frsrdg · GT04RS3bil5 · 2006-01-01 00:00:00 — Det var enligt utskottets mening nödvändigt att utskotten följer de frågor inom respektive ämnesområde som i och med medlemskapet i EU inte längre avgörs i . Utskottet anförde även att det i frågor som ligger inom de icke överstatliga delarna av EU är naturligt och önskvärt att utskotten är aktiva. Utskotten ansågs kunna följa arbetet inom EU dels genom att ta del av dokument, dels genom att erhålla muntlig information från företrädare för regeringen, , myndigheterna och EU-representation i . Vidare kunde information erhållas vid sammanträffanden med företrädare för EU:s institutioner. Utskottskanslierna förutsattes spela en aktiv roll i informationsinhämtandet. I fråga om samråd anförde utskottet att det i vissa fall kan vara motiverat att sådant sker med det berörda utskottet innan regeringen tar ställning. De närmare formerna för regeringens samråd med utskotten fick enligt utskottet utvecklas i dialog mellan berört utskott och departement. och utskottens arbete med EU-frågor har ytterligare aktualiserats genom förslaget till nytt konstitutionellt fördrag för EU, som undertecknats av EU:s stats- och regeringschefer. Mot denna bakgrund beslutade riksdagsstyrelsen om tilläggsdirektiv till rörande arbete med EU-frågor. En utgångspunkt för kommitténs arbete är att EU-frågorna så långt möjligt skall integreras i det sedvanliga riksdagsarbetet och att alla ledamöter skall ha möjlighet att sätta sig in i och följa EU-frågorna. Kommittén utsåg en parlamentarisk referensgrupp med uppgift att fortlöpande delta i utredningsarbetet i denna del. Referensgruppen avrapporterade sitt arbete till Riksdagskommittén.65 Gruppen var enig om att och utskotten bör öka engagemanget i EU-frågorna men i vissa avseenden fanns det olika uppfattningar mellan dess ledamöter, bland annat om huruvida det slutliga samrådet mellan regering och riksdag inför ministerrådets beslut skall ske i fackutskotten eller i . Rapporten behandlas av . I avsnittet Sammanträden framgick att det finns stora skillnader mellan utskottet när det gäller hur stor del av sammanträdestiden som ägnas åt EU-frågor. Cirka en tredjedel av utskottskanslierna bedömer att EU-frågor upptar en stor del av utskottets sammanträdestid och cirka en tredjedel att de upptar endast en liten del av sammanträdestiden. Vilka EU-dokument som faktiskt blir föremål för behandling varierar sannolikt mellan utskotten. Att mäta mängden EU-relaterade ärenden i respektive utskott är därför inte alldeles enkelt. I vissa utskott kan meddelanden från kommissionen föranleda behandling i utskottet, medan de i andra utskott ägnas ringa uppmärksamhet. Detsamma kan sägas om andra EU-dokument, såsom grön- och vitböcker. En indikator på mängden EU-relaterade ärenden i utskotten torde dock vara antalet faktapromemorior som respektive utskott får motta. Faktapromemorior upprättas av departementen när det är fråga om viktigare förslag och initiativ till gemenskapslagstiftning med mera Det kan handla om viktiga kommissionsförslag, kommissionsmeddelanden och grön- och vitböcker. Även om utskotten inte är skyldiga att vidta några ärenden med anledning av faktapromemorior kan de således sägas indikera att de tar upp EU-ärenden av viss tyngd. Faktapromemorior kommer in till kammarkansliet där de registreras och vidarebefordras till berört utskott. I figur 7:1 redovisas antal faktapromemorior som respektive utskott erhållit i genomsnitt per sedan inträdet i EU 1995. Till att börja med kan noteras att antalet faktapromemorior enligt figuren förefaller ha minskat. Flertalet utskott har erhållit färre faktapromemorior per under den innevarande valperioden än under den första och andra valperioden efter EU-inträdet. Detta förklaras dock till stor del av att en faktapromemoria /2000 kunde skickas till flera utskott, vilket också skedde i förhållandevis stor utsträckning. Studeras i stället antalet faktapromemorior som inkommit till kammarkansliet blir