mot · GT02MJ17 · 2006-03-02 00:00:00 — De bästa förutsättningarna för en dynamisk utveckling får vi om politikerna sätter långsiktiga och teknikneutrala spelregler. 6.4Förbättra villkoren för småskalig livsmedelsproduktion och förädling Det nya landsbygdsprogrammet ger ökade möjligheter att stödja företagande inom småskalig livsmedelsförädling. Mindre gårdsbutiker och småskalig livsmedelsförädling är växande branscher som innebär en möjlighet för jordbrukaren att diversifiera sin verksamhet. Det finns emellertid problem med denna småskalighet. Ett litet charkuteri kan inte jämföras med de stora koncernerna. Krav på avgifter och tillsyn måste anpassas till detta. Lagstiftningen behöver utvecklas så att de i större utsträckning tar hänsyn till mindre företag; utgår lagstiftningen från större företag som hanterar stora volymer. Avgifter för rutininspektioner skall vara återhållsamma och skall endast tas ut för tillsynsbesök som verkligen äger rum. tar många kommuner ut en årlig tillsynsavgift även om tillsynsbesök sker mer sällan. Avgifterna för förnyade inspektioner till följd av avvikelser från regelverket skall fastställas på central nivå och skall ej överstiga ett rimligt självkostnadspris för en kommun. Vad som här sagts om tillsynsavgifter bör ges regeringen till känna. Ett starkt och livskraftigt jordbruk är beroende av en konkurrenskraftig livsmedelsindustri. Ursprungsmärkning skall därför vara obligatorisk och varor som marknadsförs med svenska ortsnamn eller beteckningar skall inte få innehålla utländska råvaror. Kött från inhägnat vilt är en lokalproducerad delikatess. Men eftersom vilt som lever i hägn varken är helt vilda (utan ägare) eller tama så uppstår ibland gränsdragningsproblem och konstiga myndighetseffekter. Det är viktigt att lagar och regler tar hänsyn till att vilt föds upp i hägn och utformas efter de förutsättningar som gäller för den näringen. Detta bör ges regeringen till känna. Turistnäringen har en enorm betydelse för många regioner. En nationell satsning på turistfrämjande åtgärder bör genomföras. Denna satsning bör inte minst riktas mot landsbygden. Marknadsföringen av som turistland skall inriktas på marknadsföring av det som är unikt för : ängs- och hagmarkerna på den levande landsbygden i söder, glesbygden i norr, vildmarken, fjälltrakterna, , landsbygden, mörkret och kylan, norrsken och midnattssol samt våra många sjöar, älvar och vår vackra havskust. Anslagen för att marknadsföra som turistnation bör fördubblas. Detta innebär att ytterligare behöver satsas på marknadsföringsinsatser. Landsbygdsprogrammet bör stödja lokala initiativ som syftar till att fånga upp det ökade intresset för turism i den svenska landsbygden. Därigenom kan programmet bidra till en differentiering av näringsverksamheten. Detta bör ges regeringen till känna. Målet bör vara att svensk turism skall fördubblas och ha skapat närmare 100000 nya arbetstillfällen. Landsbygdsturism har blivit en populär turistform. Genom att bevara ett levande odlingslandskap skapar jordbruksnäringen också förutsättningar för en internationellt attraktiv turistnäring på den svenska landsbygden. Arbetsmarknadsreglerna måste anpassas till de särskilda krav som finns inom turistnäringen. God turistservice kräver bemanning i princip dygnet runt. Turistnäringen är också i hög grad säsongsbetonad, varför särskilda anställningsregler kan krävas. Det är svårt att flytta mellan olika anställningsformer. Exempelvis kan en person som arbetar som anställd under del av året för att verka som egen företagare, svårligen göra detta . Regelverket behöver ändras för att det skall bli möjligt. Flexiblare arbetstider ger ökade möjligheter till varaktiga anställningar och ökad produktivitet. Om skall vara ett attraktivt turistland får inte priserna vara avskräckande för turisterna. Vi säger därför nej till en höjning av turistmomsen. Inte heller vill vi se en höjning av kulturmomsen. En sådan höjning slår nämligen hårt mot kulturturismen, som är en växande turistgren. Vi vill inte göra det dyrare för barnfamiljer att besöka värld, eller bo på lantgård i hemtrakter. Våra vackra skärgårdar är en annan värdefull miljö för rekreation och turism. För att bevara en levande skärgård och kunna erbjuda en rimlig servicenivå måste förutsättningarna