frsrdg · GT04RS4 · 2006-01-01 00:00:00 — En ledamot anses i detta sammanhang som en arbetstagare. (Jfr 3 kap. 3 § i 2004/05:URF2.) Enligt paragrafen skall riksdagsarvodena i vissa avseenden anses som inkomst av anställning. Paragrafen överensstämmer i sak med nu gällande 3 kap. 3 §. Smärre språkliga justeringar har gjorts och anpassning till nu gällande rätt. 3 kap. 4 § Om en ledamot är ledig från sitt uppdrag på grund av sjukdom, skall avdrag göras från arvodet och tilläggsarvodet och andra fasta arvoden enligt 1 § 2, 4, 5 och 8 lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ i enlighet med de bestämmelser om sjukavdrag som gäller för arbetstagare hos . Avdraget skall dock beräknas på grundval av arvodet eller arvodena delat med antalet kalenderdagar . Om en ledamot är föräldraledig och får arvode och tilläggsarvode och andra fasta arvoden enligt 1 § 2, 4, 5 och 8 lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ, skall arvodet eller arvodena minskas i enlighet med de bestämmelser som gäller för arbetstagare hos . Paragrafen har behandlats under avsnitt 5.9. Den innebär att avdrag på arvodet skall göras dels vid föräldraledighet även om ingen ersättning betalas ut från , dels vid sjukdom och föräldraledighet på de ersättningar som riksdagsförvaltningen betalar för uppdrag enligt arvodeslag, dvs. uppdrag i riksdagsstyrelsen, svenska delegation, och . 3 kap. 5 § Om en ledamot av särskilda skäl beviljats ledigt än en månad under tid då arbetsplenum pågår, skall när ledamoten begär det avdrag göras från arvodet och tilläggsarvodet och andra fasta arvoden enligt 1 § 2, 4, 5 och 8 lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ. Avdraget skall beräknas på arvodet eller arvodena delat med antalet kalenderdagar . Paragrafen är ny och har behandlats under avsnitt 5.8. Enligt paragrafen skall en ledamot kunna begära avdrag på arvodet vid ledighet som talmannen beviljat under tid då arbetsplenum pågår även om ledigheten är kortare än en månad. 4 kap. 2 § En ledamot har rätt till ersättning för kostnader för tjänsteresor med belopp motsvarande den faktiska kostnaden. Kostnader för tjänsteresa med egen bil, förmånsbil eller motorcykel ersätts med de belopp som riksdagsförvaltningen bestämmer. (Jfr 4 kap. 2 § i 2005/06:URF3.) Av paragrafen, som behandlats i avsnitt 5.4, framgår för vilka fordon och i vilken omfattning ersättning betalas när en riksdagsledamot använder eget fordon i samband med en tjänsteresa. Vidare framgår att det i fortsättningen skall vara riksdagsförvaltningen som bestämmer vilka belopp som skall betalas ut. Ersättningen skall alltså inte längre vara knuten till de regler som gäller för tjänstemän inom riksdagsförvaltningen. Som framgår av motiveringen är avsikten att det skall vara en enhetlig ersättning. 4 kap. 3 § Ledamoten beslutar själv om inrikes tjänsteresor och om lämpligt färdmedel med hänsyn tagen till kostnads- och tidsaspekter. meddelar närmare föreskrifter om användning av färdmedel och resetjänster för vilka särskilt avtal träffats mellan riksdagsförvaltningen och en leverantör. Paragrafen motsvarar nuvarande 4 kap. 3 första och andra styckena. 