frsrdg · GT04NR1 · 2006-03-09 00:00:00 — Det handlar i första hand om representanter för federationsrådet och statsduman. Andra kontakter är för oberoende staters samvälde (CIS IPA) och Nordvästra parlamentariska församling (PANWR). Kontakterna har främst bestått i informationsutbyte vid gemensamma möten och i deltagande i varandras sessioner och konferenser. För att stödja minoriteterna i nordvästra arbetar parlamentarikerna i rådet för att få med urfolkens situation i handlingsplanen för den nordliga dimensionen. Inriktningen på samarbete med har nära anknytning till det ministerrådsförslag om riktlinjer för samarbete med nordvästra 20062008 som antogs vid sessionen 2005 samt med övriga program och samarbetsaktiviteter som ministerrådet bedriver med . och kommer gemensamt att utveckla sina kontakter med . Överordnade motiv för att utveckla samarbetet med är dels samhörigheten i norra , dels utmaningarna i norra . Geografiskt är det en region som omspänner samt Arktis- och . Utmaningar i norra som miljö, klimat och levnadsvillkor i och Barents, organiserad kriminalitet och hälsoproblem är bara några exempel på gränsöverskridande frågor som kräver gränsöverskridande samarbete och lösningar. Samarbetet i , ekonomisk bärkraftig utveckling samt urfolkens levnadsvillkor i nordligaste var huvudteman när den 2:a parlamentariska hölls i . I konferensen deltog parlamentariker från de fem nordiska länderna och samt företrädare för ursprungsbefolkningarna. Konferensen utmynnade i ett särskilt uttalande från ordförandeskapet som framhöll ett bärkraftigt utnyttjande av regionens resurser, upprensning av atomavfall, klimatförändringar, urbefolkningens villkor, levnadsförhållanden i regionen samt vikten av ökad samordning mellan aktörer i regionen. De rika naturresurserna i norr är en orsak till det växande intresset för nordområdena, därför är det viktigt att utvinning av naturresurser sker på ett förnuftigt och hållbart sätt. Särskild uppmärksamhet riktades mot de miljöutmaningar som var förknippade med produktion och transport av olja och gas. anordnades ett uppföljningsmöte i till den parlamentariska . Programpunkter på detta möte var näringslivsutvecklingen i , klimatförändringar, levnadsvillkor, särskilt smittsamma sjukdomar samt formerna för det framtida parlamentariska samarbetet. presidium uttalade för sin del att man var emot etablerandet av nya institutioner och samarbetsorgan i regionen men för en helhetssyn på de nordliga frågorna och en ökad samordning och effektivare arbetsfördelning mellan befintliga aktörer. Ett viktigt villkor är att det interparlamentariska samarbetet skall bidra till ett mervärde och vara ett komplement till det bilaterala samarbete som sker mellan de nationella parlamenten i regionen. 7 Gemensamt möte med i Pärnu Det officiella parlamentariska samarbetet mellan och inleddes när nordiska parlamentariker deltog i Baltiska församlingens konstituerande möte. , , hade en delegation från presidium besökt , och för att knyta parlamentariska kontakter och visa solidaritet med de baltiska självständighetssträvandena. startades ett stipendieprogram för baltiska parlamentariker, och slöts ett samarbetsavtal mellan de båda organisationerna vilket förnyades . Sista stora gemensamma mötet De båda organisationerna var eniga om att samarbetet i fortsättningen inte skulle utgöras av stora gemensamma möten med övergripande teman utan i stället fokuseras på samarbete mellan fackutskotten i gemensamma frågor med sikte på konkreta resultat. Mötet samlade ett hundratal baltiska och nordiska parlamentariker, ministrar och experter och fokuserade på de nya villkoren och de nya utmaningarna för det parlamentariska samarbetet mellan de nordiska och de baltiska länderna. Mötet behandlade tre teman: globala utmaningar för det nordisk-baltiska samarbetet, regionen som ett konkurrenskraftigt innovationsområde samt stärkt demokrati hos nordisk-baltiska grannar. president öppnade mötet och konstaterade