bilden en annan. Visserligen varierar antalet faktapromemorior från till , men det går knappast att tala om någon nedåtgående trend. figur 7:1 inkomna faktapromemorior 1995/962003/04 Kommentar: Figuren visar hur många faktapm varje utskott i genomsnitt fått motta under ett . Siffrorna /96 avser januari 1995september 1996. /2000 kunde en faktapm gå till mer än ett utskott. Källor: Uppgifter enligt föredragande Hans Hegeland, finansutskottet, databasen 02030304. Jämförs hur många faktapromemorior som går till olika utskott framkommer att det finns stora skillnader, vilket naturligtvis hänger samman med i vad mån utskottets ämnesområde regleras på EU-nivå. Flest faktapromemorior erhåller miljö- och jordbruksutskottet så har varit fallet ända sedan inträdet i EU. Under första halvan av innevarande valperiod gick i genomsnitt nästan 25 faktapromemorior per till miljö- och jordbruksutskottet. Andra utskott som i regel erhåller ett stort antal faktapromemorior är närings- och trafikutskotten. Flera utskott erhåller på sin höjd någon enstaka faktapromemoria per . Under första halvan av innevarande valperiod har försvars-, kultur-, utbildnings- och bostadsutskotten inte erhållit någon faktapromemoria. Andra utskott som i regel endast erhåller ett litet antal faktapromemorior är konstitutions-, socialförsäkrings-, social- och arbetsmarknadsutskotten. Som anförts ovan finns flera andra slags EU-dokument än faktapromemorior som kan bli föremål för behandling i utskotten, men det är osäkert i vad mån de faktiskt blir föremål för utskottsbehandling. Studeras trots detta fördelningen per utskott av det totala antalet EU-dokument som inkommer till kammarkansliet blir bilden till stor del densamma som i figur 7:1 ovan, det vill säga det är samma utskott som har en stor respektive liten mängd EU-dokument oavsett om det är fråga om endast faktapromemorior eller EU-dokument totalt sett.66 En skillnad är dock att utrikesutskottet relativt övriga utskott har fler dokument när samtliga inkomna EU-dokument studeras. Under första hälften av innevarande valperiod fick endast miljö- och jordbruksutskottet emotta fler EU-dokument än utrikesutskottet. Att utrikesutskottet får ta emot förhållandevis få faktapromemorior torde ha att göra med att det inom den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken egentligen inte förekommer förslag till rättsakter, som är den vanligaste typen av dokument som blir föremål för faktapromemorior.67 Även finansutskottet har relativt övriga utskott fler EU-dokument när samtliga till kammarkansliet inkomna EU-dokument studeras.68 Förekomst av muntlig information och informella samråd Som framhölls av kan utskotten följa EU-arbetet inte bara genom att ta del av olika slags dokument utan även genom att erhålla muntlig information från olika företrädare. Av tabell 7:1 framgår hur ofta, enligt kansliernas bedömningar, olika företrädare för regeringen och brukar ge muntlig information till respektive utskott. Vanligast är, som framgår av tabellen, att EU-informationen ges av statssekreterare och tjänstemän från . Muntlig information från dessa förekommer i ungefär lika stor utsträckning. I ungefär tio av utskotten uppges att statssekreterare och tjänstemän från kommer . torde statssekreterare och departementstjänstemän komma tillsammans till utskotten, men det förekommer även att departementstjänstemän kommer utan någon statssekreterare eller någon annan politisk företrädare (se förs. 2000/01:RS1 bilaga 6 s. 316). Att statsråd kommer till utskotten för att informera om EU-frågor är betydligt mindre vanligt. Inte i något utskott uppges att statsråd kommer . I sex utskott uppges att statsråd kommer mellan en och två gånger per . I nästan hälften av utskotten uppges att statsråd i stort sett aldrig kommer för att informera om EU-frågor. TAbell 7:1 information i eu-ärenden I stort sett aldrig Flera ggr/år I stort sett aldrig Flera ggr/år Flera ggr/år Flera ggr/år Flera ggr/år I stort sett aldrig