4 kap. 3 a § Riksdagsstyrelsen eller den som riksdagsstyrelsen bestämmer fattar beslut om en riksdagsledamots utrikes tjänsteresa. Riksdagsstyrelsen fastställer ett belopp per valperiod för en riksdagsledamots enskilda tjänsteresa för att delta i samarbetet inom Europeiska unionen. Medel som inte använts till sådan resa får överföras till ledamotens partigrupp om partiet återkommer till efter ett val och disponeras enligt 14 § lagen (1999:1209) om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i . Regler om beslut om utrikes tjänsteresa för utskott eller företrädare för utskott finns i riksdagsordningen samt för utrikes tjänsteresa på uppdrag av partigrupp i i lagen (1999:1209) om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i . Paragrafens första och tredje stycken motsvarar nu gällande 4 kap. 3 § tredje och fjärde styckena. Andra stycket är nytt, och har behandlats i avsnitt 5.5.2, och innebär att riksdagsstyrelsen fastställer ett belopp för en enskild ledamots tjänsteresa för att delta i samarbetet inom Europeiska unionen. De medel som inte disponeras får överföras till ledamotens partigrupp efter valperiodens slut. Om partigruppen inte återkommer till efter ett val blir medlen kvar hos riksdagsförvaltningen. 5 kap. Traktamente m.m. I kapitlet har införts mellanrubriker. Vidare har den tidigare 1 § delats upp i flera paragrafer. Smärre språkliga justeringar har gjorts. I övrigt framgår nedan under varje paragraf vad som regleras. 5 kap. 1 § En ledamot har rätt till traktamente enligt 2-6 §§ om förutsättningarna för avdrag för ökade levnadskostnader är uppfyllda enligt 12 kap. 6 och 6 a §§ inkomstskattelagen (1999:1229). (Jfr 5 kap. 1 § i 2005/06:URF3.) I paragrafen, som behandlats under avsnitt 5.1, införs en hänvisning till 12 kap. 6 a § inkomstskattelagen som reglerar hur avdrag för ökade levnadskostnader skall beräknas när en ledamot befinner sig på tjänsteresa i som ett led i utövandet av sitt uppdrag. 5 kap. 2 § Dagtraktamente vid flerdygnsförrättning på annan ort i än betalas för varje hel dag som tagits i anspråk för förrättningen med ett belopp som motsvarar en etthundratjugondel av prisbasbeloppet enligt lagen om allmän försäkring (1962:381) avrundat till närmaste tiotal kronor. Har förrättningen påbörjats eller senare avresedagen eller avslutats eller tidigare hemresedagen betalas halvt dagtraktamente. Har ledamoten fått en fri måltid under en tjänsteresa skall dagtrak-tamentet minskas med särskilt fastställt belopp, om inte måltiden obli-gatoriskt ingår i priset för transporten på allmänna transportmedel. (Jfr 5 kap. 2 § i 2005/06:URF3.) Ändringen, som behandlats i avsnitt 5.1, är föranledd av att ersättning för ökade levnadskostnader vid flerdygnsförrättning i anges i en särskild paragraf. I paragrafens andra stycke har endast språkliga justeringar gjorts. 5 kap. 3 § Ersättning vid flerdygnsförrättning i (stockholmstraktamente) betalas för varje hel och halv dag som tagits i anspråk för förrättningen med ett belopp som motsvarar en trehundranittiondel av prisbasbeloppet enligt lagen om allmän försäkring (1962:381) avrundat till närmaste tiotal kronor. Stockholmstraktamente utbetalas inte för dag som berättigar till dagtraktamente enligt 2 §, utlandstraktamente enligt 6 § eller förrättningstillägg enligt 7 §. Stockholmstraktamentet skall inte reduceras om ledamoten fått en fri måltid under förrättningen. (Jfr 5 kap. 3 § i 2005/06:URF3.) Paragrafen är ny och har behandlats under avsnitt 5.1. Den innebär att stockholmstraktamente i stället för dagtraktamente enligt 2 § skall betalas ut vid flerdygnsförrättning i . De allmänna villkoren för rätt till stockholmstraktamente