mot · GU02Sf251 · 2006-10-31 00:00:00 — har framkommit att hundratals asylsökande barn i drog sig tillbaka från livet blev sängliggande och s.k. apatiska. Dessa barn lider av s.k. depressiv devitalisering. De förmår varken tala eller röra sig och flera av dem måste sondmatas. Det handlar om livshotande tillstånd för dessa barn som i de flesta fall har sina egna svåra trauman med sig, där de sett sin mamma eller pappa bli våldtagen eller misshandlad, eller där de själva blivit utsatta för övergrepp. Gemensamt för dessa barn är också att deras föräldrar under den långa pressande väntan i asylprocessen, i takt med att utsikterna att få stanna i minskar och när alternativen är att återvända till mardrömmen i hemlandet eller att fortsatt fly, förlorat förmågan att förmedla något hopp till sina barn. Medicinsk och psykologisk expertis visade på att de svårt sjuka barnen led av depressiv devitalisering. Dessa barn har haft egna asylskäl som inte hade uppmärksammats därför att barnens ställning i asylprocessen är svag. Det rapporterades från andra delar av världen om liknande fall, några gällde flyktingbarn, som i , men också från andra familjesituationer där barnen reagerade likadant. drev tillsammans med fyra andra partier (c, kd, fp, mp) kravet på att de apatiska barnen skulle få uppehållstillstånd för att åter börja leva. Men och Socialdemokraterna gick emot detta krav. Frågorna som ställts har koncentrerats kring vad det var i svensk flyktingpolitik som gjorde att barn gav upp och varför detta ser ut att enbart förekomma i . Debatten om de apatiska barnen har varit högljudd. Påståenden om att barnen simulerade och var uppe och sprang då de också passade på att äta förekom. Den dåvarande migrationsministern uttalade direkt efter att avslagit kravet på uppehållstillstånd för dessa barn att det hade varit en humanitär katastrof om motionen bifallits. Vidare polisanmälde nio föräldrar till apatiska barn för misshandel och vanvård. Samtliga förundersökningar är nedlagda eftersom det saknades grund för misstanke. Regeringen tillsatte 2004 en nationell samordnare med uppdrag att finna orsakerna till det livshotande tillstånd som drabbat hundratals barn i den svenska asylprocessen. Samordnarens tredje rapport barn med uppgivenhetssymptom trauma, kultur, asylprocess (SOU 2006:49) kom . är mycket kritiskt till denna samordnares hantering av sitt uppdrag. Vidare gav ut meddelandeblad om s.k. uppgivenhetssymtom hos asylsökande barn. I meddelandebladet framgår det att det saknas vetenskaplig kunskap om problemet. Trots denna hävdade brist på kunskap angav : Flera som har erfarenhet av vård av asylsökande barn med uppgivenhetssymptom har mött exempel på att tillståndet varit av manipulerande karaktär. Även om det inte råder enighet om hur vanligt ett manipulerande beteende är, är det viktigt att de som har ansvar för insatser för och vård av asylsökande barn alltid beaktar denna möjlighet. gick alltså ut med ett meddelandeblad där man säger att de som ansvarar för insatser till stöd för de apatiska flyktingbarnen alltid ska misstänka att apatin är en fråga om simulering. Det finns många fysiska sjukdomstillstånd som har sitt upphov i psykisk ohälsa eller som inte kan verifieras genom fysiska objektiva test. Sådana sjukdomstillstånd, till exempel ryggsmärtor, katatoni med flera, ifrågasätts inte utan betraktas i stället som tillstånd vilka kräver en erfaren kliniker som genom sin erfarenhet och kompetens tillsammans med patienten kan diagnostisera åkomman. Rekommendationer från om att dessa tillstånd är simulerade lyser dessbättre med sin frånvaro. Det beror på att det naturligtvis är helt orimligt av en myndighet att peka ut en hel grupp patienter som fuskare. Det är beklagligt att använt sig av en annan bedömningsgrund när det gäller de apatiska flyktingbarnen. Mot denna bakgrund bör , i de fall man framöver kommer att utfärda riktlinjer angående diagnosställande eller behandling gällande apatiska barn, inhämta utlåtande från (). Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Vidare bör regeringen uppdra åt () att kartlägga och analysera behandlingsmetoder och kunskapsläget när det gäller apatiska barn. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I detta sammanhang kan det vara viktigt att påpeka i arbetet med att skydda asylsökande barn med psykiatriska tillstånd är det avgörande att även vuxna asylsökande har en god tillgång till sjukvård. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Rätt till vård på lika villkor har kritiserats av FN:s särskilda rapportör för rätten till hälsa, professor , för brister avseende de internationella konventionerna om mänskliga rättigheter eftersom asylsökande och gömda inte har samma tillgång till vård som andra. Det innebär att en grupp som ofta har särskilt stora behov av exempelvis primärvård och psykiatri inte får dessa tillgodosedda. Flera landsting vittnar om det ökade behovet av stöd till asylsökande och att det saknas både resurser och kompetens. I andra landsting har man iakttagit att de avsatta medlen för sjukvård till asylsökande inte används eller att det är oklart hur de använts. På grund av att landstingen inte i tillräcklig utsträckning kompenseras för kostnaderna för hälso- och sjukvård för asylsökande finns ett växande underskott hos landstingen. fick landstingen av kostnaderna täckta av staten. Härmed finns det en uppenbar risk att asylsökande inte ges den tillgång till vård de har rätt till. I och med budgetöverenskommelsen tillfördes ytterligare medel till asylsökandes sjukvård. För att värna asylsökandes rätt till vård och för att understryka den medicinska etikens grundläggande principer vill understryka att asylsökande skall omfattas av den allmänna hälso- och sjukvården och alltså inte av någon särlagstiftning. Därför bör regeringen i samarbete med utforma riktlinjer angående möjligheter för asylsökande att erhålla hälso- och sjukvård inom ramen för befintligt hälso- och sjukvårdssystem. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Sjukvård för asylsökande vuxna ges endast för s.k. akuta sjukdomar. Även om asylsökande barn ska ha rätt till även övrig vård, finns det tydliga signaler på att även barns akuta tillstånd ifrågasätts. Ett motiv för detta sägs vara att det vore oetiskt att påbörja en längre behandling som måste avbrytas för att den asylsökande inte får uppehållstillstånd. Det är enligt betydligt mer oetiskt att tvinga människor att vänta med att få vård tills dess att tillståndet blivit akut, vilket orsakar såväl onödigt lidande som ökade landstingskostnader. anser att asylsökande och s.k. gömda personer ska ha rätt till full sjukvård på samma villkor som alla andra i , dvs. rätt till behandling även för icke akuta sjukdomstillstånd. Därför bör regeringen tillsätta en utredning med uppdrag att se över hur en utökad rätt till full sjukvård för asylsökande och gömda ska genomföras. Detta bör som sin mening ge regeringen tillkänna. Som steg på vägen mot en ordning där asylsökande och gömda ges rätt till sjukvård på samma villkor som andra som bor i bör behandling av tortyr och traumaskador räknas som akut sjukvård. Vi har i vår budgetmotion för utgiftsområde 8 avsatt för detta och för att stärka resurserna för asylsökandes sjukvård i övrigt. Regeringen bör därför återkomma med förslag om att behandling av tortyr och traumaskador skall räknas som akut sjukvård. Detta bör begära. Rehabilitering av tortyr- och traumaskadade flyktingar I lever en stor grupp torterade och svårt traumatiserade människor. Det är människor som flytt från sina hemländer undan krig, fängelse och tortyr samt politisk, etnisk och religiös förföljelse. Många av dem behöver kvalificerad psykosocial och psykiatrisk vård. De brister som finns vad gäller dessa människors möjlighet till nödvändig rehabilitering sätter upp allvarliga hinder för det fortsatta livet i . Vid finns Kris- och traumacentrums enhet för tortyr- och traumaskadade som erbjuder diagnostik, dokumentation och behandling av skador från tortyr, förföljelse och andra former av våld samt krigsupplevelser. Man arbetar bl.a. med behandling av kvinnor som utsatts för institutionaliserat sexuellt våld. Att få en noggrann bedömning av tortyr- och traumaskador är viktigt för att den som drabbats av övergrepp ska få