frsrdg · GT04RS3bil5 · 2006-01-01 00:00:00 — Vidare ansåg kommittén att en förstärkning borde ske av vissa gemensamma stödjande funktioner som rör utredningsmetodik, budgetfrågor, EU-frågor, internationella frågor, informationsteknik, informationssökning och upphandling av konsulttjänster med mera Sedan enkammarreformen har, som framgått ovan, utskottsindelningen varit föremål för diskussion i flera omgångar. En grundläggande anledning till diskussionerna är skillnaderna i arbetsbelastning mellan utskotten, som har ansetts vara besvärande stora. Svårigheten att finna objektiva mått på ärendebelastningen och att ärendemängden varierar i olika utskott har emellertid gjort diskussioner om skillnader mellan utskottens arbetsbelastning besvärlig. De säkerhetspolitiska frågorna har ansetts utgöra ett samlat politikområde som borde behandlas i ett och samma utskott. En sådan ordning skulle innebära en sammanläggning av utrikes- och försvarsutskotten. När sammanläggning av dessa utskott har avfärdats vid tidigare tillfälle har hänvisats till sammansatta utskott när säkerhetspolitiska förutsättningar för försvarspolitiken skall behandlas. har föreslagit inrättandet av ett sårbarhets- och säkerhetsutskott. Förutom frågor som bereds i utrikes- och försvarsutskotten skulle ett sådant utskott även behandla vissa frågor som med nuvarande ordning bereds i närings och bostadsutskotten samt miljö- och jordbruksutskottet. En annan uppfattning har varit att samla socialpolitiska frågor i ett utskott. Det skulle i så fall innebära att socialförsäkrings- och socialutskotten sammanfördes till ett utskott. Mot bakgrund av att dessa utskott haft en stor arbetsbelastning har en sådan lösning inte ansetts möjlig om man inte överflyttar ämnesområden till andra utskott. I sammanhanget bör vidare noteras att det sociala området inom EU även innefattar arbetsmarknadspolitik, vilket innebär att även arbetsmarknadsutskottet skulle kunna finnas med i en sådan diskussion som ovan. En diskussion har tidigare förts om inrättande av ett utskott med inriktning på forskning och framtidsfrågor.40 Ett framtidsutskott finns i riksdag. Bestämmelser om utskotten finns i regeringsformen (RF) och riksdagsordningen (RO). Som framgår av dessa har utskotten framför allt till uppgift att vara beredningsapparat. För nästan alla ärenden som väcks i gäller att de måste hänvisas till (4 kap. 1 § RO) och beredas av ett utskott (4 kap. 3 § andra stycket RF). Ett utskott är å sin sida skyldigt att behandla ärenden som det fått hänvisade till sig, vilket skall göras i betänkanden som avges till (4 kap. 9 § RO); till skillnad från i vissa andra länder kan utskotten således inte stoppa ett ärende genom att underlåta att avge ett betänkande. Utöver ärendeberedning skall utskotten enligt riksdagsordningen inom sina respektive ämnesområden också följa upp och utvärdera riksdagsbeslut (4 kap. 18 §) samt följa arbetet inom EU (10 kap. 3§); uppgifter som dessa som inte direkt gäller ärendeberedningen betonas alltmer.41 Vad gäller utskottsorganisationen i 4 kap. 3 § RF att inom sig skall välja utskott, däribland ett konstitutionsutskott och ett finansutskott. och finansutskottet är tillsammans med skatteutskottet dessutom namngivna i 4kap. 2 § RO. Utöver de 3 namngivna utskotten skall dessutom tillsätta ett erforderligt antal utskott. Vilka dessa är regleras i riksdagsordningens tilläggsbestämmelse 4.2.1. Eftersom riksdagsordningens tilläggsbestämmelse kan ändras på samma sätt som annan lag, det vill säga genom ett beslut med enkel majoritet, är det förhållandevis lätt att ändra utskottsorganisationen, , finansutskottet och skatteutskottet undantagna. Bestämmelser avseende särskilt utskott, som tillsätts av kammaren, och sammansatt utskott, som tillsätts av berörda utskott, återfinns i 4 kap. 2 § andra stycket respektive 8 § tredje stycket RO. Att konstitutions- och finansutskotten namnges särskilt i regeringsformen beror på att regeringsformen tillägger dem särskilda uppgifter, däribland