regleras i 1 §. Med avses ett område inom från . I paragrafen anges vidare med vilket belopp och under vilka förutsättningar ersättning för ökade levnadskostnader skall betalas när en ledamot är på tjänsteresa i . Beloppet motsvarar en viss andel av basbeloppet avrundat till närmaste tiotal kronor. Vilka avvägningar som gjorts vid bestämmande av traktamentsbeloppets storlek har redovisats i avsnitt 5.1.2. Vidare framgår att stockholmstraktamente betalas med samma belopp för varje hel och halv dag som tas i anspråk för förrättningen. Stockholmstraktamente betalas inte ut om ledamoten är berättigad till helt eller halvt traktamente för resa till annan ort i landet eller till helt eller halvt utlandstraktamente. Stockholmstraktamente skall heller inte utbetalas när ledamoten är berättigad till förrättningstillägg för en endagsförrättning utomlands. Av andra stycket framgår att stockholmstraktamentet inte skall reduceras om fri kost ershållits. 5 kap. 4 § Ersättning för logikostnad i (nattraktamente) betalas med belopp motsvarande visad kostnad upp till ett högsta belopp som riksdagsför-valtningen bestämmer. Vid särskild tjänsteförrättning i mer än från bostaden betalas dock ersättning för faktisk logikostnad som föranleds av förrättningen. Någon ersättning för logi betalas dock inte 1. om riksdagsförvaltningen tillhandahåller logi utan kostnad för ledamoten, eller 2. vid särskild tjänsteförrättning som äger rum inom från om riksdagsförvaltningen tillhandahåller logi utan kostnad för ledamoten eller om ersättning för logi betalas för annan bostad belägen inom denna 50 kilometersgräns. Oavsett vad som sägs i första och andra styckena betalas ersättning för faktisk logikostnad vid konferens med utskott, delegation, kommitté eller liknande inom samt vid konferens med partigrupp i . (Jfr 5 kap. 3 § i 2004/05:URF2 och 5 kap. 4 § i 2005/06:URF3.) Paragrafen har behandlats i avsnitt 5.2. Innebörden av första stycket är att ersättningen är begränsad upp till ett högsta belopp för en övernattningsbostad som inte tillhandahålls av , t.ex. när ledamoten hyr lägenhet av annan hyresvärd än riksdagsförvaltningen eller bor i en bostadsrättslägenhet som ägs av annan än riksdagsförvaltningen. Detsamma gäller för hyra av en annan bostad än hotellrum vid tjänsteresor utanför en femmilsgräns från och bostaden på hemorten. står fullt ut för kostnaderna för bostäder i det egna beståndet varför någon ersättning inte utbetalas. Den reglerar också ersättning för den faktiska logikostnaden vid särskild tjänsteförrättning. Här är endast bostaden utgångspunkt för 50-kilometersgränsen för den som inte får logi utan kostnad eller för den som inte får ersättning för logi i . Det är en anpassning till det förhållandet att bostaden är tjänsteställe och att dubbla traktamenten inte bör kunna utgå. 5 kap. 5 § Kan ledamoten inte visa vilka utgifter han eller hon har haft för logi betalas ersättning för hel natt med hälften av maximibeloppet enligt 12 kap. 11 § inkomstskattelagen (1999:1229). Sådan ersättning betalas inte när resenären tillbringat på tåg, fartyg eller flygplan och inte heller då fri logi tillhandahållits av en myndighet, ett trafikföretag eller motsvarande. (Jfr 5 kap. 5 § i 2005/06:URF3.) Innebörden av bestämmelsen, som behandlats i avsnitt 5.2, är att den som inte kan visa vilka logikostnader han eller hon haft vid en tjänsteförrättning medges ersättning för hel natt med ett schablonbelopp. En förutsättning är dock att det framstår som sannolikt att ledamoten haft kostnader för övernattningen. Genom den gjorda ändringen överensstämmer rätten till logiersättning i sådant fall bättre med inkomstskattelagens krav för avdrag. 