frsrdg · GU04RRS9 · 2006-11-08 00:00:00 — styrelses redogörelse angående förvaltningsutgifter på sakanslag har granskat regeringens styrning och kontroll av myndigheternas förvaltningsutgifter på sakanslag. Resultatet av granskningen har redovisats i rapporten på sakanslag (RiR 2006:17). Med anledning av granskningen överlämnar denna redogörelse till . har i granskningen visat att regeringen inte lagt fast en entydig definition av förvaltningsutgifter, något som gör det svårare att upprätthålla kontrollen över utgiftsutvecklingen. visar också att regeringen inte heller följt de intentioner som angetts och de principer som lagts fast för budgetering av förvaltningsutgifter. Styrelsen anser att det i granskningen görs tydligt att det finns svårigheter att få en rättvisande bild av de totala förvaltningsutgifterna inom staten och vill genom denna redogörelse uppmärksamma på detta. överlämnar denna redogörelse till . Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (), (), (), (), (), (), Per (), (), (), () och (). Bakgrund och granskningens inriktning har granskat regeringens styrning och kontroll av myndigheternas förvaltningsutgifter på sakanslag. Resultatet av granskningen har redovisats i rapporten på sakanslag (RiR 2006:17). Syftet med budgetlagen och den förändrade budgetprocessen är bl.a. en strävan till ökad utgiftskontroll. Mot denna bakgrund har granskat möjlighet att styra genom att i enlighet med gällande principer för budgetering anvisa anslag till definierade verksamheter. I rapporten konstateras att statsbudgetens anslag utgör viktigaste instrument för att fördela medel till olika ändamål. I budgetlagen finns t.ex. bestämmelser om olika typer av anslag och hur de får disponeras samt om principerna för redovisning mot anslag. Enligt regeringsformen är det endast som får besluta om fördelningen mellan anslagen. pekar på att finansutskottet tydligt markerat att förvaltningsanslagen och sakanslagen bör hållas åtskilda, bl.a. för att öka möjligheten till utgiftskontroll. Utskottet riktade kritik mot att regeringen blandade transfereringsutgifter med förvaltningsutgifter. Det konstaterades att detta stred mot budgetreformens intentioner och att de realekonomiska effekterna av dessa utgifter är väsentligt olika och därför av analysskäl bör hållas åtskilda1. Syftet med granskningen är att belysa myndigheternas redovisning av förvaltningsutgifter på sakanslag. Med förvaltningsutgifter avser utgifter för driften av myndigheterna, t.ex. utgifter för löner och lokaler. Granskningen omfattar också regeringens styrning och kontroll av myndigheternas utgifter samt det underlag som regeringen redovisar till . Granskningen avser och gäller myndigheter som är anslagsfinansierade och som omfattas av årliga revision. Universitet och högskolor ingår inte eftersom de har en annan modell för finansiering av förvaltningsutgifter. Granskningen visar att regeringen inte lagt fast en entydig definition av vad som avses med förvaltningsutgifter, något som gör det svårare att upprätthålla kontrollen över utgiftsutvecklingen. Av rapporten framgår också att regeringen inte heller följt de intentioner som angetts och de principer som lagts fast för budgetering av förvaltningsutgifter. Regeringen har gett 55 av de 100 myndigheter som undersökts rätt att finansiera förvaltningsutgifter på sakanslag, dvs. anslag som inte är förvaltningsanslag. bedömer att beloppet uppgår till ca . Det motsvarar av de förvaltningsanslag som dessa myndigheter tilldelats. konstaterar att har gett sitt godkännande i de iakttagna fallen. Av granskningen framgår att regeringen inte heller gjort någon uppföljning av utfallet för förvaltningsutgifter på andra anslag än förvaltningsanslag. anser att det är ett avsteg från en viktig princip som bär upp den nuvarande budgetprocessen, nämligen kravet på transparens. En konsekvens av detta blir att och regeringen inte har förutsättningar att ha kontroll över förvaltningsutgifternas utveckling på andra anslag än förvaltningsanslag eller hur stor andel av pengarna som används till administration. Mot bakgrund av slutsatserna i granskningen rekommenderar att: regeringen lägger fast en entydig definition för förvaltningsutgifter, regeringen i budgetförslag motiverar avsteg från de principer som lagts fast för budgetprocessen, däribland att hålla förvaltningsanslag och sakanslag åtskilda, regeringen förbättrar informationen till om förvaltningsutgifternas utveckling, detta för att stödja en förbättrad utgiftskontroll och en ökad transparens i statsbudgeten. Styrelsen har funnit att slutsatserna i den granskning som redovisat i rapporten på sakanslag (RiR 2006:17) bör överlämnas till i form av en redogörelse. Styrelsen vill i anslutning därtill anföra följande. granskning visar att det inte finns någon accepterad, fastställd och entydig definition av begreppet förvaltningsutgifter. Detta gör det enligt svårare att avgöra hur stora förvaltningsutgifter som avsetts uppkomma och som faktiskt uppkommit i statens verksamhet. Styrelsen anser liksom att frånvaron av tydliga definitioner kan leda till att regeringen ger en icke rättvisande bild av hur statens medel används. Enligt styrelsens mening bör därför klara definitioner utarbetas. Sakanslag och förvaltningsanslag bör hållas åtskilda har uttalat att det är en viktig princip att förvaltningsanslag och sakanslag ska hållas åtskilda i syfte att underlätta styrningen av förvaltningen och för att anslagets ändamål ska vara tydliga för såväl riksdag som regering. En strävan bör enligt utskottet vara att sakanslag hålls så rena som möjligt och inte belastas med förvaltningsutgifter. Utskottet har också anfört att regeringen genom att blanda transfereringsutgifter med förvaltningsutgifter har avvikit från budgetreformens intentioner. Dessa utgifter bör av analysskäl hållas åtskilda. I budgetpropositionen för 20072 anför regeringen att det är en viktig utgångspunkt att anslag för förvaltningsändamål och anslag för transfereringar m.m. ska hållas åtskilda då detta underlättar styrningen av förvaltningen. Anslagets ändamål är därmed också tydligt för såväl som regeringen. Styrelsen konstaterar att granskning visar att regeringen oavsett att definitionerna inte är entydiga inte har följt de principer som lagts fast för budgetering av förvaltningsutgifter. Regeringen har gett myndigheter som disponerar sakanslag rätt att använda detta för att finansiera förvaltningsutgifter. Styrelsen konstaterar vidare att regeringen i budgetpropositionen bl.a. framhåller principen om åtskillnad mellan anslag med olika utgiftsslag men noterar också att regeringen inte redovisar någon avsikt att förändra hanteringen av förvaltningsutgifter på sakanslag. Styrelsen anser att regeringen i fortsättningen i sina budgetförslag tydligt bör motivera avsteg från de principer som lagts fram för budgetprocessen, däribland att hålla förvaltningsanslag och sakanslag åtskilda. En sådan motivering vid avsteg från principen om åtskillnad mellan dessa anslag skulle också enligt styrelsens uppfattning leda till att transparensen för statsbudgeten ökade. 2000/01:FiU27. 2006/07:1 Finansplanen s. 266.