att trots att den internationella arenan har förändrats och nya utmaningar har tillkommit så är samarbetet med fortfarande av stort värde för de baltiska länderna. Han underströk att de nordiska och baltiska länderna har ett gemensamt ansvar för att skydda från föroreningar och att fokus i den fortsatta politiska dialogen bör vara att få till stånd en gemensam strategi för att skydda miljö. Han framhöll utrikespolitik, forskning och utbildning samt kultur som viktiga områden för det fortsatta samarbetet. Den estniske utrikesministern, , underströk betydelsen av det försvars- och säkerhetspolitiska samarbetet mellan och de nordiska länderna. Han lyfte även fram värdet av det regionala samarbetet i . export till de nordiska länderna utgör av industriproduktionen medan importen från de nordiska länderna utgör . Tre fjärdedelar av investeringarna i kommer från de nordiska länderna och tre fjärdedelar av estniska utlandsinvesteringar sker i . Utrikesministern angav de områden som gärna fokuserar på i det nordisk-baltiska samarbetet: säkerhet och stabilitet, försvars- och utrikespolitiskt samarbete, miljöfrågor och bärkraftig utveckling, utbildning och forskning, transportfrågor, energibesparande åtgärder och samarbete om krishantering. Baltiska församlingens president uppmanade de nordiska och baltiska parlamentarikerna att eftersträva balans mellan de ekonomiska framstegen och miljöskyddet i . Han underströk att det inte enbart behövs stora industriinvesteringar i den känsliga utan även investeringar i det mänskliga kapitalet. Vidare framhöll han vikten av gemensamma ställningstaganden i EU-frågor. president framhöll behovet av att samarbeta för att motverka den organiserade kriminaliteten, där människohandel är den värsta formen. Hon framhöll de gemensamma intressena på miljöområdet, särskilt i , och behovet av att intensifiera samarbetet med nordvästra för att undvika att och ökad integration leder till en vidgad välfärdsklyfta mellan EU/EES och de nya grannarna i öst. (), som för del presenterade resultatet av den gemensamma arbetsgrupp som tillsattes , framhöll vikten av att det framtida nordisk-baltiska samarbetet är effektivt och flexibelt och i stället för stora gemensamma möten koncentreras på samarbete med fackutskotten om konkreta frågor och gemensamma program. , vice ordförande i utrikesutskott, tog i sitt anförande upp vikten av det interparlamentariska samarbetet som en grund för demokrati och medborgardeltagande i norra . Han uttalade med emfas att ingen skall tvivla på väg mot demokrati och en rättsstat, och avsikten att finna sin plats bland demokratier. Han kritiserade skarpt de estniska och lettiska myndigheterna för att, enligt hans mening, diskriminera ryska medborgare. Detta ledde till skarp ordväxling och en intensiv debatt med representanterna för de utpekade länderna om mänskliga rättigheter, medborgarskap och etnisk diskriminering. I ett gemensamt uttalande från presidium och Baltiska församlingens presidium (bilaga 3) konstaterades att utvidgningen av Europeiska unionen inom överskådlig framtid kommer att vara den förhärskande politiska processen i det vidare europeiska landskapet. Detta leder till nya möjligheter till samarbete och en omprövning och förnyelse av samarbetsstrukturer och mål. I uttalandet underströks att inte får leda till nya skiljelinjer i och att stödet för samarbetet mellan EU, och andra grannländer i öst är av största betydelse. I det gemensamma uttalandet anfördes vidare att små aktörer i ett stort system genom gemensamma ansträngningar när så är möjligt kan uppnå betydligt större genomslag i beslutsprocessen. Det nordisk-baltiska parlamentariska samarbetet syftar till att stärka den socioekonomiska integrationen i , stödja uppbyggandet av kontakter med de nya grannländerna, främja en övergripande ansats för att möta de utmaningar som norra står inför. Det baltisk-nordiska samarbetet kan därmed bidra till den nordliga dimensionen och den europeiska