frsrdg · GT04RS4 · 2006-01-01 00:00:00 — 2. har varit riksdagsledamot och ledamot i och som lämnar efter sammanlagt minst tre hela års sammanhängande tid i och . 3 § För den som varit ledamot kortare sammanhängande tid än sex gäller inkomstgarantin . För den ledamot som lämnar efter en sammanhängande tid av minst sex gäller inkomstgarantin 1. om ledamoten inte uppnått , 2. om ledamoten uppnått 40 men inte , 3. till ingången av den månad då ledamoten fyller om ledamoten uppnått . skall inkomstgarantin jämställas med inkomst av anställning och för tid därefter skall inkomstgarantin jämställas med pension. Ledighet som beviljats av eller av talmannen eller sjukfrånvaro begränsar inte rätten till inkomstgaranti. Hur länge inkomstgarantin betalas 4 § Ledighet som beviljats av eller av talmannen eller sjukfrånvaro begränsar inte rätten till inkomstgaranti. Inkomstgaranti betalas ut från och med den dag arvodet upphör och gäller, med de begränsningar som framgår av 5 § första stycket, 5 § andra stycket 1 och 2 och 16 §, till och med månaden innan den då ledamoten fyller eller, om ledamoten avlider , till och med den månad då dödsfallet inträffar. Om ledamoten åter tar plats i upphör garantin så länge uppdraget varar. Om ledamoten tar plats i upphör garantin enligt denna lag. 5 § Om särskilda skäl föreligger får riksdagsförvaltningen förlänga den tid under vilken garantin gäller enligt 3 § första stycket och 3 § andra stycket 1-2 med högst eller medge att även tjänstgöringstid som inte är sammanhängande får tillgodoräknas. I ett sådant beslut kan garantin bestämmas till ett lägre belopp. För den som varit ledamot i kortare sammanlagd tid än sex gäller inkomstgarantin . För den ledamot som lämnar efter en sammanlagd tid av minst sex i gäller inkomstgarantin 1. i längst om ledamoten inte uppnått , 2. i längst om ledamoten uppnått 40 men inte , 3. längst till ingången av den månad då ledamoten fyller om han eller hon uppnått . Detsamma gäller den ledamot som lämnar efter en sammanlagd tid av minst sex i och . 6 § får bevilja inkomstgaranti till en ledamot som har frånträtt sitt uppdrag och får partiell sjukersättning eller partiell aktivitetsersättning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. skall inkomstgarantin jämställas med inkomst av anställning, och för tid därefter skall inkomstgarantin jämställas med pension. 7 § Underlaget för beräkning av inkomstgaranti utgörs av följande arvoden som betalas vid avgångstillfället: 1. ledamotsarvodet enligt 3 kap. 1 §, 2. tilläggsarvode enligt 3 kap. 2 §, 3. arvoden för månad till riksdagsledamot enligt 1 § 1-4 och 8 lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ. Om det finns särskilda skäl får riksdagsförvaltningen förlänga den tid under vilken garantin gäller enligt 5 § första stycket och 5 § andra stycket 1 och 2 med högst . I ett sådant beslut kan garantin bestämmas till ett lägre belopp. 8 § Inkomstgarantin betalas för månad under det första garantiåret av den del av garantiunderlaget som inte överstiger 1,67 basbelopp och av den del som överstiger 1,67 men inte 2,5 basbelopp. För tid därefter betalas inkomstgaranti med följande andelar av garantiunderlaget i förhållande till ledamotens samman-lagda tid i av den del av garantiunderlagen som inte överstiger 1,67 basbelopp och av den del som överstiger 1,67 men inte 2,5 basbelopp , av den del av garantiunderlaget som inte överstiger 1,67 basbelopp och av den del som överstiger 1,67 men inte 2,5 basbelopp efter minst 11 men ej , av den del av garantiunderlaget som inte överstiger 1,67 basbelopp och av den del som överstiger 1,67 men inte 2,5 basbelopp efter minst 10 men ej , av den del av garantiunderlaget som inte överstiger 1,67 basbelopp och av den del som överstiger 1,67 men inte 2,5 basbelopp efter minst 9 men ej , av den del av garantiunderlaget som inte överstiger 1,67 basbelopp och av den del som överstiger 1,67 men inte 2,5 basbelopp efter minst 8 men ej , av den del av garantiunderlaget som inte överstiger 