Flera ggr/år Flera ggr/år Flera ggr/år I stort sett aldrig Flera ggr/år Flera ggr/år I stort sett aldrig Flera ggr/år Flera ggr/år Flera ggr/år Flera ggr/år Flera ggr/år Flera ggr/år Flera ggr/år I stort sett aldrig I stort sett aldrig Flera ggr/år Flera ggr/år I stort sett aldrig I stort sett aldrig Kommentar: Tabellen visar hur ofta olika företrädare för regeringen och , enligt kansliernas bedömning, ger utskotten muntlig information i EU-ärenden. Svarsalternativen i undersökningen är: I stort sett aldrig, En eller per mandatperiod, En eller samt . Jämförs olika utskott framkommer att de som får en stor mängd EU-dokument (faktapromemorior och/eller EU-dokument) som regel oftare får muntlig EU-information av företrädare från regeringen eller än utskott som endast får en liten mängd EU-dokument. Således är miljö- och jordbruksutskottet det utskott som totalt sett, enligt tabellen, oftast får muntlig information av regeringen och i EU-frågor. Andra utskott som visat sig få förhållandevis många EU-dokument och som här även ofta får muntlig information av regeringen och är justitie-, utrikes- och trafikutskotten. å andra sidan är det utskott som minst ofta får muntlig information av regeringen och i EU-frågor, vilket är naturligt med tanke på den ringa mängden EU-dokument. Utskott som med hänsyn till den ringa mängden EU-dokument förhållandevis ofta får information i EU-frågor är försvars-, kultur- och utbildningsutskotten. Bland annat har, som nämnts ovan, tidigare framhållit att det ibland kan vara motiverat att regeringen samråder med utskotten. Mot denna bakgrund har kanslierna även ombetts att bedöma i vad mån informationstillfällena präglas av ren informationsgivning från regeringens sida eller om de även kan beskrivas som ett slags informella samråd. Vanligast visar sig vara att tillfällena präglas av ren informationsgivning, vilket är fallet i hälften av utskotten. I en fjärdedel av utskotten uppges att tillfällena i huvudsak präglas av informationsgivning från regeringens sida men att de också innehåller samrådsliknande inslag. I ytterligare en fjärdedel av utskotten uppges att det rör sig om samråd. Gemensamt för dessa är att de, med något undantag, får en stor mängd EU-dokument och ofta får muntlig information i EU-ärenden. Samråd med regeringen i EU-frågor tycks med andra ord främst förekomma i utskott som har omfattande kontakter med regeringen och i EU-frågor, medan utskott som har färre kontakter följer arbetet inom EU på ett mindre proaktivt sätt. Utskottens och deras kansliers interna arbete med EU-frågor Majoriteten av kanslierna bedömer att EU-frågor får tillräckligt stort utrymme i utskottets arbete. Knappt en tredjedel anser dock att de borde få något större uppmärksamhet. Inget av dessa tillhör de utskott som , enligt ovan, får en stor mängd EU-dokument, det vill säga miljö- och jordbruks-, närings-, trafik- eller utrikesutskotten. Med något undantag rör det sig snarare om utskott som endast får en mindre mängd EU-dokument. I runt en fjärdedel av utskotten har inrättats särskilda arbets- eller beredningsgrupper för EU-frågor. I justitieutskottet finns en arbetsgrupp med en representant för varje parti som sammanträder en gång under sessionerna. (berörda chefer och handläggare) medverkar med föredragningar och diskussioner förs med statssekreteraren; inför ministerrådsmöten deltar dock hela utskottet. I näringsutskottet koncentreras arbetet till grön- och vitböcker och liknande dokument, och för två sådana dokument har utskottet tillsatt arbetsgrupper för att närmare följa ärendena. Även i miljö- och jordbruksutskottet har särskilda arbetsgrupper tillsatts med anledning av EU-förslag som anses ha stor betydelse. I trafikutskottet finns en särskild arbetsgrupp för ad hoc-frågor, som beredning av yttranden till . Vad gäller EU-arbetet på tjänstemannanivå i utskotten uppger cirka hälften av kanslierna att det finns en föredragande med särskilt ansvar för EU-frågor. Flera framhåller