frsrdg · GT04RS3bil5 · 2006-01-01 00:00:00 — Flera reformer av riksdagsarbetet, såsom till exempel genomförandet av en ny budgetprocess och en ökad uppmärksamhet på arbetet med uppföljning och utvärdering, har bland annat syftat till att åstadkomma en jämnare arbetssituation under riksdagsåret. Dessutom har en omfattande utbyggnad av antalet politiska sekreterare ägt rum sedan undersökningen genomfördes . voteringar äger numera rum och schemaläggs långt i förväg. Trivseln i arbetet som riksdagsledamot Ett enkelt sätt att undersöka hur riksdagsledamöterna upplever sin arbetssituation är att fråga om trivseln med uppdraget som ledamot. Med hjälp av undersökningar genomförda vid statsvetenskapliga institutionen vid kan vi undersöka hur trivseln med arbetet som riksdagsledamot har utvecklats sedan 1985.128 Den frågeformulering som har utnyttjats har vid fem olika tillfällen , 1988, 1994, 1996 och 2002 haft samma lydelse: Hur bra trivs Du personligen med arbetet som riksdagsledamot? Svarsalternativen har varit mycket bra, ganska bra, ganska dåligt och mycket dåligt. Resultaten av undersökningarna presenteras i tabell 11. Tabell 11Trivseln i arbetet som riksdagsledamot 19852002 (procent mycket bra) Källa: Riksdagsundersökningarna 19852002 (statsvetenskapliga institutionen, ). Andelen ledamöter som uttrycker trivsel med arbetet som riksdagsledamot har tydligt ökat . Knappt hälften () av ledamöterna ansåg sig trivas mycket bra med uppdraget som riksdagsledamot 1985. var den andelen högre (). Genomgående, , uppvisar ledamöter den lägsta trivselnivån medan ledamöter är mest nöjda. Den enskilt största förändringen står för. Andelen nöjda v-ledamöter har ökat , och val var nära hälften () av partigruppens ledamöter mycket nöjda med trivseln i arbetet som riksdagsledamot. Unga ledamöter uttrycker en mindre grad av trivsel i arbetet som riksdagsledamot än äldre ledamöter. Kvinnliga ledamöter trivs, enligt samma undersökningar, något mer än männen i , även om skillnaderna minskat i senare års undersökningar. Att kvinnliga ledamöter personligen trivs något bättre med arbetet som riksdagsledamot än manliga ledamöter motsägs dock delvis av andra resultat. Statsvetarna visar att kvinnliga ledamöter må vara mer nöjda med arbetet som ledamot men mer kritiska till olika arbetsformer när indikatorer som och partigruppens arbetsformer, möjligheterna att påverka partigruppens ställningstaganden i de egna specialområdena, bedömningen av förtroenderådets respektive de enskilda ledamöternas inflytande i partigruppen samt bedömningen av partiledarnas, kammarkansliets samt gruppledarnas inflytande över beslutsfattandet i analyseras. Kritiken tycks dock snarare rikta sig mot partierna än mot som institution.129 På motsvarande sätt är det i öppna frågor om vad ledamöterna önskar ägna mer respektive mindre tid åt fler manliga än kvinnliga ledamöter som uppger att de är nöjda (se nästa avsnitt, 6.2). I undersökningen ställdes två frågor om vilka arbetsuppgifter som ledamöterna önskar ägna mer respektive mindre tid åt. Frågorna löd: Om Du ser till Dina arbetsuppgifter som riksdagsledamot , finns det några uppgifter som Du skulle vilja ha möjlighet att ägna mer tid åt? och Finns det några uppgifter som Du anser tar för mycket tid och som Du alltså skulle vilja ägna mindre tid åt? Vi börjar med att analysera den förstnämnda frågan om vilka uppgifter ledamöterna vill ägna mer tid åt. Analysen är tämligen enkel att föra tillbaka på den grunddokumentation som insamlades genom dagboksstudien. Ledamöterna har i sina öppna frågesvar angivit ungefär samma uppgifter som de tidigare i undersökningen uppgivit att de ägnat sig åt . Vi kan därför för den första frågan utgå från de fjorton uppgifter som fanns uppställda i dagboksbladet. Skillnaden är däremot stor jämfört med de svar som angivits på nästföljande fråga om vilka uppgifter ledamöterna önskar ägna mindre tid åt. Ett inte helt oväsentligt antal ledamöter besvarar frågan på ett sätt som ligger något utanför den