1,67 basbelopp och av den del som överstiger 1,67 men inte 2,5 basbelopp efter minst 7 men ej , av den del av garantiunderlaget som inte överstiger 1,67 basbelopp och av den del som överstiger 1,67 men inte 2,5 basbelopp efter minst 6 men ej . får bevilja inkomstgaranti till en ledamot som har lämnat sitt uppdrag och får partiell sjukersättning eller partiell aktivitetsersättning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Underlaget 9 § Inkomstgarantin minskas med vad ledamoten får i form av sjukersättning och aktivitetsersättning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring inkomstgarantin betalas. Underlaget för beräkning av inkomstgaranti utgörs av följande arvoden som betalas vid avgångstillfället: 1. ledamotsarvodet enligt 3 kap. 1 §, 2. tilläggsarvode enligt 3 kap. 2 §, och 3. arvoden för månad till riksdagsledamot enligt 1 § 2, 4, 5 och 8 lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ. Från och med det sjätte garantiåret beräknas inkomstgaranti enbart på det ledamotsarvode som betalas vid avgångstillfället. Inkomstgarantins storlek 10 § Inkomstgarantin minskas också, på sätt som framgår av 11 §, med följande inkomster. 1. inkomst som är pensionsgrundande enligt 2 kap. lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension, 2. sådan inkomst av anställning eller uppdrag utomlands som inte beskattas i , 3. kompletterande delpension, 4. pension och livränta i andra fall än som avses i 9 §. Inkomstgarantin betalas under det första garantiåret av den del av garantiunderlaget som inte överstiger 1,67 inkomstbasbelopp och av den del som överstiger 1,67 men inte 2,5 inkomstbasbelopp. För tid därefter betalas inkomstgaranti med följande andelar av garantiunderlaget i förhållande till ledamotens sammanlagda tid i och i : - av den del av garantiunderlaget som inte överstiger 1,67 inkomstbasbelopp och av den del som överstiger 1,67 men inte 2,5 inkomstbasbelopp , - av den del av garantiunderlaget som inte överstiger 1,67 inkomstbasbelopp och av den del som överstiger 1,67 men inte 2,5 inkomstbasbelopp , - av den del av garantiunderlaget som inte överstiger 1,67 inkomstbasbelopp och av den del som överstiger 1,67 men inte 2,5 inkomstbasbelopp , - av den del av garantiunderlaget som inte överstiger 1,67 inkomstbasbelopp och av den del som överstiger 1,67 men inte 2,5 inkomstbasbelopp , - av den del av garantiunderlaget som inte överstiger 1,67 inkomstbasbelopp och av den del som överstiger 1,67 men inte 2,5 inkomstbasbelopp , - av den del av garantiunderlaget som inte överstiger 1,67 inkomstbasbelopp och av den del som överstiger 1,67 men inte 2,5 inkomstbasbelopp , - av den del av garantiunderlaget som inte överstiger 1,67 inkomstbasbelopp och av den del som överstiger 1,67 men inte 2,5 inkomstbasbelopp . 11 § Minskningen skall utgöra den procentandel, 80 33, som anges för varje särskilt fall i 8 § av den sammanlagda inkomst enligt 10 § som överstiger ett basbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. För den som varit ledamot i sammanlagt minst sex anknyts den fastställda inkomstgarantin till det prisbasbelopp som enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring gäller för avgångsåret och omräknas vid förändring av detta. 12 § Betalas inte inkomstgaranti under helt kalenderår, skall vid minskningen medräknas endast inkomster som hänför sig till tid då inkomstgarantin betalas. Minskningen fördelas på det antal kalendermånader garantin betalas. Inkomstgarantin minskas med vad ledamoten får i form av sjukersättning och aktivitetsersättning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring inkomstgarantin betalas. 13 § Ett efterlevandeskydd betalas till eget arvsberättigat barn och adoptivbarn som inte fyllt efter den som vid sin död var berättigad till inkomstgaranti enligt 3 § andra stycket 1-2. Inkomstgarantin minskas också, på det sätt som framgår av 14 §, med följande inkomster: 1. inkomst som är pensionsgrundande enligt 2 kap. lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension, 2. sådan inkomst av anställning eller uppdrag utomlands som inte beskattas i , 3. delpension enligt kollektivavtal, 4. pension och livränta i andra fall än som avses i 12 §, 5. andra kontanta förmåner på grund av anställning eller uppdrag än de som avses i 1-4. 