grannskapspolitiken och spela en central roll för att stärka det regionala samarbetet i norra . Förutom plenarmötet samlades och Baltiska församlingens presidium och utskott till bilaterala möten om aktuella frågor. Presidierna diskuterade de nya utmaningarna för det parlamentariska samarbetet i och kom överens om att förbättra arbetsmetoderna mot mer flexibla, målinriktade och resultatinriktade samarbetsformer. Man fastslog att samarbetet skulle fortsätta med oförminskad kraft och vara fokuserat på vad små länder gemensamt kan uppnå. Kultur- och utbildningsutskotten diskuterade både Bolognaprocessen och baltisk-nordisk utbildning och forskning och uppmanade sina respektive regeringar att anslå tillräckliga resurser för att garantera en fortsatt utveckling av den nordisk-baltiska utbildningsgemenskapen. som ett särskilt känsligt havsområde diskuterades av miljöutskotten och man välkomnade de framsteg som gjorts, bl.a. inom ramen för , och uppmanade till ett mera kraftfullt samarbete om miljöfrågor med de ryska parlamentarikerna. (), som var en av inledarna vid mötet, framhöll att de största hoten mot är ett intensivt jordbruk i kombination med dålig avfallshantering, fartygstrafiken och risken för utsläpp i . Hon redovisade även vilka åtgärder som vidtas om blir klassad som ett särskilt känsligt havsområde (PSSA). Näringsutskotten diskuterade nordisk-baltiska relationer på arbetsmarknadsområdet och enades om att följa upp det arbete som inleddes vid den trepartskonferens om den nordisk-baltiska arbetsmarknaden som arrangerades i med fokus på arbetskraftens rörlighet och stärkandet av den sociala dialogen. Medborgarutskotten hade kampen mot korruption i de baltiska och nordiska länderna på sin dagordning. Utskotten konstaterade att detta är ett stort problem som fortsatt kommer att finnas på dagordningen och att fokus i det fortsatta arbetet kommer att ligga på konkreta åtgärder som kan vidtas i kampen mot korruption. Välfärdsutskotten diskuterade alkoholpolitiken i de baltiska och nordiska länderna och de samhällsproblem som alkohol- och narkotikamissbruket utgör. Från svensk sida föreslogs gemensamma initiativ för att få upp minimiskatterna i EU. 8 57:e session i En session med internationell prägel 57:e session hölls i . Förutom deltagare från var ett stort antal gäster från andra länder inbjudna. Från deltog representanter från Statsduman, och från regionala parlament i . , interparlamentariska råd, och var andra samarbetspartner som gästade sessionen. En viktig fråga som rör samtliga länder kring är hur man bäst samordnar och koordinerar det internationella parlamentariska samarbetet i norra , och under sessionen hölls ett rundabordssamtal om dessa frågor med de inbjudna ländernas representanter. Många viktiga frågor stod på dagordningen under sessionen. Kampen mot människohandel, livssituationen för urbefolkningarna i , en nordisk samordning i katastrofsituationer och det nordiska samarbetet i var några av de ämnen som diskuterades och blev föremål för beslut. Andra frågor som behandlades var kulturministrarnas förslag till en ny nordisk kulturpolitik, ett nytt program för samarbetet med , gränshinder samt stöd till frivilligorganisationer i . Utöver möten i plenarförsamlingen ägde ett antal seminarier rum i samband med sessionen. Ett seminarium behandlade i den globala konkurrensen och bland de ämnen som dryftades märktes arbetet med borttagandet av de gränshinder som fortfarande finns i , utvecklingen av en näringspolitisk portal med information till små och mellanstora företag i samt som en global vinnarregion. Familjepolitiken och dess resultat var ämnet för ett seminarium där bland andra socialminister informerade om erfarenheterna av den nya lagstiftningen för föräldraledighet i . Enligt en undersökning framkom också att den nordiska familjepolitiken i ett europeiskt perspektiv är mycket framgångsrik och att den bidrar till jämställdhet, minskad barnfattigdom och mindre stress. De nordiska