mot · GU02So439 · 2006-10-30 00:00:00 — Utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg anvisar med följande ändringar i förhållande till regeringens förslag anslagen under utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg enligt uppställning: UO 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg Regeringens förslag (tkr) Förändring (tkr) 13:3 Bidrag till hälso- och sjukvård 13:9 Bidrag till psykiatri och socialpsykiatri 15:3 Insatser för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter 16:2 Vissa statsbidrag inom handikappområdet 16:5 Bidrag till handikapporganisationer 16:7 Bilstöd till handikappade 18:1 Bidrag till utveckling av socialt arbete m.m. vill förstärka den offentliga sektorn och försvarar en väl utbyggd generell välfärd till nytta för alla. Denna politik ska finansieras genom en rättvis beskattning av medborgare och företag. Genom en sådan politik kan man uppnå en mer rättvis fördelning av inkomster och levnadsbetingelser mellan olika grupper av yrkesverksamma och mellan de yrkesverksamma och dem som står utanför arbetsmarknaden: barnen, de gamla, de sjuka och de arbetslösa. Grundidén ska vara av var och en efter förmåga, åt var och en efter behov. Vi avvisar marknadsliberala teorier som gör barn, elever och åldringar till kunder på en tjänstemarknad. Därför avvisar vi också budgetpropositionens förslag på avknoppningsstöd inom hälso- och sjukvården och förslaget om stimulansmedel för ökad valfrihet i äldreomsorgen. är stolt över att ha deltagit i framtagandet av den nationella utvecklingsplanen för äldreomsorgen tillsammans med den föregående socialdemokratiska regeringen. Vi kommer att noga följa hur den borgerliga regeringen fortsätter det viktiga arbetet. Tandhälsan är tyvärr redan en klassfråga. Vi har medverkat till att det tagits ett steg mot ett generellt högkostnadsskydd genom införande av högkostnadsskydd för dem som fyllt . är det att gå vidare med en rejäl tandvårdsreform som både stimulerar människor att gå på undersökningar och minskar behandlingskostnaderna. har därför föreslagit ett system med kraftigt subventionerade tandhälsobesök samt ett högkostnadsskydd som ger mer stöd ju högre kostnaderna blir. Eftersom det tar tid att förbereda en så omfattande reform föreslås den träda i kraft fullt ut först . Eftersom tänderna är en del av kroppen så är målsättningen att föra in tandvården under sjukvårdens högkostnadsskydd, men en sådan reform kan bli mycket kostsam. Därför är vi nöjda med att ha ett förslag som tar oss en bra bit på väg. Handikappad blir man av sin omgivning och inte av sitt funktionshinder. Det ska vara en självklarhet att funktionshindrade är medborgare som alla andra. Tyvärr går det alldeles för långsamt att uppnå målen i den nationella handlingsplanen för handikappolitiken. Därför har föreslagit att avsätts för att stimulera tillgänglighetsutvecklingen. Vi föreslår också viktiga förbättringar inom områdena färdtjänst, riksfärdtjänst och bilstödet för funktionshindrade. Handikapporganisationerna bör få ökat stöd. vill ge ytterligare stöd till kvinnor som utsätts för mäns våld genom ett bidrag till utveckling av resursjourer för kvinnor som utsatts för mäns våld, men som också har andra problem såsom missbruk eller psykiska funktionshinder. Vi vill också inrätta ett nationellt resurscentrum mot prostitution och en jämställdhetsenhet på . Vi avsätter medel för projekt inom förlossningsvården i glesbygd. Regeringens satsning på den psykiatriska hälso- och sjukvården är otillräcklig, och därför avsätter vi ytterligare resurser på det området. Vi vill också se ett starkare och mer regionalt grundat folkhälsoarbete och föreslår att det inrättas regionala folkhälsocenter i alla sjukvårdsregioner. vill också förbättra stödet för dem som är i behov av speciallivsmedel samt införa gratis receptbelagda läkemedel för barn. Dessa förbättringar föreslås träda i kraft . Det går inte längre att lappa och laga i ett system där både staten och den enskilda patienten