för åretruntboende stärkas, bl.a. genom att fastighetsskatten avskaffas. Fisketurismen är en näring som är beroende av tillgång på rika fiskbestånd i en naturlig och attraktiv miljö. När den fria sportfiskeresursen exploateras av ekonomiska intressen utan anknytning till lokalsamhället, skapas irritation hos den bofasta befolkningen. Detta drabbar i förlängningen även seriösa entreprenörer som med lokal anknytning utvecklar fisketurismen och skapar arbetstillfällen i skärgården. För att utveckla fisketurismens möjligheter bör det införas en möjlighet till fiskevårdsområden i vissa områden där det nu råder fritt fiske. Det är angeläget att möjligheterna till entreprenörskap inom fisketurism i havet förbättras. Politiken måste vara balanserad så att turismen kan utvecklas som ett komplement till fisket i kustsamhällen och i skärgården. Fiskevårdande insatser för att stödja fisketurismen i dess olika former bör därför ingå i landsbygdsprogrammet. Vad som här anförts om fisketurism bör ges regeringen till känna. Hästnäringen är en av de viktigaste framtidsnäringarna på landsbygden. Antalet hästar i växer snabbt och närmar sig 300 000. Här finns en utvecklingspotential med såväl intressanta produkter som tjänster liksom en möjlig utveckling som turistnäring. Ridning är inte en skattefri motionsförmån, vilket de flesta andra idrotter är. Några få idrotter är undantagna och skattepliktiga om arbetsgivaren bekostar utövandet. Till dessa hör ridsporten. Det är anmärkningsvärt att ridsporten som är en av våra största folksporter inte skall kunna utövas och värderas på lika villkor som andra motionsformer. anser därför att även ridsporten skall vara skattefri när den bedrivs i motionssyfte och är en friskvårdsförmån som bekostas av arbetsgivaren. En annan fråga som vill lyfta fram är att föreningsdrivna ridskolor bör vara befriade från moms, i likhet med övrig ideell fritidsverksamhet. Reglerna för hästtransporter och veterinärmedverkan vid ryttartävlingar bör förenklas. För att slå vakt om den svenska halvblodsaveln borde ett stöd utgå i form av uppfödarpremier. Det behövs satsningar på den hippologiska högskoleutbildningen, hovslagarutbildningen och utbildningen av ridinstruktörer inom unghästutbildningen om vi skall kunna dra full nytta av hästnäringens expansion. Landsbygdsprogrammet bör vara en möjlig väg att finansiera uppfödarpremierna och olika utbildningsinsatser inom hästområdet. Detta bör ges regeringen till känna. Ersättningarna för ett höjt och breddat djurkopplat vall- och betesmarksstöd bör också komma hästnäringen till del. Detta bör ges regeringen till känna. 7Lokal utveckling och lokal medverkan Leadermetodiken har på sina håll visat sig framgångsrik för att skapa lokal förankring och lokalt inflytande i genomförandet av LBU-programmet. delar regeringens uppfattning att det huvudsakliga tillämpningsområdet är för planering och genomförande av åtgärder inom det tredje insatsområdet. Men då det är möjligt/lämpligt kan metodiken också tillämpas inom andra insatsområden. Genom Leader ges stöd till pilotprojekt för att hitta nya lösningar för att skapa en hållbar framtid för landsbygden. Initiativet bygger på att ett lokalt partnerskap, bestående av likvärdiga parter från näringslivet, den ideella sektorn och den offentliga sektorn utformar ett ramprogram för landsbygdsutveckling och sedan också bildar den beslutsgrupp som förmedlar de ekonomiska resurserna och följer upp projektresultaten. Denna form av fördjupad demokrati och bemyndigande av medborgarna har skapat resultat i form av samarbeten och utvecklingsprocesser vid sidan om de konkreta resultaten i skapade och bevarade arbetstillfällen. Det är viktigt att arbetssättet är lokalt förankrat, präglas av enkelhet, flexibilitet och innovativitet samt att det involverar de gröna näringarna och det lokala näringslivet. Det bör vidare framhållas att arbetssättet inte får tryckas på de berörda uppifrån, utan skall matcha och stödja underifrån kommande initiativ. 7.2Ökat deltagande från näringslivet Det har noterats att medverkan från det lokala näringslivet i tillämpningen av Leadermetoden ibland har varit begränsat. Det är därför viktigt att öka näringarnas deltagande. Näringsliv, offentlig sektor och den ideella sektorn behöver samarbeta om Leadermetoden skall bli framgångsrik. 