statsministrarna diskuterade under sitt möte bl.a. det norska ordförandeskapsprogrammet , gränshinderarbetet, det nordiska samarbetet kring krisberedskap samt som global vinnarregion. Även de nordiska och baltiska statsministrarna möttes och diskuterade bl.a. EU-frågor, nordisk-baltiskt samarbete, relationerna till och andra grannländer, samt FN:s reformarbete. Statsminister betonade i samband med mötet vikten av en gemensam EU-policy gentemot som de nordiska och baltiska länderna kunde förhålla sig till och att det är viktigt att riktlinjerna gentemot är tydliga och gemensamma för alla EU-länder. Risken är annars att de små baltiska länderna kan komma i kläm. Globaliseringen stod också högt på den politiska dagordningen och de nordiska finansministrarna dryftade under sitt möte fördelarna och utmaningarna när det gällde den ökande internationella konkurrensen. Man var eniga om att globaliseringen markant bidragit till välståndet i de nordiska länderna. En av huvudpunkterna i det norska ordförandeskapsprogrammet för var den nordiska välfärdsmodellen och det var också ett återkommande tema under generaldebatten. Den norska samarbetsministern framhöll att de nordiska ländernas välfärdspolitik hade mycket gemensamt, men att det också fanns skillnader. Hon informerade om ett pågående stort nordiskt forskningsprojekt som skall presenteras 2006. Hon hoppades att forskarna kunde ge oss mer kunskap om hur våra olika lösningar på välfärdsområdet verkar och hur de nordiska länderna med hjälp av detta kunde lära av varandra och jämföra sina erfarenheter. Det var också viktigt att involvera ungdomar i diskussioner om samhällsfrågor, eftersom det fanns tecken på att de unga är mer intresserade av individuella frågor och inte av gemensamma samhällsangelägenheter. Vad får det i så fall för konsekvenser för den framtida nordiska välfärdsmodellen, frågade sig samarbetsministern. Hon ville därför sätta samman en nordisk ungdomspanel som kunde kasta ljus över hur ungdomar ser på nordiskt samarbete och andra relevanta samhällsfrågor och hur de vill att det skall utvecklas . uttryckte också oro över att den nordiska språk- och kulturgemenskapen är satt under hårt tryck från många håll. Hon betonade att utbildningssystemet är en av de viktigaste faktorerna när det gäller att stärka den ömsesidiga språkförståelsen och att det nordiska samarbetet är ett viktigt instrument för att nå våra gemensamma mål om ett utbildningssystem med hög kvalitet. Det vore trist om engelska är det enda språk vi har gemensamt , konkluderade samarbetsministern. statsminister var övertygad om att ett centralt mål för de nordiska regeringarna är att säkra att de mest utsatta grupperna i våra samhällen får bästa möjliga levnadsvillkor. Det är en integrerad del av den välfärdspolitik som är gemensam i de nordiska länderna. På en fråga om hur han såg på fattigdomen i de nordiska länderna svarade han att, i ett globalt perspektiv, existerar det inte fattigdom i . Om man har rest i t.ex. eller får man klart för sig vad reell fattigdom innebär och därför är det fel att använda begreppet fattigdom i de nordiska länderna. Problem finns givetvis hos oss i , men de handlar oftast om andra saker än ekonomiska problem. Det handlar snarare om människor som helt saknar eller har bristande utbildning, människor som har psykiska problem och människor som har svårt att fungera socialt i våra samhällen. Statsminister tog också upp det reformarbete som pågår i . Han såg positivt på att antalet ministerråd skulle reduceras från 18 till 11 och att det skulle främja ett effektivt nordiskt samarbete. Den danska regeringen stöttade också de önskemål som finns om en starkare ställning för de självstyrande områdena. Dessa områden är en viktig del av det nordiska samarbetet och samarbetsministrarna skulle nu arbeta vidare med dessa frågor, sade . samarbetsminister konstaterade att de nordiska länderna har visat att de generella välfärdssystemen går att förena med tillväxt