frsrdg · GT04RS3bil5 · 2006-01-01 00:00:00 — Samhällsvetenskaplig forskning har ägnat stor kraft åt att försöka förklara medborgarnas bristande förtroende för politiska institutioner. Dessa försök har inte alltid varit helt framgångsrika; förtroende är ett svårfångat fenomen. Ett flertal forskare har utgått från en institutionell ansats när det bristande förtroendet skall förklaras. Pippa har till exempel i boken undersökt om förtroendeminskningarna har att göra med brister i det politiska systemets utformning (1999:21 ff. och 217 ff.; 2000:58 ff.). Utgångspunkten för det resonemang som Pippa för är att det finns ett samband mellan politikerförtroende och politikens spelregler. Politikerförtroendet är högre i länder med majoritetsvalsystem än i länder med proportionella valsystem, högre i länder med parlamentariska system än i länder med presidentsystem och högre i länder med få partier än i länder med många partier (1999:232 f.). Därmed skulle politikermisstron kunna tillskrivas brister i det politiska systemets utformning. Enligt detta synsätt skulle utformningen av det politiska systemet och dess funktioner, uppgifter och arbetssätt kunna påverka graden av förtroende hos medborgarna. har kommit till en liknande slutsats: Det faktum att svenskarna har mycket lågt förtroende för partier och politiker kan inte bara skyllas på yttre omständigheter. En viktig förklaring är också att det politiska ledarskapet och de politiska institutionerna har stora brister [min kursivering]. (1997, jfr 1999:108; 2003:25 f.) Både Pippa och vill således koppla allmänhetens låga förtroende för politik, partier och politiker till de institutionella formerna för det politiska systemet. Vad som i båda fallen diskuteras är närmast de konstitutionella spelreglerna för det politiska systemet. Överfört på skulle vi kunna förvänta oss att medborgarnas låga förtroende för skulle kunna härledas till faktiska eller upplevda brister i institutionen och dess sätt att fungera. Något strikt test av teorier om att institutionella spelregler förklarar graden av medborgarnas tillit till det nationella parlamentet kommer inte att ske i detta kapitel; ett sådant test skulle förutsätta data från flera olika länder. En närliggande tanke skulle däremot kunna vara att institutionens och dess ledamöters sätt att hantera och fullgöra de egna uppgifterna ifrågasätts av medborgarna, vilket i sin tur påverkar förtroendet för negativt. Ett samband skulle därför kunna förväntas mellan medborgarnas bedömningar av hur och dess ledamöter sköter sina uppgifter och vilket förtroende som åtnjuter. Statsrättsligt sett brukar tillskrivas tre funktioner. Till hänförs lagstiftningsmakten, finansmakten och kontrollmakten (1980:29 f. och 49). Funktionerna framgår av 1 kap. 4 § regeringsformen som lyder: stiftar lag, beslutar om skatt till staten och bestämmer hur statens medel skall användas. granskar rikets styrelse och förvaltning. I litteraturen om nationella parlament brukar ytterligare ett antal uppgifter och funktioner omnämnas. Avsikten med detta kapitel är att undersöka om det finns stöd för tesen att allmänhetens bedömning av hur olika tänkbara riksdagsuppgifter hanteras påverkar det generella förtroendet för . Har förtroendebedömningen något att göra med i vilken grad medborgarna anser att sköter sina uppgifter på ett bra eller dåligt sätt?3 Förtroendet för över tid Förtroendet för politiker och partier i har sjunkit . redovisar i boken hur andelen väljare som instämmer i påståendena de som sitter i och beslutar tar inte mycket hänsyn till vad vanligt folk tycker och tänker och partierna är bara intresserade av folks röster, men inte av deras åsikter har ökat (2000:32 ff.). var andelen väljare som instämde i det första påståendet . Exakt i riksdagsvalet uppmättes att av väljarna instämde i samma påstående. Misstron mot politiker har således ökat kraftigt i . valundersökning har andelen väljare som instämmer i påståendet sjunkit till . Utvecklingen är densamma om vi ser till det andra påståendet om partierna. 