teoretiska ramen. Det handlar om svar som innebär att ledamoten egentligen inte anser sig vilja ägna mer tid åt någon specifik uppgift utan anser sig vara nöjd med sin situation eller har hittat en balans i riksdagsuppdraget: man har ganska stor möjlighet att styra arbetet och det är bra som det är är två sådana svar.130 Andra svar som faller utanför den teoretiska ramen är sådana där ledamoten har svarat att det alltid skulle kunna göras mer om mer tid fanns till förfogande.131 En ledamot svarade att tiden [sällan] räcker till allt som skall göras, känns det att man skulle vilja ha mer tid. Dessa båda ytterlighetskategorier, totalt 21 svar, har inte medtagits i analyserna. Ledamöternas öppna svar om vilka uppgifter de önskar ägna mer tid åt har i tabell 12 rangordnats efter hur ofta de olika uppgifterna har nämnts av samtliga nämnda uppgifter. Varje ledamots svar på den öppna frågan har kodats med upp till tre olika uppgifter. Totalt har 355 svar/uppgifter angivits av ledamöterna. Den procentuella fördelningen av uppgifterna på tretton olika kategorier har därefter beräknats. Tabell 12Riksdagsledamöters önskan om att ägna mer tid åt olika uppgifter Allmänt inläsningsarbete, inklusive studieresor/besök Aktiviteter med anknytning till riksdagsuppdraget Ledig/fri tid Statliga utredningar och styrelser Källa: enkätundersökning . Mer tid önskar ledamöterna generellt sett för möten och kontakter med människor och väljare: att vara ute i landet hos medborgare/väljarna, mer tid åt direkta väljarkontakter, möte med medborgare i min valkrets och möta människor är mycket vanliga svar. Av samtliga svar utgör svar inom kategorin kontaktverksamhet och uppvaktningar. Den stora kategorin under kontaktverksamhet är möten och kontakter med väljare (44 av 103 svar) men här förekommer också önskemål om kontakter med intresseorganisationer, myndigheter, verksamhet och arbetsplatser. Svar som träffar med organisationer och intressegrupper på riksplanet och kontakter med enskilda och organisationer återkommer ofta. Också opinionsbildande arbete önskar ledamöter få mer utrymme för. De vill driva frågor och kunna ägna sig mer åt utåtriktade aktiviteter, studiebesök, debattartiklar, synas mera på hemmaplan i länet. Andra svar i denna kategori är skriva artiklar, arbeta opinionsbildande, offentliga framträdanden och utåtriktat arbete, resa runt, delta i mediedebatt, det vill säga skriva artiklar, kunna medverka i radio/tv. Ledamöter vill också ägna sig mer åt långsiktigt arbete. Av de avgivna svaren är det som handlar om att ledamöterna vill ägna sig mer åt fördjupning och reflektion. Tre svar får illustrera denna kategori: långsiktiga perspektiv och forskningen, jag vill ägna mer tid åt kunskapsinhämtning, diskussion och reflektion samt att få tid att göra saker ordentligt utan att hela livet är sönderhackat i entimmesmöten och fördjupa mig i områden inom mitt utskott. Ytterligare en stor kategori som tangerar både kontaktverksamhet och långsiktigt arbete är den som innehåller svar om allmänt inläsningsarbete, studieresor och besök. Svar som långsiktig framsyn helhetsanalyser, ta del av utländska exempel/idéer varvas med svar som inläsning, fördjupning och reflektion. En stor grupp svar handlar om det internationella arbetet och om arbetet med EU-frågor. Dessa svar utgör i analysen en egen kategori men återkommer också under andra kategorier som kontaktverksamhet och långsiktigt arbete. Totalt är det 22 svar, eller av samtliga svar, som specifikt nämner någon internationell aspekt av riksdagsarbetet. Internationella kontakter, att följa EU-frågorna och EU-frågor och internationella frågor över huvud taget är några exempel på svar som ledamöter har avgivit. Ledamöternas svar bildar ett intressant mönster som nära anknyter till den statsrättsliga uppgift som uppdraget innebär. Riksdagsledamöterna kan sägas ha tre huvuduppgifter i en representativ demokrati: att representera sina väljare, att vara opinionsbildare och att vara beslutsfattare. Statsvetarna