granskningsverksamhet (12 kap. 13 §§), och att finansutskottet på uppdrag av kan bestämma om anslag i den omfattning som behövs för den händelse att budgetregleringen inte slutförts när budgetperioden börjat (9 kap. 4 §). Centrala beredningsuppgifter för konstitutions-, finans- och skatteutskotten finns också angivna i riksdagsordningens huvudbestämmelser (4 kap. 45 §§); därigenom det särskilda namngivandet av även skatteutskottet i riksdagsordningens huvudbestämmelser (se ovan). Andra beredningsuppgifter för dessa 3 utskott samt beredningsuppgifter för övriga 13 utskott anges i riksdagsordningens tilläggsbestämmelser (4.6.116). Liksom utskottsindelningen är således utskottens ärendefördelning i stora delar förhållandevis lätt att ändra. Utskotten skall bestå av udda antal ledamöter, lägst 15 (4 kap. 3 § RO). Antalet fastställs av på förslag av valberedningen (tilläggsbestämmelse 4.3.1 RO). Anledningen till flexibiliteten i utskottens ledamotsantal är en strävan att ge även mindre partier i ordinarie platser i utskotten (bet. 1989/90:KU36 s. 24). Antalet suppleanter skall vara minst lika många som antalet ordinarie ledamöter (7kap. 8 § RO). Sammansatta utskott består av deputerade för de utskott som kommer överens om att gemensamt bereda ett ärende, och det är utskottens sak att bestämma antalet deputerade.42 Bestämmelser avseende utskottens arbetsformer återfinns främst i 4 kap. RO. Dessa säger bland annat att ett utskott endast får sammanträda med kammaren om överläggningen i kammaren avser annat än ett ärendes avgörande eller ett val och utskottet i förväg har medgett det genom ett enhälligt beslut (4.12.2). Vidare sägs att utskottssammanträden inte är offentliga men att utskotten kan anordna offentliga utfrågningar för inhämtande av upplysningar (4 kap. 13 §). Statliga myndigheter skall lämna upplysningar och avge yttrande om ett utskott begär det, men regeringen är endast skyldig att göra det i fråga om arbetet inom EU (4 kap. 11 § första stycket). En minoritet om 5 ledamöter i utskottet kan begära att utskottet skall inhämta upplysningar eller ett yttrande (4 kap. 11 § andra stycket). RO återfinns även bestämmelser för utskotten avseende bland annat jäv, omröstning och reservationsrätt, särskilda yttranden, tystnadsplikt och utrikes resor. Vad gäller utskottens kanslier anges i riksdagsordningen endast att utskotten skall biträdas av sådana samt att de ingår i riksdagsförvaltningen (9 kap. 2 §). Kansliernas arbetsuppgifter är således inte reglerade. I 1 § lagen (2000:419) om instruktion för riksdagsförvaltningen anges dock huvuduppgifter för riksdagsförvaltningen som helhet. Dessa är att biträda vid behandlingen av ärenden, svara för de myndighetsfunktioner och förvaltningsuppgifter som anges i 9 kap. 4 § RO, informera om arbete och frågor som rör EU, handlägga ärenden rörande internationella kontakter samt tillhandahålla de resurser och den service med mera som i övrigt behövs för kammarens, utskottens och övriga riksdagsorgans verksamhet. Riktlinjer för utskottens arbetsformer utarbetade riktlinjer för utskottens arbetsformer vilka avlämnades som förslag till av riksdagsstyrelsen (förs. 2000/01:RS1). Riktlinjerna var följande. Mer självstyrande utskott. Utskotten bör ägna mer tid åt uppföljning/utvärdering och åt EU-bevakning. innebär det en förskjutning av utskottsarbetet från beslutsfattande med anledning av propositioner och motioner till utredningar och analyser på eget initiativ. Bryggor mellan utskottens traditionella och nya uppgifter. Utskottens arbete med uppföljning/utvärdering och EU-frågor skall ses som ett led i en förbättrad och fördjupad beredning av de formella riksdagsärendena. Långsiktig och mer tematisk planering av utskottsverksamheten. Varje ämnesområde inom ett utskotts beredningsområde bör behandlas minst två gånger , första gången under det första och under något av de följande riksmötena. Minst en behandling under det andra, tredje eller fjärde bör vara mer ingående och innehålla inslag