också att samtliga föredragande svarar för att eventuella EU-aspekter beaktas i samband med olika ärenden. Den klart vanligaste informationskällan när det gäller EU-information är . Direkta kontakter med departementstjänstemän framhålls särskilt härvidlag. Förutom upplysningar ser dessa tjänstemän i vissa fall även till att skicka över dokument till utskottet. En del kanslier nämner även kontakter med myndigheter och representationen i som viktiga informationskällor. Vidare utgör Internet, nyhetsdatabaser, tidningar och andra medier viktiga källor till information. Inom och riksdagsförvaltningen nämns framför allt dokument från och kammarkansliet. Endast ett kansli nämner EU-upplysningen som en källa för information om EU, och inget uppger representant vid EU:s institutioner i ; här kan noteras att kanslichefer i utskotten tidigare bedömt att de skulle utnyttja en representant i , bland annat för att få information (förs. 2000/01:RS1 s. bilaga 6 s. 380). När det gäller kansliernas rapportering av aktuella EU-frågor till utskotten inom deras beredningsområden anförde att det i samtliga utskott borde upprättas en särskild EU-promemoria (se förs. 2000/01:RS1 s. 127). Promemorian borde enligt kommittén uppdateras , och den kunde tjäna som utgångspunkt för utskottet när det skulle välja ut ett antal områden för bevakning och fördjupning. I föreliggande undersökning är det drygt en fjärdedel av kanslierna som uppger att det har upprättats en särskild EU-promemoria som uppdateras löpande och sänds ut till ledamöterna. Vidare uppges att den EU-ansvarige tjänstemannen ger utskottet muntlig information när det anses påkallat och att inkommande skriftligt material som bedöms ha intresse anmäls för utskottet. Även föredragningspromemorior och betänkanden innehåller EU-information, framhåller vissa. På frågan vad som kan göras för att skapa större utrymme för arbete med EU-frågor inom kansliet uppges framför allt att det behövs utökade personella resurser. En förenklad motionshantering skulle kunna frigöra begränsade resurser, men det motverkas enligt vissa av den ökande ärendemängden. Att öka tiden för EU-arbete som inte har med lagstiftningen, till exempel samråd i EU-frågor och utökade kontakter med andra nationella parlament och , att göra anses inte möjligt inom ramen för nuvarande resurser. Vidare efterlyser ett par kanslier bättre möjligheter till kompetensutveckling på EU-området. anför också att det inte är givet att EU-frågor skall prioriteras på bekostnad av nationella frågor. Kontakter med andra utskott inom EU I cosac69 finns ett forum för kontakter och diskussioner mellan de nationella parlamentens särskilda organ för EU-frågor och . cosac möts regelbundet varje halvår, och från svensk sida deltar . Något liknande samarbetsorgan för fackutskotten i de nationella parlamenten och finns inte. Den s.k. Atengruppen, som är en arbetsgrupp om det framtida parlamentariska EU-samarbetet bestående av talmän i EU-ländernas parlament, har betonat kontakt och möten mellan fackutskotten. har även referensgrupp för arbete med EU-frågor anfört att kontakterna mellan fackutskotten i olika EU-länder bör stärkas.70 är dock kontakterna mellan fackutskotten i och deras motsvarigheter i andra EU-länder och tämligen begränsade. Den stora majoriteten av utskotten har, med undantag för studiebesök och liknande, inga utarbetade kontakter med motsvarande utskott i andra EU-länder. I ett fåtal utskott förekommer det emellertid mer eller mindre utvecklade kontakter med utskott i andra EU-länder eller . Bland annat besöker finansutskottets ordförande eller presidium regelbundet (en gång ). har regelbundna kontakter med utrikesutskotten och biståndsutskotten samt i varierande grad Europautskotten i samtliga EU:s medlemsstater och kandidatländer. Mötena med andra EU-länders utrikesutskott äger rum en eller två gånger per halvår i EU:s ordförandeland. Med från utrikesutskottet kan vid kontakterna med andra utskott vara