utgår från att riksdagsledamöterna i en representativ demokrati har tre huvuduppgifter att representera sina väljare, att vara opinionsbildare i samhällsdebatten och att vara beslutsfattare.132 De tre uppgifter som ledamöterna, enligt undersökning, i störst utsträckning sagt sig vilja ägna mer tid åt kan föras tillbaka till dessa grundläggande uppgifter som följer av rollen som riksdagsledamot. Ledamöterna önskar ägna mer tid åt att hålla kontakter med det omgivande samhället och väljarna (representera sina väljare), arbeta med opinionsbildning (vara opinionsbildare) och fatta långsiktigt kloka beslut (vara beslutsfattare). De uppgifter som ledamöterna däremot önskar ägna mindre tid åt skiljer sig väsentligen från dagboksstudiens fjorton olika arbetsuppgifter. Det är inte alls samma svarskategorier som dyker upp i de öppna svaren på den frågan som på frågan närmast före.133 Om vi, som i förra analysen, sorterar ut svar av karaktären att ledamöterna anser sig vara nöjda eller har funnit en bra balans i sitt arbete som riksdagsledamot samt svar om att ledamoten önskar fler timmar så fördelar sig de olika uppgifterna enligt tabell 13.134 Tabell 13 Riksdagsledamöters önskan om att ägna mindre tid åt olika uppgifter Källa: enkätundersökning . En enkel sammanfattning av resultaten visar att ledamöterna inte vill vara bundna till sitt kontor. Man skulle bildligt kunna säga att ledamöterna, av svaren att döma, önskar minimera tiden vid skrivbordet, åtminstone i den del som behöver genomföras vid skrivbordet och inte kan förläggas till läsfåtöljen bredvid. Den uppgift som nämns flest gånger (108 gånger) av ledamöterna är posthantering, såväl vanlig post som elektronisk. Omfattningen av arbetet med denna önskar ledamöterna märkbart minska. Svar som att sortera papper och gå igenom post, e-posten och vanliga posten är vanliga under denna kategori.135 Posthanteringen får därmed utgöra en egen kategori i redovisningen även om den ligger nära kategorin administrativa uppgifter, vilken samlar totalt 55 svar. Till de administrativa uppgifterna hänför ledamöter sådant som beställning av resor, bokning av möten och liknande. Bokning och kontakter med mötesarrangörer och andra praktiska aspekter av ledamotskapet hör också hit: det finns praktiska saker och sekreterarjobb, eller beställa biljetter, hålla kontakt med mötesarrangörer, konferensarrangörer, besvara inbjudningar och så vidare, det vill säga administration. Något som många ledamöter också önskar minska är sammanträdestiden. Svaren om sammanträdena handlar om att helt ta bort, minska och strukturera mötena. Ledamöter talar om onödiga sammanträden, om långa sammanträden och om rutinmässiga och illa planerade eller ledda sammanträden: illa planerade sammanträden, rutinmässig ärendeberedning i utskott och kammare och olika möten som är [ett] måste. Även voteringarna, vilka i sig är en typ av (kammar-)sammanträden, är det vissa ledamöter som vill minska på.136 Mest kraftfullt uttrycks det av en manlig moderat ledamot: voteringar bortkastad, meningslös tid som förkortar våra liv. Andra ledamöter menar att voteringarna är onödigt byråkratiska eller att kammarbehandling och då särskilt voteringarna [som] har spritts ut på alltför många tillfällen. En kategori skiljer ut sig från de övriga angivna uppgifterna. Om de nu diskuterade kategorierna, med undantag för voteringarna, närmast kan sammanfattas i sekreteraruppgifter ligger både voteringarna och motionshanteringen närmare det egentliga riksdagsuppdraget. Motionshanteringen är det 20 ledamöter som nämner att de vill ägna mindre tid åt. Ingen annan egentlig riksdagsuppgift än voteringar och motionshantering uppmärksammas i samma utsträckning i enkäten. Ledamöterna har också fått möjlighet att ge förslag till förändringar av riksdagsarbetet. Frågan som ledamöterna fick besvara löd: Har Du några förslag på åtgärder som skulle kunna vidtas för att direkt påverka tidsåtgången i riksdagsarbetet? Totalt lämnade ledamöterna 208 förslag på