mot · GU02Kr306 · 2006-10-30 00:00:00 — Kultur för lika värde gällande homosexuella, bisexuella och transpersoner tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ge ett samordnande ansvar för den HBT-kultur som har skapats och kontinuerligt skapas i vårt land. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om HBT-frågor och HBT-personers situation inom idrottsrörelsen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om HBT-frågor och HBT-personers situation i trossamfunden. HBT-grupp är ett tvärpolitiskt nätverk i riksdag som diskuterar och utarbetar förslag till riksdagsbeslut kring lagstiftning som berör homosexuella, bisexuella och transpersoner. Totalt deltar ett 60-tal personer i gruppen. Motionen är undertecknad av en riksdagsledamot ur varje partigrupp som deltagit i nätverkets arbete med motionen. HBT är en paraplybeteckning för homosexuella, bisexuella och transpersoner. Homosexuella och bisexuella är män och kvinnor i olika åldrar med olika etnisk bakgrund, religion och politisk uppfattning. De kommer från olika samhällsklasser, från städer och från landsbygd. Det enda som skiljer dem från heterosexuella är att de har förmågan att älska och känna sexuell attraktion till någon av samma kön. Med transpersoner brukar man avse transvestiter, transsexuella, intersexuella, dragkings/queens och andra personer som har en könsidentitet, eller ett beteende, som eller alltid skiljer sig från vad som utifrån stereotypa men utbredda föreställningar kan förväntas beroende på deras biologiska kön. Det kan också vara individer som av omgivningen uppfattas ha eller ge uttryck för en avvikande könsidentitet, till exempel genom att deras könsidentitetsuttryck eller alltid skiljer sig från för det kön som registrerats för dem vid födseln. Transpersonsbegreppet som politisk term förutsätter inte att individen själv identifierar sig som transperson. Alla människor har vissa gemensamma grundläggande behov. Till dessa hör behov av kärlek, sex, trygghet och gemenskap med andra människor. Kärlek är en viktig drivkraft för såväl en personlig som samhällelig utveckling. Vår utgångspunkt är att kärlek och sexualitet mellan människor av samma kön är lika mycket värd som kärlek och sexualitet mellan människor av olika kön. Alla skall kunna leva ett värdigt liv, oavsett sexuell läggning eller könsidentitet. Tyvärr finns det i vårt samhälle ett förtryck av homosexuella, bisexuella och transpersoner, vilket bland annat tar sig uttryck i form av trakasserier, våld och diskriminering. uttalade i utskottsbetänkandet LU1973:20 att en samlevnad mellan två parter av samma kön är en från samhällets synpunkt fullt acceptabel samlevnadsform. I regeringens proposition 1986/87:124 heter det att den enda säkra skillnaden mellan homosexuella och heterosexuella är att homosexuella känslomässigt dras till personer av samma kön. I homosexuellas och heterosexuellas förhållanden finns motsvarande känslor av vänskap, omsorg, lojalitet, ömhet, kärlek osv.. Trots dessa ställningstaganden finns diskriminering även i lagstiftningen. Bristerna består till stora delar av att lagar och praxis inte är anpassade till den verklighet som råder samt att de i många fall missgynnar personer på grund av deras sexuella läggning eller könstillhörighet. I denna motion, som är ett resultat av vårt samarbete, föreslås sådana förändringar som vi anser är viktiga att genomföra för att målsättningen om ett pluralistiskt och mångkulturellt samhälle skall kunna uppnås. Denna vision innebär ett samhälle fritt från diskriminering, våld och fördomar mot personer på grund av deras sexuella läggning eller könsidentitet. I denna motion tar vi upp sådana frågor som behandlas i kulturutskottet. 