upprättelse. En riktig diagnostik och dokumentation kan vara avgörande för att asylskälen ska bli korrekt bedömda. Det kan också ha stor betydelse för personer som fått uppehållstillstånd, men som på grund av tortyr- och traumaskador har svårt för att delta i allmänna introduktionsinsatser som språkstudier och praktik. Många traumatiserade flyktingar behöver individuellt anpassade introduktionsinsatser och professionell behandling för att ha en chans till integration i det nya samhället. Kris- och traumacentrum fungerar som en kunskapsbank och besitter ovärderlig kunskap om behandling av tortyr- och traumaskadade. Liknande verksamhet bedrivs bl.a. vid Röda korsets rehabiliteringscenter för torterade och krigsskadade flyktingar i , , , och , samt vid Flyktingmedicinskt centrum i . Ansvaret för flyktingars hälso- och sjukvård ligger hos landstingen, på samma sätt som dessa ansvarar för alla andra invånare som är bosatta i landet. När det gäller asylsökandes sjukvård finns det ett avtal mellan staten och . En statlig schablonersättning utgår, och regleras i förordningen (1996:1357) om statlig ersättning för hälso- och sjukvård till asylsökande. När det gäller tortyr- och traumaskadade flyktingar finns det inte någon särskild organisation på det nationella planet. anser därför regeringen skall återkomma med förslag om hur en långsiktig finansiering av denna verksamhet skall kunna komma att säkras. Därför bör regeringen analysera frågan om ansvar och finansiering vad gäller rehabiliteringen av tortyr- och traumaskadade flyktingar. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I finns ett antal människor, oklart hur många, som lever utan papper. Dessa kallas papperslösa, vilket betyder att de saknar formell rätt att vistas i landet, men att de likväl är här. Ofta talas det från myndigheters sida om illegala människor vilket ger sken av att det rör sig om idel brottslingar och bedragare, vilket är helt felaktigt. Ingen människa kan vara illegal. Utan tillgång till de vanliga strukturerna för sjukvård, skola eller arbete och helt ställda vid sidan av det skyddsnät som de med papper trots allt har lever papperslösa i ett slags skuggvärld utan trygghet och säkerhet. Man tvingas arbeta svart för att överleva, bygga nätverk med sina landsmän och andra papperslösa eftersom man inte har tillgång till samhällets ordinarie strukturer. För löner långt under alla avtal och utan ordinarie skyddsregler utgör de papperslösa en utnyttjad och hunsad grupp på arbetsmarknaden. De som kommit till som asylsökande men fått avslag på sina ansökningar om uppehållstillstånd kunde, som tidigare beskrivits, söka på nytt med hjälp av den tillfälliga lag som och pressade igenom. En majoritet av dessa har också fått möjlighet att stanna, och lägger i motionen Flykting- och immigrationspolitiken förslag om att också de som fått avslag skall få den chansen under förutsättning att man inte gjort sig skyldig till grov brottslighet. Men alla som finns i landet utan papper har inte tidigare sökt asyl. En del har bedömt utsikterna att få uppehållstillstånd som små, andra har stannat kvar efter ett besök i landet och några har kommit för att arbeta. Myndigheter låtsas generellt som om dessa människor inte finns, men det gör inte att de försvinner. Istället är det att som en engångsåtgärd genom en amnesti ge dessa chansen att bygga en framtid i . Vi föreslår därför att ger regeringen i uppdrag att återkomma med förslag som innebär att den som kan göra sannolikt att hon eller han varaktigt befunnit sig i och inte gjort sig skyldig till grov brottslighet ges permanent uppehållstillstånd. Detta bör begära. Gömdas tillgång till sjukvård Det blir alltfler människor som gömmer sig i efter att avslagit överklaganden av avvisningsbeslut i asylärenden. Detta mycket som en följd av den nuvarande, ur rättssäkerhetssynpunkt undermåliga, asylprocessen. har dessa gömda människor angeläget behov av sjukvård. Det finns många bland sjukvårdspersonalen som vårdar och behandlar gömda flyktingar men de gömda vågar ofta inte vända sig till den offentliga sjukvården eftersom det är känt att sjukvårdspersonal , i strid med