åtgärder som kan påverka tidsåtgången i riksdagsarbetet.137 Svaren har analyserats utifrån ett försök att avgöra var i organisationen kring ledamöterna som lösningen och förslaget kan förläggas. Teoretiskt har förutsatts att ledamöterna kan få hjälp att organisera sin verksamhet från i huvudsak tre håll som är utom räckhåll för riksdagsledamotens egna prioriteringar. kan bistå med administrativ hjälp av olika slag (till exempel våningsassistenter och IT-stöd). Partigruppskansliet kan, såsom lösningen med dagens politiska sekreterare ser ut, bidra på olika sätt med stöd i ledamotens arbete. Likaså kan olika åtgärder och förslag till förändrade arbetsformer för utskotten bidra till att ledamotens arbetssituation förbättras. De förslag och åtgärder som listats av ledamöterna i enkätsvaren har därför kodats utifrån om de hör hemma i 1) , 2) utskotten, 3) partigruppen eller 4) ligger på den enskilda riksdagsledamoten. Tabell 14 Förslag till åtgärder IT, tekniska hjälpmedel Källa: enkätundersökning . De åtgärder som föreslås ligger naturligen nära de svar som uppgivits på föregående fråga om vilka uppgifter som ledamöterna önskar ägna mindre tid åt. Den lösning som ledamöterna främst lyfter fram är politiska sekreterare. Vart tredje svar handlar om politiska sekreterare. i ljuset av svaren på de uppgifter som ledamöterna önskar ägna mindre tid åt och vad som döljer sig bakom svaren från ledamöterna som tänkbara åtgärder för att minska tidsåtgången för olika arbetsuppgifter är det snarare traditionell sekreterarhjälp än ytterligare politiska handläggare som efterfrågas. Svaren som ledamöterna lämnat handlar främst om ökad personlig assistans, främst med praktiska saker, utvidgad sekreterarhjälp, mer assistenthjälp, mer hjälp att hålla reda på papper, inbjudningar, tider, hjälp med olika adress- och telefonregister och administrativt stöd. Ett antal svar handlar dock om politiska handläggare: hjälp med inläsning och analys av politiskt material och hjälp med omvärldsbevakning, research, underlag, utkast, förberedelser är exempel på detta. IT-stöd och tekniska hjälpmedel står också högt upp på önskelistan över tänkbara åtgärder när ledamöterna får tycka till. Tillsammans svarar dessa båda grupper för mer än hälften av de totalt 208 åtgärder som listats av ledamöterna. När det gäller det egentliga riksdagsarbetet är det främst förändringar av voteringarna och arbetet med motionerna som ledamöterna anser kan bidra till att påverka tidsåtgången i riksdagsarbetet. En ledamot anser att många voteringar helt skulle kunna tas bort: ta bort onödiga voteringar, vilket skulle ge mycket färre voteringstillfällen. Det borde gå att få fram ett system som innebär att man voterar endast på frågor som kan påverka majoriteten. Partierna tar ju ändå ställning genom reservationer. Andra förslag till förändringar av voteringarna återfinns bland ledamotssvaren: en votering per dag skulle ge effektivare dagar, koncentrera voteringstillfällena till något färre och vid voteringarna går det att spara tid genom att gå direkt på omröstning i stället för att ställa sig upp två gånger innan varje omröstning. Motionshanteringen omnämns i flera svar. En ledamot anser att det bör övervägas om motionsinstitutet kan förändras för att rationalisera utskottens arbete och skapa mer tid i kammaren för annat. Förslag finns också om att begränsa motionsrätten; en ledamot vill allmänt begränsa motionsrätten medan en annan föreslår en begränsning av den enskilda ledamotens motionsrätt (minska den enskilda motionsrätten). En ledamot vill ta bort allmänna motionstiden, gör som i kommunerna: tillåt motionerande året om; jag tror att hysterin att skriva så många motioner som möjligt skulle upphöra. Det skulle dessutom skrivas motioner som är aktuella. Vidare anges bättre arbetsplanering och rationalisering av riksdagsarbetet i av svaren (effektivisering av arbetet i ). I ett svar ifrågasätts om inte riksdagsarbetet behöver ses över allmänt. Har vi egentligen definierat uppgiften