mot · GT02Fi10 · 2006-05-03 00:00:00 — Organisationen ska ha möjlighet att fortsätta det nödvändiga kompetensutvecklingsprogram som påbörjats, i synnerhet vad gäller brott som begås mot barn. ska framför allt ansvara för avancerad ekonomisk brottslighet och annan allvarlig brottslighet som kan kopplas till denna. Den övergripande målsättningen i det kommande reformarbetet med en ny domstolsorganisation ska vara ett livaktigt, kompetent och lokalt förankrat rättsliv. Domstolsväsendet ska tilldelas ytterligare medel. Regeringen ska få i uppdrag att utreda huvudmannaskapet för domstolarna. En process bör inledas med sammanläggning av tingsrätt och länsrätt. En fungerande kriminalvård kräver utökade resurser. Målsättningen ska vara meningsfulla insatser för att möjliggöra ett liv utan brottslighet. Trestegsanstalter ska införas med motivationsavdelningar och kvalificerade påverkansprogram. anser att en betydande utbildningssatsning ska genomföras för att höja kompetensen, framför allt hos den personal som arbetar nära de intagna. För att frigivningssituationen ska bli bättre måste rehabiliteringsarbetet börja och fortsätta efter frigivningen. Det brottsförebyggande arbetet intensifieras. Det brottsförebyggande arbetet är en del i kriminalpolitiken; att förebygga brott är också att bekämpa brott. har efter förslag från regeringen beslutat att de offentliga finanserna ska uppvisa ett samlat överskott i det finansiella sparandet på av BNP i genomsnitt över en konjunkturcykel. beräknas överskottet i de offentliga finanserna staten, kommunsektorn och pensionssystemet uppgå till av BNP. Det genomsnittliga finansiella sparandet i den offentliga sektorn uppnår dock inte utan stannar vid trots en god konjunktur. Det svaga finansiella sparandet i offentlig sektor kan alltså inte längre förklaras av en svag konjunktur. Det är därför anmärkningsvärt och oroväckande att sparandet långsiktigt underskrider även när konjunkturen är god. För att bättra på det genomsnittliga finansiella sparandet i den offentliga sektorn över innevarande konjunkturcykel låter Socialdemokraterna oss nu veta att cykeln blivit längre. har dessa ansetts vara . verkar man mena att befinner sig i en konjunkturcykel som började och som sträcker sig minst till 2008. Genomsnittet för det finansiella sparandet ligger, oavsett mått, under socialdemokraternas mål eller precis på . Tabell 9.1 Den offentliga sektorns finansiella sparande 20022008 enligt vårpropositionen -0,5 -0,2 Källa: Prop. 2005/2006:100. Det är en etablerad princip att både inom EU:s s.k. Maastrichtkriterier och inom jämförelsenormer mäta just sparandet i hela den offentliga sektorn inklusive socialförsäkringssystem utanför statsbudgeten, exempelvis pensionssystem. Bakgrunden till detta är att många länder, till skillnad från , inte har väl fungerande, än mindre långsiktigt autonoma pensionssystem. Det vore missvisande för andra länder att enbart visa upp t.ex. statens affärer i hygglig balans, om ett i formell mening från statsbudgeten avskilt pensionssystem uppvisar växande underskott, när staten är den uppenbart enda borgenären. Men av samma skäl får överskottsmål för hela den offentliga sektorn i länder med självständiga och för tillfället växande pensionssystem en vilseledande karaktär om staten, som i fall, har stora underskott. Sammansättningen av regeringens beräknade finansiella sparande för offentlig sektor framgår av diagram 9.1. En stor del av överskotten finns i pensionssystemet och därav består hälften av helt privata premiepensionspengar. Staten beräknas ha ett underskott på enligt vårpropositionen. Kommunsektorn uppvisar ett relativt starkt finansiellt sparande vilket är glädjande. har detta delvis sin förklaring i att många kommuner tvingats höja sin inkomstskatt . uppgick den kommunala medelskattesatsen till 30,38 för att nu uppgå till 31,60 enligt SCB. Diagram 9.1 Sammansättningen av det finansiella sparandet i offentlig sektor Källa: Prop. 2005/06:100. Till saken hör att genom ett