frsrdg · GT04RRS26 · 2006-04-19 00:00:00 — Utredningen innehåller en omfattande rättslig analys och utmynnar i ett stort antal förslag till ändringar i gällande lagstiftning. Betänkandet har remissbehandlats. En proposition med anledning av den del av utredningens betänkande som rör tillsynen planeras av regeringen . Den nämnda utredningen innehåller också vissa förslag som gäller överförmyndarnas verksamhet och länsstyrelsernas tillsyn. Den grundläggande organisationen av överförmyndarna diskuteras dock inte av utredningen, bl.a. därför att en mera radikal omprövning ansågs ligga utanför utredningens direktiv (SOU 2004:112 s. 300). Länsstyrelsernas tillsyn behandlas mycket kortfattat. De brister som påtalat i sin granskning har inte uppmärksammats av utredningen. Styrelsens överväganden i det följande är koncentrerade till de frågor om tillsyn som aktualiseras av granskning. De förslag som förts fram av den ovan nämnda utredningen (SOU 2004:112) behandlas inte. Styrelsens överväganden berör såväl den statliga tillsynen som själva systemet med förtroendevalda överförmyndare. Länsstyrelsernas tillsyn av överförmyndarna granskning visar att mycket små resurser satsas på länsstyrelsernas tillsyn av överförmyndarna mindre än fem årsarbetskrafter i hela landet . Årliga inspektioner, som krävdes års reform, förekommer vid vissa länsstyrelser men ofta är intervallen . En överförmyndare har aldrig inspekterats. De inspektioner som faktiskt utförs är ofta bristfälliga, och det är svårt att på grundval av inspektionerna upptäcka olämpliga överförmyndare. Vidare framgår att länsstyrelserna i mycket liten grad har använt tillgängliga åtgärder för att korrigera de fel som har uppdagats brister följs inte upp inom rimlig tid, och det är vanligt att information om resultatet av tillsynen inte vidarebefordras till de ansvariga i kommunen. Länsstyrelsernas tillsyn har inte heller följts upp av regeringen. Sammantaget bedömer styrelsen att de beskrivna bristerna i länsstyrelsernas tillsyn är anmärkningsvärda. Styrelsen anser att omedelbara åtgärder bör vidtas för att komma till rätta med bristerna. Även om mer långsiktiga åtgärder också är befogade, vilket tas upp i nedanstående avsnitt, anser styrelsen att det är angeläget att länsstyrelsernas tillsyn stärks , utan att avvakta de mer långsiktiga åtgärderna. Regeringen bör enligt styrelsens mening införa krav på årliga inspektioner av överförmyndarna från länsstyrelsernas sida. Regeringen bör också följa upp länsstyrelsernas tillsyn av överförmyndarna samt ta initiativ till en nationell samordning av denna tillsyn. Med hänvisning till det ovan sagda föreslår styrelsen att begär att regeringen vidtar åtgärder för att stärka länsstyrelsernas tillsyn av de kommunala överförmyndarna. Överförmyndarnas organisation och verksamhet granskning tyder på att det finns stora problem i överförmyndarnas verksamhet. Det visar sig bl.a. i att mer än en tredjedel () av de akter som länsstyrelserna granskade under sina inspektioner hade brister som innebär att överförmyndarna inte följer de krav som lagts fast i lagstiftningen. Kontrollen av ställföreträdarnas ekonomiska redovisning är i många fall ofullständig. Enligt innebär detta ökade risker för att ställföreträdarna kan missköta eller t.o.m. missbruka huvudmännens tillgångar. Eftersom länsstyrelsernas inspektioner är ofullständiga bedömer att det i verkligheten finns många fler brister i överförmyndarnas akter än vad som upptäcks vid inspektionerna. Eftersom länsstyrelserna sällan använder de åtgärder som finns att tillgå för att korrigera de brister som upptäcks kan bristerna fortgå . Styrelsen vill också erinra om den kritik mot överförmyndarna som framförts av ombudsmän (). JO har under en följd av år påtalat stora brister i många överförmyndares verksamhet. JO framhåller också att kvaliteten i denna verksamhet varierar starkt mellan olika kommuner. Av granskning framgår vidare att överförmyndarnas verksamhet i praktiken innebär stora behov av juridisk, ekonomisk och administrativ kompetens. Överförmyndarnas uppgift består i att tolka och tillämpa omfattande lagstiftning som är avsedd att skydda människor med liten förmåga att ta till vara sina egna intressen. Komplexiteten antyds av att den ovan nämnda utredningen om förmyndare och ställföreträdare för vuxna (SOU 2004:112) innehåller förslag till förändringar av inte mindre än 52 lagar och andra författningar. Granskningen visar att större delen av antalet överförmyndarmyndigheter i landet () består av enbart förtroendevalda. Lagen ställer inga krav på formell kompetens på de förtroendevalda överförmyndarna. De formella krav som ställs har annan karaktär (den som väljs till överförmyndare, ledamot i överförmyndarnämnd eller ersättare måste ha rösträtt vid val till kommunfullmäktige, vara folkbokförd i kommunen, får inte vara i konkurs eller ha förvaltare). De tjänstemän som anlitas i överförmyndarnas verksamhet ska dock enligt lagen ha erforderlig kompetens för att utföra sina uppgifter. Styrelsen anser att iakttagelser bör tas på stort allvar och att problemen kring överförmyndarnas verksamhet bör utredas. Det är viktigt att denna verksamhet håller tillräckligt hög kvalitet, något som också kan ha följder för hur verksamheten bör vara organiserad. Styrelsen vill framhålla att dagens organisationsform för överförmyndarna kan vara svår att förena med de behov av juridisk, ekonomisk och administrativ kompetens som föreligger. Att överförmyndarna har tillgång till sådan kompetens är enligt styrelsens mening särskilt viktigt mot bakgrund av att de som är föremål för överförmyndarnas tillsyn ställföreträdarna är frivilliga som i många fall är lekmän på området. Styrelsen föreslår därför att begär att regeringen tar initiativ till en förutsättningslös utredning av överförmyndarnas organisation och verksamhet, inklusive behovet av relevant kompetens hos överförmyndarna. Sammanfattningsvis föreslår styrelsen att begär att regeringen vidtar åtgärder för att stärka länsstyrelsernas tillsyn av de kommunala överförmyndarna, att regeringen tar initiativ till en förutsättningslös utredning av överförmyndarnas organisation och verksamhet, inklusive behovet av relevant kompetens hos överförmyndarna. Tingsrätten eller överförmyndaren beslutar i frågor om ställföreträdarskap. Olika juridiska begrepp används i detta sammanhang. Ett begrepp är anordna, vilket innebär beslut om att en person ska ha en ställföreträdare av visst slag. Ett annat begrepp är förordna, vilket innebär beslut om vilken person som ska vara ställföreträdare. Arbetsfördelningen mellan tingsrätten och överförmyndaren beror på vilken typ av ställföreträdarskap det är fråga om. (1949:381). Begreppet överförmyndare används i det följande som samlingsbegrepp för både överförmyndare och överförmyndarnämnder. Myndighetsutövning innebär att en myndighet fattar beslut som påverkar enskildas personliga förhållanden. Förmynderskapsförordningen (1995:379). 1993/94:251, bet. 1994/95:LU3, rskr. 1994/95:29.