för och dess ledamöter? Borde det inte vara mer av långsiktigt tänkande och formulerande av framtidsfrågor och förändringsarbete? Också mer av medborgarkontakter? Andra svar handlar om att effektivisera kammarens arbete: en planering av kammarens tid som medförde fler plenifria dagar, inte nödvändigtvis i form av hela veckor. En ledamot önskar förändringar i budgetprocessen: strukturera arbetet med budgeten så att utskotten inte hanterar detta i två rundor. Svaren skiljer sig inte nämnvärt från den undersökning som genomfördes . Även då gjordes tolkningen att ledamöterna önskade biträdes- och sekreterarhjälp framför handläggarhjälp: Nästan alla de som lämnat förslag till förändringar i riksdagsarbetet önskar en förbättring av sekreterar/birädesresurserna. Önskemålen avser såväl ökad hjälp med utskrifter som kanslihjälp för sorterande av post, besvarande av brev, kontakt med de personer som söker ledamöterna etc. I några fall önskar man politiska sekreterare av den typ som landstingsråd och kommunalråd har.138 Sedan undersökningen genomfördes har en mycket omfattande utbyggnad av antalet politiska sekreterare skett, och svaren torde nu kunna tolkas som att ledamöterna hellre vill ha traditionell sekreterarhjälp för administrativa uppgifter, hjälp med posthantering med mera. En tydlig skillnad mellan undersökningarna 1985 och 2004 är att ledamöterna i den senare lägger stor vikt vid IT-lösningar. 1985 kunde man endast ana datoriseringens stora inverkan på den kommande utvecklingen. De iakttagelser som då gjordes om den kommande datoriseringens möjligheter kan förtjäna att återges i sin helhet: Några ledamöter föreslår ett datoriserat informationssystem för riksdagstrycket. Det skulle bli lättare för ledamöterna att söka relevant information i trycket. Med ett sådant system skulle också, menar man, dubbelarbetet med utskrift av handlingar minska. Inskriven text skulle kunna flyttas från en handling till en annan, korrigeringar och förändringar läggas in, utan att ny utskriftsomgång fordrades.139 lät genomföra en undersökning med samtliga riksdagsledamöter om riksdagsarbetet och arbetsformer. Undersökningen genomfördes som en brevenkät och bestod av två delar. Dels genomfördes en s.k. tidsbudgetstudie där ledamöterna så exakt som möjligt, i dagboksform, fick föra in i vilken utsträckning och som de ägnat sig åt olika arbetsuppgifter med anknytning till deras politiska verksamhet, dels genomfördes en mindre enkätundersökning med ledamöterna om riksdagsarbetet och arbetsformer. tidsbudgetstudie med ledamöterna var den fjärde i ordningen. Tidigare undersökningar har genomförts med motsvarande upplägg 1974, 1977 och 1985, vilket möjliggör tidsjämförande analyser för en trettioårsperiod. Resultatet av tidsbudgetstudien visar att några större förändringar i riksdagsledamöternas totala arbetssituation inte har inträffat som kan överblickas. Arbetstiden är fortfarande mycket omfattande och uppgår till i genomsnitt . Några uppgifter har ökat kraftigt i tidsomfattning för ledamöterna. Det gäller kontaktverksamhet och uppvaktningar i form av sammanträffanden med grupper av olika slag och besök av enskilda. I den kategorin inräknas också besvarande av brev, och undersökning, även besvarande av e-post. En annan kategori som tar betydligt större tid i anspråk 2004 jämfört med är föredrag och mediemedverkan samt det allmänna inläsnings- och studiearbetet. Ytterligare uppgifter som ökat i omfattning är deltagande i kammardebatten, utskottsarbetet, riksdagsgruppsarbetet och partiarbetet i övrigt. Att följa kammardebatten och arbeta med kommunala uppdrag har däremot blivit en allt mindre tidskrävande uppgift för riksdagsledamöterna. Också tiden som ledamöterna lägger ned på deltagandet i statliga utredningar och styrelser samt i organisationer av olika slag har minskat. Stora partiskillnader men små skillnader mellan kvinnor och män Materialet utvisar tydliga skillnader mellan partierna. Den genomsnittliga arbetstiden är lägst för tre största