frsrdg · GT04RS4 · 2006-01-01 00:00:00 — Riksdagsledamöternas situation är emellertid så speciell och innehåller sådana särdrag att det motiverar att deras villkor i vissa avseenden avviker från de principer som i allmänhet gäller på arbetsmarknaden. Ett av de områden som enligt direktiven skall behandlas särskilt är ledamöternas egenpensionsförmåner, dvs. ålderspension, egenlivränta och sjukpension. Vår uppgift har varit att föreslå materiellt reviderade bestämmelser med utgångspunkt från det nya statliga tjänstepensionsavtalet, PA 03, som gäller . För att uppnå en hel förmånsbestämd ålderspension gäller enligt många tjänstepensionssystem på den svenska arbetsmarknaden att man skall ha förvärvsarbetat . Så är också reglerna för statstjänstemän, statsråd och högre statliga chefstjänstemän. Tanken är att man skall se till den totala livsinkomsten utan att samordna pensionsinkomsterna. Vi anser det rimligt att motsvarande intjänandetid skall gälla även för riksdagsledamöter och föreslår därför att det skall krävas 30, i stället för som 12, uppdragsår i för en hel förmånsbestämd ålderspension. De krav som gäller uppdragstid och en åldersgräns för rätt till ålderspension bör slopas. Det finns skäl till någon sådan åldersgräns och kvalifikationstid för rätt till ålderspension eftersom vi anser att all uppdragstid i form av hela uppdragsår fram till den föreslagna pensionsåldern skall vara pensionsgrundande. Förmånsbestämd ålderspension bör kunna tjänas in fram till dess att ledamoten fyller . Vi anser att det är rimligt att alla, oavsett ålder, i detta avseende behandlas lika. Däremot bör möjligheten att tjäna in en ålderspension efter fyllda tas bort, i likhet med bestämmelserna i 03. Vi föreslår därför en pensionsålder på . Vårt förslag innebär vidare att ålderspensionen för ledamöterna även i fortsättningen skall vara förmånsbestämd. Enligt det allmänna pensionssystemet och enligt PA 03 är en del av ålderspensionen avgiftsbestämd. Vi har inga principiella skäl mot att införa en avgiftsbestämd ålderspension även för ledamöterna, men vi har inte funnit någon lämplig lösning på hur avgifterna skulle kunna förvaltas. Skälet till detta är att det blir för dyrt och administrativt ohanterligt att skapa en ordning för ett så litet kollektiv som riksdagsledamöterna utgör. Liksom för arbetstagare inom staten bör det bli möjligt för riksdagsledamöter med uppskjutet uttag av ålderspensionen. En avgången ledamot som önskar fortsätta förvärvsarbeta efter pensionsåldern skall ha möjlighet att vänta med att ta ut sin riksdagspension. Den ledamot som avgår kan ha tjänat in rätten till en egenlivränta. För en sådan fordras att man tjänstgjort i i minst tre sammanhängande år och inte har rätt till ålderspension. För hel egenlivränta krävs 30 uppdragsår. Egenlivräntan värdesäkras först året innan den börjar betalas ut. För att anpassa dessa regler till bestämmelserna i 03 föreslår vi ett ålderspensionsfribrev som beräknas i huvudsak på samma sätt som den föreslagna förmånsbestämda ålderspensionen för ledamöterna. Liksom egenlivräntan beräknas tidsfaktorn på 30 uppdragsår. För ledamöter som inte fyllt när de började tjänstgöra i , krävs i stället det antal år som kvarstår fram till pensionsåldern. Det innebär att för en ledamot som är när han eller hon börjar i beräknas fribrevsvärdet (). Fribrevsbeloppet bör vidare värdesäkras . En ledamot som inte kan fullgöra sitt uppdrag i på grund av sjukdom har enligt nuvarande bestämmelser rätt till sjukpension. I linje med tjänstepensionavtalet PA 03 föreslår vi att det införs en rätt till även tillfällig sjukpension i de fall en ledamot beviljats tidsbegränsad hel sjukersättning eller hel aktivitetsersättning. Tidsfaktorn som används vid beräkningen av sjukpension bör slopas för att överensstämma med reglerna i PA 03. Efterlevandepensionen föreslås bli tidsbegränsad och ha den omfattning som den har enligt reglerna i PA 03. Det innebär att efterlevande till en avliden ledamot kan erhålla pension fr.o.m. månaden efter dödsfallet. betalas efterlevandepension ut och, i vissa fall, kompletterande efterlevandepension livsvarigt. Däremot blir pensionen högre under de år den betalas ut jämfört med dagens belopp. Rätten till kompletterande efterlevandepension skall i linje med detta slopas. För att få lämpliga personer att ställa sig till