14 § Om särskilda omständigheter föreligger får riksdagsförvaltningen bevilja efterlevandeskydd till efterlevande make. Ett sådant beslut kan omprövas. Minskningen skall utgöra den procentandel som anges för varje särskilt fall i 10 § av den sammanlagda inkomst enligt 13 § som överstiger ett prisbasbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. 15 § Efterlevandeskyddet gäller i högst och betalas till utgången av den månad då rätten till skyddet upphör eller den berättigade avlider. Föreligger inte rätt till inkomstgaranti under ett helt kalenderår, skall endast inkomster som hänför sig till den tid då rätt till inkomstgaranti föreligger medräknas vid minskningen. Minskningen fördelas på det antal kalenderdagar garantin betalas. Om den som har inkomstgaranti även tar emot avgångsförmåner på grund av uppdrag som statsråd, arbetstagare med statlig chefsanställning eller förtroendeman, och avgångsförmånerna skall minskas med hänsyn till andra inkomster, får minskningen enligt första stycket justeras om det behövs med hänsyn till de sammanlagda effekterna av de olika regel-systemen. beslutar efter samråd med berörda pensionsgivare om sådan jämkning. Jämkning av inkomstgarantin 16 § Efterlevandeskyddet betalas för år med ett belopp motsvarande 0,5 basbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring för varje barn. får besluta att rätt till inkomstgaranti inte föreligger eller att utbetalningen av inkomstgarantin skall minskas eller helt upphöra om en garantitagare 1. förvärvsarbetar i väsentlig omfattning åt någon annan och inte tar ut skälig ersättning för detta arbete, eller 2. döms för brott som kan anses göra honom eller henne uppenbarligen olämplig för ett uppdrag som riksdagsledamot. Rätt till efterlevandeskydd 17 § Den som vill ha efterlevandeskydd skall ansöka om det hos riksdagsförvaltningen. Efterlevandeskydd kan inte betalas tillbaka än före ansökningsmånaden. Ett efterlevandeskydd betalas till eget arvsberättigat barn som inte fyllt efter den som vid sin död var berättigad till inkomstgaranti enligt 5 § andra stycket 1 och 2. 18 § Den som vill att inkomstgaranti skall betalas ut skall ansöka om det hos riksdagsförvaltningen. Inkomstgaranti kan inte betalas ut tillbaka än före ansökningsmånaden. Om det finns särskilda skäl får riksdagsförvaltningen bevilja efterlevandeskydd till efterlevande make. Ett sådant beslut kan omprövas. Hur länge efterlevandeskydd betalas 19 § Ansökan om utbetalning av inkomstgaranti skall vara skriftlig. Den som ansökt om utbetalning skall även i övrigt enligt utfärdade föreskrifter eller när riksdagsförvaltningen begärt det skriftligen lämna sådana uppgifter som behövs för att bedöma sökandens rätt till utbetalning. Uppgifterna skall lämnas på heder och samvete. Om den som ansökt om utbetalning inte lämnar de uppgifter som begärts får riksdagsförvaltningen hålla inne vidare utbetalningar. Om den som har beviljats utbetalning av inkomstgaranti får väsentligt ändrade inkomstförhållanden och dessa kan antas påverka rätten till utbetalning skall han eller hon utan särskild begäran lämna uppgift om detta till riksdagsförvaltningen. Efterlevandeskyddet gäller i högst och betalas till utgången av den månad då rätten till skyddet upphör eller den berättigade avlider. Efterlevandeskyddets storlek 20 § Arbetsgivare och annan som har betalat ut ersättning eller förmån skall på begäran av riksdagsförvaltningen lämna de uppgifter för namngiven person om sådana förhållanden som är av betydelse för tillämpningen av denna lag. Den som underlåter att fullgöra sin skyldighet enligt första stycket får föreläggas att fullgöra skyldigheten. Föreläggandet får förenas med vite. Efterlevandeskyddet betalas med ett belopp motsvarande 0,5 prisbasbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring för varje barn. Handläggning av ärenden 21 § Om det har betalats ut ett för högt belopp avseende inkomstgaranti skall garantitagaren betala tillbaka skillnaden. Den som vill ha efterlevandeskydd skall ansöka om det hos riksdagsförvaltningen. Ett belopp som skall betalas tillbaka skall, när det är lämpligt, minska kommande utbetalningar av inkomstgarantin. Om det finns särskilda skäl får återkravet efterges helt eller delvis. Efterlevandeskydd kan inte betalas tillbaka än före ansökningsmånaden. 