önskad intäktseffekt vilket i sin tur medför ytterligare avhopp (s. 7). I rapporten drar departementet slutsatsen att en höjning av egenavgiften skulle få en rad negativa effekter på arbetslöshetsförsäkringens funktion såsom ökad och avtagande intäktsökning genom minskad anslutning, ökad förekomst av särlösningar, ökad spänning mellan kassor med stora skillnader i arbetslöshetsrisk samt ökad segregering mellan starka och svaga grupper vad avser tillgång till bra inkomstskydd. Slutsatsen i rapporten är sammantaget att höjda avgifter till a-kassan kan leda till minskad legitimitet för hela arbetslöshetsförsäkringen. Att försöka kompensera för dessa problem genom att göra försäkringen obligatorisk är, som resonemanget ovan visar, en tvivelaktig och för fackföreningsrörelsens vidkommande potentiellt förödande strategi. 6Konsekvenserna av regeringens politik Med regeringens föreslagna försämringar av a-kassan kommer allt färre att få tillgång till ersättning från försäkringen, och de som får det, får en allt lägre ersättning. Med skärpt arbetsvillkor får visstids- och deltidsanställda problem att kvalificera sig för ersättning från a-kassa. När regeringen avskaffar studerandevillkoret som 2005 gav 38000 personer som gått från heltidsstudier till arbetslöshet rätt till grundbeloppet i a-kassan kommer också många nyutexaminerade studenter som inte får jobb att förpassas till en ekonomiskt utsatt situation. För de studenter som inte kan bli försörjda av sina familjer återstår möjligheten att söka försörjningsstöd. Regeringens försämringar kommer att leda till dels minskade skatteintäkter för kommunerna, dels till ett ökat behov av försörjningsstöd, vilket sammantaget riskerar att få allvarliga konsekvenser för kommunernas ekonomi. Svenska Kommunförbundets ordförande menar att det kan handla om allt från till flera miljarder i ökade kostnader som övervältras på kommunernas budgetar när behovet av försörjningsstöd ökar. Trots detta uppenbara samband har regeringen inte presenterat en ekonomisk konsekvensanalys i detta avseende. Regeringens politik innebär också ett efterfrågebortfall för dem som redan har små inkomster. Dels direkt genom sänkta ersättningsnivåer, dels på genom den ökade pressen nedåt på de lägsta lönerna. Det är inte en särskilt klok politik om målet är att den ekonomiska tillväxten också ska leda till fler jobb. Regeringen har redan i budgetpropositionen visat att den saknar politik för att minska arbetslösheten. Sänkta ersättningar och subventioner av nya låglönemarknader, som samhällets rika får stora skattesänkningar, innebär att grupper som har små marginaler och större benägenhet att tillgodose uppdämda konsumtionsbehov får än mindre möjligheter. Medan grupper som haft en exceptionellt god inkomst- och förmögenhetsutveckling får mer pengar över till sparande och lyxkonsumtion. Detta är en utveckling som förutom att den ökar klyftorna och orättvisorna i samhället även leder till minskad privatkonsumtion, vilket särskilt kommer att missgynna servicenäringen och dagligvaruhandeln, och i förlängningen verka dämpande på hela den ekonomiska tillväxten. 7Ärendet och dess beredning Proposition 2006/07:15 innehåller förslag till genomgripande förändringar i de svenska trygghetssystemen som inte blivit utredda i sedvanlig ordning. Remissinstanserna har fått en orimligt på sig att skriva remissvar på promemorian om Finansieringen av arbetslöshetsförsäkringen samt remissvar på ett utkast till propositionen En arbetslöshetsförsäkring för arbete. Många remissinstanser är kritiska mot att förslagen är dåligt förberedda, att tiden mellan beslut och ikraftträdande är kort samt att regelverket är komplicerat. Nästan samtliga remissinstanser efterfrågar en mer fördjupad analys eller utredning av förslagen. Regeringen har dock valt att inte tillgodose kravet på utredning. Arbetslöshetskassornas samorganisation menar att regeringens hantering av ärendet är oacceptabel och att förslagen varken är genomlysta eller rättssäkra. Den menar att det blir svårt att genomföra förändringarna på ett rättssäkert sätt redan från och med årsskiftet 2006/2007. a-kassor har 3,8 miljoner medlemmar och var det 601000 människor som fick ersättning från a-kassan. SO är kritiskt mot att dessa människor riskerar att inte få en rättssäker hantering av sina ärenden eftersom regeringen har så bråttom. De förändringar som SO inte kan genomföra med teknikstöd fr.o.m. är samordningen med av nya kompensationsnivåer samt avgiftsbefrielse för heltidsarbetslösa. Även påpekar i sitt remissvar att ändringarna bör träda i kraft först . 7.2Betydelsen av regeringens beredning Regeringsformen 7 kap. 2 § föreskriver att regeringen vid beredning av ärenden ska inhämta upplysningar från berörda myndigheter och sammanslutningar. I det aktuella fallet har de fackliga organisationerna fått en orimligt på sig att hinna bereda ärendet och uttala sig till regeringen. I en så allvarlig fråga, där utgången av ett förändrat försäkringssystem innebär en betydande ekonomisk förändring för många människor, är det anmärkningsvärt att regeringen inte gett mer tid åt organisationer och myndigheter att bereda ärendet på ett noggrant och metodiskt sätt. I det aktuella fallet blir det extra anmärkningsvärt, eftersom de grupper som löper mycket stor risk att drabbas av implementeringsproblemen är just grupper som har mycket små kontantmarginaler och helt enkelt skulle få extrema problem att klara vardagen om deras inkomster uteblev också kortare tider. har därför anmält regeringen till konstitutionsutskott för granskning om ärendets beredning strider mot grundlagen. har även i motion 2006/07:A346 yrkat att regeringen ska tillsätta en utredning för att bereda de mer genomgripande förändringarna i a-kassan innan förslag lämnas till . I en sådan utredning anser vi att alla fackliga centralorganisationer borde få tillfälle att medverka samt att regeringen borde återkomma till med konsekvensbeskrivningar av de föreslagna förändringarna i arbetslöshetsförsäkringen vad gäller socialbidragsutvecklingen, andelen privata tilläggsförsäkringar, ekonomiska effekter ur ett barnperspektiv, effekter på lägsta löner och fördelningseffekter. I Lagrådets yttrande om promemorian Finansiering av arbetslöshetsförsäkring påpekas att ärendet beretts under en i , och att remissinstanserna haft endast att yttra sig i ärendet. Lagrådet anser att beredningen får anses godtagbar mot bakgrund av att reformen är att betrakta som ett provisorium i avvaktan på förslag om införande av en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring. Vidare påpekar att remissen saknar ekonomisk konsekvensanalys t.ex. vad gäller ökade utgifter för försörjningsstöd om den avsedda sysselsättningsökningen uteblir. Lagrådet pekar vidare på att tiden för att genomföra förändringarna är anmärkningsvärt kort. Mot bakgrund av den bristfälliga beredningen av proposition 2006/07:15 vädjar till regeringen att visa respekt för demokratins spelregler och behandla genomgripande förändringar i sedvanlig ordning genom utredning med konsekvensanalys samt sedvanligt remissförfarande. Detta borde som sin mening ge regeringen till känna.