5 kap. 6 § Vid flerdygnsförrättning utomlands betalas ersättning för ökade levnadskostnader enligt de villkor och med de belopp som gäller för tjänstemän inom riksdagsförvaltningen. (Jfr 5 kap. 6 § i 2005/06:URF3.) Paragrafen överensstämmer med nuvarande 5 kap. 1 § sjätte stycket. 5 kap. 7 § Vid endagsförrättning utomlands som varar betalas ersättning för ökade levnadskostnader enligt de villkor och med de belopp som gäller för arbetstagare hos . (Jfr 5 kap. 7 § i 2005/06:URF3.) Rätten till förrättningstillägg vid endagsförrättningar i slopas. Motiven till det framgår av avsnitt 5.3. En bestämmelse om förrättningstillägg för endagsförrättning utomlands tas in i paragrafen och överensstämmer med nuvarande praxis inom riksdagsförvaltningen. Ersättning för logikostnad i vissa fall 5 kap. 8 § Om en ledamot eller en ersättare, som inte har kunnat få bostad i hus, har högre logikostnader än det högsta belopp som betalas enligt 4 § första stycket får riksdagsförvaltningen, om det finns särskilda skäl, betala högre ersättning. (Jfr 5 kap. 8 § i 2005/06:URF3.) Paragrafen överensstämmer i huvudsak med nuvarande 5 kap. 3 §. Även en ledamot skall kunna ersättas för högre logikostnader, för t.ex. hotellkostnader. I övrigt är ändringarna enbart redaktionella. Ersättning för logikostnad vid ledighet 5 kap. 9 § Efter ledighet i betalas inte någon ersättning för logikostnad om det inte finns särskilda skäl. (Jfr 5 kap. 9 § i 2005/06:URF3.) Paragrafen överensstämmer med nuvarande 5 kap. 4 §. Ersättning för bostad på folkbokföringsorten i vissa fall 5 kap. 10 § Om det finns synnerliga skäl får riksdagsförvaltningen, efter ansökan av ledamot, betala ersättning för kostnad som är förenad med den bostad där ledamoten är folkbokförd men där nattraktamente inte betalas för denna eller någon annan egen bostad. Ersättningen får inte överstiga det högsta belopp som betalas enligt 4 § första stycket. (Jfr 5 kap. 10 § i 2005/06:URF3.) Paragrafen överensstämmer i sak med nuvarande 5 kap. 5 §. Ändringen är en följd av att 5 kap. 1 § delats upp på flera paragrafer. 6 kap. Viss teknisk utrustning Bestämmelserna om kostnadsersättning har tagits bort. I stället skall ersätta en ledamot för de kostnader för mobiltelefonsamtal som har uppstått i samband med riksdagsuppdraget. Detta föranleder en ny rubrik till kapitlet. Se vidare avsnitt 5.7. 6 kap. 1 § tillhandahåller sådan teknisk utrustning som är av väsentlig betydelse för utförande av uppdraget som ledamot i . (Jfr 6 kap. 1 § i 2004/05:URF2.) Enligt paragrafen skall tillhandahålla ledamöterna viss teknisk utrustning. Bestämmelsen motsvaras av nu gällande 6 kap. 2 §. 6 kap. 2 § En ledamot som är ledig får behålla den tekniska utrustningen. Om det finns särskilda skäl kan sådan utrustning krävas tillbaka under ledigheten. (Jfr 6 kap. 2 § i 2004/05:URF2.) Av bestämmelsen framgår att en ledamot, på samma sätt som tidigare, får behålla den tekniska utrustningen vid ledighet, om inte särskilda skäl talar för att den skall återställas. Paragrafen motsvarar den nu gällande 6 kap. 3 § andra stycket. 