mot · GT02Fi10 · 2006-05-03 00:00:00 — För att kunna genomföra expansionen utan att bryta mot utgiftstaket har regeringen tagit till olika tekniker som de flesta bedömare ser som rent budgettricksande. Anledningen till detta är mycket strama marginaler mellan beräknade utgifter och det av fastlagda utgiftstaket. Den s.k. budgeteringsmarginalen upp till utgiftstaket uppgick under fjolårets budgetarbete till endast . Det motsvarar av de samlade statsutgifterna. Först och främst sker tricksandet genom att regeringen i stället för utgiftsökningar ger krediter på skattekonton till kommuner och landsting. Det handlar om 2006, 2007 och 8,3 miljarder . Sammantaget räknar regeringen med att budgettricksa på detta sätt för . Av detta tillkom 15,5 miljarder på grund av satsningarna i den senaste budgetpropositionen. Att vårpropositionens förslag innebär att 0,5 miljarder nu lyfts över till utgiftssidan minskar inte intrycket av en regering som medvetet mörkar hur snabbt statsutgifterna egentligen växer. Tabell 6.3 Krediteringar av skattekonton 200408 -7,7 -13,6 -17,9 -12,1 -8,3 -59,6 varav nya förslag i BP05/06 -5,4 -6,9 -3,2 -15,5 Källa: Prop. 2005/06:100 (tabell 5.13) samt prop. 2005/06:1 ( tabell 6.14). 6.2Uddlös politik mot vår tids stora utmaningar står just nu inför några av de största ekonomisk-politiska utmaningarna i modern tid. På kort sikt måste det växande utanförskapet på arbetsmarknaden brytas. På väntar såväl inhemska utmaningar från den demografiska utvecklingen som internationella utmaningar av den tilltagande globaliseringen och jobbflytten till låglöneländer. Socialdemokraternas politik för att möta dessa utmaningar har kommit till vägs ände. I budgetpropositionen görs i stället satsningar som riskerar att leda till att problemen med utanförskap på arbetsmarknaden, svag jobbtillväxt och kapitalflykt till utlandet förvärras. Vänsterkartellen framstår som rejält handlingsförlamad, delvis till följd av sin egen slapphänta hantering av statsfinanserna men främst för att Socialdemokraterna, saknar såväl egna som gemensamma visioner för hur framtidens utmaningar ska mötas. 6.2.1Utmaning 1: Utanförskapet Uppemot 1,5 miljoner människor i arbetsför ålder står av olika anledningar utanför den reguljära arbetsmarknaden. Det motsvarar en total arbetslöshet, öppen som dold, på mellan , enligt avhoppade LO-utredaren rapport . Utanförskapet är en tragedi för enskilda människor och en djup reva i det svenska välfärdssamhället. Känslan av att inte vara behövd och att inte kunna svara för sin egen försörjning får många människor att känna maktlöshet och frustration. På dessa utmaningar har Socialdemokraterna inget svar. Arbetslinjen, som partiet påstått sig vara främsta garant för, är nu övergiven. I stället är det bidragslinjen som gäller. Genom att slussa människor allt längre bort från arbetsmarknaden hoppas Socialdemokraterna kunna dölja det som är uppenbart för nästan alla att blivit ett land med massarbetslöshet på europeisk nivå. 6.2.2Utmaning 2: Demografin Svenskarna blir allt äldre. Inte bara för att vi lever , utan för att de äldre generationerna snart kommer att vara större än de yngre. kommer den åldersklass som inträder i arbetsför ålder att vara mindre än den som lämnar arbetsmarknaden. Det innebär att andelen människor som inte är i arbetsför ålder kommer att öka. Och inte förrän väntas det förhållandet vända. Fram till dess kommer således försörjningsbördan att öka. Denna utveckling innebär också en utmaning för de offentliga finanserna. Med fler utanför arbetsför ålder så ökar belastningen på ålderspensionssystemet. Det är visserligen numera frikopplat från statsutgifterna. Men verksamheten i offentlig sektor kan också väntas få ökade kostnader när alltfler äldre kräver sin rättmätiga vård och omsorg. Därför är det av central vikt att de samlade offentliga finanserna står på fast grund, och att kvaliteten i vården och omsorgen får gå före andra satsningar. Här saknar Socialdemokraterna återigen en trovärdig politik. Statsbudgeten har den senaste mandatperioden dragits med de största underskotten krisår. Och kvaliteten i de kommunala vård- och omsorgsverksamheterna har trots löften om offensiva satsningar fortsatt att försämras. 