tydliggörande principbeslut med stor sannolikhet inte längre kommer att godta att det svenska premiereservsystemet räknas in i den offentliga sektorns finansiella sparande. Detta eftersom det är fråga om helt privata tillgångar där hushållen står för hela risken och staten enbart är en teknisk administratör av systemet. Staten kan heller inte använda sig av premiepensionspengarna för andra typer av utgifter. principbeslut ligger helt i linje med det hävdat sedan premiepensionssystemet infördes, nämligen att detta är privata pengar som inte på något sätt bör räknas som en tillgång för offentlig sektor utan i stället ska räknas som tillhörande hushållssektorn. Premiepensionspengarnas andel av den offentliga sektorns finansiella sparande framgår av Tabell 9.2. Det visar sig att premiepensionspengarna utgjort mellan en tredjedel och två tredjedelar av den offentliga sektorns totala finansiella sparande! var det offentliga finansiella sparandet negativt trots att man tillgodoräknade sig 21 respektive 22 miljarder premiepensionspengar. Det säger sig närmast självt att målet om 2 procents offentligt sparande aldrig nås med Socialdemokraternas ekonomiska politik om regeringen inte tillgodoräknar sig premiepensionspengarna som offentligt sparande. Tabell 9.2 andel av den offentliga sektorns finansiella sparande Finansiellt sparande i offentlig sektor PPM:s andel av offentligt sparande Källa: och egna beräkningar. 9.1.1Socialdemokraternas överskottsmål resulterar i ökad statsskuld När den socialdemokratiska regeringen och lade fast det budgetpolitiska målet om ett permanent överskott på för den offentliga sektorn, sades detta vara för att skapa en säkerhetsmarginal inför kommande lågkonjunkturer. Med ett överskott på som utgångsläge finns det en marginal att aktivt motverka konjunkturavmattningar utan att underskottet i de offentliga finanserna hotar att bli för stort. 1996/97:150.) Efter kritik har skrivningarna i propositioner därefter modifierats. diskuteras utvecklingen av de offentliga finanserna med uppmaning till viss försiktighet, men utan att beröra det från budgetpolitisk utgångspunkt besvärande faktum att överskotten ligger i ålderspensionssystemet medan statsbudgeten har stora underskott. Det är betecknande att alla rubriker i finansplanen som till och med budgetpropositionen löd sunda statsfinanser i efterkommande propositioner bytts ut till sunda offentliga finanser. Socialdemokraternas tanke är dock fortfarande att det med ett 2-procentigt överskott ska finnas en marginal att möta lågkonjunkturer utan att behöva strama åt ekonomin, även om överskottet finns i det självständiga pensionssystemet. Minskade skatteintäkter och ökande utgifter ska kunna med måttliga åtstramningar utan att Maastrichtvillkoret om högst 3 procents underskott skulle brytas. Detta är förstås möjligt, men det sker i så fall genom en ökad upplåning och ökande statsskuld. Men Socialdemokraterna kan förstås inte räkna med att medlen i pensionssystemet ska kunna användas för att möta en konjunkturavmattning, såvida inte hela pensionsuppgörelsen ska brytas eller pengar ur den privata premiereserven konfiskeras. Det enda budgetpolitiska verktyg som finns kvar är att öka upplåningen och därmed statsskulden ännu snabbare än vad som beräknas ske. Det budgetpolitiska överskottsmålet innebär således inte någon buffert för statsfinanserna som det ursprungligen var tänkt. Detta faktum har bl.a. påpekats av (): av sparandet i den offentliga sektorn är således öronmärkt för framtida pensioner. Ambitionen med det nya pensionssystemet är att skapa ett system där pensionsutgifterna automatiskt anpassas till den ekonomiska och demografiska utvecklingen. Individen kommer att ges fortlöpande information om utvecklingen av sitt pensionssparande och kommer sannolikt i högre utsträckning än tidigare att uppfatta det som en del av sin personliga förmögenhet. Det blir därmed svårt att använda detta sparande för framtida utgifter i andra delar av offentlig sektor. Följden av