6 kap. 3 § får besluta om ersättning för de kostnader en ledamot har för att han eller hon använder privat teknisk utrustning i riksdagsuppdraget. Paragrafen är ny och har behandlats under avsnitt 5.7.2. Innebörden är att riksdagsförvaltningen ges en möjlighet att betala ut en ersättning för tekniskt stöd till en ledamot som använder sin privata tekniska utrustning i riksdagsuppdraget. 13 kap. Inkomstgaranti och efterlevandeskydd Inkomstgarantin kommer även i huvudsak vara utformad som . Vissa ändringar görs, vilket framgår nedan. Därutöver ändras kapitelrubriken och det införs mellanrubriker. Vissa smärre språkliga justeringar har också gjorts. 13 kap. 1 § Syftet med inkomstgarantin är att skapa en ekonomisk trygghet för en avgången ledamot i den omställningssituation som uppstår när han eller hon lämnar . Garantin är inte avsedd som en varaktig försörjning. (Jfr 12 kap. 1 § i 2004/05:URF2.) Paragrafen, som behandlas i avsnitt 5.6.2, är ny och redogör för syftet med inkomstgarantin. 13 kap. 2 § Rätt till inkomstgaranti från och med den tidpunkt arvodet upphör har den som har varit ledamot och som lämnar efter minst tre hela års sammanhängande tid i , eller har varit riksdagsledamot och ledamot i och som lämnar efter sammanlagt minst tre hela års sammanhängande tid i och . (Jfr 12 kap. 2 § i 2004/05:URF2.) Paragrafen reglerar rätten till inkomstgaranti och motsvarar i huvudsak nu gällande 13 kap. 1 §. Ledighet som beviljats av eller av talmannen eller sjukfrånvaro begränsar inte rätten till inkomstgaranti. (Jfr 12 kap. 2 § i 2004/05:URF2.) Enligt paragrafen begränsar inte viss beviljad ledighet eller sjukfrånvaro rätten till inkomstgaranti. Paragrafen överensstämmer med nu gällande 13 kap. 4 §. I övrigt hänvisas till förarbetena (försl. 1993/94:RFK4, bet. KU43, rskr. Hur länge inkomstgarantin betalas 13 kap. 4 § Inkomstgaranti betalas ut från och med den dag arvodet upphör och gäller, med de begränsningar som framgår av 5 § första stycket, 5 § andra stycket 1 och 2 och 16 §, till och med månaden innan den då ledamoten fyller eller, om ledamoten avlider , till och med den månad då dödsfallet inträffar. Om ledamoten åter tar plats i upphör garantin så länge uppdraget varar. Om ledamoten tar plats i upphör garantin enligt denna lag. (Jfr 12 kap. 4 § i 2004/05:URF2.) Av paragrafen framgår hur länge inkomstgaranti betalas. Paragrafen överensstämmer i stort med nu gällande 13 kap. 2 §. Om den som uppbär inkomstgaranti på nytt tar plats i , eller om den som har avgått från och uppbär inkomstgaranti tar plats i , förskjuts utbetalningen av inkomstgarantin så att denna inte betalas ut med arvode och andra förmåner. När ledamoten avgår från skall riksdagsförvaltningen ompröva garantins storlek med hänsyn till den sammanlagda ledamotstiden och arvodets storlek vid den senare avgången. Medför den nya beräkningen att inkomstgarantin försämras skall det tidigare beslutet kvarstå. Till exempel kan den som haft tilläggsarvoden ha ett tidigare garantibeslut som ger rätt till ett högre garantibelopp än det senare beslutet. 13 kap. 5 § För den som varit ledamot i kortare sammanlagd tid än sex gäller inkomstgarantin . För den ledamot som lämnar efter en sammanlagd tid av minst sex i gäller inkomstgarantin 1. i längst om ledamoten inte uppnått , 2. i längst om ledamoten uppnått 40 men inte , 3. längst till ingången av den månad då ledamoten fyller om han eller hon uppnått . Detsamma gäller den ledamot som lämnar efter en sammanlagd tid av minst sex i och . (Jfr 12 kap. 5 § i 2004/05:URF2.) Paragrafen, som har behandlats i avsnitt 5.6, talar om hur länge garantin betalas. Kravet har ändrats till en sammanhängande tid för att förbättra villkoren för framför allt ersättarna. I övrigt motsvaras paragrafen av nu gällande 13 kap. 3 § första stycket. 