förfogande för riksdagsuppdraget anser vi det befogat med en ekonomisk trygghet för avgångna ledamöter . Vi vill dock betona att det inte är fråga om en varaktig försörjning. I en portalparagraf vill vi därför fastslå att syftet med inkomstgarantin är att trygga en ledamots ekonomi. Med stöd av en föreslagen jämkningsregel bör man i vissa situationer kunna reducera eller helt ta bort garantin. En ledamot eller garantitagare som dömts för sådant brott att han eller hon skilts, eller hade kunnat skiljas, från riksdagsuppdraget bör inte ha rätt till någon inkomstgaranti. Inte heller bör en garantitagare som arbetar åt annan utan att uppbära skälig ersättning för detta kunna kringgå reglerna om minskning av garantibeloppet. I sådana situationer bör det finnas en möjlighet att helt eller delvis jämka garantin. Vidare anser vi att det kan finnas situationer där en garantitagares handlande uppenbarligen strider mot syftet med inkomstgarantin. Vi tänker oss bl.a. den situationen att någon underlåter att ta ett förvärvsarbete som står till buds och det inte finns skäl på grund av ålder eller vacklande hälsa att inte börja arbeta. I de fallen bör det också finnas en jämkningsmöjlighet. Frågan om jämkning skall enligt förslaget handläggas av en av riksdagsförvaltningen utsedd föredragande som i aktuella fall skall underställa riksdagsstyrelsen frågan för beslut. Ett sådant beslut får överklagas till . Ett ytterligare förslag från vår sida är att inkomstgarantin endast skall beräknas på grundval av ledamotsarvodet och inte som på grundval av även tilläggsarvoden och andra arvoden för uppdrag inom , dess myndigheter och organ. Enligt direktiven skall riksdagsledamöternas generella kostnadsersättning behandlas särskilt. Vi har kommit fram till att det är motiverat med en generell kostnadsersättning, bl.a. av det skälet att står för en stor del av de kostnader som ersättningen avser att täcka. Vi föreslår därför att riksdagsledamöternas kostnadsersättning avskaffas, liksom kostnadsersättningen till talmannen och vice talmännen. Flertalet av de kostnader som ledamöterna har i samband med uppdraget kan betalas av eller kan dras av i inkomstdeklarationen. De kostnader som eventuellt kvarstår kan kompenseras genom en arvodeshöjning. Ersättning för logi och övriga traktamenten Enligt vår uppfattning är den särskilda ersättningen för en övernattningsbostad i ett rättvist och kostnadseffektivt system. Ersättningen är begränsad till ett högsta belopp som fastställs av riksdagsförvaltningen, . Vi kan dock konstatera att den nuvarande ersättningen inte ger full kompensation för nära hälften av de ledamöter som har sådana boendekostnader. Vi föreslår därför att den maximala ersättningen anpassas till dagens hyror genom en höjning till . Vi föreslår dessutom att riksdagsförvaltningen överväger att reglera ersättningsnivån utifrån de faktiska hyreshöjningarna, i stället för som med utvecklingen av konsumentprisindex. Vad gäller ledamöternas övriga traktamenten finns inget särskilt angivet i direktiven. Enligt vår uppfattning är reglerna om traktamenten svåra att tillämpa såväl för ledamöterna som för handläggarna på riksdagsförvaltningen. Vi föreslår därför en övergripande översyn som syftar till en ökad grad av schablonisering. Vi föreslår att de särskilda reglerna om talmanspension och kostnadsersättning tas bort. Det innebär att de föreslagna bestämmelserna om ålderspension, ålders-pen-sions-fribrev, inkomstgaranti och kostnadsersättning blir desamma för talmannen som för övriga ledamöter. Vi har även haft i uppdrag att följa upp bestämmelserna kring ersättningen till korttidsersättarna. Korttidsersättare är den som ersätter en annan ledamot än talmannen, statsråd eller statssekreterare. Vi föreslår här ingen annan ändring än att riksdagsförvaltningen kan kompensera ersättare, alltså även ersättare för talman, statsråd eller statssekreterare, för de semesterdagar som går förlorade hos den ordinarie arbetsgivaren till följd av ersättarens tjänstgöring i . Kompensation bör dock endast vara möjlig om ersättaren tjänstgjort i som är kortare än . Överstiger tjänstgöringen , eller flera, skall kompensation endast ges för den del av tjänstgöringen som inte uppgår . Vi har inte funnit ett behov av någon specialreglering som rör omprövning och överklagande av de beslut som fattas av