22 § Om det har betalats ut ett för högt belopp avseende inkomstgaranti och skillnaden inte har betalats tillbaka inom efter det att krav på återbetalning framställts, skall garantitagaren betala ränta för därpå följande tid intill dess betalning sker. Räntan skall bestämmas efter den räntesats som anges i räntelagen (1975:635). Om det finns särskilda skäl får kravet på ränta efterges helt eller delvis. Den som vill att inkomstgaranti skall betalas ut skall skriftligen ansöka om det hos enligt 2 a § 1 lagen (2000:419) om instruktion för riksdagsförvaltningen. Vad som sägs i första stycket skall också gälla om garantitagaren försummat att lämna uppgifter som erfordras för bestämmande av det belopp som skall betalas tillbaka. I ett sådant fall skall ränta tas ut från den dag då uppgifterna senast skulle ha lämnats in. Inkomstgaranti kan inte betalas ut tillbaka än före ansökningsmånaden. 23 § Den som ansökt om utbetalning skall skriftligen lämna sådana uppgifter som behöver för att bedöma sökandens rätt till utbetalning. Uppgifterna skall lämnas på heder och samvete. Om den som ansökt om utbetalning inte lämnar de uppgifter som begärts får hålla inne vidare utbetalningar. Om den som har beviljats utbetalning av inkomstgaranti får väsentligt ändrade inkomstförhållanden och dessa kan antas påverka rätten till utbetalning skall han eller hon utan särskild begäran lämna uppgift om detta till . 24 § Arbetsgivare och andra som har betalat ut ersättning eller förmån skall på begäran av lämna de uppgifter för en namngiven person om sådana förhållanden som är av betydelse för tillämpningen av denna lag. Den som inte fullgör sin skyldighet enligt första stycket får föreläggas att fullgöra skyldigheten. Föreläggandet får förenas med vite. 25 § Om inkomstgarantin har betalats ut med ett för högt belopp skall garantitagaren betala tillbaka mellanskillnaden. Ett belopp som skall betalas tillbaka skall, när det är lämpligt, minska kommande utbetalningar av inkomstgarantin. Om det finns särskilda skäl får återkravet efterges helt eller delvis. 26 § Om inkomstgarantin har betalats ut med ett för högt belopp och mellanskillnaden inte har betalats tillbaka inom efter det att krav på återbetalning framställts, skall garantitagaren betala ränta för tid därefter till dess betalning sker. Räntan skall bestämmas efter den räntesats som anges i räntelagen (1975:635). Om det finns särskilda skäl får kravet på ränta efterges helt eller delvis. Bestämmelserna i första stycket skall också gälla om garantitagaren försummat att lämna uppgifter som behövs för bestämmande av det belopp som skall betalas tillbaka. I ett sådant fall skall ränta tas ut från den dag då uppgifterna senast skulle ha lämnats in. Ansökan om inkomstgaranti efter jämkningsbeslut 27 § En garantigare, vars rätt till inkomstgaranti har jämkats enligt 16 §, äger rätt att när nya förhållanden inträtt på nytt ansöka om inkomstgaranti. En sådan ansökan prövas av . 