6.2.3Utmaning 3: Globaliseringen Den tredje stora utmaningen kommer från en ökad internationalisering som lett till en global konkurrens om arbetskraften. Länder som tidigare ansetts för riskfyllda ur ett politiskt perspektiv och ofördelaktiga ur ett ekonomiskt perspektiv har blivit alltmer integrerade i världsekonomin. Det gäller och de övriga länderna i Öst- och , liksom de forna och deras före detta lydstater i diktaturens . Resultatet av denna globalisering syns såväl i den svenska sysselsättningsstatistiken som i storföretagens resultaträkningar. Medan vinsterna i exportindustrin stiger till följd av att produktionen flyttar dit där den är billigare så blir antalet jobb som är kvar på hemmaplan allt färre. Stora varsel har blivit vardagsmat i tidningarnas rubriker, och ännu syns inga tendenser till att trenden är på väg att brytas. jämförelsevis höga lönekostnader är en konkurrensnackdel som måste kompenseras med ett ökat kunskapsinnehåll om det ska finnas konkurrensutsatta jobb kvar i landet även . Även på detta område bistår socialdemokratin debatten med fler frågetecken än svar. I stället för att bryta dödläget med offensiva reformer så tycks metoden vara att skylla misslyckanden på räntepolitik och på att konjunkturen varit ogynnsam. 6.3Socialdemokraterna gör självmål på alla uppsatta mål Ett bevis på att utmaningarna inte möts kan också utläsas direkt ur budgetpropositionen. Socialdemokraterna har satt upp ett antal mätbara mål inom viktiga politikområden och för budgetpolitiken. Det gäller målet för den offentliga sektorns finansiella sparande, målet om ökad reguljär sysselsättning, målet för öppen arbetslöshet, för ohälsa och för antalet socialbidragstagare. Målen är tidsmässigt bestämda till vissa årtal, och sedan nivåmässigt bundna för tiden därefter. Det står redan klart att Socialdemokraterna har misslyckats med fyra av målen. Det femte, att halvera ohälsan , kommer med stor sannolikhet inte heller att nås. Förklaringen till dessa misslyckanden på egen planhalva är att målen inte följts av kraftfulla åtgärder, eller åtminstone inte rätt typ av åtgärder. Det saknas också en verkningsfull politik för fler människor i arbete för att målen ska kunna nås. Målen har med andra ord blivit självmål och tydliga exempel på att den förda politiken måste förändras. 6.3.1Målet för finansiellt sparande räddas av premiepensioner Målet för det finansiella sparandet är att överskottet i den offentliga sektorn ska vara av BNP över en konjunkturcykel. Till följd av den kraftiga ökningen av skatteintäkterna så räknar regeringen med att leva upp till detta mål . Tabell 6.4 Den offentliga sektorns finansiella sparande 20042008 enligt budgetpropositionen Finansiellt sparande enl. regeringen -1,0 -1,0 -1,0 -1,1 -1,1 -1,0 Finansiellt sparande, netto Källa: Budgetpropositionen , egen beräkning. Det förväntade utfallet i de offentliga finanserna är delvis en förklaring av att konjunkturen är gynnsam. Justerar man därtill för att resursutnyttjandet inte är i linje med ekonomins potential så hävdar regeringen att det strukturella sparandet, efter justering i förhållande till det s.k. BNP-gapet, uppgår till för femårsperioden. Det finns dock en brist i hela regeringens beräkning, och det är att man tillgodoräknar sig intäkterna i premiepensionssystemet i sitt eget sparande. Detta sparande är dock att betrakta som hushållens privata pensionssparande, enligt definitioner. har bett den att följa denna klassificering, men regeringen har vägrat ändra sitt beräkningssätt. Räknar man bort premiepensionsavsättningarna, som uppgår till , minskar det finansiella sparandet i offentlig sektor med av BNP . Detta medför att regeringen inte under något enskilt år väntas nå upp till sin egen målsättning om detta tas i beaktande. 