detta, när konjunkturen är svag, är det som har varnat för i tidigare motioner, nämligen att lånebehovet och därmed statsskulden ökar, eftersom utgångsläget är en underbalanserad statsbudget. Detta är precis vad som skett 20022004 och vad som förväntas ske 2006 och 2008. Bara under vissa enstaka år minskar statsskulden räknat i kronor. Socialdemokraterna är med andra ord tillbaka på ruta ett när det gäller möjligheten att undvika en finanspolitik som förstärker konjunktursvängningarna. Nuvarande prognoser för BNP-utvecklingen innebär dessbättre att statsskulden som andel av BNP inte ökar. Men det faktum att statsskulden räknat i kronor budgeteras öka bevisar det tidigare påpekat, nämligen att Socialdemokraternas tal om att själva överskottsmålet innebär amortering av statsskulden är en felaktig verklighetsbeskrivning. Det förtjänar att påpekas att det som diskuteras ovan är de budgetpolitiska problem och konsekvenser som nuvarande utformning och tillämpning av överskottsmålet för offentlig sektor innebär. Socialdemokraterna har genom talet om stora överskott förespeglat väljare och omvärld att det finns pengar att dela ut eller satsa på nya reformer, trots att de inte kan ta en enda krona från pensionssystemet och trots att statsbudgeten uppvisar underskott. Den politiska debatten om de offentliga finansernas styrka är därvidlag kraftigt missvisande. principbeslut gällande redovisningen av premiepensionsmedlen kommer därvidlag att delvis kunna rätta till den skevheten. En diskussion om stabiliseringspolitik inför olika konjunkturscenarier ska emellertid i första hand ta i beaktande hur hela den offentliga sektorns samlade inkomster och utgifter bedöms förändras, både i förhållande till hushållen och till företagssektorn. I det sammanhanget är det mindre betydelsefullt till (eller från) vilken del av offentlig sektor som förändringar av transaktioner mellan hushållen och offentlig sektor bokförs. 9.1.2Nuvarande överskottsmål behöver kompletteras En svag konjunktur i kombination med en oroväckande stor statsskuld och världens mest konjunkturkänsliga finanser gör att behovet av att nedbringa statsskulden är stort. En större säkerhetsmarginal bör finnas för att bättre klara vikande och svaga konjunkturer. Därför anser att statsskulden bör minskas i stället för att öka som Socialdemokraterna föreslår. Men en amortering av statsskulden behöver inte ske till priset av ett höjt skattetryck, utan kan i stället åstadkommas genom en något snabbare försäljning av statligt ägda företag. Sådana försäljningar måste dock givetvis göras med beaktande av konjunkturläget. Att affärsmöjligheterna för staten och därmed skattebetalarna är goda belyses av att den avkastning staten räknar med att få in från sitt aktieinnehav uppgår till . Men många företag ger ingen utdelning alls. Statsskuldsräntorna däremot uppgår till 20062008. står som ett av fem partier bakom pensionsuppgörelsen om det nya pensionssystemet, och står därmed också bakom storleken på det finansiella sparande som beräknas finnas i ålderspensionssystemet. Av vad som redovisats ovan framgår att behovet av sunda statsfinanser och en minskning, i stället för ökning, av statsskulden kvarstår. lägger därför i denna motion fram riktlinjer för en budgetpolitik som tar sikte på att nedbringa statsskulden. Det ska uppnås främst genom en snabbare försäljning av statligt ägda företag. I viss mån bör det också ske genom en något mindre expansiv finanspolitik än den som läggs fram i vårpropositionen. Den väsentliga skillnaden jämfört med Socialdemokraternas politik är statsbudgetens innehåll, som med inriktning innebär väsentligt bättre tillväxtmöjligheter. principbeslut gällande redovisningen av premiepensionsmedlen kommer sannolikt att innebära att Socialdemokraterna blir tvungna att omdefiniera sitt överskottsmål. anser att ett ökat fokus måste riktas på ett kompletterande balansmål för statens finansiella sparande över en konjunkturcykel. Ett sådant mål måste dock trappas in stegvis. Anledningen