13 kap. 6 § skall inkomstgarantin jämställas med inkomst av anställning, och för tid därefter skall inkomstgarantin jämställas med pension. (Jfr 12 kap. 6 § i 2004/05:URF2.) Enligt paragrafen är pensionsgrundande i det allmänna systemet. Paragrafen motsvarar nu gällande 13 kap. 3 § andra stycket. I övrigt hänvisas till förarbetena (försl. 1998/99:RFK2 och RFK3, bet. KU1, rskr. 13 kap. 7 § Om det finns särskilda skäl får riksdagsförvaltningen förlänga den tid under vilken garantin gäller enligt 5 § första stycket och 5 § andra stycket 1 och 2 med högst . I ett sådant beslut kan garantin bestämmas till ett lägre belopp. (Jfr 12 kap. 7 § i 2004/05:URF2.) får vid särskilda skäl enligt paragrafen förlänga garantitiden. Paragrafen motsvaras av nu gällande 13 kap. 5 §. Med särskilda skäl kan avses att en ledamot efter garantitidens utgång har kommit i försörjningssvårigheter som har samband med frånvaron från arbetsmarknaden. Ett annat skäl kan vara sjukdom. Enligt tillämpningsföreskriften till nuvarande bestämmelse skall vid bedömningen hänsyn tas till garantitagarens förvärvs- och kapitalinkomster samt förmögenhetsförhållanden (förs. 1987/88:13, KU42, rskr. 13 kap. 8 § får bevilja inkomstgaranti till en ledamot som har lämnat sitt uppdrag och får partiell sjukersättning eller partiell aktivitetsersättning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. (Jfr 12 kap. 8 § i 2004/05:URF2.) får enligt paragrafen i vissa fall besluta om inkomstgaranti till en avgången ledamot som får partiell sjuk- eller aktivitetsersättning. Bestämmelsen överensstämmer med nu gällande 13 kap. 6 §. I övrigt hänvisas till förarbetena (prop. 2001/02:84, bet. SfU12, rskr. 13 kap. 9 § Underlaget för beräkning av inkomstgaranti utgörs av följande arvoden som betalas vid avgångstillfället: 1. ledamotsarvodet enligt 3 kap. 1 §, 2. tilläggsarvode enligt 3 kap. 2 §, och 3. arvoden för månad till riksdagsledamot enligt 1 § 2, 4, 5 och 8 lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ. Från och med det sjätte garantiåret beräknas inkomstgaranti enbart på det ledamotsarvode som betalas vid avgångstillfället. (Jfr 12 kap. 9 § i 2004/05:URF2). Underlaget för att beräkna inkomstgaranti skall enligt förslaget utgöras av ledamotsarvodet och andra eventuella tilläggsarvoden som betalas vid avgångstillfället. garantitid skall dock inkomstgarantin beräknas på endast ledamotsarvodet vid avgångstillfället. Inkomstgarantin betalas under det första garantiåret av den del av garantiunderlaget som inte överstiger 1,67 inkomstbasbelopp och av den del som överstiger 1,67 men inte 2,5 inkomstbasbelopp. För tid därefter betalas inkomstgaranti med följande andelar av garantiunderlaget i förhållande till ledamotens sammanlagda tid i och i : av den del av garantiunderlaget som inte överstiger 1,67 inkomstbasbelopp och av den del som överstiger 1,67 men inte 2,5 inkomstbasbelopp , av den del av garantiunderlaget som inte överstiger 1,67 inkomstbasbelopp och av den del som överstiger 1,67 men inte 2,5 inkomstbasbelopp , av den del av garantiunderlaget som inte överstiger 1,67 