och internationell konkurrenskraft i den alltmer globaliserade miljön. En välfärd som omfattar alla är oerhört central och viktig när det gäller att få människor att känna trygghet i samhället. Det är den välfärdspolitik som förs i som gör att de nordiska länderna är föremål för ett mycket stort intresse från det övriga , och från stora delar av världen. Avgörande för att vi skall kunna utveckla den nordiska välfärdsmodellen är en stark ekonomi, en uthållig tillväxt och en ökad sysselsättning, underströk samarbetsministern. Hon betonade också vikten av en god utbildningspolitik och att vi utvecklar en modern, effektiv och generös familjepolitik. På en fråga om det verkligen finns en specifik nordisk välfärdsmodell svarade att det finns stora skillnader mellan den nordiska modellen och den vi finner i exempelvis . Dels har vi en solidarisk finansiering, dels har vi en obligatorisk tillhörighet till den generella välfärden. Det finns mycket forskning på området som visar att klyftorna mellan människor och grupper och mellan kvinnor och män är mycket mindre i de nordiska länderna än i exempelvis de centraleuropeiska och de sydeuropeiska länderna, som ju intar en helt annan position när det gäller hur man organiserar välfärden. hävdade bestämt att den nordiska modellen är unik och att den inte har någonting att göra med den selektiva, behovsprövade modellen som finns i t.ex. . När det gällde utmaningarna konstaterade samarbetsministern att vi står inför en demografisk förändring. Hur klarar vi att möta dessa utmaningar på bästa sätt och vad är det som gör att vi står starka, var frågor som kunde ställas. Ett exempel på vår styrka är att vi lyckas ha ett högt barnafödande i våra länder. Det har vi till följd av att vi vet att jämställdhet är något som är positivt för nativiteten. En väl utbyggd barnomsorg, en bra föräldraförsäkring och stöd till barnfamiljer är exempel på hur vi möter de framtida utmaningarna i , och hävdade med bestämdhet att våra förutsättningar att möta dessa utmaningar är de allra bästa. Samarbetsministern underströk också vikten av att ta klimatfrågorna på allvar, och hon ville från svensk sida se en fördjupad relation med och . I debatten lyftes arbetet med att riva gränshinder av olika slag i fram som något mycket positivt och den särskilde representanten fick många uppskattande ord. Det påpekades dock att det vilar ett tungt ansvar på de nordiska regeringarna när det gäller att genomföra de föreslagna åtgärderna för att riva gränshinder. Ett par exempel på vad som hade åstadkommits var en nordisk arbetsförmedling via Internet och en ny nordisk skatteportal med ett virtuellt nordiskt skattekontor. Det rådde enighet om att gränshinderarbetet är ständigt aktuellt och att detta bör finnas kontinuerligt på agendan, både på medborgar- och företagsnivå. Den särskilda debatten om gränshinder behandlas i utförligare form i kapitel 4. Det var främst två frågor som behandlades när den danske utrikesministern presenterade utrikesministrarnas redogörelse. Dels det nordiska samarbetet om kris- och katastrofhantering, dels och det fortsatta arbetet med att reformera FN-systemet. Efter flodvågskatastrofen i har frågan om att stärka det nordiska samarbetet när det gäller kris- och katastrofhantering diskuterats intensivt och beslutade de nordiska utrikesministrarna att förstärka samarbetet. Den processen hade nu resulterat i en rad konkreta åtgärder som skall förbättra samarbetet, inte enbart mellan huvudstäderna, utan också mellan de nordiska ambassaderna i olika delar av världen. Det gällde bl.a. möjligheterna till en gemensam krisledning, ett gemensamt inkvarteringscentrum, gemensam evakuering osv. I utrikesministerns anförande betonades att förutsättningen för en framgångsrik gemensam kris- och katastrofhantering är ett stort nätverk av kontaktpersoner och löpande kontakter mellan de nordiska ministerierna och ambassaderna och detta skall byggas ut. En hög grad av informationsutväxling