1968 instämde av väljarna i detta påstående; 1998 hade andelen stigit till . undersökning uppgår andelen till 69 procent.4 Resultaten framgår av figur 1. Figur 1Misstro mot partier och politiker 19682002 (procent) Kommentar: Påståendena löd: Partierna är bara intresserade av folks röster, men inte av deras åsikter och De som sitter i och beslutar tar inte mycket hänsyn till vad vanligt folk tycker och tänker. Påståendefrågorna om politikerförtroende fanns inte med valundersökning. Källa: Valundersökningarna 19682002 samt 2000:32 ff. Valåren de år undersökningarna som redovisas i figur 1 genomförts är speciella. Under valåren bedrivs politiska kampanjer, politiker och kandidater är ute och möter medborgare i större utsträckning än andra år och massmedierna innehåller mer politikrelevant material än annars. Det kan därför finnas anledning att systematiskt studera förtroendet för politiker också mellan valåren. , med sina årliga mätningar, erbjuder sådana systematiska studier av förtroendet för ända . Den frågeformulering som undersökningen i kapitlet baseras på lyder: Hur stort förtroende har Du för det sätt på vilket följande samhällsinstitutioner och grupper sköter sitt arbete? Svarsalternativen har varit mycket stort förtroende, ganska stort förtroende, varken stort eller litet förtroende, ganska litet förtroende och mycket litet förtroende.5 Förtroendet för , mätt med förtroendefråga, redovisas i tabell 1 och figur 2 (jfr 2003b). I tabell 1 redovisas hur förtroendet för har utvecklats . I tabellen redovisas dels hur svarspersonerna fördelar sig på de fem alternativa svarsmöjligheterna, dels hur andelen svarspersoner med stort förtroende minus andelen svarspersoner med litet förtroende (det s.k. balansmåttet) har varierat . Figur 2 åskådliggör tabellens resultat genom att visa hur andelen personer med mycket eller ganska stort förtroende har utvecklats . Tabell 1 Förtroendet för 19862002 (procent, balansmått) Varken stort eller litet Kommentar: 1) Mittenalternativet varken stort eller litet förtroende fanns inte med undersökning. Resultaten avser svenska medborgare . Frågeformulering: Hur stort förtroende har Du för det sätt på vilket följande samhällsinstitutioner och grupper sköter sitt arbete? Källa: SOM-undersökningarna 19862002. År Figur 2Förtroendet för 19862002 (procentandel mycket procent valår valår valår valår och valår ganska stort förtroende) Kommentar: Medieakademin/NFO Infratest omfattar ca 750 telefonintervjuer genomförda respektive år. Procenttalen är beräknade bland personer som besvarat förtroendefrågorna (2003a). Frågeformulering: Hur stort förtroende har Du för det sätt på vilket följande samhällsinstitutioner och grupper sköter sitt arbete? Källa: SOM-undersökningarna 19862002 och MedieAkademin 1997 2002. Resultaten är tydliga. Förtroendet tenderar att vara något högre under valår jämfört . Mätserien ger inte mindre än fem tillfällen då den elektorala cykeln i förtroendet för bekräftas (1993). Som och visar i ett annat av bokens kapitel kan det uppåtgående förtroendet för i samband med valår hänföras till en mer allmän elektoral cykel för politikertilltron (2003b). Också förtroendet för andra politiska institutioner, som politiska partier och regeringen, ökar under valåren.6 Vid samtliga tillfällen då val hållits, 1988, 1991, 1994, 1998 och 2002, har förtroendet för ökat något jämfört . Resultaten visar således på en elektoral cykel när det gäller förtroendet för ; under valåren tenderar förtroendet att öka jämfört . till hela tidsperioden kan förtroendet för delas in i två tydliga perioder. Den första, , kännetecknas av nedgång. Därefter har förtroendet ökat något. hade av svarspersonerna ett stort eller ganska stort förtroende för ; motsvarande andel 2002 var . Intressant att notera är också att nedgången i förtroendet efter valet () var klart mindre än nedgången efter tidigare val. Efter både 1994 och val gick förtroendet ned ; val var nedgången . Möjligen signalerar