till detta är följande: Ålderspensionssystemet kommer att efter den nya pensionsreformen sköta sig självt. Ingen regering kan påverka vare sig flödet till eller från detta system. Detta gäller oavsett hur premiepensionsmedlen redovisas. Kommunsektorn är ålagd ett balanskrav, vilket gör att det finansiella sparandet där kommer att vara i balans över tiden, eller ligga strax över noll. Ett budgetpolitiskt mål om balans för det finansiella sparandet i staten över konjunkturcykeln blir liktydigt med en ambition att statsskulden inte ska öka över tiden, ens i nominella termer9. Om staten har balans i det finansiella sparandet över en konjunkturcykel innebär det också att skatteuttaget varken är större eller mindre än nödvändigt, oavsett nivån på det totala skatteuttaget. strävan är att successivt växla ned skattetrycket (se kapitel 12). Ett balansmål för statens finansiella sparande måste på grund av de rådande stora underskotten fasas in successivt. En fördel med ett balansmål för staten (i stället för offentlig sektor) är att det inte kommer att ställas krav på stora överskott i statsbudgetens finansiella sparande enbart för att pensionssystemet då börjar minska sitt finansiella sparande. Med ett balansmål för staten kommer en tillräcklig marginal till stabilitets- och tillväxtpaktens 3-procentsgräns för underskott att finnas. Denna marginal kommer givet nu kända prognoser att uppgå till av BNP . Den kraftiga utgiftsökning som Socialdemokraterna ägnade sig åt när konjunkturen var god har, precis som tidigare varnat för, visat sig vara ödesdiger. När arbetslösheten nu är påtagligt svag ökar statsbudgetens utgifter som inkomsterna minskar. Socialdemokraterna har därför inte enbart stora problem att klara sina uppsatta utgiftstak. Upplåningen ökar också eftersom utgångsläget var en underbalanserad budget. Med sunda statsfinanser där både utgifter och inkomster är lägre, och det finansiella sparandet i balans, minskar konjunkturkänsligheten. budgetpolitiska inriktning om balans på en lägre nivå ligger fast. föreslår visserligen högre utgiftstak än regeringen. Detta beror dock uteslutande på att vi genomför strukturellt viktiga inkomstskattesänkningar för låg- och medelinkomsttagare, vilket i statsbudgeten framstår som en ökad utgift på utgiftsområde 25, dvs. 9.3Sunda statsfinanser och långsiktig inkomst- och utgiftsstrategi anser att sunda statsfinanser är en central förutsättning för den ekonomiska politiken och att det därför behövs ett kompletterande budgetmål för statens finansiella sparande. Regeringen bör återkomma till med förslag om ett kompletterande budgetmål om balans i statens finansiella sparande över en konjunkturcykel, och i vilken takt ett sådant mål kan fasas in. Regeringen bör därvid också fullfölja arbetet med att presentera en Långsiktig INkomst- och UtgiftsStrategi, , som den förre finansministern () började utarbeta men aldrig gavs möjlighet att slutföra. En sådan strategi behövs om ska klara den dubbla utmaning som följer av den ökade internationaliseringen, som innebär att skattetrycket måste sänkas, och den kommande demografiska utvecklingen som , givet en fortsatt låg potentiell tillväxt, snarare ställer krav i motsatt riktning. Socialdemokraternas nuvarande budgetmål som inte uppfylls och utgiftstak som kringgås är tecken på att en mer långsiktig strategi behöver presenteras. anser att utgiftstakens andel av BNP bör minska. Därigenom kommer också skattetrycket att kunna minska. Bakom detta ställningstagande ligger en ideologiskt förankrad övertygelse om att människor själva, inte statens byråkrater och politiker, ska bestämma över en större del av sina inkomster och utgifter. Men ställningstagandet motiveras också av en ekonomisk övertygelse om att den svenska ekonomin kommer att fungera bättre och tillväxtpotentialen öka om en minskad andel av de totala resurserna passerar genom den offentliga sektorn. Eftersom är det land i världen som har det högsta skattetrycket, finns det dessutom ett inte obetydligt omvärldstryck som gör att våra skatter inte kan avvika kraftigt från det som gäller i våra konkurrentländer. Staten ska givetvis även i fortsättningen ha goda möjligheter att sköta sina huvuduppgifter, som exempelvis rättsväsende, försvar, fördelningspolitik och myndighetsutövning, med god kvalitet. Detta sätter en gräns för hur mycket taken kan sjunka vid en given tillväxt i BNP. Om denna tillväxt blir högre kan andelen bli lägre, även om lika mycket pengar satsas på huvuduppgifterna i båda fallen. Som ett riktmärke för statens utgiftstak kan därför bara anges att det tillsammans med utgifterna i den övriga offentliga sektorn ska ge utrymme för en gradvis anpassning nedåt av skattetrycket till jämförbara nivå. Med en bättre tillväxtpolitik blir detta lättare än om nuvarande stelheter och obalanser i den svenska ekonomin består. 9.4Statens lånebehov och statsskuld ekonomiska politik syftar till ett minskat lånebehov och att nedbringa statsskulden i stället för att öka den som Socialdemokraterna räknar med. inriktning för statens lånebehov (= statsbudgetens saldo) och statsskuldens förändring är att nedbringa statsskuldens andel av BNP till . Det ska huvudsakligen ske genom en snabbare försäljning av statliga tillgångar. I beräkningar kommer statsskuldens andel att uppgå till av BNP . budgetförslag innebär att statsskulden som andel av BNP preliminärt beräknas bli av BNP . 10.1En politik för arbete står inför stora utmaningar. kommer behovet av arbetskraft att stiga snabbt. Den demografiska utvecklingen innebär att antalet äldre ökar som den arbetande delen av befolkningen minskar. Det innebär att färre arbetande ska försörja fler som är i behov av den offentliga sektorns resurser. Socialdemokraternas lösning på denna ekvation heter höjda skatter. Statsminister har redan antytt att vi kommer att behöva vänja oss vid en skatt på uppåt även om han av taktiska skäl avstått från ytterligare skattehöjningskommentarer inför valåret. Finansminister har å sin sida ojat sig över ett köttberg av 40-talister som ska mättas av betydligt mindre generationer 60-, 70- och 80-talister. Vi håller inte med vare sig statsministern eller finansministern i deras beskrivning av framtida utmaningar. Våra pensionärer har bidragit starkt till att bygga landet, och deras rätt till en värdig ålderdom måste värnas. Men detta går inte genom att höja skatterna. skatter är redan i utgångsläget bland de högsta i världen. De är så höga att de leder till att kapital och jobb flyr landet. Att finansiera behoven i vården, skolan och omsorgen med högre skatter är därför inte en hållbar väg om även ska framstå som ett konkurrenskraftigt land för investeringar och nya jobb. Frågan man bör ställa sig är också vid vilken nivå som skattehöjningar börjar bli improduktiva. Erfarenheten visar att höga skatter slår in en kil mellan producenter och konsumenter på några av våra viktigaste marknader inom den privata tjänstesektorn, så stor kil att alltfler väljer att strunta i moralen och köpa tjänsterna svart. Bland unga människor anser nästan 4 av 10 att det är okej att jobba svart. Genom att detta fortgår anser att ca 60 miljarder undanhålls i skatt . Det är nästan 1,5 gånger så mycket som staten anslår till hälsovård, sjukvård och social omsorg. Skattehöjningar kan därför paradoxalt nog leda till att skatteintäkterna minskar. Denna erfarenhet gjorde den förra socialdemokratiska regeringen när man chockhöjde tobaksskatten. När priset på ett paket cigaretter steg till ökade smugglingen lavinartat. Skatteintäkten föll, trots att skattesatsen hade höjts. Detsamma gäller förstås även skatt på arbete. Även om de allra flesta vill vara hederliga så ska man inte utgå från att alla människor håller med samhällsbyggnadsminister uttalande att det är häftigt att betala skatt särskilt inte om skatterna höjs än mer från dagens redan häftiga nivåer. 10.3Fler skattebetalare inte högre skatter Lösningen till framtidens utmaningar är i stället att få fler människor i arbete, både i absoluta tal och som andel av befolkningen. Detta kan åstadkommas genom att skatterna på arbete sänks som det blir mindre fördelaktigt att ha bidragsförsörjning. Därför föreslår vi också i denna budgetmotion en omfattande skattereform som sänker skatten på arbete radikalt, minskar marginaleffekterna mellan att gå från bidrag till arbete och från deltid till heltid, vilket därmed gör det relativt mindre förmånligt att leva på bidrag. Sammantaget får 7 av 10 inkomsttagare sänkta marginalskatter med vår politik. 10.3.1Budgetalternativ utan dynamiska effekter föreslår i denna budgetmotion radikala omläggningar av skattesystemet. Bruttokostnaden för den inkomstskattesänkning vi skisserar är för den offentliga sektorn. Denna och andra förändringar som vi föreslår i den ekonomiska politiken finansieras fullt ut genom omprioriteringar på andra områden. Det betyder att budgetalternativ inte innehåller några former av dynamiska effekter eller effekter av beteendeförändringar i sin finansiering. kan man anta att vår politik kommer att leda till kraftfulla förändringar i ekonomins funktionssätt, först och främst genom att våra inkomstskattesänkningar kommer att stimulera människor att gå från bidragsförsörjning till arbete, eller från deltidsarbete till längre arbetstid. Detta skulle minska utgifterna i socialförsäkringssystemen och öka antalet skattebetalare och därmed de offentliga intäkterna. Människor som har ett arbete får dessutom en direkt inkomstförstärkning till följd av skattesänkningen. I genomsnitt ökar disponibelinkomsten före avgiftsjusteringar för dem som har ett arbete med , vilket kan användas till ökat sparande eller till konsumtion. Sammantaget kommer vår politik över tiden att leda till väsentliga förstärkningar av den offentliga ekonomin, högre tillväxt och ökad sysselsättning med färre arbetslösa och färre bidragstagare. Utbudet av arbetskraft bestäms av flera faktorer. På lång sikt styr demografiska faktorer som den inhemska befolkningstillväxten och förskjutningar i befolkningens ålderssammansättning. Utbudet påverkas också av förändringar i förvärvsfrekvensen. Slutligen påverkas utbudet också av nettoinvandringen och hur snabbt invandrade svenskar kan integreras på arbetsmarknaden. politik syftar till att via en skatterabatt konstruerat som ett förvärvsavdrag för arbetsinkomster både sänka inkomstskatten och göra det relativt sett mer lönsamt att arbeta framför att leva på bidrag. Det påverkar redan på kortare sikt utbudet av arbetskraft genom att utbytet av att arbeta i förhållande till att inte arbeta ökar. Arbetsutbudet påverkas av efterfrågan på arbetskraft, genom att fler söker sig till arbetsmarknaden när det blir fler platsannonser i tidningarna. För att stimulera efterfrågan har vi en rad förslag riktade främst mot små och medelstora företag i den arbetsintensiva privata tjänstesektorn. Till det kommer nystartsjobben som gör att stora grupper som inte lyckats etablera sig på arbetsmarknaden får en chans att göra comeback i arbetslivet, vilket medför att fler människor tillkommer i arbetskraften. Förslagen som presenteras i denna motion kommer att uppmuntra till ett ökat arbetskraftsdeltagande. Sänkningen av skatten på arbetsinkomster i kombination med skattehöjningen på bidragsinkomster genom en justering av grundavdraget leder till minskade marginaleffekter. Det kommer att göra det mer lönsamt att lämna bidragsförsörjning och i stället arbeta. Detta gäller i synnerhet för deltidsarbetande och för låginkomsttagare. Vi är glada att denna politik delas även av övriga partier i den borgerliga alliansen. Människor som lämnar bidragsförsörjning gör sannolikt detta stegvis, exempelvis genom att man successivt trappar upp arbetstiden efter en långtidssjukskrivning. Därför är det viktigt att ersättningssystemen är flexibla när det gäller fördelning mellan arbetstid och ersättningstid. När en person är redo att börja en återgång till arbetslivet är det viktigt att även de ekonomiska incitamenten är på plats.