inkomstbasbelopp och av den del som överstiger 1,67 men inte 2,5 inkomstbasbelopp , av den del av garantiunderlaget som inte överstiger 1,67 inkomstbasbelopp och av den del som överstiger 1,67 men inte 2,5 inkomstbasbelopp , av den del av garantiunderlaget som inte överstiger 1,67 inkomstbasbelopp och av den del som överstiger 1,67 men inte 2,5 inkomstbasbelopp , av den del av garantiunderlaget som inte överstiger 1,67 inkomstbasbelopp och av den del som överstiger 1,67 men inte 2,5 inkomstbasbelopp , av den del av garantiunderlaget som inte överstiger 1,67 inkomstbasbelopp och av den del som överstiger 1,67 men inte 2,5 inkomstbasbelopp . (Jfr 12 kap. 10 § i 2004/05:URF2.) Paragrafen anger storleken på garantibeloppet . Den ändring som gjorts i förhållande till nuvarande 13 kap. 8 § är att förmånsnivåerna beräknas med inkomstbasbeloppet och inte som med det förhöjda prisbasbeloppet. (Jfr förordningen [2003:55] om avgångsförmåner för vissa arbetstagare med statlig chefsanställning.) I övrigt hänvisas till avsnitt 5.6.1 och förarbetena (försl. 1996/97:RFK2, bet. 1997/98:KU6, rskr. 59 och försl. 2001/02:RS1, bet. KU12, rskr. 13 kap. 11 § För den som varit ledamot i sammanlagt minst sex anknyts den fastställda inkomstgarantin till det prisbasbelopp som enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring gäller för avgångsåret och omräknas vid förändring av detta. (Jfr 12 kap. 11 § i 2004/05:URF2.) Bestämmelsen om värdesäkring av garantibeloppet har förts över från nu gällande 14 kap. 3 § till inkomstgarantikapitlet. I övrigt hänvisas till förarbetena (försl. 1996/97:RFK2, bet. 1997/98:KU6, rskr. 13 kap. 12 § Inkomstgarantin minskas med vad ledamoten får i form av sjukersättning och aktivitetsersättning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring inkomstgarantin betalas. (Jfr 12 kap. 12 § i 2004/05:URF2.) Enligt paragrafen tas hänsyn till sjuk- och aktivitetsersättning när garantin betalas. Paragrafen motsvarar nu gällande 13 kap. 9 §. I övrigt hänvisas till förarbetena (prop. 2001/02:84, bet. SfU12, rskr. 13 kap. 13 § Inkomstgarantin minskas också, på det sätt som framgår av 14 §, med följande inkomster: 1. inkomst som är pensionsgrundande enligt 2 kap. lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension, 2. sådan inkomst av anställning eller uppdrag utomlands som inte beskattas i , 3. delpension enligt kollektivavtal, 4. pension och livränta i andra fall än som avses i 12 §, 5. andra kontanta förmåner på grund av anställning eller uppdrag än de som avses i 1-4. (Jfr 12 kap. 13 § i 2004/05:URF2.) Av paragrafen, som behandlats i avsnitt 5.6.2, framgår vilka inkomster som minskar storleken på garantin. 13 kap. 14 § Minskningen skall utgöra den procentandel som anges för varje särskilt fall i 10 § av den sammanlagda inkomst enligt 13 § som överstiger ett prisbasbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. (Jfr 12 kap. 14 § i 2004/05:URF2.) Paragrafen talar om i vilken omfattning minskningen av garantibeloppet skall göras, och motsvaras av nu gällande bestämmelse i 13 kap. 11 §. I övrigt hänvisas till förarbetena (försl. 1995/96:RFK5, bet. KU27, rskr. 13 kap. 15 § Föreligger inte rätt till inkomstgaranti under ett helt kalenderår, skall endast inkomster som hänför sig till den tid då rätt till inkomstgaranti föreligger medräknas vid minskningen. Minskningen fördelas på det antal kalenderdagar garantin betalas.