mot · GU02U226 · 2006-10-29 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att i FN bör verka för att en ny strategi för fred när det gäller ISAF:s närvaro i utformas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bör dra tillbaka sin del av ISAF-styrkan. 2Bakgrunden till USA-koalitionens intervention i Talibanerna i skapades av , och . I fick unga afghaner i exil militär utbildning och undervisning i fundamentalistisk islam. inledde talibanerna sin militära verksamhet i med målet att jaga bort president regim, som satt kvar vid makten efter det att de sovjetiska trupperna lämnat landet. Talibanerna var liksom norra alliansens trupper, vilka leddes av och general , militärt framgångsrika i sin kamp mot Nadjibullah, som störtades 1992 när norra alliansen intog . Talibanerna och norra alliansen hade dock skilda uppfattningar om hur landets framtid skulle gestalta sig. Strider utbröt mellan talibanerna och norra alliansen. Norra alliansen tvingades bort från till de tadjikiska och uzbekiska delarna i norra . Nadjibullah mördades av talibanerna. Talibanernas välde i landet var ytterligt brutalt. regimer som Amins och Nadjibullahs hade stått för en hårdför reformpolitik i landet. Deras reformer uppfattades av den mycket traditionellt sinnade befolkningen som mycket utmanande. Reformförsök som gjorts under tidigare perioder i historia har alla av reformivrarna utförts på ett både klumpigt och hänsynslöst sätt och mötts med kraftigt motstånd. Detsamma inträffade under den sovjetiska närvaron i landet. var en kraftig motreaktion på ännu ett moderniseringsförsök. Omvärlden noterade alla grova brott mot de mänskliga rättigheterna som talibanerna begick. Och man noterade det våldsamma förtrycket av kvinnorna. De stater som understött talibanerna uppvisade ett ringa intresse för situationen. försökte inte ingripa mot . Istället sökte man kontakt med dem. Det stora amerikanska oljebolaget och det argentinska transnationella oljeföretaget förhandlade istället med talibanerna och ville få till stånd en pipeline genom från de oljerika republikerna i till . Den kortaste och bästa vägen för en pipeline från till havet gick visserligen genom , men den vägen var stängd för till följd av de i det närmaste obefintliga och fientliga relationerna mellan och . Talibanerna var dock inte villiga att låta genomföra något pipelineprojekt i . hände ingenting, trots att flera amerikanska Afghanistankännare varnade för att en politisk och religiös krutdurk låg och jäste i . Så kom angreppet på . En fanatisk religiös rörelse med fundamentalistisk islam som ideologisk grundval för sitt handlande med förbindelser till talibanernas hade angripit på landets eget territorium. efter terrorangreppet mot gick tillsammans med allierade styrkor från andra stater, bl.a. , till militärt angrepp mot med motiveringen att man var i krig mot terrorismen och att det handlade om självförsvar. Att det gått hela efter angreppet på gjorde det dock svårt att godta förklaring om att det handlade om självförsvar. Den förhöll sig kritisk till USA-koalitionens politik och förklarade i anslutning till de resolutioner som antogs av FN om attentatet mot och (1368, 1373 och 1378): Själva resolutionerna utgör dock enligt svensk uppfattning inte en tillräcklig folkrättslig grund för koalitionen att agera i . 3Krig som medel att skapa fred Koalitionens trupper lyckades driva tillbaka talibanerna. Därefter kom frågorna om säkerhet, återuppbyggnad och ekonomisk utveckling upp på dagordningen. Ett konstituerande råd (loja jirga) sammankallades bestående av 500 delegater, vilka antog en konstitution . Denna konstitution kritiserades för att den formellt ger presidenten alltför stor makt. Det visade sig dock snart att det territorium som presidenten, , och hans regering i praktiken hade makt över var mycket begränsat i stort sett med omnejd. Iövrigt behärskades landet av olika krigsherrar, vilka hade försett med vapen och förnödenheter för att få dem på sin sida i kriget mot talibanerna. Detta sätt att vinna framgång i kriget mot talibanerna skapade stor osäkerhet eftersom de olika krigsherrarna tävlade med varandra om herraväldet. Krigsherrarna hade blivit ordentligt beväpnade och såg mer till sina egna kortsiktiga intressen och var mer benägna att vårda sig om makten över sina egna områden och inflytelsesfärer än om det afghanska folkets intressen. Som allianspartner har dessa krigsherrar en benägenhet att byta sida om det passar deras intressen. De olika intressena och inflytelsessfärerna handlar inte sällan om produktionen, distributionen och försäljningen av opium. Enligt en rapport från för narkotika och kriminalitet (UNODC) har sedan USA-koalitionen intervenerade i produktionen av opium ökat 33 gånger. har produktionen av opium ökat . (Det kan här vara värt att notera att de två länder i världen där produktionen av narkotika är störst är de två länder där den militära aktiviteten i syfte att bekämpa narkotikaproduktionen också är störst och och att den militära aktiviteten på intet sätt leder till att den minskar utan som i fall rusar i höjden.) Professor vid i har påpekat att det finns starka affärsintressen och finansiella intressen bakom produktionen av opium. Han har funnit att det inte bara är oljan i