av uppföljning/utvärdering och EU-bevakning. Möjlighet att vid behov ge motioner en förenklad motionshantering. Vid förenklad behandling kan motionsförslag som behandlar frågor där beslutanderätten enligt utskottets uppfattning bör ligga kvar hos regeringen, en förvaltningsmyndighet eller hos kommunerna kunna avstyrkas utan ytterligare beredning. I fråga om motionsförslag som upprepas bör vid förenklad behandling utskottet hänvisa till tidigare ställningstagande. Central roll för kanslicheferna i planeringen av utskottsarbetet. Vid behov skall kanslichefen föreslå utskottet att information om utvecklingen på ett visst område inhämtas till exempel genom av kansliet utförda kunskapsöversikter, studiebesök, utfrågningar eller undersökningar i utskottets egen regi med hjälp av egen eller extern personal. Fortlöpande diskussion och utvärdering av utskottens arbetsformer. Ett lämpligt forum för detta är ordförandekonferensen, där erfarenhetsutbyte på politisk nivå kan äga rum under talmannens ledning. För kanslicheferna finns ett motsvarande forum i de kanslichefsmöten som regelmässigt anordnas av riksdagsdirektören. delade riksdagsstyrelsens bedömning avseende riktlinjerna och tillstyrkte förslaget (bet. 2000/01:KU23). följde utskottet (prot. 2000/01:124). Antal utskott och ledamöter är indelad i 16 fasta utskott. Som framgått i det föregående har utskottsorganisationen varit i stort sett intakt sedan övergången till fackutskott . Av de utskott som fanns finns till namnet endast och lagutskottet kvar, varvid lagutskottet närmast svarar mot det gamla första lagutskottet. Vidare svarar skatteutskottet mot det gamla bevillningsutskottet och finansutskottet delvis mot det gamla bankoutskottet.43 Av de utskott som inrättades bytte senare inrikesutskottet namn till arbetsmarknadsutskottet (1976) och civilutskottet till bostadsutskottet (1983). bytte jordbruksutskottet namn till miljö- och jordbruksutskottet. Som nämnts i det föregående har särskilt utskott endast förekommit en gång . Det var då tillsattes för beredningen av propositionen om . Den tredje utskottsformen, sammansatt utskott, förekom inte alls mellan 1971 och . Därefter har sammansatta utskott inrättats , i samtliga fall bestående av utskott varav det ena alltid varit utrikesutskottet. /96, 1996/97, 1998/99, 2001/02, 2002/03 och 2003/riksmöten bildade utrikes- och försvarsutskotten sammansatta utrikes- och försvarsutskottet, /01, 2001/02, 2002/03 och 2003/riksmöten bildade konstitutions- och utrikesutskottet sammansatta konstitutions- och utrikesutskottet och /bildade utrikesutskottet och miljö- och jordbruksutskottet sammansatta utrikes- och miljö- och jordbruksutskottet. Vad gäller ledamotsantalet i utskotten är huvudregeln att varje utskott skall ha 15 ledamöter (bet. 1997/98:KU27). /891990/riksmöten samt /har utskotten dock haft 17 ledamöter. Av utskottsledamöterna väljs en till ordförande, en till vice ordförande och, i vissa utskott, en till andre vice ordförande. Dessa bildar utskottets presidium. Suppleanterna i utskotten måste, som framgått ovan, vara minst lika många som antalet ordinarie ledamöter, 17. tillämpas en ordning enligt vilken partierna dessutom har rätt till extra suppleanter i utskotten. Partier som har en ordinarie plats har rätt till en extra suppleantplats, det vill säga sammanlagt två suppleantplatser. Partier som har två eller fler ordinarie platser i ett utskott har rätt till två extra suppleantplatser (se förs. 2000/01:RS1 bil. 6 s. 337). I det särskilda var antalet ordinarie ledamöter 15, vilket var lika många som i de fasta utskotten (1992). Suppleanterna var lika många. I de sammansatta utskotten har antalet deputerade genomgående varit detsamma som i de fasta utskotten , det vill säga 17. Vanligtvis är det ungefär lika många ledamöter från varje utskott, det vill säga 9 respektive 8 deputerade när det rör sig om två utskott som gemensamt bereder ett ärende, men det förekommer även att en större andel är från ett av utskotten. Till exempel