var också nödvändig och det gällde även gemensamma kris- och katastrofövningar där alla parter ingår som naturliga medspelare. När det gällde uppföljningen av hade arbetet inletts. Slutdokumentet innehöll enligt utrikesministern en bra balans mellan säkerhet, utveckling samt mänskliga rättigheter, även om de konkreta formuleringarna långt ifrån blev så förpliktande på alla områden i slutdokumentet som hade varit önskvärt. På det säkerhetspolitiska området innehöll dock slutdokumentet många positiva element. Det gällde inte minst bekräftandet av det internationella samfundets ansvar för att förhindra folkmord, krigsförbrytelser och etnisk utrensning. Ett annan viktig punkt var beslutet om att etablera en fredsuppbyggnadskommission som skall vara behjälplig med att konsolidera freden i ett land som just tagit sig ur en konflikt. Ministern beklagade att det tyvärr inte lyckats att nå enighet om definitionen för terrorism, men toppmötet bekräftade den dagordning som bestämdes efter . Insatserna skall ökas för att bekämpa terrorism i resursfattiga medlemsländer. Inte heller lyckades man i slutdokumentet uppnå enighet om ett avsnitt om icke-spridning och nedrustning, och därför borde nu insatserna stärkas genom de redan existerande instrumenten, vilket också var möjligt att genomföra. Slutligen konstaterade utrikesministern att när det gällde reformeringen av säkerhetsrådet kunde resultatet ha varit bättre. Förhandlingarna om en sådan reform har pågått och det hade varit önskvärt att medlemsländerna fått en bestämd tidsfrist i syfte att nå enighet, men så blev tyvärr inte fallet. Reformprocessen skulle dock fortsätta, och det var samtliga nordiska utrikesministrar överens om att arbeta för. Den finländske försvarsministern redogjorde inledningsvis för två betydande samnordiska projekt. Det gällde dels samarbetet kring Det nordiska initiativet region till region, dels uppdateringen av arrangemangen för Nordcaps, Nordic Coordinated Arrangement for Military Peace Support. Det förstnämnda projektet koncentrerade sig på de samarbetsprojekt som skall genomföras med länderna på västra i syfte att stödja den demokratiska utvecklingen av försvarsförvaltningen i området. hade koordineringen fortsatt och man hade inlett ett flertal projekt i västra . 2006 skulle man också försöka sätta i gång utbildningsverksamhet som hänförde sig till fredsbevarande verksamhet i samt och . Samarbetet inom Nordcaps syftade främst till fredsbevarande verksamhet och militär krishantering. Ett samnordiskt truppregister hade skapats för att kunna svara mot de utmaningar som den fredsbevarande verksamheten förde med sig. Målsättningen var att skapa smidigare modeller som effektivt kunde utnyttja de nordiska styrkeområden som hänförde sig till krishantering. En synnerligen viktig milstolpe nåddes för de nordiska länderna. I samband med EU:s stridsgruppsverksamhet undertecknade , , och ett samarbetsavtal om upprättande av en stridsgrupp. Undertecknandet var ett lysande exempel på det nordiska samarbetets styrka. deltagande i gruppen underströk väl våra länders förmåga att skapa ändamålsenliga samarbetsmodeller på försvarspolitikens fält. De nordiska länderna samarbetar i olika sammansättningar i Kfor-operationen i Kosovo och i ISAF-operationen i , vilket visar att förvarsmakten i de nordiska länderna är synnerligen aktiva aktörer i internationella operationer i förhållande till vår folkmängd. Förvarsministern avslutade med att konstatera att mångsidigheten i de nordiska försvarslösningarna ger oss goda möjligheter att utnyttja de erfarenheter som vi får från olika internationella organisationers verksamhet. Det nordiska försvarspolitiska samarbetet bör i fortsättningen bättre kunna utnyttja våra långa traditioner inom det fredsbevarande arbetet. Även vid 57:e sessionen följde man den praxis som grundlades vid 48:e sessionen med spontana frågor enligt förebild från riksdag. Frågorna besvarades av samarbetsministrarna, för svensk del av .