saknar möjlighet till kontroll och inflytande över kostnaderna och där behov av vård inte kan tillgodoses för att människor inte har råd att betala för behandlingen. Att direkt införa tandvården under sjukvårdens högkostnadsskydd skulle dock bli mycket dyrt. Olika beräkningar kommer fram till olika slutsatser, bland annat beroende på bristen på statistik, men det är inte orimligt att tänka sig en kostnad på . Detta säger något om storleken på den sortens reform vi talar om. Det ryms inte inom ramen budget, men menar att det är helt nödvändigt att sträva ditåt. vill som ett första steg att förslaget om subventionerade tandhälsobesök ska genomföras. Det innebär att tandvårdspatienten ska betala högst för de vanliga undersökningarna inom tandvården. Vårdgivarens ersättning för besöket följer ett reglerat pris. Detta grundstöd kostar statskassan , enligt . Vi menar att stödet ska införas och att ska avsättas under . föreslår att ett högkostnadsskydd införs i tandvården. Även om vi inte når ända fram till en tandvård under sjukvårdens högkostnadsskydd så tar vi i den här motionen ett rejält kliv mot en tandvård som alla kan ha råd med. Vi föreslår följande konstruktion på högkostnadsskyddet: Poängen med en lösning med ett högkostnadsskydd i flera steg är att man sänker kostnaden för behandling även för dem som avstår behandling som är relativt billig. Ett högkostnadsskydd som skyddar mot kostnader motiverar inte den som avstår från att söka tandvård av ekonomiska skäl och förväntar sig en kostnad på . Valet av brytpunkter följer också den logik som finns i högkostnadsskyddet i sjukvården. är högkostnadsskyddet för sjukvård och högkostnadsskyddet för läkemedel , totalt . Det gör att det är möjligt att successivt förbättra systemet med sikte på det ordinarie högkostnadsskyddet i sjukvården, utan att förändringarna uppfattas som krångliga av patienterna. har låtit beräkna vad en sådan lösning skulle kosta. Eftersom det saknas statistik och det kan vara svårt att bedöma dynamiska effekter i form av ökande efterfrågan på tandvård är beräkningarna ganska osäkra, men de ger ändå en kvalificerad skattning av kostnadsbilden. Beräknad kostnad för ett nytt tandvårdsstöd, , Skydd mot höga kostnader (Nya patienter i tandvården) (Förändrat konsumtionsmönster för dagens patienter) skydd mot höga kostnader Ökade resurser för styrning och administration av tandvård Totala kostnader för det nya tandvårdsstödet Från de angivna kostnaderna kan dagens tandvårdsstöd för gruppen dras ifrån. Dessa uppgår till cirka 1,1 mdkr. ekonomiska vårproposition avsätts och 1,7 mdkr för grundstödet, varav 1,5 mdkr avser patienter i åldersgruppen . Den förslagna kostnadsökningen för det nya högkostnadsskyddet blir sålunda 5600 miljoner7000 miljoner, beroende på vilka antaganden man gör. skattar här kostnaden till medelvärdet . Högkostnadsskyddet bör införas . Det bör observeras att dessa beräkningar endast gäller gruppen . har tillsammans med Socialdemokraterna och kompletterat det nuvarande tandvårdssystemet för äldre med ett särskilt högkostnadsskydd. Reformen innebär ett skydd mot kostnader vid större ingrepp som protetik och implantat. Givetvis ska även personer omfattas av det generella högkostnadsskydd som vill införa. Den pågående håller på att se över den delen nu och blir inte klar förrän . Därför är det svårt att göra en beräkning av vad det skulle kosta att inkludera den här gruppen i det generella högkostnadsskydd som vi föreslår. Vi vill dock preliminärt avsätta i vårt budgetförslag för detta ändamål, men det är en siffra som vi kommer att behöva revidera inför nästa års budgetmotion. Sammantaget innebär detta följande kostnadsökningar för det nya tandvårdsstödet: Högkostnadsskydd 65+ (prel.) Regeringen anslår i budgetpropositionen för att finansiera en tandvårdscheck för alla och ett högkostnadsskydd för åldersgruppen 2008 och 2009. För att genomföra förslag till tandvårdsreform behöver det därför tillföras ytterligare 500 miljoner 2007 och ytterligare 7 miljarder och 2009. 