kom 11 av de deputerade i det sammansatta utrikes- och miljö- och jordbruksutskottet från miljö- och jordbruksutskottet och 6 från utrikesutskottet. Antalet suppleanter i de sammansatta utskotten har som regel varit detsamma som antalet deputerade, det vill säga 17. Det har dock förekommit extra suppleanter även i dessa utskott. Så var suppleanterna fler än 17 i det sammansatta konstitutions- och utrikesutskottet vid 2002/03 och 2003/riksmöten. Som framgått ovan är utskottens uppgifter att bereda ärenden innan beslut fattas i kammaren, följa upp och utvärdera beslut och följa arbetet inom EU. Dessa uppgifter föreligger utskotten inom deras respektive beredningsområden. Utskottens beredningsområden anges i tilläggsbestämmelserna 4.6.116 RO; för konstitutions-, finans- och skatteutskotten tillkommer ytterligare uppgifter som anges i RF och i andra bestämmelser i . Utskottens nuvarande beredningsområden framgår av appendix 1. Som framgår av tilläggsbestämmelserna i skall utskotten också bereda anslagsärenden. I statsbudgeten är anslagen grupperade i 27 utgiftsområden. Behandlingen av ett utgiftsområde kan inte delas mellan flera utskott utan samtliga anslag inom ett utgiftsområde bereds av endast ett utskott. Av tabell 3:1 framgår att hälften av utskotten svarar för beredning av anslag inom ett utgiftsområde. Ett utskott, lagutskottet, behandlar inte något utgiftsområde eftersom utskottet inte handlägger några anslagsfrågor. Flest utgiftsområden, 4, behandlas av finans- och socialförsäkringsutskotten. Utgiftsområdenas omfattning varierar dock kraftigt. Antalet anslag inom ett utgiftsområde skiljer från ett enda (utg.omr. 27 Avgiften till Europeiska gemenskapen) till ett 90-tal (utg.omr. 16 Utbildning och universitetsforskning). Enbart antalet utgiftsområden säger således inte allt om bredden i utskottens beredningsområden. Jämförs antalet anslag som bereds av respektive utskott visar det sig att utbildningsutskottet bereder flest anslag (101), därefter kulturutskottet och miljö- och jordbruksutskottet (54 vartdera). Minst antal anslag bereder, bortsett från lagutskottet, skatte- (3), justitie- och försvarsutskotten (15 vartdera). Av den stora mängden anslag som bereds av utbildningsutskottet rör cirka hälften grundutbildning, forskning och forskarutbildning vid universitet och högskolor. Tabell 3:1 Utskottens utgiftsområden och anslag (2003/) (tusental kr) Källa: RO 4.6.116, bet. 2003/04:FiU10. Även beloppen inom utgiftsområdena varierar kraftigt. Anslagen inom olika utgiftsområden uppgår till ca inom det största utgiftsområdet (utg.omr. 10 Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp) och till drygt 1miljardkronor inom det minsta utgiftsområdet (utg.omr. 14 Arbetsliv). Jämförs utskotten med avseende på summan av de utgiftsområden som bereds i budgetbetänkandena visar det sig att socialförsäkrings- och finansutskotten bereder störst belopp (235 respektive ); i det förra fallet avser över hälften av beloppet anslag inom utgiftsområdet Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp, till exempel sjukpenning och sjukersättning, och i det senare fallet avser nästan hälften anslag inom utgiftsområdet Allmänna bidrag till kommunerna, till exempel generellt statsbidrag och statligt utjämningsbidrag till kommunerna. Bortsett från lagutskottet bereder konstitutions- och näringsutskotten minst belopp (7,9 respektive ). Kanslierna och deras personal Varje utskott biträds av ett kansli bestående av kanslichef, föredragande och assistenter. Tillsammans med kammarkansliet, administrativa kontoret och kansliet för informations- och kunskapsförsörjning bildar utskottskanslierna riksdagsförvaltningen. I tabell 3:2 redovisas antalet anställda i riksdagsförvaltningen och utskottens kanslier. Av totalt ca 630 anställda i riksdagsförvaltningen är 117 anställda i utskottskanslierna, vilket motsvarar knappt 20procent. har antalet anställda ökat i både riksdagsförvaltningen som helhet och i utskottskanslierna. är ökningen ca 25procent