resultaten att förtroendet för är på uppåtgående. Slutsatsen av detta måste anses vara positiv för den som ser ett demokrativärde i att medborgare hyser ett förtroende för den folkvalda församlingen. De år står i fokus för den politiska händelseutvecklingen, och de år medborgare ges möjlighet att påverka sammansättningen av den parlamentariska församlingen, ökar förtroendet.7 Medborgares och riksdagsledamöters bedömning av Forskningsdiskursen om vilka uppgifter som skall tillskrivas nationella parlament är stor, och någon gemensam uppfattning om vilka dessa uppgifter skulle vara finns inte.8 En vägledning ger dock litteraturen, och utifrån den kan ett antal uppgifter och funktioner för preciseras, nämligen fatta avgörande beslut för samhällsutvecklingen, övervaka regeringens arbete, vara central debattarena, förutse framtida problem innan de blir akuta, avspegla åsiktsfördelningen bland väljarna och ta initiativ i frågor som inte tas upp av regeringen. Dessa sex uppgifter har och tidigare angivit som centrala för (1988:252; 1996:239; 1999; 2000, jfr 2001:58 f.). Sedan dessa undersökningar genomfördes och 1988 har blivit medlem av Europeiska unionen, vilket motiverar att en sjunde uppgift för kan anges, nämligen bevaka utvecklingen inom EU.9 Sammantaget är det således sju tänkbara uppgifter som och dess ledamöter har att hantera.10 Dessa behöver inte vara de enda tänkbara eller möjliga uppgifterna utan kan ses som indikatorer på olika uppgifter det är rimligt att och dess ledamöter ägnar sig åt. För att som syftet med kapitlet är undersöka om medbogarnas bedömning av hur sköter sina demokratiska uppgifter påverkar det allmänna förtroendet för torde de sju uppgifterna vara tillräckliga. Svarspersonerna har fått bedöma hur bra eller dåligt uppfyller de sju uppgifterna. Frågan har varit formulerad på följande sätt: har olika uppgifter. Hur bra eller dåligt anser Du att och ledamöter uppfyller nedanstående uppgifter? Svarsalternativen har varit mycket bra ganska bra varken bra eller dåligt ganska dåligt och mycket dåligt.11 Frågan har ställts två gånger i SOM-undersökningarna, både 1998 och 2002. I tabell 2 redovisas hur de svarande har bedömt att och riksdagsledamöterna sköter de olika uppgifterna. Tabellen presenterar också ett statistiskt balansmått som väger andelen svarspersoner som svarat mycket eller ganska bra mot andelen som svarat ganska eller mycket dåligt. I tabellen redovisas balansmåtten för både 1998 och 2002. Tabell 2 Medborgarnas syn på hur väl uppfyller olikuppgifter (procent, balansmått) Varken bra eller dåligt Fatta avgörande beslut för samhällsutvecklingen Förutse framtida problem innan de blir akuta Avspegla åsiktsfördelningen bland väljarna Ta initiativ i frågor som inte tas upp av regeringen Bevaka utvecklingen inom EU Kommentar: Resultaten bygger enbart på svarspersoner som besvarat alla uppgifter (n=1 500). Frågeformulering: har olika uppgifter. Hur bra eller dåligt anser Du att och ledamöter uppfyller nedanstående uppgifter? Källa: och 2002. Om tre av uppgifter är medborgarnas bedömning övervägande positiv. Det gäller uppgifterna att fatta avgörande beslut (+19), övervaka regeringen (+13) och att vara central debattarena (+12). Det är lika många svarande som tycker att sköter uppgiften att bevaka utvecklingen inom EU bra som tycker att sköter denna uppgift dåligt (±0). När det gäller övriga tre uppgifter är däremot andelen svarande som tycker att hanterar uppgifterna dåligt större än andelen som tycker att hanterar dessa uppgifter bra. Det gäller både uppgiften att avspegla åsiktsfördelningen bland väljarna (7) och uppgiften att ta initiativ i frågor som inte tas upp av regeringen (12). Allra sämst i medborgarnas utvärdering hamnar dock och riksdagsledamöterna när det gäller uppgiften att förutse framtida problem innan de blir akuta (37). Medborgarnas bedömningar av och ledamöter har blivit mer positiva . På varje punkt kan vi se att balansmåttet för medborgarnas bedömningar har ökat. Det återspeglar den