7.3Lokal demokrati och lokal förvaltning och de många lokala utvecklingsgruppernas arbete, är bra exempel på hur lokal demokrati kan skapa tillväxt även på landsbygden och de mindre orterna. Det statliga stödet till har emellertid skurits ner kraftigt . Därför bör detta viktiga ekonomiska stöd återställas. Landsbygdsprogrammet bör därför kunna användas för bidrag till anställning av nyckelpersoner. Detta bör ges regeringen till känna. Lokal förvaltning inom olika områden har prövats på flera håll . Innebörden är att det lokala samhället ges en ökad autonomi över sina naturresurser. Det som är aktuellt att förvalta lokalt är bl.a. skog och mark, jakt, fiske, renbete och kommunikationer (vägar, skoterleder, m.m.). Ett gott exempel på lokal förvaltning är Byskogsforum i norra och västra där lokala krafter arbetar för att skapa utkomstmöjligheter för den lokala befolkningen. De stora arealer av skyddsvärd skog som regeringen tänker undanta från skogsproduktion i form av reservat och nationalparker, kan med en något annorlunda satsning skapa nya utkomstmöjligheter genom lokal tillsyn och förvaltning med inslag av turistisk verksamhet av vildmarkstyp. Genom att förstörda vattendrag återskapas och ger nya möjligheter på fiskets område, kan nya arbetstillfällen i turistnäringen skapas. Denna typ av projekt bör aktivt uppmuntras. instämmer i regeringens bedömning att miljöåtgärderna även fortsättningsvis bör väga budgetmässigt tungt i landsbygdsprogrammet. De totala behoven för att nå målen kräver en utökning. Det är då ofrånkomligt att ytterligare finansiering måste tillföras. De närmare budgetmässiga förutsättningarna för det kommande landsbygdsprogrammet är ännu inte slutgiltigt fastlagda. Det finns därmed fortfarande en möjlighet för den att inom EU verka för att utöka den svenska tilldelningen av EU:s budgetmedel till landsbygdsåtgärder. Det är viktigt att EU-medel inte ersätter utgifter som rätteligen skall bekostas av stat och kommuner som en del av deras ordinarie arbete. Exempelvis skall statliga myndigheters administration inte bekostas med EU-medel. Detta bör ges regeringen till känna. I det nuvarande LBU-programmet utbetalas , inklusive modulerade medel, till den svenska landsbygden. För att uppnå en omställning till en långsiktigt hållbar utveckling på landsbygden bedömer att det nya landsbygdsprogrammet för del behöver tillföras ytterligare medel. Dessa pengar bör komma dels genom ökade EU-medel, dels genom ökad svensk medfinansiering. Detta bör ges regeringen till känna. Vad gäller omfattning och finansiering är det viktigt att EU:s ramar för tilldelning av medel till utnyttjas fullt ut. Detta kräver medfinansiering från , huvudsakligen med medel från statsbudgeten. Om inte den nödvändiga finansieringen kan ordnas riskeras trovärdigheten i arbetet med att få ett mer miljöanpassat jordbruk och förutsättningarna för att hålla landskapet öppet att drastiskt minska. Beslutsfattande skall förläggas till lägsta effektiva beslutsnivå. Ett centralistiskt beslutsfattande inom nationalstatens eller som allt oftare är fallet Europeiska unionens ram kan försvåra möjligheterna att förverkliga den lokala eller regionala folkviljan. För att subsidiaritetsprincipen skall följas behöver formerna för det lokala självbestämmandet ständigt utvecklas för att parera den löpande maktförskjutning som annars successivt sker till de centrala aktörerna. Det behövs en decentralisering och avbyråkratisering av beslutsprocessen kring hur EU:s medel, inklusive de medel som avsätts för landsbygdsprogrammet, skall användas. Den regionala och lokala nivåns inflytande över planering och tillämpning av landsbygdsprogrammets åtgärder bör stärkas. Ett ökat ansvar bör läggas på de aktörer som svarar för de regionala utvecklingsfrågorna. Tolkningen av centrala måldokument bör bli mer flexibel så att de lokala behoven kan tillmötesgås på ett ändamålsenligt sätt. Det är viktigt att den agerande inom EU är parlamentariskt förankrad. Därför bör det program som skall lämnas in till förankras i . Denna förankring bör ske genom att regeringen, före överlämnandet av programmet, samråder med miljö- och jordbruksutskottet och . Detta bör ges regeringen till känna. von der Esch (kd) Skånberg (kd)