riksdagsförvaltningen rörande ledamöternas ekonomiska förmåner. Den reglering som finns i förvaltningslagen och enligt sedvanerätten är enligt vår uppfattning tillräcklig. Däremot föreslår vi bestämmelser så att det av lagen framgår var och hur man överklagar beslut om ledamöternas ekonomiska förmåner. prövar överklagade beslut enligt ersättningslagen och företrädarlagen. Nämnden består av en ordförande som skall vara eller ha varit ordinarie domare och fyra andra ledamöter som är riksdagsledamöter. Vi anser att det kan ifrågasättas om nämnden uppfyller kraven på en opartisk och oavhängig domstol enligt artikel 6.1 i den europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna när den prövar vissa sakfrågor, t.ex. frågor om inkomstgaranti. Även bortsett från konventionskraven menar vi att det rent allmänt sett är mindre lämpligt med nuvarande utformning av nämnden då det kan förekomma ärenden som skall prövas där nämndens objektivitet kan bli omtvistad. Därför föreslår vi att sammansättningen av nämnden ändras på så sätt att de fyra ledamöter som skall vara riksdagsledamöter byts ut mot två ledamöter som inte är eller har varit riksdagsledamöter. Ordföranden bör även i fortsättningen vara eller ha varit ordinarie domare men får inte heller vara eller ha varit riksdagsledamot. De nya bestämmelserna föreslås träda i kraft , dvs. före nästa val till . Vad gäller de nya reglerna om egenpensionsförmåner och efterlevandeförmåner föreslår vi att de skall omfatta endast de ledamöter som väljs in i eller i efter det att bestämmelserna trätt i kraft. De som är ledamöter vid ikraftträdandet och som önskar omfattas av de nya bestämmelserna skall beredas tillfälle att inom välja det. Ett beslut om rätt till inkomstgaranti före ikraftträdandet bör gälla och utbetalas enligt äldre bestämmelser. För dem som är ledamöter när de nya reglerna träder i kraft och som har rätt till inkomstgaranti efter avgången innebär övergångsbestämmelserna att de kommer att få inkomstgaranti enligt de nya reglerna. Övriga ändringar bör gälla fr.o.m. den nya lagens ikraftträdande. Slutligen föreslår vi att de ändringar som föreslagits beträffande riksdagsledamöterna även görs beträffande de nationella ersättningar som utgår till ledamöter i . Förslaget i denna del innebär vidare att ändringar görs så att det framgår att det är möjligt att vara riksdagsledamot och ledamot i samt att benämningen "företrädare" byts ut mot "ledamot". Dessa ändringar bör likaså gälla fr.o.m. . Det är inte möjligt att ta fram exakta siffror på de kostnader eller kostnadsminskningar som våra förslag kommer att medföra eftersom personuppsättningen i varierar under och mellan mandatperioderna. Antalet inkomstgarantitagare och pensionärer förändras likaså . Vi har därför varit hänvisade till att göra en ungefärlig uppskattning av kostnaderna av förslagen. Förslaget att ändra intjänandetiden för hel ålderspension från 12 till 30 uppdragsår innebär naturligtvis att kostnader för ålderspension kommer att minska. Systemet med ålderspensionsfribrev som värdesäkras kommer emellertid att medföra en fördyring. Sammantaget menar vi dock att utgifter för ålderspension enligt våra beräkningar minskas. När det gäller kostnaderna för sjukpension kommer de förmodligen att öka något enligt vårt förslag. Vi utgår från att det endast är marginellt. Föreslagna bestämmelser om efterlevandepension innebär att den pensionen blir kostsammare den betalas ut, men å andra sidan begränsas pensionen i tiden jämfört med nuvarande regler, vilket torde minska kostnaderna för . Förslaget om att inkomstgarantin skall beräknas på endast grundarvodet, och att en jämkningsmöjlighet införs, innebär även det minskade kostnader för . Övriga förslag tar i stort sett ut varandra eller har endast marginella ekonomiska effekter. Enligt vår bedömning innebär förslagen en viss ökning av den administrativa hanteringen. Lagförslagen i betänkandet Ekonomiska villkor för ledamöter Förslag till lag om ekonomiska villkor för ledamöter Härigenom föreskrivs följande. Inledande bestämmelser 1 § En riksdagsledamot har rätt till förmåner enligt denna lag. Om ledamoten har beviljats ledighet under minst en månad i följd, lämnas förmånerna endast om skälet är offentligt uppdrag, sjukdom eller annat förhållande som omfattas av bestämmelserna om rätt till ledighet för arbetstagare