allmänt ökade politikertilltron som vi kunde iaktta i figur 2. Andelen medborgare som har förtroende för har ökat från 2002. När det gäller bedömningen av hur hanterar ett antal uppgifter är det dock inte andelen nöjda som ökat. Det utmärkande för förändringarna är snarare att det är andelen missnöjda som minskat. Främst är det andelen svarspersoner som tycker att sköter en uppgift ganska dåligt som 2002 är något lägre än motsvarande andel 1998. Den svarskategori som främst har ökat, från att redan tidigare ha varit tämligen stor, är varken bra eller dåligt. Den för kapitlet styrande utgångspunkten handlar om det rimliga i att förvänta sig att medborgarbedömningar av hur hanterar sina uppgifter och funktioner föregår bedömningen av förtroendet för i allmänhet. Den allmänna och generella förtroendebedömningen som medborgarna gör av antas i en sådan rationell modell förklaras utifrån den värdering människor gör av hur hanterar olika funktioner och uppgifter.12 En multivariat analys, som beaktar samtliga sju riksdagsuppgifter, gör det möjligt att väga de olika riksdagsuppgifterna mot varandra. Man kan ställa sig frågan vilka av de sju värderingarna som har störst betydelse för människors förtroende för riksdagen.13 Resultaten av en sådan multivariat analys visar att människors bedömning av hur hanterar de sju funktionerna tillsammans bidrar till förklaringen av förtroendet för ; andelen förklarad uppgår till . Det är uppenbart att människors uppfattning om hur fullgör ett antal olika uppgifter har betydelse för i vilken grad tillskrivs något förtroende. Därtill ger analyserna ett tydligt stöd för att människors förtroende för bestäms i olika hög grad av synen på hur dessa sju uppgifter uppfylls. Uppfattningen om hur sköter vissa uppgifter har större effekt på det allmänna förtroendet för än bedömningen av andra uppgifter. Hur lyckas med uppgiften att fatta de stora samhällsavgörande besluten utgör det enskilt viktigaste bedömningskriteriet för förtroendet för . Inte bara medborgare har fått utvärdera arbete. Även riksdagsledamöterna har fått göra samma bedömning. Samtliga riksdagsledamöter har efter valet fått besvara samma fråga i en undersökning genomförd parallellt med SOM-undersökningen.14 I tabell 3 redovisas hur stor andel av svarande medborgare och riksdagsledamöter som tycker att och riksdagsledamöterna sköter olika uppgifter mycket eller ganska bra.15 Tabell 3Medborgarnas (mb) och riksdagsledamöternas (rd) syn på hur väl uppfyller olika uppgifter efter partitillhörighet (procent, balansmått) Fatta avgörande beslut för innan de blir akuta Ta initiativ i frågor som inte tas upp av regeringen Kommentar: Resultaten visar andelen svarspersoner som svarat att uppfyller olika uppgifter mycket eller ganska bra. Resultaten visar också balansmåttet, det vill säga andelen mycket eller ganska bra minus andelen ganska eller mycket dåligt (andelen bra minus dåligt). Endast svarspersoner som besvarat alla uppgifter har medtagits i analysen. Frågeformulering: har olika uppgifter. Hur bra eller dåligt anser Du att och ledamöter uppfyller nedanstående uppgifter? Svarsalternativen har varit mycket bra, ganska bra, varken bra eller dåligt, ganska dåligt och mycket dåligt. Källa: och 2002 samt riksdagsundersökningarna Riksdagskandidat 1998 och . Riksdagsledamöter gör i de allra flesta fall mer positiva bedömningar av hur hanterar de olika uppgifterna. Endast för två av sju uppgifter är andelen dåligt större än andelen bra, vilket kan jämföras med medborgarna där tre av sju uppgifter uppmäter ett negativt balansmått och ytterligare ett hamnar på jämviktspunkten (±0). I nästan samtliga fall är dessutom balansmåtten som uppmäts för ledamöter mer positiva jämfört med motsvarande balansmått bland medborgare. Om fem av uppgifter är ledamöternas bedömning huvudsakligen positiv. Det framgår av att andelen ledamöter som tycker att sköter dessa uppgifter bra är större än andelen riksdagsledamöter som tycker att sköter uppgifterna dåligt. Balansmåtten för