13:3 Bidrag till hälso- och sjukvård Regeringen föreslår i budgetpropositionen att avsätts för att stödja vårdpersonal som vill ta över driften av verksamhet, ett så kallat avknoppningsstöd. är mycket kritiskt till ett sådant stöd. Vi vill istället att hälso- och sjukvården i högre grad ska bedrivas i offentlig regi. Detta eftersom vi inte vill att vinsten, utan behoven, ska styra vården. Ett avknoppningsstöd kommer att leda till mer av privat ägande inom vården och det innebär att vården kan styras i en mer kommersiell riktning. Visst behöver vården utvecklas; vi är öppna för diskussioner om att ge personalen mer makt över sin egen arbetssituation inom ramen för den offentliga driften och vill gärna se en mindre hierarkisk vård med teamet i centrum, men fler privata aktörer är fel väg att gå. Vi menar att fler avknoppningar leder bakåt och avvisar regeringens förslag på att tillföra 40 miljoner till ett så kallat avknoppningsstöd. Det innebär en minskning av anslaget med . Det behövs mer kunskap och statistik om kön i hälso- och sjukvården. Men så finns det också ett behov av att verkställa de förslag som ändå kommit på området. har till exempel tagit fram ett antal rapporter innehållande förslag som skulle kunna leda jämställdhetsarbetet vidare. Därför föreslår vi att det införs en jämställdhetsenhet på . Enheten ska arbeta med uppföljning av tillgänglighetsfrågor och prioriteringsfrågor och särskilt tillse att dessa områden har könsuppdelad statistik. Enheten ska också analysera statistiken och lämna förslag på åtgärder. För detta ändamål bör tillföras . har i lyft fram frågan om att säkerställa en jämlik förlossningsvård i hela landet. Den oro som funnits över tillgången till förlossningsvård har förekommit i såväl glesbygd som storstad. Orsakerna har dock varit varierande. En av de mest långdragna processerna har varit BB som är ett bra exempel på faran med att inte se hela vårdkedjan. När BB i lades ned och verksamheten koncentrerades till startade en intensiv debatt om förlossningsverksamhet i glesbygd. har i den diskussionen med kraft verkat för att frågan om BB i måste lösas, men att det inte uteslutande kan handla om att öppna eller stänga en förlossningsverksamhet. Vi menar därför att förlossningsverksamheten och mödravården måste utgå ifrån principer som tillgänglighet, närhet och trygghet. I har förlossningsvården i stor utsträckning utformats utifrån möjligheten att nivåindela förlossningsvården samt möjligheten att göra riskbedömningar. Det har inneburit en utbyggnad av så kallade födestueverksamheter, som är barnmorskeledda. De vänder sig till kvinnor vars förlossning inte bedömts vara en riskförlossning och som har fött ett barn men inte fler än tre. Enligt vår mening är den norska organisationen för förlossningsvård intressant då har en stor andel glesbygd och med väl utbyggd transportmedicin kunnat kombinera tillgänglighet och säkerhet. Under kommande mandatperiod bör utvecklingsprojekt stimuleras för förlossnings- och mödravård i glesbygd. För detta ändamål bör tillföras , 2008 och 2009. 13:9 Bidrag till psykiatri och socialpsykiatri Psykiatrins andel av kostnaderna för hälso- och sjukvården har minskat från till . Därför är den statliga ekonomiska satsningen på psykiatrin 2005 och 2006 som utförde tillsammans med den föregående regeringen och ett viktigt steg i rätt riktning. vill fortsätta att ge ett extra stöd till psykiatrin. Vi vill därför tillföra psykiatrin , resurser som ska användas så att psykiskt sjuka kan garanteras en human och kvalificerad vård. Vi vet att dessa resurser krävs för en långsiktig utveckling av psykiatrin istället för en fortsatt satsning på tillfälliga projekt. Regeringen tillför psykiatrin 2007 och 2008 och i budgetpropositionen. menar att det stödet är otillräckligt eftersom psykiatrin omsätter stora summor pengar runtom i landsting och kommuner. Därför bör detta riktade stöd ökas med och 2009. En viktig del i bemötandet vid psykisk ohälsa är att