gällande sekretesslagstiftning, meddelat polisen eller att man har en patient hos sig för vilken ett lagakraftägande avvisningsbeslut föreligger. Därför bör regeringen ge i uppdrag att sammanställa nödvändig kunskap om sekretesslagens innehåll i fråga om gömda personer som söker sjukvård, och sprida denna i form av särskild utbildningsinsats för sjukvårdspersonal. Detta bör begära. I fall då uppehållstillstånd ges till asylsökande kompenserar landstingen för den del av vårdkostnaden som avser tiden efter det att uppehållstillstånd beviljas. Denna ordning har fått svåra konsekvenser vad gäller gömda asylsökande. Dessa människor har ofta valt att gömma sig i rädsla för vad som skulle hända om de avvisas till det land där de tidigare utsatts för tortyr, våldtäkter eller andra svåra kränkningar av de mänskliga rättigheterna. Detta leder inte alltför sällan till att de blir starkt självmordsbenägna och, i en del fall, även har lagts in för psykiatrisk tvångsvård efter misslyckade självmordsförsök. I de fall då uppehållstillstånd sedemera beviljas står alltså för den del av kostnaderna som rör tiden efter beviljandet. Detta är enligt i sig en felaktig ordning eftersom det i grunden finns en felaktig bedömning från sida. Därmed borde staten också stå för hela sjukvårdskostnaden. Det har i flera landsting antagits en policy att i sådana fall kräva den enskilde vårdtagaren på resterande summa. Vid utebliven betalning har sedan ärendena lämnats vidare till kronofogden. Detta förfarande kan upplevas mycket kränkande för enskilde som redan lever under svår psykisk press. I sammanhanget bör även nämnas att det finns signaler att polisen allt mer börjat söka upp exempelvis psykiatrin för att genomföra avvisningar av gömda flyktingar. Mot denna bakgrund bör regeringen se över situationen hos landstingen vad gäller rutinerna i ärenden som rör gömda asylsökande. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Vidare bör gömda, i väntan på utformningen av full sjukvård enligt ovan, ges rätt till sjukvård på samma villkor som gäller för asylsökande. En människa skall aldrig kunna nekas vård. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. FN: s konvention om barnets rättigheter har mycket stor uppslutning över världen och är tänkt att fungera som ett kraftfullt verktyg i arbetet för barns rättigheter. Det är staten som har det yttersta ansvaret för att barns rättigheter enligt förverkligas. har riktat skarp kritik vad gäller efterlevnad av konventionen. Ett viktigt område för kommitténs kritik avser behovet av att stärka just flyktingbarnens ställning. Det handlar bl.a. om att barns egna asylskäl ska ges större utrymme i asylutredningarna, att även s.k. gömda barn ska ha rätt till skolgång, om hanteringen av s.k. apatiska barn och om mottagandet av ensamkommande barn. När det gäller ensamkommande barn har en del förändringar och tydliggöranden genomförts som förhoppningsvis kommer att innebära ett förbättrat mottagande. Men mycket kvarstår att förbättra. Exempelvis finns det problem med barn som blivit myndiga innan frågan om uppehållstillstånd slutligt avgjorts och som riskerar att tvingas bryta upp från det kommunala ungdomsboendet och i stället tvingas till anläggningsboende för vuxna eller till eget boende. Det barn som är kan i praktiken ofta fortfarande vara i behov av visst stöd i sin livsföring, och det skulle vara mycket negativt för det ensamkommande barnets utveckling att utifrån en mekaniskt tillämpad 18-årsregel tvingas bryta upp från ungdomsboendet. Mottagandet av ensamkommande barn bör ske med en medvetenhet om vikten av att ett barn som blir myndigt innan ansökan om uppehållstillstånd slutgiltigt prövats inte bör flyttas från kommunalt ungdomsboende till ett anläggningsboende för vuxna eller till eget boende. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. anser att handläggningen av ärenden som rör ensamkommande barn behöver ses över. Exempelvis bör beslut angående dessa barn alltid fattas , och beslut om avvisning med omedelbar verkställighet aldrig fattas när det rör sig om ensamkommande barn. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.