6.3.2Sysselsättningsmålet uppnås inte ens Socialdemokraternas mål var att av befolkningen skulle vara reguljärt sysselsatt . Som reguljärt sysselsatt räknas inte de personer som är sysselsatta i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Däremot räknas många sjukskrivna fortfarande som sysselsatta, liksom alla föräldralediga, friårslediga och vissa studerande. var ungefär 4,2 miljoner personer i denna åldersgrupp reguljärt sysselsatta, vilket motsvarar en sysselsättningsgrad på . bedöms sysselsättningsgraden enligt budgetpropositionen uppgå till . räknar med att trenden ska fortsätta uppåt, så att sysselsättningsgraden når . Bedömningen är betydligt högre än den som gjordes i höstens budgetproposition. Den största skillnaden är emellertid att utfall blev bättre än väntat och att regeringen därför räknar med att utvecklingen under innevarande och också ska bli något bättre. Det skulle ändå saknas omkring 130 000 reguljärt sysselsatta för att målet ska nås . I höstens budgetproposition redovisades en översiktlig långsiktskalkyl som sträcker sig ända . Den bygger i stora drag på den förväntade befolkningsutvecklingen och oförändrad sysselsättningsgrad bland olika grupper i befolkningen efter 2008. En mer optimistisk beräkning görs också av effekten av en antagen förbättrad integration av utrikesfödda svenskar på arbetsmarknaden. Inte ens i denna mer optimistiska långsiktskalkyl nås sysselsättningsmålet . I stället väntas sysselsättningen som bäst uppgå till . Även om många invändningar kan riktas mot antaganden i denna typ av långsiktiga kalkyler måste man, tills något annat har framkommit, förutsätta att de är gjorda efter bästa förmåga av personer specialiserade på just denna typ av beräkningar. Snarare ligger det i farans riktning att även dessa kalkyler är för optimistiska. Både de kortsiktiga bedömningarna fram och de mer långsiktiga kalkylerna visar alltså med all tydlighet att den nuvarande socialdemokratiska politiken inte duger. En ökad sysselsättning (fler arbetade timmar) är helt avgörande för den framtida välfärdsutvecklingen. Det är hög tid för en kursändring där kraftfulla åtgärder vidtas för att öka drivkrafterna för arbete och företagande. Diagram 6.2 Reguljär sysselsättningsgrad 19932050 enligt regeringens optimistiska scenario I procent av befolkningen i åldern 2064 år Källor: och budgetpropositionen , bilaga 2. 6.3.3Målet om 4 procents öppen arbetslöshet uppnås inte Socialdemokraterna räknar i budgetpropositionen med en öppen arbetslöshet på 2006, 2008. Detta är något högre jämfört med antagandena . Regeringen skyller på att den förbättrade situationen på arbetsmarknaden leder till ett återflöde till arbetskraften av tidigare utanförstående. Det är förstås glädjande om utanförskapet viker nedåt, och att regeringen inser att målet om öppen arbetslöshet på måste stå tillbaka när fler och fler som varit utanförstående återgår till att söka jobb. Men regeringen hyser inte denna tilltro till sin egen politik. I stället beror minskning av den öppna arbetslösheten till stor del på ökade sysselsättningsåtgärder, framför allt i kommuner och landsting, men även på att alltfler deltar i arbetsmarknadspolitiska program. Regeringen förutsätter också i kalkylen att den genomsnittliga arbetstiden minskar något. Särskilt hänger kalkylen på att varje anställd minskar sin arbetstid för att arbetslöshetssiffrorna ska sjunka. Regeringen räknar med att varje anställd i genomsnitt minskar sin arbetstid . Det är i grunden ingen sund utveckling om arbetstiden minskar, eftersom behöver fler arbetade timmar om vi långsiktigt ska klara framtida åtaganden för de äldres pensioner liksom för kvaliteten i vården och omsorgen. Sammantaget räknar regeringen med att missa målet om en halverad öppen arbetslöshet . Inte ens om man tar hänsyn till nya beräkningsgrunder för den öppna arbetslösheten kommer målet att nås under 200708. Årsgenomsnittet för prognosperioden ligger fortfarande tydligt över det uttalade 4-procentsmålet. Detta betyder att socialdemokraternas mål om högst fyra procents öppen arbetslöshet och därefter full sysselsättning inte på långa vägar är uppfyllt, trots ett idogt tricksande med såväl statistik som budgetmedel. Diagram 6.3 Öppen arbetslöshet Källa: och vårpropositionen 2005. Socialdemokraternas prognos för 20052008. * Omläggningen av höjer nivån med 0,20,. 