antingen hela utskottet, presidiet eller en delegation. Framför allt är syftet med kontakterna informationsutbyte, men även sakfrågor behandlas. deltar också i ett ordförandeutbyte med regelbundna möten inom och . ledamöter deltar i möten som arrangeras av NCEO71 och träffar därvid ledamöter från utskott i andra EU-länders parlament och . har kontakt med bland annat i samband med diskussioner om WTO-förhandlingarna. som utskottens kontakter inom EU endast förekommer i begränsad omfattning är bedömningarna från flera kanslier att utskottets behov av sådana kontakter kommer att vara stort. Inget kansli bedömer att behovet kommer att vara litet, men en fjärdedel av dem bedömer att utskottets behov varken kommer att vara stort eller litet; som också framhålls av vissa är detta dock avhängigt av hur EU:s kompetens utvecklas inom utskottets ämnesområde. Någon systematisk skillnad mellan utskott som har utvecklat vissa kontakter inom EU och de som inte har det, samt mellan utskott som har en stor respektive liten mängd EU-dokument, föreligger inte. Vad gäller den framtida utvecklingen uppger ett kansli att en diskussion har inletts med presidiet om uppläggningen av utskottets kontakter inom EU. Ett problem som nämns är att det inte är möjligt för vare sig ledamöter eller kansli att i större utsträckning delta i olika aktiviteter i och övriga medlemsländer (se även ovan). Vidare kan det bland annat krävas mer resurser för resor. Några kanslier anför att ledamöterna kanske har mer kontakt med motsvarande partier i andra EU-länder snarare än motsvarande utskott samt att individuella kontakter kanske är lika viktiga och dessutom mer lätthanterliga. Inrikes och utrikes kontakter En stor del av ledamöternas tid går åt till kontakter med aktörer utanför parlamentet.72 En del av dessa kontakter sker inom ramen för utskottens verksamhet. I föreliggande avsnitt uppmärksammas utskottens kontakter inom och utanför . Utskottens kontakter kan vara av olika karaktär. En form av kontakt är att utskotten själva gör besök hos till exempel en myndighet inom beredningsområdet eller en organisation, en annan att utskotten tar emot uppvaktningar utifrån. I föreliggande undersökning har utskottskanslierna fått bedöma hur ofta utskotten gör egna studiebesök och tar emot uppvaktningar. Vad gäller studiebesök framgår av tabell 8:1 nedan att det stora flertalet utskott som regel gör flera sådana . I kansliernas svar framhålls bland annat att studiebesök är en viktig del i utskottets informationsinhämtande och uppföljning inom utskottets verksamhetsområde. Minst antal studiebesök gör konstitutions- och socialförsäkringsutskotten, vilka gör mellan ett och två studiebesök . Klart vanligast är att hela utskottet, eller i vissa fall nästan hela utskottet, deltar vid studiebesöken. Ett kansli uppger att hela utskottet inklusive suppleanter inbjuds till studiebesöken, och av dem deltar vanligen sex till tolv ledamöter. Två utskott skiljer sig från övriga i fråga om deltagande. Från finans- och försvarsutskotten deltar i regel en delegation från utskottets sida. I inget fall uppges att det som regel är presidiet som deltar. I något enstaka fall uppges dock att presidiet eller en delegation deltar från utskottets sida när tid inte ges för hela utskottet. TAbell 8:1 Utskottens inrikes kontakter Flera ggr/år Flera ggr/år I stort sett aldrig Flera ggr/år Flera ggr/år Flera ggr/år Flera ggr/år Flera ggr/år Flera ggr/år I stort sett aldrig Flera ggr/år Flera ggr/år Flera ggr/år Flera ggr/år Flera ggr/år Flera ggr/år Flera ggr/år Flera ggr/år Flera ggr/år Flera ggr/år Flera ggr/år Flera ggr/år Flera ggr/år Flera ggr/år Flera ggr/år Flera ggr/år Flera ggr/år Kommentar: Tabellen visar hur ofta utskotten gör studiebesök respektive tar emot uppvaktningar samt vilka från utskottets sida som i regel deltar . Svarsalternativen när det gäller omfattningen är I stort sett aldrig, En eller per mandatperiod, En eller samt , och när det gäller deltagande från