snabbt ge möjlighet för den enskilda att få kontakt med vården och möjlighet att få tala om det som smärtar. finns det nu en nationell hjälplinje som drivs av de största patientorganisationerna och bemannas av professionell personal efter norsk förebild. Linjen har fungerat väl, men saknar resurser att ta emot alla dem som ringer. som behovet är stort är finansieringen av hjälplinjen fortfarande oklar. Det ska nämnas att i är denna funktion statlig. föreslår därför att Nationella hjälplinjen tilldelas 5miljoner kronor . har under utvecklat ett register för vaccinationer som har till syfte att ge enskilda individer uppgifter om vilka vacciner som givits, att snabbt upptäcka eventuella biverkningar samt att upptäcka svagheter i barnvaccineringsprogrammet och i enskilda vacciner. Inrättande av vaccinationsregister har rekommenderats av EU och införts i flera EU-länder samt i . Det svenska registret kräver finansiering för att kunna utgöra en permanent funktion. En reglering av detta är på väg genom ett tilläggsdirektiv till , men i avvaktan på att detta blir klart behöver registret en övergångsfinansiering. föreslår att tillförs ändamål . För att förstärka och utveckla det regionala folkhälsoarbetet bör sex regionala enheter för folkhälsoarbete inrättas. Det kommer att bli allt viktigare att arbeta förebyggande inte minst inom det alkoholpolitiska området. Vi ser att det är mer effektivt med regionala operativa center än de senare årens rikstäckande samordningsfunktioner. Det behövs en tydlig förankring i kommuner och landsting. Sex regionala center föreslås också i alkoholutredningar för att arbeta aktivt mot den ökande alkoholkonsumtionen. Vi delar utredningens förslag i det avseendet och ser gärna att dessa center kan ges ett vidgat uppdrag. För att upprätta dessa sex regionala folkhälsocentrum så avsätter vi med början 2007. 15:3 Insatser för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter I finns det en stor politisk enighet om att barns villkor och barnens bästa ska komma i första rummet och att barn har samma människovärde som vuxna, men behöver särskilt stöd och skydd. Alla verkar också eniga om att barn ska kunna växa upp i trygghet, utvecklas och förverkliga sina drömmar. Ändå finns det barn som far illa i . Det räcker alltså inte med politisk enighet kring de stora konventionerna. Det räcker inte med lagar. Det handlar också om prioriteringar av de ekonomiska resurserna, om information och kunskapsspridning, om viljan och förmågan att lyssna på barnen och tillerkänna dem inflytande, om att frågan om barnens rättigheter finns högt på den politiska dagordningen och ständigt debatteras och synliggörs. Landets kommuner och myndigheter har ett stort ansvar för att se till att följer och undantagslöst tillämpar principen om barnets bästa. Mot den bakgrunden är det olyckligt att regeringen minskar anslaget till Insatser för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter i med . avvisar därför den neddragningen och tillför anslaget . 16:2 Vissa statsbidrag inom handikappområdet anser att beslutet om färdtjänst ska gälla även ledsagare och att de ökade kostnader som det eventuellt kan ge upphov till är berättigade, eftersom beslutet ger den funktionshindrade en ökad trygghet i resandet. Därigenom undviks också en omfattande administration, domstolsprövningar och en stor rättsosäkerhet för den enskilde resenären. Detta bör reducera kostnaderna avsevärt. Problemet med det nuvarande systemet är att i vissa situationer får den färdtjänstberättigade ta med en ledsagare om han eller hon behövs under resan, men inte om det behövs en ledsagare under själva vistelsen vid resmålet. För att förenkla processen bör beslutet om färdtjänst sålunda gälla även för ledsagare. anser det också skäligt att den som söker tillstånd till färdtjänst ska kunna ha sällskap på resorna av en eller flera medresenärer och tillståndet då även ska gälla för denna eller dessa. Avgiften för medresenären ska då inte heller överstiga den som gäller för allmänna kommunikationsmedel. Här har befarat att det kan finnas gränsdragningsproblem. Vi menar trots det att en färdjänstberättigad ska få ta med medresenärer och att detta bör regleras i de två färdtjänstlagarna. Förändringarna föreslås träda i kraft . För att finansiera dessa utökade möjligheter att medta ledsagare och medresenär avsätter vi 2007 och under anslag 16:2 Vissa statsbidrag inom handikappområdet. 