6.3.4Allt längre från målet om halverat antal socialbidragstagare vårproposition föreslog regeringen ett mål om att halvera antalet socialbidragstagare , och beslutade i enlighet med förslaget. Detta rättvisemål är formulerat så att det är antalet helårsekvivalenter som ska halveras. En helårsekvivalent motsvarar en individ som får fullt socialbidrag (exempelvis bildar två personer med socialbidrag vardera tillsammans en helårsekvivalent). Rättvisemålet måste, vid sidan om sysselsättningsmålet, vara det allra största misslyckandet i Socialdemokraternas politik. Inte nog med att målet inte nåddes till 2004. Utvecklingen har gått i rakt motsatt riktning. ökar antalet helårsekvivalenter i socialbidragen enligt från 85000 till 91000. noterar också ett trendbrott när det gäller kommunernas kostnader för ekonomiskt bistånd, vilket styrker bilden av att regeringen återigen tappat kontrollen över socialbidragen. Detta kan ha sin följd i att målet om halverad ohälsa har fått att ifrågasätta människor som beviljats sjukpenning, och som därför tvingas söka socialbidrag. Det är tragiskt för de många människor som drabbas, men också en utveckling som undergräver kommunernas finanser och hotar inkräkta på offentliga verksamheter inom vården, skolan och omsorgen. För att uppnå målet om halverade socialbidrag jämfört med skulle det krävas en ytterligare minskning med omkring 34 000 helårsekvivalenter. Inte ens mot bakgrund av stigande sysselsättning spår någon märkbar minskning till 2007, då fortfarande 88000 personer väntas behöva socialbidrag för sin försörjning. Sammantaget kvarstår bedömningen att målet om halverade socialbidrag inte uppnås såvida inte åtgärder vidtas. Några nya förslag läggs inte heller i budgetpropositionen, förutom en minimal satsning på hemlöshet. Regeringen nämner inte heller när målet om halverade socialbidrag väntas uppnås. Diagram 6.4 Socialbidragstagare: helårsekvivalenter Källa: , . 6.3.5Målet om halverad ohälsa nås inte utan kraftfulla åtgärder Socialdemokraterna har satt som mål att ohälsan ska halveras till 2008. Målet innebär konkret att antalet nettodagar med sjuklön eller sjukpenning ska halveras . Även karensdagen inkluderas i beräkningen. ska antalet nybeviljade aktivitets- och sjukersättningar (som tidigare kallades förtidspension) i snitt 20032007 vara lägre än 2002. Ökningen av antalet nettodagar med sjukpenning har avtagit och vändes till en minskning, vilket delvis beror på en förskjutning från heltids- till deltidssjukskrivningar. Fler och fler sjukskrivna skjutsas också över i förtidspensionering eller nekas helt sjukpenning, vilket får sjuktalen att minska per automatik. Kostnaderna för sjukskrivningarna, som beror både på antalet sjukskrivna och på ersättningsnivån, planade ut temporärt . Enligt senaste prognos kommer dock såväl nivån på kostnaderna som kostnadsökningen för sjukpenningen att vara högre framöver än i regeringens beräkningar. Till 2008 räknar ESV med att kostnaderna för sjukpenning, rehabilitering, aktivitets- och sjukersättning har stigit till , jämfört med knappt 110 miljarder . Målet om halverad ohälsa är ambitiöst och kommer som bl.a. framfört i remissyttrande till promemorian Ds 2002:63 att kräva förändrade incitament för såväl arbetsgivarna, läkarna som de försäkrade. Det förefaller inte troligt att de åtgärder som presenterats kommer att kunna ge den önskade utvecklingen, särskilt inte med tanke på att antalet sjuk- och aktivitetsersättningar fortsätter att öka. Diagram 6.5 Ersatta sjukdagar Miljoner dagar, rullande 12 månader. Diagram 6.5 saknas Kommer senare från Kd Källa: , . 