4 § Med basbelopp i 2 kap. 9 §, 8 kap. 4 §, 9 kap. 5 §, 10 kap. 3 §, 12 kap. 5 § och 13 kap. 8 § avses det förhöjda prisbasbeloppet enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring. Med basbelopp i 2 kap. 9 §, 8 kap. 4 §, 9 kap. 5 §, 10 kap. 3 § och 12 kap. 5 § avses det förhöjda prisbasbeloppet enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring. Om inte annat sägs i första stycket avses med basbelopp i denna lag prisbasbeloppet enligt 1 kap. 6 § lagen om allmän försäkring. Ett beslut av riksdagsförvaltningen enligt 16 kap. denna lag får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Vid överklagande till kammarrätt krävs prövningstillstånd. Övriga beslut av riksdagsförvaltningen enligt denna lag överklagas hos . Ett beslut av enligt 13 kap. 16 och 27 § denna lag får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Vid överklagande till kammarrätt krävs prövningstillstånd. Ett beslut av enligt denna lag får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Vid överklagande till kammarrätt krävs prövningstillstånd. Ett beslut överklagas skriftligt. I överklagandet skall klaganden ange vilket beslut som överklagas och den ändring i beslutet som han eller hon begär. Överklagandet ges in till den myndighet som har meddelat beslutet. Det skall ha kommit in dit från den dag klaganden fick del av beslutet. Bestämmelserna i 13 kap. 1-8 och 10-27 §§ denna lag träder i kraft . Övriga bestämmelser träder i kraft och tillämpas första gången för . 2.2 Förslag till lag om ändring i riksdagsordningen Härigenom föreskrivs att 9 kap. 5 § riksdagsordningen skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 5 § Beslut av ett riksdagsorgan i ett förvaltningsärende som får överklagas enligt särskilda bestämmelser, prövas av Regeringsrätten i de fall som bestämmer och i övriga fall av . Beslut av ett riksdagsorgan i ett förvaltningsärende som får överklagas enligt särskilda bestämmelser, prövas av allmän förvaltningsdomstol i de fall som bestämmer och i övriga fall av . består av ordförande, som skall vara eller ha varit ordinarie domare och inte vara ledamot av , och fyra andra ledamöter, valda inom . Ordföranden väljs särskilt. till överklagandenämnden avser valperiod. För ordföranden skall det finnas en ersättare. Bestämmelser om ordföranden skall tillämpas även på ersättaren. Vid val med slutna sedlar av ordförande och ersättare för ordföranden i överklagandenämnden tillämpas det förfarande som anges i 8 kap. 1 § andra stycket. Denna lag träder i kraft . 2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1989:186) om överklagande av administrativa beslut av riksdagsförvaltningen och myndigheter Härigenom föreskrivs att 7 § lagen (1989:186) om överklagande av administrativa beslut av riksdagsförvaltningen och myndigheter skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 7 § Ett beslut som avses i 4 § första stycket överklagas hos Regeringsrätten om talan förs av en enskild eller av en myndighet. Ett beslut om inkomstgaranti överklagas enligt bestämmelserna i 16 kap. lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter. Övriga beslut överklagas i enlighet med 9 kap. 5 § riksdagsordningen hos . Denna lag träder i kraft . 2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:1426) med instruktion för Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1993:1426) med instruktion för skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 § skall i enlighet med 3 kap. 1 § lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter fastställa det belopp för månad som ledamotsarvode skall betalas med. Nämnden skall ange vilka överväganden som föranlett beslutet. i enlighet med 3 kap. 1 § lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter fastställa det belopp för månad som ledamotsarvode skall betalas med, samt i enlighet med 13 kap. 16 § samma lag besluta om jämkning av inkomstgaranti och 13 kap. 27 § samma lag besluta om utbetalning av inkomstgaranti på nytt. Nämnden skall ange vilka överväganden som föranlett beslutet. Nämnden är en myndighet under . Denna lag träder i kraft . 