utskottet Hela utskottet, Presidiet och Delegation. Uppvaktningar förekommer, enligt tabellen, ungefär i samma utsträckning som studiebesök, det vill säga . Tre utskott, justitie-, försvars- och socialförsäkringsutskotten, tar emot något färre uppvaktningar än övriga (entvå gånger ). Två utskott, finans- och utrikesutskotten, tar som regel inte emot några uppvaktningar. Senast finansutskottet mottog en uppvaktning uppges av kansliet vara . I stället brukar de som önskar uppvakta utskottet ombedjas att skriva till utskottet eller stämma träff med företrädare för utskottet vid annat tillfälle. Skälet till att utrikesutskottet inte tar emot några uppvaktningar uppges vara att utskottet har som uttalad policy att inte göra detta. Vad gäller deltagandet från utskottens sida närvarar som regel hela utskottet. I ett utskott, skatteutskottet, representeras utskottet dock oftast av en delegation. Inte något kansli uppger att det som regel är presidiet som deltar. När tid inte ges för annat uppger något kansli dock att presidiet eller en delegation deltar från utskottets sida. I ett annat utskott tillämpas ibland ett slags förenklad hantering vid mottagande av uppvaktningar som innebär att ordföranden informerar övriga ledamöter om att denne skall ta emot en uppvaktning och att alla intresserade ledamöter är välkomna att delta. Ledamöter i och utskotten har självklart inte bara kontakter inom utan även utanför landets gränser. Generellt är de internationella kontakterna färre än de nationella, men behovet av kontakter med olika aktörer utanför torde ha ökat till följd av EU-medlemskapet och politikens internationalisering. var dock omfattningen av ledamöternas internationella kontakter förhållandevis , och endast en minoritet av ledamöterna kunde sägas ha täta internationella kontakter.73 Vad gäller utskottens kontakter utanför har ovan studerats kontakter med andra utskott inom EU. Här uppmärksammas i stället kontakter utanför EU. Enligt kansliernas uppgifter är utskottens kontakter härvidlag inte särskilt omfattande. Med undantag för utrikesutskottet har inget utskott regelbundna kontakter med utskott i andra länder. Behandling av sakfrågor förekommer . De kontakter som förekommer har främst karaktär av studiebesök, som görs i samband med utskottens resor utomlands. Den vanligaste bedömningen bland kanslierna är att utskottets framtida behov av internationella kontakter utanför EU varken kommer att vara stort eller litet. Tre kanslier gör bedömningen att behovet kommer att vara stort, vilket är klart färre än motsvarande bedömning avseende kontakter inom EU. Som skäl för behovet anförs bland annat önskan att skaffa sig perspektiv på de frågor som behandlas av utskottet. Det framhålls dock också att utrymmet för kontakter med utskott i länder utanför EU är begränsat av framför allt tidsmässiga skäl. I föreliggande avsnitt studeras utskottens arbetsbelastning. Att mäta arbetsbelastning är komplicerat. Ingen enskild indikator fungerar som ett heltäckande mått. Olika indikatorer ger olika resultat. Utskott som enligt en viss indikator har en hög belastning kan enligt en annan indikator ha en låg belastning, och vice versa. Dessutom saknas för vissa slags arbetsuppgifter i utskotten indikatorer i undersökningen, även om uppgifterna har betydelse ur arbetsbelastningssynpunkt. Till exempel kan här nämnas resor som utskotten företar och arbete med uppföljning och utvärdering. Det finns också uppgifter som utförs i endast enstaka utskott, till exempel granskning av regeringen, och som därför inte kan tjäna som jämförelseindikatorer på utskottens arbetsbelastning. Vidare kan varje indikator vara förenad med en stor osäkerhet. Till exempel kan den arbetsinsats som krävs för att behandla en proposition variera stort beroende på propositionens omfång och innehåll. Olika arbetssätt i utskotten gör också att behandlingen av till exempel ett lika stort antal motioner kan ta mer tid i anspråk i vissa utskott än i andra.