i hela riksdagsförvaltningen och ca 12procent i utskottskanslierna. I tabellen har för utskottskansliernas del bland annat tillkommit ett kansli, , i samband med att blev medlem i EU 1995. Tabell 3:2 anställda i riksdagsförvaltningen och utskottens kanslier (inkl. ) Utskottens inkl. EU-nämndens kanslier Kommentar: Uppgifterna avser antal anställda (inkl. vikarier på fasta anställningar) per . Källa: Personalenheten. Antal tjänster (ej antal anställda) knutna till respektive utskottskansli har varit förhållandevis oförändrat . Senast utskotten fick fler tjänster var 2001, då trafik- och skatteutskotten fick var sin föredragandetjänst efter att haft extra föredragande. Vanligast är att det i ett utskottskansli finns en tjänst som kanslichef, tre tjänster som föredragande och två tjänster som assistenter, det vill säga totalt sju tjänster. De största kanslierna har konstitutions- och finansutskotten, i vilka det totalt finns 10,5 respektive 9,5 tjänster. I båda dessa finns 5,5 föredragandetjänster och tre assistenttjänster. Förutom tjänsten som kanslichef i båda utskotten finns i dessutom en tjänst som biträdande kanslichef. Minst antal tjänster finns i försvars-, kultur- och bostadsutskottens kanslier, vilka totalt har fem tjänster vartdera. I de två förstnämnda finns en kanslichefstjänst, två föredragandetjänster och två assistenttjänster, och i det sistnämnda finns en kanslichefstjänst, tre föredragandetjänster och en assistenttjänst. Skillnaden mellan de största och minsta utskottskanslierna är således 5,5 tjänster, det vill säga de minsta utskottskanslierna är knappt hälften så stora som det största utskottskansliet. Antalet tjänster i utskotten behöver inte vara detsamma som antal årsarbetskrafter. Till exempel kan en tjänst vara obesatt eller en anställd kan vara tjänstledig, långtidssjuk etc. Vidare kan personal lånas in från till exempel andra enheter inom riksdagsförvaltningen för att kompensera för frånvaro eller förstärka kansliet när arbetsbelastningen är hög (se mer nedan). I tabell 3:3 redovisas antalet årsarbetskrafter /04 i respektive utskottskansli. Hänsyn har tagits till tjänstledighet, längre sjukfrånvaro och extraresurser; lån av personal mellan utskottskanslierna har inte beaktats. Av tabellen framgår att antalet tjänster i utskotten som regel är ett annat än antalet årsarbetskrafter. I nio utskottskanslier understeg antalet årsarbetskrafter antalet tjänster och i sex utskottskanslier översteg antalet årsarbetskrafter antalet tjänster. Alltjämt är konstitutions- och finansutskottens kanslier störst (9,8 respektive 9,2 årsarbetskrafter). Det minsta kansliet sett till antalet årsarbetskrafter är arbetsmarknadsutskottets kansli (4,8 årsarbetskrafter), som /04 hade klart färre årsarbetskrafter än tjänster. Tabell 3:3 antal tjänster respektive årsarbetskrafter /04 (exkl. ) Kommentar: I kategorin kanslichef ingår även eventuell biträdande kanslichef och i kategorin assistent ingår även eventuella byrådirektörer. Faktiska årsarbetskrafter visar det genomsnittliga antalet tjänstgörande i utskottskanslierna september 2003augusti 2004. Tjänstledighet, extraresurser (till exempel inlånad personal från andra enheter, dock ej utskott) och längre sjukfrånvaro är inräknad. Källa: Personalenheten. Vidare kan det noteras att skillnaderna mellan de största och minsta kanslierna minskar något när antalet årsarbetskrafter studeras i stället för antalet tjänster. Skälet till det är att de största kanslierna (konstitutions- och finansutskottens kanslier) hade färre årsarbetskrafter än tjänster medan de mindre kanslierna (försvars-, kultur- och bostadsutskottens kanslier) hade flera årsarbetskrafter än tjänster. Utöver vad som framgår i tabellen har utskottskanslierna hjälpt varandra. Till exempel hade arbetsmarknadsutskottet en föredragande utlånad till utrikesutskottet ; antalet årsarbetskrafter i arbetsmarknadsutskottets kansli var således i verkligheten ännu lägre än vad som anges i tabellen. Vidare har till exempel