uppgifterna att övervaka regeringens arbete (+53), fatta avgörande beslut (+46), avspegla åsiktsfördelningen bland väljarna (+45), ta initiativ i frågor som inte tas upp av regeringen (+30) samt bevaka utvecklingen inom EU (+11) är därför positiva. För de två andra uppgifterna är däremot andelen riksdagsledamöter som tycker att hanterar uppgifterna dåligt större än andelen som tycker att hanterar dessa uppgifter bra. Det gäller både uppgiften att vara central debattarena (9) och att förutse framtida problem innan de blir akuta(22). Riksdagsledamöternas bedömningar av och ledamöter har blivit mer positiva i fyra fall och mer negativa i tre.16 Ledamöterna är i jämförelse med 1998 mindre nöjda med hur fullgör uppgifterna att fatta avgörande beslut, övervaka regeringen och vara central debattarena. Däremot är ledamöterna mer positiva till de fyra andra uppgifterna jämfört . Högre balansmått uppmäts för riksdagsledamöterna jämfört med när vi ser till uppgifterna att förutse framtida problem, avspegla åsiktsfördelningen, ta initiativ i frågor som inte tas upp av regeringen och bevaka utvecklingen inom EU. Riksdagsledamöter och medborgare rangordnar uppgifterna efter bedömningen av hur väl de fullgörs på ett likartat sätt, även om rangordningarna var mer överensstämmande 1998.17 Riksdagsledamöter och medborgare är till exempel överens om vilka två uppgifter som hanterar bäst (fatta avgörande beslut och övervaka regeringen). Likaså är medborgare och folkvalda överens om att är minst bra på att förutse framtidens problem. Bara när det gäller att avspegla åsiktsfördelningen bland väljarna märks en markerad skillnad. Medborgarna är inte lika positiva i sina bedömningar av denna uppgift som riksdagsledamöterna själva är. Problembilden hos riksdagsledamöter och medborgare är således densamma: Man är överens om starka och svaga sidor. Resultaten kan något ställas i relation till tidigare forskning där till exempel visat att riksdagsledamöter inte lyckats särskilt bra med den svåra uppgiften att förutse framtida problem för att kunna vidta lämpliga åtgärder innan problemen blir akuta (1996:171 ff.). har i en rad studier undersökt hur väl riksdagsledamöter avspeglar åsiktsfördelningen bland väljarna och kommit fram till att svensk åsiktsöverensstämmelse inte är högre än i de andra nordiska länderna eller i länder som , och samt att åsiktsrepresentationen till och med är sämre än vad som skulle ha åstadkommits genom en lottningsprocedur (se till exempel 1996; 1999a; 1999b).18 Det förefaller således som om medborgarnas respektive riksdagsledamöternas utvärdering av inte bara står i överensstämmelse med varandra utan också i någorlunda överensstämmelse med tidigare forskningsresultat. En viktig slutsats av kapitlet är att politiska val tenderar att fungera som motorer för utvecklingen av förtroendet för . Förtroendet stiger under valåren för att falla tillbaka något året därpå. En annan viktig slutsats är att det finns skäl att se förtroendet för nationella parlament i ljuset av hur människor uppfattar att parlamenten hanterar olika uppgifter. Människors allmänna och generella bedömning av förtroendet för visade sig vara starkt kopplat till de bedömningar som görs av hur hanterar de funktioner institutionen har i det representativa styrelseskicket. Förtroendet för har säkert flera förklaringar. Det står dock klart att förtroendet i en inte ringa utsträckning bestäms av medborgarbedömningarna av hur hanterar ett antal olika uppgifter. Ett sådant resultat pekar i en bestämd riktning. Förtroendet för är inte oberoende av institutionella spelregler och de eventuella institutionella brister som omger det parlamentariska arbetet. Medborgare utvecklar sin bedömning av förtroendet för i nära samklang med i vilken utsträckning de bedömer att hanterar olika uppgifter bra eller dåligt. En given reservation som bör föras in i resonemanget är att både den allmänna bedömningen av förtroendet för och de olika bedömningarna av hur fullgör sina uppgifter skulle