2.5 Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483) Härigenom föreskrivs att 8 kap. 19 § skattebetalningslagen (1997:483) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 8 kap. 19 § Från ersättning för ökade levnads-kostnader som lämnas vid sådan tjänsteresa som avses i 12 kap. 6 § inkomstskattelagen (1999:1229) skall skatteavdrag göras endast till den del ersättningen överstiger de schablon-belopp som anges i 12 kap. 10-15, 17 och 21 §§ inkomstskattelagen eller, när det gäller kostnad för logi, den faktiska utgiften. Från ersättning för ökade levnads-kostnader som lämnas vid sådan tjänsteresa som avses i 12 kap. 6 § inkomstskattelagen (1999:1229) skall skatteavdrag göras endast till den del ersättningen överstiger de schablonbelopp som anges i 12 kap. 6 a, 10-15, 17 och 21 §§ inkomstskattelagen eller, när det gäller kostnad för logi, den faktiska utgiften. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången för . 2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1999:1209) om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i Härigenom föreskrivs att 14-16 §§ lagen (1999:1209) om stöd till riks-dagsledamöternas och partigruppernas arbete i skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 14 § Stöd till kostnader för riksdagsle-damöternas utrikes resor lämnas för deltagande i internationella konfe-renser utomlands och andra utrikes resor. Partigrupperna skall till riksdagsförvaltningen lämna redovisning för hur det utbetalda resestödet har använts under föregående budgetår. Stöd till resekostnader för riks-dagsledamöternas deltagande i samarbetet inom Europeiska unionen lämnas till partigrupperna med för en ledamot som tillhör partigruppen. Stödet beräknas på grundval av ett belopp uppgående till . Om ett parti inte återkommer till efter ett val skall de medel som inte förbrukats betalas tillbaka till riksdagsförvaltningen. 15 § Stödet lämnas a) för en partigrupp som består av högst 20 ledamöter med ett be-lopp för varje mandat som har tillfallit partiet vid det senaste riksdagsvalet, samt b) för övriga partigrupper med ett belopp för varje mandat för de första 20 mandaten och ett halvt belopp för varje ytterligare mandat som har tillfallit partiet vid det senaste riksdagsvalet. Stöd till kostnader för riksdagsle-damöternas resor lämnas för delta-gande i internationella konferenser utomlands och andra utrikesresor. Stödet lämnas till varje partigrupp med för de första 20 mandaten som har tillfallit partiet i det senaste valet till och med för varje ytterligare mandat som tillfallit partiet i valet. 16 § En partigrupp får inte bevilja en ledamot större stöd till kostnader för en ut-rikesresa än vad en tjänsteman i skulle ha erhållit för att i tjänsten delta i en motsvarande resa. Partigrupperna skall till riksdagsförvaltningen redovisa hur utbetalade resestöd har använts under det föregående budgetåret. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången för . 2.7 Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) Härigenom föreskrivs i fråga om inkomstskattelagen (1999:1229) dels att 12 kap. 8 och 17 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 12 kap. 6 a §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 12 kap. 6 a § När en riksdagsledamot befinner sig på tjänsteresa i som ett led i utövandet av sitt uppdrag gäller inte bestämmelserna i 14, 16, 18-22 §§. I stället skall avdrag för ökade levnadskostnader göras enligt följande. Om riksdagsledamoten fått er-sättning för ökade utgifter för mål-tider och diverse småutgifter (stock-holmstraktamente) för en tjänsteresa till , skall avdrag göras av ett maximibelopp för varje hel och för varje halv dag som tagits i anspråk för resan. Detta gäller oavsett om den sammanlagda utgiftsökningen under samtliga tjänsteresor till under beskattningsåret varit större än det sammanlagda avdraget beräknat enligt vad nu sagts och oavsett om arbetet varit förlagt till i en följd. Om riksdagsledamoten inte fått stockholmstraktamente skall avdrag inte göras för ökade levnadskostnader i . 8 § Tjänstestället är den plats där den skattskyldige utför huvuddelen av sitt arbete. Utförs detta under förflyttning eller på arbetsplatser som växlar, anses i regel den plats där den skattskyldige hämtar och lämnar arbetsmaterial eller förbereder och avslutar sina arbetsuppgifter som tjänsteställe.