och en pipeline genom som är av stort intresse för västvärlden utan också opiumhandeln. Vinsterna från handeln med opium från uppskattas till 124129miljarder dollar . Av dessa hamnar dock en ringa del i (ungefär 2,7miljarder dollar) och de hamnar hos olika krigsherrar. Dessa krigsherrar har alla sina egna revir och särintressen, men anses likafullt utgöra en del av den afghanska statsmakten. Den afghanska statsmakten vilar på lösa och osäkra grunder och som allianspartner för en främmande makt som kommit på besök utan inbjudan är en statsmakt av den karaktären knappast pålitlig. När läget ser ut på detta sätt och situationen är så labil måste man ställa sig frågan: Vem är taliban? Är det en fanatisk fundamentalist beredd att förgöra varje otrogen eller är det en som bytt sida i de olika krigsherrarnas spel om makt och inflytande? Föreligger det inte en fara i att de afghaner som ogillar inkräktare i inkräktarens ögon snart betraktas som taliban? De sovjetiska trupperna fick uppleva vad afghaner anser om inkräktare i landet. och deras allierade har redan hamnat eller är på väg att hamna i samma fälla. 5ISAF och sammanblandningen med OEF När koalitionen angrepp och talibanerna i ett första skede drivits tillbaka kom frågorna om säkerhet och återuppbyggnad upp på den politiska dagordningen. Det visade sig snart att landet behärskades av olika krigsherrar med skilda intressen och att Karzairegeringens auktoritet och legitimitet var bräcklig. På FN:s initiativ bildades United Nations Assistance Mission in (UNAMA), vilken följdes av bildandet av Assistance Force (ISAF) till vilken bidrog. Den första svenska ISAF-truppen var liten och endast verksam kring huvudstaden . ställde sig till en början bakom den beslut att låta en mindre svensk trupp ingå i den internationella ISAF-styrkan då partiet hyste förståelse för vad regeringen skrev i sin proposition om att en bred internationell civil närvaro i landet förutsätter en viss militär närvaro som säkerställer den civila närvaron. Problemen uppstod när dessa allmänna föresatser skulle gestaltas i praktiken. Kriget i tog inte slut. Koalitionens trupper, som gick under namnet Operation Enduring Freedom (OEF), förmådde inte driva ut talibanerna ur . De för fortfarande krig i . menade att inte fick blandas samman med OEF:s stridande styrkor, eftersom dessa förde ett ur svensk synvinkel folkrättsvidrigt krig. lade regeringen en ny proposition om att den svenska ISAF-styrkan skulle utökas och placeras i en annan del av landet den som behärskades av norra alliansen och general , som bl.a. gjort sig skyldig till de s.k. containermorden under det inledande skedet i kriget mot talibanerna. menade som enda riksdagsparti att riskerna för sammanblandning med de stridande koalitionstyrkorna ökat och att borde avbryta sitt ISAF-engagemang. Det bör noteras att den svenska ISAF-styrkan och OEF-styrkan lydde under samma befäl. Sammanblandningen var alltså redan på väg att ske. En efter debatten och beslutet i den svenska stupade två svenska soldater ur ISAF-styrkan. utsattes delar av den svenska ISAF-styrkan för beskjutning för . 6USA tar inte ansvar för sitt misslyckande övertog den ansvaret för säkerheten i hela . Mandatet för ISAF-styrkan har därmed förskjutits kraftigt från vad som ursprungligen angavs. Risken för sammanblandning torde vara uppenbar. som tog initiativet till hela denna politik glider undan ansvaret för den Afghanistanpolitik man bedrivit . Man lämnar över ansvaret för utvecklingen i på FN och ISAF. Det är uppenbart att inte kan fortsätta på det sätt som skett, än mindre överta den roll som OEF haft i egenskap av direkt stridande förband. Eftersom ISAF-styrkan står under Natobefäl och till stor del består av trupper från ockupationsmakterna är dess möjligheter att verka fredsbefrämjande och opartiskt undergrävd. Det enda rimliga om ISAF skall vara kvar i är att det mandat ISAF fått av FN omformuleras och förtydligas, att truppen inte längre står under Natobefäl och att styrkans sammansättning ändras helt så att de nuvarande ockupationsmakterna inte längre ingår. Detta bör verka för i . Det är också uppenbart att som generalsekreteraren i förklarat: Om man bara övertar den militära strategi som misslyckats med utan förhandlingar och utan försök till fredsuppgörelse med talibanerna kommer man att misslyckas. Varken Nato eller har klargjort hur en fredsbevarande uppbyggande strategi ska se ut. bör alltså i FN verka för att en ny strategi för fred i utformas. En förutsättning för en sådan strategi är att de länder vars trupper deltog vid invasionen 2001 drar sig tillbaka från landet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. De amerikanska soldater som ingått i OEF flyttas över till . ställer sig mycket starkt kritiskt till det faktum att ISAF-styrkan avlastar den amerikanska armén för att dess trupper skall överföras för att förstärka en folkrättsvidrig ockupation. bör dra tillbaka den svenska delen av ISAF-styrkan. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Tar inte hem sina ISAF-soldater i en situation där strategin förblir densamma som kommer att (under ) delta i regelrätt krigföring på ett annat folks territorium, vilket vore mycket tragiskt och skulle inverka menligt på internationella anseende.