6.4Inga förslag för långsiktig hög tillväxt långsiktiga tillväxtproblem kvarstår. Den långsiktiga BNP-tillväxten bedöms av regeringen, även vid en kraftfullt förbättrad integration på arbetsmarknaden av utlandsfödda medborgare, uppgå till i genomsnitt . BNP per capita växer långsammare, med i genomsnitt. Det framgår av bilaga 2 i höstens budgetproposition som är framtagen av experter. Trots detta finns inga verkningsfulla åtgärder för ökad långsiktig tillväxt. I stället innehåller vårpropositionen ytterligare satsningar på att antingen hålla människor borta från arbetsmarknaden eller ge dem en temporär försörjning något längre bortom valet . Detta ska läggas till de många miljarder som tidigare plöjts ned på samma typ av åtgärder och som uppenbarligen inte givit någon varaktig effekt vare sig på sysselsättningen eller på tillväxten. Socialdemokraterna har en dokumenterad ovilja eller oförmåga att på allvar genomföra verkningsfulla tillväxtåtgärder, vilket också avspeglar sig i de dystra långsiktskalkylerna. I stället ägnar sig regeringspartiet och dess intresseorganisationer åt att bortförklara tillväxt- och sysselsättningsproblem antingen med svagheter i omvärldens ekonomier eller brister i penningpolitik. Och i tider då omvärldskonjunkturen är god som just göms de svenska strukturproblemen bakom en skönmålning av ekonomin med motivet att tillväxten bevisligen är god . Socialdemokraterna blandar således medvetet ihop tillväxtpolitik med de svängningar i BNP som konjunkturen ger upphov till. Men tillväxtpolitik handlar om något helt annat, nämligen att genom en målmedveten och välanalyserad strategi förändra ekonomins långsiktiga, trendmässiga tillväxttakt och produktionsförmåga alldeles oavsett hur konjunkturen i omvärlden utvecklas. Det är i huvudsak bristen på sådan politik som lett till att sjunkit i tillväxt- och välståndsligor. vill därför koncentrera uppmärksamheten på de strukturproblem som regering och riksdag kan göra något åt, och som oavsett konjunkturläge kan öka potentiella tillväxt. Den internationella konjunkturen har givetvis på kort sikt betydelse för den ekonomiska utvecklingen i . Framför allt påverkas vi av konjunkturen i och , tack vare vårt mycket stora handelsutbyte med omvärlden. Men sambandet gäller endast på kort sikt. Och vad kan regering och riksdag göra åt den? I bästa fall går det att i någon mån parera de ekonomiska svängningar som beror på förändringar i omvärlden. Denna uppgift stabiliseringspolitiken ligger hos en självständig riksbank, en riksbank som alltför ofta får klä skott för de strukturella svagheter som hämmar den svenska ekonomins tillväxtförmåga på både kort och lång sikt. Att regeringen gömmer sig bakom en osedvanligt frän kritik av penningpolitik är något som inte bara är rent ut olämpligt, det riktar också fokus från att det är de själva som bär det egentliga ansvaret. Även om vi kristdemokrater hyser en betydligt större oro för hur bl.a. oljepriserna och en stigande skuldbörda i många länder kommer att påverka konjunkturen, så har vi ingen anledning att ha en annan uppfattning om den internationella konjunkturens huvudscenario än vad regeringen har i sin proposition. Det är en i stora delar positiv syn på tillväxten i omvärlden, vilket bör ge fortsatt draghjälp åt svensk exportindustri om än i lägre takt än års exceptionellt starka uppsving (se kapitel 6). Däremot hyser vi en välgrundad oro för den inhemska utvecklingen inte minst mot bakgrund av att den politik som Socialdemokraterna presenterar på snart sagt varje punkt undviker att ta tag i de strukturella problemen. I vart fall ser vi ingen möjlighet att på allvar ska börja återhämta det tapp i välståndsligan som fortgått . För det krävs strukturella reformer och ett kraftigt förbättrat näringspolitiskt klimat. Den inriktning på politiken som har att ta ställning till i vårpropositionen ger inte mycket hopp om att den relativa eftersläpningen ska brytas och förbytas i en återhämtning. Som bäst kan det bli fråga om att inte halka efter ytterligare. Att propositionen saknar en djupgående diskussion