partier (s, m och fp). Ledamöterna i och är de som uppger den högsta genomsnittliga tiden för arbetsuppgifter med anknytning till riksdagsuppdraget (60 respektive ). Skillnaderna mellan kvinnor och män är dock liten; riksdagsmännen uppger sig arbeta i genomsnitt mer än riksdagskvinnorna. Majoriteten av ledamöterna, eller , uppger sig minst en gång arbeta sena kvällar eller tidiga morgnar. gör det minst en eller . Totalt är det således av ledamöterna som ofta arbetar på tider tidigare än och senare än . Bland männen är andelen betydligt högre än bland kvinnorna: jämfört . Lägst andel ledamöter som återkommande arbetar på andra tider än har största partier Socialdemokraterna () och (). () och (), tillika de minsta partierna, har den högsta andelen ledamöter som minst en eller arbetar utanför samma tidsintervall. För kristdemokrater och folkpartister är andelen och för vänsterpartister . har en majoritet av ledamöterna varit kommunpolitiskt aktiva före invalet i . Andelen ledamöter som efter invalet är fortsatt aktiva i kommun- eller landstingspolitiken har dock minskat kraftigt sedan tvåkammartiden. Andelen ledamöter med kommunala eller landstingskommunala uppdrag minskade markant . Därefter har utvecklingen varit relativt oförändrad. Ungefär var tredje ledamot () har någon typ av kommunalt uppdrag. Högst andel ledamöter med kommunala uppdrag återfinns inom . Lägst är andelen inom , . är det mycket få ledamöter som med riksdagsuppdraget har en ledande befattning på eller landstingskommunal nivå. Riksdagsuppdraget synes således vara enklare att kombinera med att vara fullmäktigeledamot än att vara ledande företrädare i kommun eller landsting. Riksdagsledamöter trivs med arbetet som riksdagsledamot Ledamöterna i är nöjda med arbetet som riksdagsledamot. Andelen ledamöter som uttrycker trivsel har tydligt ökat . Knappt hälften () av ledamöterna ansåg sig trivas mycket bra med uppdraget som riksdagsledamot 1985. var den andelen högre (). Unga ledamöter uttrycker en mindre grad av trivsel i arbetet som riksdagsledamot än äldre ledamöter. Kvinnliga ledamöter trivs, enligt samma undersökningar, något mer än männen i , även om skillnaderna minskat i senare års undersökningar. Ledamöter i är minst nöjda med arbetet som riksdagsledamot medan ledamöter är mest nöjda. Den enskilt största förändringen står för. Andelen nöjda v-ledamöter har ökat och uppgår nu till . Mer tid åt kontakter med valkretsen och väljarna Ledamöter vill öka möjligheterna att få tid för möten och kontakter med människor, såväl enskilda väljare som organisationer, särskilt i valkretsen. Dessutom vill ledamöterna ägna mer tid åt opinionsbildande arbete och långsiktigt arbete. Det internationella arbetet, såväl inom som utom Europeiska unionen, framstår också som en uppgift ledamöter generellt sett önskar ägna mer tid åt. Sammanfattningsvis önskar ledamöterna ägna mer tid åt de statsrättsligt definierade uppgifter som utgör mest centrala: att hålla kontakter med det omgivande samhället och väljarna (representera sina väljare), arbeta med opinionsbildning (vara opinionsbildare) och fatta långsiktigt kloka beslut (vara beslutsfattare). Mindre tid åt kontorsgöromål, administration och sammanträden Ett antal uppgifter står på listan över vilka uppgifter ledamöter skulle vilja ägna mindre tid åt. Ledamöter önskar generellt sett minska omfattningen av tid som behöver läggas ned på kontorsgöromål, administration och sammanträden. När det gäller sammanträden hänvisar ledamöter till onödiga, långa och illa förberedda sammanträden och inkluderar även voteringarna i kammare. Beställning av resor, bokning av möten och andra praktiska aspekter av ledamotskapet administration och byråkrati tillhör de uppgifter ledamöterna önskar ägna mindre tid åt. Som en alldeles egen kategori under administration är det naturligt att nämna posthanteringen. Den såväl den brevledes som den e-postmässiga vållar för ledamöterna omfattande arbete, tid som ledamöterna hellre skulle vilja ägna åt annat.