mot · GT02K18 · 2006-03-28 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om inkorporering med svensk rätt av vissa . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen skall underteckna tilläggsprotokoll 12 till den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna och förelägga protokollet för ratificering. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör göra det möjligt att förelägga konvention 169 för ratificering. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör lämna skrivelser till om hur man avser att följa upp kritik och rekommendationer från FN-kommittéerna och samt hur man avser genomföra de lagändringar och andra konkreta åtgärder som kommittéerna och rådet rekommenderar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen skyndsamt återkommer med förslag som reglerar frågan om ett oberoende utredningsorgan vid misstanke om övervåld från polisen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen aldrig skall använda s.k. diplomatiska garantier. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen med hänvisning till att garantin brutits skall möjliggöra för El Zary och Agiza att återvända till så att de kan få det skydd folkrätten ger dem rätt till. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen i skall verka för ett absolut förbud mot användandet av s.k. diplomatiska garantier. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör göra en systematisk utvärdering av hur de mänskliga rättigheterna påverkats i kampen mot terrorismen och föreslå åtgärder för att komma till rätta med missförhållandena. I regeringens skrivelse 2005/06:95 En nationell handlingsplan för de mänskliga rättigheterna 20062009 anges att syftet med handlingsplanen är att ta ett samlat grepp om och se över frågor om skyddet för de mänskliga rättigheterna och att utifrån denna genomgång arbeta systematiskt för det långsiktiga målet att uppnå full respekt för de mänskliga rättigheterna i . instämmer givetvis i regeringens långsiktiga mål att säkerställa full respekt för de mänskliga rättigheterna i och välkomnar därför utarbetandet av en ny nationell handlingsplan för dessa rättigheters respekterande. Den öppna processen i framtagandet av planen där ett stort antal aktörer i samhället inbjudits att lämna synpunkter är något som vi varmt välkomnar. Men på några områden anser att regeringens föreslagna åtgärder är otillräckliga, och det som ter sig särskilt problematiskt är inte så mycket vad som står, utan vad som inte finns med. Vackra allmänna deklarationer i högtidliga sammanhang om vikten av respekt för de mänskliga rättigheterna förlorar nämligen allt värde om regeringen inte föreskriver åtgärder för att komma till rätta med kränkningar och uppenbara missförhållanden. internationella åtaganden om mänskliga rättigheter Regeringen poängterar att utgångspunkten för de problem, synpunkter och åtgärder som redovisas i skrivelsen utgörs av internationella åtaganden om mänskliga rättigheter. De internationella förpliktelserna blir emellertid inte efter ratifikation del av den svenska rätten. Detta följer av att tillämpar den s.k. dualistiska principen beträffande tillämpligheten av internationella konventioner i intern svensk rättstillämpning. Den innebär att domstolar och myndigheter inte direkt tillämpar konventioner som åtagit sig att följa, utan det krävs först att de genom lagstiftning transformeras till svensk rätt eller att konventionen som sådan görs till svensk lag genom att lagstiftaren beslutar om inkorporering. Visserligen gäller principen att domstolarna i den mån det finns ett tolkningsutrymme som medger detta skall tolka lagstiftningen fördragskonformt. Men är detta inte möjligt. Transformationsmetoden har ofta visat sig vara ofullkomlig eftersom det är svårt för lagstiftaren att skaffa en total överblick över vilka lagar som behöver ändras och på vilket sätt för att ett konventionsåtagande som gjort skall uppfyllas. anser att den metod som ger garantier för att ett konventionsåtagande effektivt genomförs på nationell nivå är inkorporering. får regelmässigt allvarlig kritik från de organ som övervakar konventionernas tillämpning för att konventionerna inte gjorts tillämpliga i svensk rätt och därmed möjliga att åberopa inför domstolar och myndigheter. Ett sådant exempel är kritiken från för mänskliga rättigheter i samband med granskningen av femte rapport om tillämpningen av den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter. Kommittén beklagade att konventionen inte kunde åberopas inför svenska domstolar eller myndigheter och framställde kravet att skall se till att den nationella lagstiftningen ger en fullständig tillämplighet för de rättigheter som konventionen garanterar. anser att regeringen bör lägga fram förslag till om lagstiftning som inkorporerar följande centrala människorättskonventioner: Internationell konvention om medborgerliga och politiska rättigheter, Internationell konvention om avskaffande av alla former av rasdiskriminering, Konvention om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor, Konvention mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning och Konventionen om barnets rättigheter. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Protokoll 12 till om generellt diskrimineringsförbud Det är anmärkningsvärt att varken har undertecknat eller ratificerat protokoll 12 till om generellt diskrimineringsförbud. Enligt skrivelsen är protokollet så allmänt hållet och har ett så brett tillämpningsområde att det är omöjligt att dra några säkra slutsatser om diskrimineringsförbudets omfång och innebörd innan det har klargjorts genom praxis hur bestämmelsen i protokollet skall tolkas. ställer sig mycket tveksamt till denna hållning. Samma argument skulle kunna användas mot själva konventionen eftersom den är omfångsrik med en praxis från domstolens sida, som ständigt utvecklas beroende på samhällsförhållandenas förändringar. Regeringens argument torde även kunna anföras mot ny nationell lagstiftning över huvud taget. anser således att de argument som regeringen anför mot tilläggsprotokollet saknar bärkraft. Det är angeläget att regeringen omgående ratificerar protokollet och att det sedan föreläggs för ratificering. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. () konvention nr 169 innehåller ett antal bestämmelser och åtaganden till skydd för ursprungsfolken. Ett grundläggande krav enligt konventionen är att ursprungsfolken till fullo skall åtnjuta mänskliga rättigheter och grundläggande friheter. Detta innebär att man skall vidta åtgärder mot diskriminering och utforma särskilda insatser som främjar de berörda folkens sociala och ekonomiska rättigheter och som skyddar deras andliga och kulturella värden. Detta innebär bl.a. att åtgärder skall vidtas för att skydda deras mark, kultur och miljö. I utredningen ursprungsfolk i , SOU 1999:25, analyserades vad konventionen skulle innebära för svensk del, och utredaren kom fram till att den stora stötestenen rör reglerna om samernas rättigheter till mark. tillsatte regeringen därför en som fick till uppgift att utreda omfattningen av den mark där renskötselrätten föreligger (se dir. 2002:7). har kommissionen redovisat sitt arbete. Regeringens ambition är enligt skrivelsen att skall ratificera konventionen så fort det låter sig göras. menar att detta åtagande bör skärpas och preciseras. Motsättningarna ökar mellan samerna och den bofasta befolkningen när renarna söker bete på mark som ägs av andra svenskar utan renar. Det finns också problem i relationerna mellan renskötande och icke renskötande samer, där den senare gruppen utgör flertalet. Även jakt- och fiskerätten i fjällen diskuteras i förhållande till samernas rättigheter som urbefolkning. Här står olika starka intressen och olika rättigheter mot varandra. Med beaktande av att rennäringen är en central del av samernas kulturutövning har uttalat sin oro över förmodade begränsningar i den traditionella nyttjanderätten till betesmark för renskötseln. Den sammantagna situationen för samerna kräver att regeringen på allvar tar tag i problemen för att kunna garantera samerna deras rättigheter som urbefolkning. Det krävs ett större engagemang från regeringens sida för att skapa det samförstånd mellan olika intressenter som är en förutsättning för en ratificering av . Utan en ratificering grundad på samförstånd kommer samerna att bli ännu hårdare ansatta vilket vore förödande, inte bara för samerna utan också för samhället i övrigt. anser därför att regeringens ambition bör vara att göra det möjligt att förelägga konvention 169 för ratificering. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Uppföljning av synpunkter från internationella organ Enligt regeringen är det angeläget att företrädare för olika delar av samhället deltar i insamlandet av material till rapporter till internationella organisationer och i arbetet med att följa upp de synpunkter som tar emot. Synpunkter från olika aktörer utanför kan ge ett bredare underlag och skapar bättre förutsättningar för en mer självkritisk analys. anser att detta är vällovligt men långt ifrån tillräckligt för att komma till rätta med uppföljningen. De brister som internationella organisationer påtalar måste också rättas till genom lagstiftning eller på annat sätt. För att skall kunna ta sin del av ansvaret för detta bör regeringen därför lämna skrivelser till om hur man avser att följa upp kritik och rekommendationer från FN-kommittéerna och samt hur man avser att genomföra de lagändringar och andra konkreta åtgärder som kommittéerna och rådet rekommenderar. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Myndigheters användning av våld och tvångsmedel m.m. Skrivelsen tar upp frågan om oberoende utredningsorgan vid misstanke om övervåld från polisen. Efter kritik från skall nu en särskild utredare lägga fram förslag om hur ett från polis- och åklagarväsende fristående organ för dessa utredningar skall utformas och organiseras. I skrivelsen anförs att regeringen därefter kommer att överväga utredarens förslag. anser att regeringens mångåriga passivitet i denna fråga är en skamfläck. Vi anser att regeringens ambition bör vara att när uppdraget redovisats skyndsamt återkomma till med förslag som reglerar frågan om ett oberoende utredningsorgan vid misstanke om övervåld från polisen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Respekten för de mänskliga rättigheterna i arbetet mot terrorism och annan grov brottslighet Bred enighet råder om att terrorism måste bekämpas med kraft och effektivitet, men den kampen måste ske inom ramen för normerna om de mänskliga rättigheterna. Månaderna efter vidtogs repressiva åtgärder som drabbade personer i vårt land. Två egyptiska medborgare avvisades med hjälp av amerikanska CIA till egyptisk säkerhetstjänst. Eftersom det fanns skäl att tro att männen skulle torteras i skaffade regeringen en s.k. garanti av den egyptiska regeringen om att så inte skulle ske. Garantin skulle visa sig värdelös, och regeringens agerande har kritiserats av mot tortyr och av konstitutionsutskott. Andra internationella organ som för mänskliga rättigheter, mot rasdiskriminering, kommissionärer för de mänskliga rättigheterna och , men även den svenska har riktat synnerligen allvarlig kritik mot de åtgärder som vidtogs vid avvisningen. Kritiken redovisas i skrivelsen, och regeringen anför att regeringen kommer att dra slutsatser av det beslut som fattades av mot tortyr för det fall det skulle bli aktuellt att överväga diplomatiska garantier i något framtida ärende. Det får anses klarlagt att de två egyptiska medborgarna har torterats i , att de inte fått rättvisa rättegångar och att de har utsatts för kränkande och förnedrande behandling. anser att den slutsats som regeringen borde dra av det inträffade är att sådana diplomatiska garantier aldrig skall användas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. är medvetet om att klockan inte kan vridas tillbaka och kränkningar göras ogjorda, men vi kräver att den upprättar sitt anseende genom att ta ansvar och medge de kränkningar man orsakat. I skrivelsen anförs att regeringen har begärt en oberoende internationell granskning av behandlingen av de två männen i . Detta räcker inte. bör dessutom med hänvisning till att garantin brutits möjliggöra för El Zary och Agiza att återvända till så att de kan få det skydd folkrätten ger dem rätt till. Detta bör ges regeringen till känna. verkar just nu i för utarbetandet av en rekommendation för hur s.k. diplomatiska garantier mot tortyr skall utformas. Det är synnerligen anmärkningsvärt att nu aktivt bidrar till att undergräva förbudet mot att utvisa någon till ett land där han eller hon riskerar tortyr. Regeringen borde alltså ta sitt ansvar och i verka för ett absolut förbud mot användandet av s.k. diplomatiska garantier. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. som är anklagad för brott skall ha rätt till en opartisk och offentligt rättegång för att få anklagelserna prövade. Denna rättighet garanteras både i den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter och i den europeiska konventionen om mänskliga rättigheter. Tre svenska medborgare av somaliskt ursprung har fått erfara vad det i praktiken kan innebära att få denna rättighet kränkt. I skrivelsen anges att de senaste årens rättsliga utveckling i samband med bekämpandet av terrorism väcker frågor om rättssäkerhetsgarantier på såväl den internationella som den nationella nivån. I planen finns ingen seriös probleminventering och behovsanalys, inte heller ges utrymme för de kränktas och drabbades perspektiv. anser att regeringen har ett ansvar för att skapa de lagar och det system som behövs för att garantera människor tillgång till sina rättigheter. En av de största utmaningarna är att hitta vägar att kontrollera om åtgärderna för att bekämpa terrorism överensstämmer med de mänskliga rättigheterna. En begränsning av rättssäkerheten genom inskränkningar i rättigheterna för terroristmisstänkta riskerar att urholka det förtroende och den trygghet i samhället som kommer av ett starkt och oberoende rättsväsende med en tydlig demokratisk roll. Det kan inte vara omöjligt att hitta vägar att bekämpa terrorism och värna nationell säkerhet inom ramen för de mänskliga rättigheterna och det skydd mot godtycke som de erbjuder. anser att regeringen bör göra en systematisk utvärdering av hur de mänskliga rättigheterna påverkats i kampen mot terrorismen och föreslå åtgärder för att komma till rätta med missförhållandena. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.