en föredragande som delar sin tjänst mellan finans- och konstitutionsutskotten /04 bistått i dess arbete. En föredragande vid utrikesutskottet har varit huvudsekreterare i . Arbetstoppar och samverkan med andra kanslier och enheter Den period under arbetsåret som sammantaget bedöms vara mest arbetsam för kanslierna är hösten, då bland annat statsbudgeten behandlas. Alla kanslier utom ett, lagutskottet, som ju inte handlägger några anslagsfrågor, bedömer att arbetsbelastningen är hög. I stort sett lika många kanslier bedömer att arbetsbelastningen är hög , även om vissa anför att belastningen främst är hög och andra att den främst är hög . anses arbetsbelastningen genomgående vara låg eller, med hänsyn till semestrar, normal. Arbetsuppgifter som nämns är bland annat arbete med ärenden som inte blivit avklarade , såsom propositioner avlämnade , uppföljning och utvärdering, uppdatering av EU-promemoria, besöksverksamhet, kompetensutveckling, språkutbildning och diverse administrativa uppgifter (till exempel verksamhetsberättelsen, reserapporter, arkivering). Det klart vanligaste sättet att parera arbetstoppar i utskottsarbetet är att den egna kanslipersonalen arbetar mer än normalt; i stort sett alla kanslier uppger att de brukar parera arbetstoppar på det viset. Ungefär två tredjedelar uppger även att de brukar låna in personal från andra utskottskanslier eller enheter. När det gäller föredragande uppger knappt en tredjedel av kanslierna att de i stort sett aldrig lånar personal från andra kanslier eller enheter. Runt en fjärdedel uppger att de lånar in föredragandepersonal mellan en och per mandatperiod. Ytterligare ungefär en fjärdedel uppger att de lånar in föredragandepersonal mellan en och och ett par kanslier uppger att de lånar in föredragandepersonal i ännu högre utsträckning. Vanligast är att låna från andra utskottskanslier, därefter från utredningstjänsten. Assistenter lånas enligt kanslierna inte in lika ofta. Det torde här dock ändå förekomma att assistentpersonal vid olika utskott hjälper varandra vid enstaka tillfällen, till exempel i samband med större utskick. När föredragande lånas ut sker det nästan enbart till andra utskottskanslier; det förekommer även att föredragande lånas ut till särskilda arbetsgrupper eller kommittéer (till exempel , se ovan) och projekt (till exempel Urix). Utlåning av assistenter sker oftast till andra utskottskanslier, därefter till utredningstjänsten. Andra enheter och avdelningar som assistenter lånas ut till är informationsenheten, internationella kansliet, kammarkansliet, administrativa kontoret och IT-avdelningen. Antal sammanträden och sammanträdestimmar Tabell 4:1 visar antal utskottssammanträden /03 och 2003/riksmöten. Som framgår avhölls något fler sammanträden /04 än 2002/03, 583 jämfört med 533. Någon längre trend vad gäller antal sammanträden har inte kunnat studeras på grund av att uppgifter om föregående riksmöten saknas. En tidigare undersökning som genomfördes av en referensgrupp till visar dock att det /99 avhölls totalt 540 utskottssammanträden (förs. 2000/01:RS1 bil. 5 s. 193). Denna siffra kan närmast jämföras med antalet sammanträden /03 då det i båda fallen rör sig om första efter ett riksdagsval. En sådan jämförelse ger vid handen att antalet sammanträden varken har ökat eller minskat mellan 1998/99 och 2002/03. Tabell 4:1 antal sammanträden Kommentar: *Både allmänna och särskilda sammanträden. /03 avhöll KU 44 allmänna och 36 särskilda sammanträden och UU avhöll 28 allmänna och 26 särskilda sammanträden. /04 avhöll KU 41 allmänna och 37 särskilda sammanträden och UU avhöll 31 allmänna och 27 särskilda sammanträden. **Härutöver avhöll sammansatta utskott 25 sammanträden /03 och 13 sammanträden /04. Sammansatta utrikes- och försvarsutskottet sammanträdde 3 gånger /03 och 5 gånger /04, sammansatta konstitutions- och utrikesutskottet sammanträdde 15 gånger /03 och 8 gånger /04 och sammansatta utrikes- och miljö- och jordbruksutskottet sammanträdde 7 gånger /03.