4Samla uttrycken och spåren av HBT-kulturen för framtiden Att de kulturella uttryckssätten har en kraftig betydelse för att påverka attityder och fördomar är ovedersägligt. Vi anser därför att det är angeläget att kulturaktiviteter erbjuds där homosexuellas, bisexuellas och transpersoners situation uppmärksammas. Situationen för HBT-personer är väsentligt förbättrad om man ser tillbaka bara . Vägen till en förbättrad syn på HBT-personer har dock inte kommit av sig själv utan är resultatet av en mångårig kamp. som dessa förbättringar inträffat har mångas kunskaper om hur det vanligtvis var förr försvunnit. Det är därför viktigt att HBT-historien dokumenteras och görs tillgänglig för dagens och morgondagens generationer. För att förstå dagens situation är det viktigt att känna till historien. Härigenom påminns vi också om att det som är självklart inte nödvändigtvis behöver vara det . är det bara RFSL som dokumenterar HBT-rörelsens framväxt och historia. När förbundet firade sitt 50-årsjubileum arrangerade en jubileumsutställning, som till övervägande delen byggde på material från förbundet. De museer och andra kulturinstitutioner, statliga eller privata, som finns bortser i mycket stor utsträckning från HBT-personers situation. Några få undantag finns: Förutom den nämnda utställningen på kan också nämnas att samlat in material om hur enskilda personer upplever hiv/aids-hotet samt skaver. Med kultur avser man allt kreativt skapande som lever och frodas i samhället, och den som har kultur och bedrivits av HBT-personer, är en bortglömd del av vår svenska historia. Även om HBT-historien är viktig kan dock ett HBT-museum innehålla även andra delar. Frågor om olika kulturaktiviteter kan vara viktiga inslag liksom också enskilda personers upplevelser. Det är därför av största vikt att ett särskilt HBT-museum inrättas. Sådana finns i andra europeiska städer med Schwules Museum i som föregångare. Ett svenskt HBT-museum bör inte vara beroende av privata donationer utan här måste staten ta sitt ansvar. Det ska finnas inom befintlig ram för kulturanslaget och som ett särskilt uppdrag till förslagsvis . Syftet är att få ett huvudansvar för att samla den HBT-kultur som har skapats i vårt land och fortfarande skapas kontinuerligt. Genom att ha ett brett perspektiv i utställningsaktiviteter med mera kan en spännande mötesplats skapas. Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening. Inom idrottsrörelsen är heteronormativiteten av tradition mycket stark. Homosexuella idrottare törs inte berätta om sin läggning av rädsla för att missa en plats i landslaget eller ett uppdrag som tränare. Inom såväl poliskåren som det militära har det bildats . Situationen inom idrottsrörelsen är sådan att HBT-frågorna bör uppmärksammas betydligt mer än vad som har varit fallet . När regeringen gav () i uppdrag att vara nationellt samordningsorgan för Europeiska året för utbildning genom idrott pekade regeringen särskilt på att RF vid genomförandet av uppdraget skall ta hänsyn till den av regeringen beslutade nationella handlingsplanen mot bland annat homofobi. Detta var välkommet, men det är angeläget att HBT-personers situation i idrottsrörelsen uppmärksammas också i fortsättningen. Inte minst gäller detta ungdomsidrottens roll när det gäller att förmedla värderingar och ta konfrontationen med homofientlig jargong, dold eller öppen diskriminering eller ren mobbning av homofobisk eller HBT-fientlig art. Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening. som det är alltfler inom trossamfunden som vågar ifrågasätta konservativa värderingar och verka för öppenhet, respekt och likabehandling så är tyvärr attityden till homosexualitet och könsrollsöverskridande på många håll i trossamfunden mycket negativ. Den negativa behandlingen av HBT-personer kan handla om allt från nedvärderande kommentarer till beskrivningar av homosexualitet som ett hot mot samhället och även om direkta psykiska övergrepp. Detta får inte accepteras. Den dåvarande regeringen inrättade i samband med skiljandet från staten av ett särskilt råd för kontakt med trossamfunden, där kulturministern är ordförande. I rådet fanns representanter för kristna, muslimska och judiska samfund och där diskuteras frågor av gemensamt intresse för staten och trossamfunden, exempelvis frågor som rör samhällets gemensamma värdegrund. Regeringen bör på lämpligt sätt uppmärksamma HBT-personers situation och synen på HBT-frågor i trossamfunden. Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening.