mot · GU02So464 · 2006-10-31 00:00:00 — skulle kunna kräva att uppgift om strålning finns i bolagens marknadsföring. En miljö- och konsumentmärkning skulle tala om för alla köpare och inköpare att telefonerna uppfyller vissa grundkrav. Vi anser också att staten skulle kunna använda sin makt som stor upphandlare för att stödja en sådan märkning. I har vi haft föreskrifter om arbete med radiofrekvent strålning och högfrekventa elektromagnetiska fält . Den nu gällande föreskriften är utgiven av och heter ASF 1987:2. För allmänheten finns däremot inga myndighetsföreskrifter, endast en rekommendation från EU om gränsvärden för allmänhetens exponering för elektromagnetiska fält. Vi vill därför att regeringen tar fram nationella gränsvärden för strålning från mobiltelefoner. Vi vill även att staten går före i sin egen upphandling och enbart köper lågstrålande mobiltelefoner. Regeringen bör ge myndigheterna i uppdrag att ta fram rekommendationer för användare samt krav på märkning av mobiltelefoner. Krav bör ställas på tillverkarna att tydligare redovisa strålningsvärden i sin marknadsföring. Det är dessutom mycket viktigt att säkra att forskningsuppdrag kring mobiltelefoner och strålning ges till forskargrupper som är oberoende av mobiltelefoniindustrin. Elöverkänslighet drabbar alltfler människor. Forskningen kan inte peka på några säkra samband mellan exponering för el och de allergiska symptom som finns. Att människor tydligt upplever dessa samband gör dock att samhället måste ta problemen på allvar. Många människor vittnar om att de möter oförstående och misstänksamhet när de berättar om sina symptom, trots att elöverkänslighet är klassat som ett funktionshinder. är elöverkänsliga även känsliga för kemikalier, ljud och ljus. Människor som drabbas måste få adekvat hjälp, till exempel bostadsanpassningsbidrag till elsanering för att klara sitt boende. ser det som betydelsefullt att varje kommun reserverar områden i översikts- och detaljplaner som är lågstrålande, och tydligt informerar kommuninvånarna om var planeras och om möjligheten att överklaga. Lågstrålande zoner är inte enbart ett intresse för elöverkänsliga utan kan även vara ett alternativ för dem som genom att undvika hög exponering vill förebygga eventuell överkänslighet. finns emellertid inget lagrum som tydligt ger kommunerna mandat att peka ut lågstrålande zoner. Lagstiftningen måste ändras så att kommuner kan reservera områden som är lågstrålande i översikts- och detaljplaner. begär att regeringen återkommer med förslag till ändringar i lagstiftningen som gör detta möjligt. Vi menar också att det är angeläget med ökade forskningsinsatser kring elöverkänslighet. anser att regeringen bör få i uppdrag att samla in kunskaper för att utröna hur elöverkänsligas behöv tillgodoses . Utskottet (bet. 2005/06:SoU18) avslog motsvarande yrkande med motiveringen att utskottet inte ställer sig bakom motionskrav om att satsningar bör göras på enskilda sjukdomar. Vi anser dock att elöverkänslighet inte på något självklart sätt kan jämföras med andra sjukdomstillstånd. Elöverkänslighet erkänns fortfarande inte allmänt som ett verkligt tillstånd. Därför har de som är sjuka en mycket svår situation och får kämpa för att bli trodda. För att få en verklig bild av hur människor med elöverkänslighet har det är det angeläget med den insamling av kunskap vi föreslagit. 7En mer hälsofrämjande hälso- och sjukvård målområde 6 anser att den framtida hälso- och sjukvården i mycket större utsträckning ska ägna sig åt att förebygga sjukdom och ohälsa i stället för att som lägga resurserna på att reparera redan inträffade skador. Det bästa är naturligtvis åtgärder som kan bidra till att människor inte alls behöver bli sjuka eller uppleva ohälsa. Tankarna bakom En mer hälsofrämjande hälso- och sjukvård stämmer väl överens med WHO:s utvecklingsarbete under . Det s.k. Ottawa-manifestet (1986) skapade ett internationellt nätverk, Health Promoting Hospitals. Idén var att kunna använda hela sjukvårdens kompetens, inte minst sjukhusens, för att stärka folkhälsoinsatserna, och för att använda hälsoorientering som en strategi för att utveckla en mer effektiv hälso- och sjukvård. Internationellt består nätverket av 700 sjukhus i 24 länder. I har sjukhus 28 sjukhus, varav 4 universitetssjukhus som medlemmar. En vilja att utveckla verksamheten mot en hälsoorientering och att man bidrar med tre utvecklingsprojekt utgör kraven för att gå med i nätverket. Det ska bidra till hälsovinster såväl för patienten, de egna medarbetarna som för befolkningen i upptagningsområdet. Vi menar att nätverkets inriktning är precis rätt för att nå en förändring i synsätt inom hälso- och sjukvården. Vad som förebygger ohälsa och skapar hälsa måste bli en självklar kunskap och utgångspunkt för både patienter, sjukvårdspersonal och i samband med politisk planering. Nätverket vill vidareutveckla sitt arbete, men har begränsade resurser, vilket sätter upp hinder för det arbete man vill göra. Vi föreslår därför i vår budgetmotion 2006/07:So452 ett särskilt ekonomiskt bidrag med . Det är i linje med vad man i gjort, där den danska regeringen gav särskilt stöd till det danska nätverket. Det har betytt stabilitet, möjlighet till långsiktiga åtaganden och tydlig legitimitet i vården. Den utvecklingen vill vi se även i . Önskemålet är att all sjukvård och utbildning på vårdområdet ska bli hälsofrämjande tydligt och konkret utgå från mål 6. Att män och kvinnor ska ha tillgång till samma vård borde vara en självklarhet, men så är det inte. är kvinnor underrepresenterade i forskningen kring vård och behandling samt nya läkemedel. Könsspecifik granskning och information saknas ofta, vilket får allvarliga konsekvenser. Ett exempel är hjärt- och kärlsjukdomar, som fortfarande allmänt ses som en manssjukdom trots att det är den vanligaste dödsorsaken även bland kvinnor. En studie av SOS-samtalen i visade att männen oftare än kvinnorna bedömdes vara i livshotande tillstånd, vilket gjorde att kvinnorna fick vänta på ambulans. I genomsnitt tog det innan en hjärtsjuk kvinna kom till sjukhus än en man. Att kvinnor kan uppvisa andra symtom är okänt och misstolkas ofta. Ojämlik vård på detta sätt är naturligtvis inte acceptabelt. ser det som självklart att genusperspektivet ska genomsyra all vård och omsorg. har pekat på att det saknas könskonsekvensanalyser av reformer som vårdgarantin, läkemedelsreformen och arbetet med att ta fram prioriteringslistor. Vi vill att sådana analyser tas fram. har (bet. 2005/06:SoU17) konstaterat att det är angeläget med hälso- och sjukvårdsforskning med inriktning på konsekvensanalyser ur ett könsperspektiv av reformer och strukturella förändringar. Utskottet menar att man utgår från att följer frågan framöver och finner inte skäl för att ta något initiativ med anledning av tidigare motion i ämnet. Vi tycker inte att detta är tillfredsställande, utan vidhåller att regeringen bör göra konsekvensanalyser ur könsperspektiv när man går vidare med reformer inom hälso- och sjukvårdsområdet. Det faktum att kvinnor och män bemöts olika, har olika förutsättningar och olika förväntningar på sig själva beror på rådande könsroller som skapas av omgivning, strukturer och samhälle. En kvinnas rätt att bestämma över sitt liv är alltid lika viktigt. Om hon inte vill föda barn är abort ytterst ett ansvarsfullt beslut från en kvinnas sida. Kvinnan ska stödjas i sitt val och både kvinnan och mannen ska ha rätt till samtal med kurator. Vi anser att samhället ska verka för att så långt som möjligt minska antalet aborter. Det finns alltid risker vid ingrepp av detta slag, och därför är förebyggande arbete och ett förhindrande av oönskade graviditeter bättre. Det yttersta och kanske mest obehagliga beviset på mäns strukturella överordning är mäns våld mot kvinnor. Självklart är våld och hot mot kvinnor ett samhälleligt ansvar. Historiskt är det kvinnojourerna som visat sig kunna garantera skydd och stöd till våldsutsatta kvinnor. Deras arbete har varit framgångsrikt eftersom det bygger på kvinnornas egna behov och erfarenheter. Kvinnojourernas arbete, som i stor utsträckning bygger på ideellt arbete, får emellertid inte bli en ursäkt för kommunerna att inte ta sitt ansvar. Mäns våld är också ett problem för män. Pojkar och män är redan från barndomen utsatta för våld, som offer eller som vittnen och genom att de i vissa situationer förväntas använda våld. anser att det är viktigt att inte enbart tala om våldet i generella termer, utan att en könsanalys måste läggas på våldet. Det går inte att smita från det faktum att det främst är mäns våld på alla nivåer som är problemet. anser att forskning om dessa problem och utvecklande av strategier för att komma till rätta med dessa måste ges mycket hög prioritet. Något som saknas är åtgärder med fokus på dem som använder våld, inriktade på behandling och prevention. Arbetet måste vara riktat både mot strukturer och mot den enskilde mannen. Dessa åtgärder med fokus på männen ska ske parallellt med stöd och hjälp till utsatta kvinnor. Behandlingsprogram för män som har använt våld finns och används bland annat inom kriminalvården. vill att regeringen ska stimulera förebyggande arbete på detta område samt aktivt arbeta för ökad tillgång till behandlingsverksamhet för män som använder, har använt våld eller som själva bedömer att de riskerar att använda våld. Vi anser också att män som dömts för misshandel ska genomgå behandling. Se också vår partimotion om Mäns våld mot kvinnor, 2006/07:Ju316. Förebyggande insatser i samhället är viktiga för en god psykisk hälsa hos befolkningen. Vi anser att psykosociala och miljömässiga faktorer ska ges större tyngd inom psykiatrin, där den medicinska synen fortfarande dominerar. Komplementär och alternativ medicin, utprovad enligt vetenskap och beprövad erfarenhet, liksom psykoterapeutiska metoder ska vara en naturlig del i all vård. Människor med komplexa vårdbehov som funktionshinder, kroniska sjukdomar, neuropsykiatriska problem eller missbruk måste ges samma möjligheter som andra att få psykiatrisk hjälp. För de flesta människor är vårdcentralen den första och självklara kontakten vid alla slags svårigheter, det kan vara kroppsliga eller psykiska symtom och sjukdomar, livskriser och problem. Var tredje patient i väntrummen på vårdcentralerna skattar sin psykiska hälsa som dålig, men hos vårdcentralerna ligger tyngdpunkten alltjämt på att ta hand om människors kroppsliga symtom. Positiva exempel finns där man förändrat och utvecklat primärvården, t.ex. genom psykologsamverkan, och därmed kunnat möta patienter med psykiska besvär med adekvat vård. Projekt har visat att många patienter blir hjälpta med ganska korta psykologinsatser. Tidiga insatser med rätt behandling för olika typer av psykiska besvär besparar samhället kostnader genom minskade sjukskrivningskostnader, minskad läkemedelsförbrukning och minskad vårdkonsumtion. Kunskaper och metoder finns alltså, det som saknas är samlade insatser. Enligt den nationella handlingsplan för utveckling av hälso- och sjukvården som tidigare fattat beslut om ska primärvården utvecklas till att utgöra basen inom hälso- och sjukvården. Behovet av att utveckla insatserna vid psykisk ohälsa framhålls också, men i praktiken har alldeles för lite skett. Regeringen bör därför ta fram ett särskilt nationellt handlingsprogram för hur den psykiska hälsovården och den psykosociala kompetensen ska utvecklas inom primärvården. I utskottsbehandling (bet. 2005/06:SoU17) avslogs detta yrkande tillsammans med en rad yrkanden med hänvisning till att det ankommer på sjukvårdshuvudmännen att besluta om vårdens organisation m.m. med utgångspunkt i hälso-och sjukvårdslagen. Vi anser att detta till trots kan regeringen på nationell nivå skapa nationella handlingsplaner inom angelägna områden. Vi anser att den psykiska hälsovården är ett sådant. Läkemedel är en av behandlingsmetoderna som har en viktig funktion i dagens hälso-och sjukvård. Vidareutvecklingen av läkemedel för att nå bot och lindring vid svåra sjukdomstillstånd är en av samhällets viktigaste uppgifter. Läkemedelsanvändningen, såsom den ser ut har dock flera baksidor. En är att människor blivit så vana vid att alla åkommor löses genom läkemedel att kroppens egna läkeprocesser alltför ofta glöms, likaså andra möjligheter till egenvård och ett förebyggande förhållningssätt. Detta skapar en större risk för ohälsa för den enskilde som det är både dyrt och ineffektivt för samhället. Det finns också stora problem med biverkningar. En betydande andel av sjukvårdens totala kostnader handlar om att människor vårdas på grund av biverkningar av läkemedel. Människor behöver bli mer medvetna om att det alltid finns risker med läkemedel och att man därför i första hand bör ta till andra sätt, om resultatet blir lika bra. Alla människor är olika och kan därmed också ha olika känslighet för kemiska ämnen. Risken för biverkningar måste tas på allvar. Det är läkare som ska rapportera biverkningar, vilket de påfallande sällan gör. Det måste till en förändrad inställning bland läkare och behöver också bli självklart att vid varje förskrivning samtala om möjliga biverkningar och om hur eventuell rapportering ska gå till. I har man gjort ett försök med direktrapportering från konsumenter till . Det visar sig att rapporterna har blivit betydligt fler. Kanske för att läkemedelskonsumenterna får uttrycka sig på sitt eget sätt. En viktig verksamhet i sammanhanget är Kilen som fungerar som en konsumentorganisation för läkemedelskonsumenter. De arbetar med råd, stöd och kunskapsspridning rörande läkemedel, biverkningar och beroende. De har utvecklat en unik kompetens och fångar upp många frågor som läkarkåren av någon anledning inte vill se. Vi anser att det är viktigt att införa en generell möjlighet och ett system för rapportering av läkemedelsbiverkningar baserat på brukarnas egna upplevelser och iakttagelser. Regeringen bör återkomma med förslag på hur en sådan utformas. Det är viktigt att då ta tillvara såväl Kilens som erfarenheter för att det ska bli ett så användarvänligt system som möjligt. Vi anser också att Kilens verksamhet behöver permanentas. De har levt med kortsiktig finansiering, vilket gör att de inte kunnat verka fullt ur. Trots det gör de ett mycket viktigt arbete och fyller en viktig funktion. Vi anser att det vore naturligt om de hörde till , alternativt . anser vi också att man behöver se över finansiering. De finansieras av de avgifter som läkemedelsbolagen betalar. Det finns därmed en koppling med den hand som föder dem som vi anser är olycklig. Det amerikanska FDA, motsvarigheten till står t.ex. fria från läkemedelsbolagen och kan därmed vara fria att ge kritik. Man kan också se att FDA, till skillnad från , även kan uppmuntra människor att använda sig av naturlig kost och andra sätt för att förbättra sin hälsa. Ett förslag för att kan stå friare i sin roll är att i stället finansieras genom statliga anslag en konstruktion vi anser behöver övervägas . Det är viktigt att läkemedelsgenomgångar erbjuds personer som tar flera läkemedel. Att ta många olika läkemedel gör att både verkan och biverkningar inte alltid är lätta att överblicka. Särskilt knepigt blir det för personer som får läkemedel utskrivna av flera olika läkare. Detta är ett omvittnat problem för äldre som ibland är storkonsumenter av läkemedel. Vi i anser att det är viktigt att landstingen tar sitt ansvar och fullgör sitt uppdrag att genomföra regelbundna läkemedelsgenomgångar, i kommunernas särskilda boenden samt för de äldre som bor i eget boende. 8Gott skydd mot smittspridning, Trygg och säker sexualitet och en god reproduktiv hälsa målområde 78 8.1Hiv, sexualitet och reproduktiv hälsa Trygg sexualitet som är fri från fördomar, tvång, våld och diskriminering är viktig för att människor ska må bra. Synen på sexualiteten i samhället betyder mycket och avgör om t.ex. homo- eller bisexuella utsätts för fördomar och diskriminering, med ohälsa som följd. Den är också viktig för kvinnors hälsa eftersom en förnedrande syn på kvinnors sexualitet leder till tvång och våld, och därmed ohälsa. Både sexuellt överförbara sjukdomar och oönskade graviditeter är vanligast bland unga människor. Rådgivning om preventivmedel och om hur man förebygger sexuellt överförbara sjukdomar bör vara lättillgänglig och vända sig till både män, kvinnor, pojkar och flickor. Ungdomar har rätt till saklig sexualkunskap oavsett sexuell läggning, sexuell identitet eller könsuttryck, och undervisningen ska förmedla ett öppet synsätt. Undervisningen ska också ta hänsyn till människors skilda förutsättningar utifrån etnicitet, kultur, religion och eventuella funktionshinder. upptäcktes 425 nya fall av hiv i , vilket är den högsta siffran . nyanmäldes 392 nya fall, vilket också är ett påfallande högt antal, i förhållande till . Oroande är också de problem som finns i fråga om biverkningar och resistensutveckling till följd av sjukdomens läkemedelsbehandling. Det finns anledning att arbeta för minskade tabun och ökad kunskap kring hiv/aids för att synen på sjukdomen ska förändras och bli mer realistisk och tolerant. Den effektiva hivprevention som har bedrivits i beror till stor del på frivilligorganisationernas arbete. Det är viktigt att dessa inte glöms bort i fördelningen av statliga medel. Även förekomsten av klamydia ökar. Vissa sexuellt överförbara sjukdomar kan, om de inte behandlas, leda till allvarliga komplikationer som infertilitet, utomkvedshavandeskap och livmoderhalscancer. Hälsorisker som har samband med sexuellt beteende förebyggs bäst genom att stärka individens egen identitet, självkänsla och förmåga att hantera relationer till andra. Arbetet bör inriktas på det friska och det positiva utan att hälsoriskerna för den skull negligeras. Dessa frågor är av stor betydelse för en god folkhälsa. 9Ökad fysisk aktivitet målområde 9 Inom målområde 9 är den primära bestämningsfaktorn fysisk aktivitet. De bakomliggande bestämningsfaktorerna som påverkar befolkningens nivå av och förutsättningar för fysisk aktivitet är: Förekomst av stödjande miljö för fysisk aktivitet; Närhet och tillgänglighet till faciliteter för fysisk aktivitet; och Förekomst av jämlika och jämställda förutsättningar för fysisk aktivitet. Fysisk aktivitet är viktig både för den psykiska och fysiska hälsan. Ett exempel är forskning som visar att män som lider av måttlig kärlkramp mår bättre av 20 minuters cykling per dag än av s.k. ballongsprängning. Motion främjar hälsa och motverkar övervikt. Regelbunden fysisk aktivitet leder också till att man mår bättre genom att man blir avstressad som man får mer ork och energi. I är idrottsrörelsen den största folkrörelsen och dess verksamhet har mycket stor betydelse för folkhälsan. Det offentliga bör fortsätta att arbeta aktivt för att fler ska se motion som ett naturligt inslag i vardagen. Kommunerna bör även se över och förbättra säkerheten längs barnens skolvägar, så att de i större utsträckning kan välja att gå eller cykla till och från skolan. anser att själva begreppet idrott måste breddas. Det viktiga är att man rör sig, och utöver idrott och motion kan begreppet rörelse användas. I skolan behöver detta inte ske i en traditionell gymnastiksal utan kan minst lika bra, eller t.o.m. bättre, ske på andra ställen. En lång promenad i skogen ger både rörelse och naturupplevelser. Man slipper då också det ibland destruktiva momentet med tävlan och jämförelse, som oftast sker under en traditionell idrottslektion. Detta bör man komma bort från. Idrott kan också vara dans och så mycket annat, det viktiga är den fysiska aktiviteten. Det naturliga vore att varje skola ges goda förslag på att förbättra förutsättningarna för ökad fysisk aktivitet i skolan. Det måste skapas tid och plats i skolan för alla elever att kunna ha ett pass med rörelse. Unga och gamla, kvinnor och män alla borde vi ha samma rätt till samhällets olika arenor för träning. Så är det inte , flickor och kvinnor diskrimineras genomgående. Därför måste damidrotten ges bättre villkor, ekonomi och träningstider. Samhällets resurser ska i första hand kanaliseras till flick-, pojk- och breddidrotten, dvs. den del av idrotten där de allra flesta kan vara med. Till breddidrotten räknar vi också handikapp-, korp- och motionsidrott. Studier har visat att det bland en del grupper är vanligare med en stillasittande fritid än bland andra. Det är t.ex. vanligare att lågutbildade inte motionerar på sin fritid än att högutbildade inte gör det. Som exempel på att ändra strukturer för att främja fysisk aktivitet har man i en del kommuner infört speciella tider för kvinnor att besöka badhus. Ett annat exempel är satsningar när man haft grupper av kvinnor som lärt sig cykla. Detta är bra exempel på hälsosatsningar, som även kan motverka utanförskap i samhället. Att motverka direkt, indirekt och strukturell diskriminering gentemot personer av annan härkomst än svensk, är också alltid en viktig faktor i folkhälsoarbetet. Det behövs en övergripande strategi för hur samhället ska kunna stödja ideella verksamheter . Många verksamheter får stöd genom att överskottet från det svenska spelmonopolet fördelas till bland annat idrottsverksamhet. Idrotten är med andra ord spelberoende och dess framtida finansieringsbas riskerar att bli rejält urholkad i takt med den utveckling vi ser på spelmarknaden, där Internetspelbolagen tar en allt större andel. vill inte ha en avreglerad spelmarknad av flera skäl. Dels befarar vi ett ökat individuellt spelberoende med sociala tragedier som följd och med en ökad belastning för kommunernas socialförvaltningar, dels ser vi att pengarna till idrottsrörelsen minskar. vill därför att regeringen ska utreda hur idrottens stöd påverkas vid en avreglering av spelmarknaden. I förra årets utskottsbehandling (KrU) tog man upp betänkandet Spel i en föränderlig värld slutbetänkandet av (SOU 2006:11). Utredningen övervägde alternativ till den nuvarande regleringen av spelmarknaden, men på grund av den tid som stod till förfogande presenterade de endast skissartat en annan modell. Därför ansåg utskottet att det inte fanns någon anledning att ställa sig bakom kravet. Vi hävdar att det fortfarande finns ett sådant behov. Den så kallade Idrottsmiljarden, eller Handslaget som projektet också kallas, innebär att idrottsrörelsen fått . Idrottsrörelsen å sin sida tog på sig att bland annat fördjupa sitt samarbete med skolorna. Syftet har varit att skapa förutsättningar för att få andra barn än de som redan är aktiva inom idrotten att vilja röra på sig och skapa samarbete med skolorna. Pengarna har kommit från överskottet i AB . Men det har inneburit att det lokala aktivitetsstödet () som ges till föreningar som ordnar aktiviteter för barn och unga i åldern urholkats, genom att dess andel av statens stöd till idrotten minskat. har anslaget till lokal barn- och ungdomsverksamhet sänkts från till , vilket innebär sänkning från 19,av det totala anslaget till endast 4,. (Källa:Regleringsbrev för .) Vi anser att Handslaget på sitt sätt varit ett lovvärt projekt, men har invändningar mot att särskilt stödja fysisk aktivitet som innebär tävling. Dessutom har stödet inte nått ut till små klubbar som inte haft resurser att söka de medel som funnits att söka. Ett betydligt bättre sätt att nå ut brett är att öka på den summa som går till varje barn som är aktivt. Ett sådant system finns redan, genom LOK-stödet, men summan behöver helt enkelt ökas på. På det sättet når man brett, och vi stödjer fysisk aktivitet, oavsett om det innehåller tävlingsmoment eller inte. anser att en översyn av statens ersättning till idrotten bör göras för att stärka barn- och ungdomsidrotten och återställa dess andel av den totala budgeten. 10Goda matvanor och säkra livsmedel målområde 10 Inom området goda matvanor och säkra livsmedel påverkas hälsan av fyra bestämningsfaktorer. Dessa är goda matvanor, energibalans, amningsfrekvens och säkra livsmedel.