16:5 Bidrag till handikapporganisationer Den socialdemokratiska regeringen gav i uppdrag att redovisa hur de nya bidragen till handikapporganisationerna fungerar. Det har skett i flera omgångar . I den rapport som överlämnades till regeringen konstateras att det finns ett missnöje med hur bidragen fördelas. De stora handikapporganisationerna är mindre missnöjda med fördelningen än de små. Bidragen är fördelade på följande sätt: Grundbidraget utgör ett fast belopp som är lika stort för alla riksorganisationer och är fastställt till . Samarbetsmedlen fördelas ut med samma belopp per organisation som deltar i ett organiserat samarbete. Medlemsbidraget ska kompensera för ytterligare kostnader som tillkommer. Föreningsbidrag ska kompensera för ytterligare kostnader som ett ökat antal lokalföreningar inom organisationen kan medföra. Merkostnadsbidrag syftar till att utjämna skillnader i kostnader för att anpassa verksamheten till olika funktionshinder. De komplicerade reglerna gör att det är lätt att förstå att det kan uppstå missnöje i fördelningen mellan organisationerna. De fasta bidragsreglerna är en stor majoritet positiva till, medan de rörliga har fått negativt mottagande. har föreslagit att både fortsätta utredandet och att ha kvar det nuvarande systemet, men höja grundbidraget. Den socialdemokratiska regeringen tillsatte en särskild utredare med uppdrag att bland annat ge förslag när det gäller finansiering av folkrörelsernas och det övriga föreningslivets verksamhet. utgår från att en översyn av bestämmelserna om statsbidrag till handikapporganisationer kommer att ingå som en viktig del i uppdraget. Detta kommer dock att medföra att nuvarande olägenheter med bidragssystemet kommer att kvarstå . föreslår fortsatt utredning för att förenkla bidragsreglerna, men att regeringen bör ytterligare kompensera handikapporganisationerna under utredningens gång. Därför bör handikapporganisationerna tillföras i väntan på att ett nytt bidragssystem utarbetas. Handikapporganisationer inom etniska minoriteter Det finns vissa handikappföreningar som har en dubbel funktion, till exempel Sverigefinska synskadades förening. har ett åtagande för sina nationella minoriteter som är långtgående, men som ibland, på grund av stelbenta bidragsregler, innebär att föreningarna faller mellan stolarna. Sverigefinnar med synskada finns spridda i hela landet, men utgör inte en så stor grupp att det är möjligt att ha en distriktsorganisation i varje län. Det har inneburit att man förlorat sitt bidrag, vilket riskerar hela den nationella verksamheten. Därför menar vi att bör ges möjlighet att dela ut särskilda medel för handikapporganisationer inom etniska minoritetsgrupper som har svårt att leva upp till samma formella krav på medlemsantal och spridning och så vidare som resten av handikapporganisationerna. För detta ändamål avsätter vi . 16:7 Bilstöd till handikappade För personer med vissa funktionshinder finns det möjlighet att få bilstöd. var anslaget till bilstöd alltför lågt. Det fick till följd att pengarna för bilstöd tog slut innan budgetåret var slut, och man fick då vänta innan bilstödet kunde utbetalas. drev i flera budgetförhandlingar ett krav på att bilstödet skulle ökas och fick efter viss möda gehör för sitt krav. Det är ett steg i rätt riktning. Men även regelverket kring bilstödet behöver reformeras och anpassas efter dagens behov. En sådan regel är till exempel att den som är och har lämnat arbetsmarknaden med förtidspension, själv måste kunna köra bilen för att få rätt till bilstöd. Det innebär att om den sökande har personlig assistans, saknar körkort och är förtidspensionerad står denne utan möjlighet att få bilstöd. Detta är en onödig reglering, eftersom bilstödet och färdtjänsten är två kommunicerande kärl. Det vill säga om fler kvinnor och män med funktionshinder fick bilstöd skulle kostnaderna för färdtjänsten minska. har lämnat sitt betänkande, Mobil med bil (SOU 2005:26). är positivt till förslaget om de ökade möjligheterna för barnfamiljer att få bilstöd. I övrigt hade vi önskat att utredningen kunnat medverka till större förändringar. Främst beror väl detta på att utredningen inte fick föreslå något som kunde belasta statsbudgeten. hade också sett fram mot ett förslag om att kravet på förvärvsarbete slopats. Detta har för många personer med funktionshinder som söker sig ut på arbetsmarknaden blivit ett moment 22. Det kan vara extra svårt att söka arbete och även att få arbete utan bil. Många har en svag ställning på arbetsmarknaden och många saknar helt arbete. Därför är det prioriterat att vidta åtgärder som underlättar för kvinnor och män med funktionshinder att komma in på arbetsmarknaden. Därför bör kravet på förvärvsarbete för att få bilstöd slopas. Vi anser inte heller att körkortskravet ska finnas kvar för de grupper som omfattas av detta krav. En personlig assistent borde kunna vara den som har körkort och kör bilen. Vi är skeptiska till att föra över bilstödet som helhet eller som en del till kommunerna. Ska bilstödet, som vi vill, utökas, ska det göras med statliga medel. Det ska vara en del av en samlad socialpolitik och ha sin bas i socialförsäkringssystemet. Detta utan att för den skull hindra kommunerna från att också kunna ge ett mobilt stöd som ett eget åtagande. För att kompensera för de ökade utgifter som ovanstående förändringar kan innebära höjer vi anslaget 16:7 Bilstöd till handikappade (utg.omr. 9) med . () har det vidaste uppdraget av ombudsmännen. HO har ett tydligt mandat att bevaka rättigheter och intressen i hela samhällslivet. Trots det har HO inte lika stora resurser som de övriga ombudsmännen. En fråga som inte är löst och som kan få stora ekonomiska konsekvenser är hur HO ska finansiera eventuella rättegångskostnader i de fall ombudsmannen förlorar en process. I samband med bildandet av den nya myndigheten kommer tillgänglighetscentret att avskiljas från HO, vilket innebär att HO ensam måste bära de kostnader som bärs gemensamt. Sammantaget ger detta en ganska mörk bild av ekonomiska förutsättningar. Därför är det särskilt oroväckande att regeringen sänker anslaget till med . avvisar sänkningen och tillför därmed till . I den nationella handlingsplanen för handikappolitiken Från patient till medborgare (prop. 1999/2000:79) slås det fast att målet för handikappolitiken ska vara ett samhälle, som gör det möjligt för människor med funktionshinder att bli fullt delaktiga i samhällslivet. Människors lika värde är en grundläggande utgångspunkt i vårt samhälle, och alla människor har kunskaper, förmågor och erfarenheter som är viktiga för samhället. Därför måste samhället formas på ett sådant sätt att alla kan medverka i utvecklingen och nå full delaktighet. Människor som har funktionshinder utgör givetvis inget undantag i detta avseende. Kvinnor och män med funktionshinder är medborgare med lika rättigheter och skyldigheter som andra medborgare. var med och tog fram den nationella handlingsplanen och vi tycker att den är väldigt bra. Men vi har märkt att själva genomförandet av planen går alltför långsamt. Därför ser vi att det kommer att krävas resursförstärkningar för att målet om att ska vara tillgängligt till 2010 ska kunna uppnås. föreslår därför att det tillförs för detta ändamål från . Pengarna bör fördelas av regeringen och gå till olika typer av tillgänglighetssatsningar. Pengar för detta ändamål anslås under ett nytt anslag, 16:11 Tillgänglighetssatsning. 18:1 Bidrag till utveckling av socialt arbete m.m. Frågan om mäns våld mot kvinnor behandlas ofta med en provocerande likgiltighet.