kunna föras tillbaka på andra förklaringsfaktorer, vilka i föreliggande undersökning inte har beaktats. Syftet har, som tidigare nämnts, varit begränsat till att se om det över huvud taget är relevant att föra in bedömningar av hur sköter sina demokratiska uppgifter som tänkbara förklaringar till utvecklingen av det generella förtroendet för institutionen. I båda fallen, förekomsten av en elektoral cykel och förekomsten av en koppling mellan bedömningen av hur hanterar sina uppgifter och förtroendebedömningen av institutionen, finns det alltså anledning att lyfta fram resultaten i ett institutionellt och konstitutionellt sammanhang. Det politiska systemets utformning och utförandet av demokratins funktioner har betydelse för människors förtroendebedömningar. (1998) Fallande förtroende för , i , S. & , L. (red.) Opinionssamhället, nr 20, s. 4968, : . (1999) Stigande förtroende för under valår, i , S. & , L. (red.) Ljusnande framtid, SOM-undersökningen 1998, nr 22, : . (2002) I kontakt med , i , S. & , L. (red.) Det våras för politiken. Trettiotvå artiklar om politik, medier och samhälle, SOM-undersökningen 2001, nr 30, : . (2000) Parliament and Government, i , P. & , K. (red.) Beyond Westminister and Congress. The Nordic Experience, : . (1997) Förtroendet för medierna. TV, radio och dagspress i allmänhetens ögon, : masskommunikation (JMG). & , S. (1996) Representation From Above. Members of Parliament and Representative Democracy in , Aldershot: Dartmouth. & , S. (1995) Väljarnas val, : juridik. Hibbing, J. & , E. (1998) The Medias Role in : Distinguishing Emotional Reactions and Cognitive Evaluations, i , vol. 42, no. 2, 1998, s. 475498. & Stjernquist, N. (1980) Grundlagarna med tillhörande författningar, : Söners förlag. & , P. (1988) De folkvalda. En bok om riksdagsledamöterna och den representativa demokratin i , : . & , M. (1987) Väljare och val i , : . & , L. (2003a) Medieakademins förtroendebarometer, i Medieakademin, årsbok 2003, : Medieakademin. & , L. (2003b) Förgängligt förtroende, i , S. & , L. (red.) Fåfängans marknad, SOM-undersökningen 2002, nr 33, : . (1996) Svensk åsiktsöverensstämmelse, i , B. & , B. (red.) Vetenskap om politik. till professor emeritus , : . (1999a) Issue Agreement, i , P. & , K. (red.) Beyond Westminister and Congress. The Nordic Experience, : . (1999b) Collective Policy Congruence Compared, i , W. et. al., Policy Representation in Western Democracies, : . (1999c) Down and Down We Go: Political Trust in , i , P. (red.) Global Support for Democratic Government, : . (1999d) Representativ demokrati, SOU 1999:64, : Fakta info direkt. (2000) Välja parti, : juridik. Lipset, S. & , W. (1983) The Confidence Gap, : . Lipset, S. & , W. (1987) The Confidence Gap During the , 19811987, i Political Science Quarterly 102:123. Listhaug, O. & , M. (1995) Confidence in Political and Private Institutions, i Klingemann, H-D. & , D. (red.) Citizens and the State, Oxford-New : . (1999) SOM-undersökningen 1998 genomförande och utfall, i , S. & , L. (red.) Ljusnande framtid, SOM-undersökningen 1998, nr 22, : . & , O. (2003) (red.) Svensk författningspolitik, : . (1998) Politikerförakt eller mogen misstro? Misstron mot politiker och politiska institutioner, : och Kommentus Förlag. (2000) Politikens meningslöshet. Om misstro, cynism och utanförskap, : Liber. (1996) Förföljda och föraktade. Folkets vrede drabbade 1700-talets politiker, i Populär Historia, 1996:6, s. 2831, : Populär Historia. (1999) (red.) Global Support for Democratic Government, : . , O. (1997) Politiker orsakar demokratikris, , , , : . , O. (1999) Samhällskonsten, : . (2001) inför 2000-talet, huvudbetänkande, : riksdag. Strömbäck, J. (2001) Gäster hos verkligheten. En studie av journalistik, demokrati och politisk misstro, : B. . (1981) Förtroendet för politiker. En rapport från FSI om allmänhetens attityder till politiker åren 19731980, : . (1995) över riksdagsvalet . En långtidsstudie, : Tiden. Utskottsundersökningen har genomförts på uppdrag av .