om tillväxtbefrämjande åtgärder är den största men långt ifrån enda bristen vårproposition. Bland akuta problem framstår det alltjämt växande utanförskapet bland unga och invandrare, kostnaderna för ohälsan och förtidspensioner och det minskade antalet företagare som särskilt alarmerande. Socialdemokraterna har när det gäller sjukskrivningarna redan uppmärksammat krisen, men möter den mest med helhjärtade förhoppningar och som bäst bara halvhjärtade insatser. Utanförskapet och det alltjämt låga företagandet adresseras å sin sida inte alls. 6.4.1Den 25:e propositionen i rad utan verkningsfulla tillväxtåtgärder Den ekonomiska vårpropositionen har en sak gemensamt med samtliga tidigare 24 budget-, vår-, sysselsättnings- eller s.k. tillväxtpropositioner som socialdemokratiska regeringar lagt på bord att alla konkreta tillväxtförslag lyser med sin frånvaro. Regelförenklingsarbetet har kört fast i flera omgångar. När 1000 regler försvinner så tillkommer 2700 nya. Regeringens egen utvärdering visar tyvärr att Simplexförordningen inte har efterlevts av vare sig myndigheter eller vilket är mest anmärkningsvärt ej ens självt. Av totalt 77 myndigheter som avgett rapporter om sitt regelförenklingsarbete är det endast 8 som genomfört särskilda konsekvensanalyser. Att regelförenklingsarbetet är angeläget framgår inte minst av följande diagram som visar företagens kostnader per anställd för att administrera de olika regelverken. Diagram 6.6 Företagens kostnader per anställd och år för regeladministration Tyvärr har Socialdemokraterna inte tagit chansen att i ett gynnsamt ekonomiskt läge rätta till de djupgående strukturella problem som bl.a. gör att kommuner och landsting, även under högkonjunktur och trots världens högsta skatter, lider av svår resursbrist. Som rapporterats under ett flertal år i medierna tycks inte heller pengatillskott eller ens överskott i sektorn hjälpa kommunerna anställer ändå inte eftersom de pengar som anslås är alltför hårt styrda. Men Socialdemokraterna är bestämda. Dubbelbeskattningen av risksparande blir kvar, förmögenhetsskatten består utom för de allra rikaste liksom fastighetsskatten. De enda som fortsätter att uppmärksammas är en liten grupp med mycket låga inkomster och hög belåning bland alla dem som redan drabbats av de kraftigt höjda taxeringsvärdena och som de kommande tre åren dessutom väntas stiga ytterligare med uppåt . Socialdemokraterna har tidigare befriat 17 av landets 18 aktiemiljardärer från förmögenhetsskatt på sina aktieinnehav. Totalt har det handlat om en skattebefrielse på ca för dessa personer. Men fortfarande drabbas främst vanliga pensionärer som har nedamorterade villor i attraktiva lägen av förmögenhetsskatten. Det är i längden ohållbart för ett samhälle att bestraffa idoga och skötsamma medborgare. Resultatet blir att företag, kunskap och kapital fortsätter att fly landet. lade Småföretagsdelegationen fram 81 konkreta förslag till en uppröjning i den byråkrati- och regeldjungel som just nu håller på att kväva hårt kämpande småföretagare. Socialdemokraterna har bara orkat genomföra cirka en tredjedel av förslagen, vilket sänder tydliga illavarslande signaler till Företagarsverige. Och vad värre är för varje regel som Socialdemokraterna lyckas förenkla så tillkommer nästan tre nya. På detta område är man inte lika rapp som när det gäller att slå till med nya stopplagar och skattehöjningar mot åkare, bönder, landsting och boende. 6.4.2Tillväxtpolitiken dömd att misslyckas så länge vänsterkartellen styr undermåliga tillväxt har gjort att vi som nämnts tidigare halkat efter flertalet övriga . Den konjunkturuppgång som skedde åren och återhämtningen har enbart inneburit att vi för tillfället inte halkat efter ytterligare. Men någon återhämtning i förhållande till omvärlden är det inte fråga om. Av diagram 6.7 nedan framgår att har halkat efter i BNP-utvecklingen jämfört med samtliga . Jämfört med de mindre har tappat . kommer att ha vuxit nästan dubbelt så snabbt som OECD-genomsnittet.