hos . Förmånerna lämnas inte för den tid då en ledamot är statsråd eller statssekreterare. För en ersättare gäller samma bestämmelser som för en ledamot, om inte annat sägs i denna lag. 2 § Bestämmelserna i 3-6 kap. och 13 kap. tillämpas från och med den dag då ledamoten tar plats i till och efter det att uppdraget att vara ledamot upphör. En ledamot har inte rätt till sådan ersättning för den tid då arvode på grund av uppdrag i betalas ut. För den som ersätter en annan ledamot än talmannen eller ett statsråd eller en statssekreterare tillämpas 3-6 kap. och 13 kap. endast för den tid som ersättaren enligt bevis från skall fullgöra uppdraget. Om uppdraget upphör tidigare tillämpas 3-6 kap. och 13 kap. till och efter den dag uppdraget upphör, dock längst till och med den dag som anges i beviset. 3 § får kompensera en ersättare för förlorad semester för den del av tjänstgöringen i som understiger . 4 § Med offentligt uppdrag avses i denna lag annat offentligt uppdrag än tjänst. 5 § Med avses i denna lag . Kan vid beräkning av antalet inte tillgodoräknas som helt år skall, om uppgår till minst , tiden anses som . 6 § får meddela tillämpningsföreskrifter till denna lag. Talmannen 1 § Talmannen får ett arvode som motsvarar arvodet till statsministern. 2 § Talmannen får egenpensionsförmåner enligt bestämmelserna i detta kapitel och 7-10 kap. i denna lag. Den tid talmannen haft sitt uppdrag jämställs med tid som ledamot. 3 § Arvodet till talmannen utgör pensionsgrundande arvode för den tid talmansuppdraget innehafts. 4 § Arvodet till talmannen vid avgångstillfället utgör underlag för inkomstgarantin. 5 § Talmannen har inte rätt att uppbära statlig egenpensionsförmån för tid då talmansarvode eller avgångsersättning på grund av uppdrag som statsråd betalas ut. 6 § Efterlevandepensionsförmåner betalas till efterlevande till talmannen enligt vad som gäller för efterlevande till annan ledamot enligt 11 kap. denna lag. 7 § Övriga bestämmelser i denna lag gäller även talmannen, om inte något annat framgår av sammanhanget. Arvode 1 § Ledamotsarvode betalas med ett belopp som fastställer. 2 § Tilläggsarvode betalas 1. till vice talman av ledamotsarvodet, 2. till ordförande i utskott av ledamotsarvodet, och 3. till vice ordförande i utskott av ledamotsarvodet. 3 § Ledamotsarvode och tilläggsarvode anses som inkomst av anställning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension och lagen (1991:1047) om sjuklön. En ledamot anses i detta sammanhang som en arbetstagare. 4 § Om en ledamot är ledig från sitt uppdrag på grund av sjukdom, skall avdrag göras från arvodet och tilläggsarvodet i enlighet med de bestämmelser om sjukavdrag som gäller för arbetstagare hos . Avdraget skall dock beräknas på grundval av arvodet och tilläggsarvodet delat med antalet kalenderdagar . Om en ledamot får föräldrapenning eller tillfällig föräldrapenning och får arvode och tilläggsarvode skall arvodet och tilläggsarvodet minskas i enlighet med de bestämmelser som gäller för arbetstagare hos . 4 kap. Resekostnadsersättning 1 § Med tjänsteresa avses en resa som en ledamot gör som ett led i utövandet av sitt uppdrag som riksdagsledamot. Ledamotens bostad på hemorten betraktas då som tjänsteställe. 2 § En ledamot har rätt till ersättning för kostnader för tjänsteresor med belopp motsvarande den faktiska kostnaden. Kostnader för tjänsteresa med egen bil ersätts med de belopp som gäller för arbetstagare hos . 3 § Ledamoten skall efter avslutad tjänsteresa lämna en reseräkning till riksdagsförvaltningen , dock senast efter det att resan eller förrättningen avslutades. 4 § Ledamoten beslutar själv om inrikes tjänsteresor och om lämpligt färdmedel med hänsyn tagen till kostnads- och tidsaspekter. meddelar närmare föreskrifter om användning av sådana färdmedel och resetjänster som riksdagsförvaltningen och en leverantör har träffat särskilt avtal om. Riksdagsstyrelsen eller den som riksdagsstyrelsen bestämmer fattar beslut om en riksdagsledamots utrikes tjänsteresa. Regler för utrikes tjänsteresa för utskott eller företrädare för utskott finns i riksdagsordningen samt för utrikes tjänsteresa på uppdrag av partigrupp i i lagen (1999:1209) om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i . 5 kap. Traktamente m.m. Rätt till traktamente 1 § En ledamot har rätt till traktamente enligt 2-5 §§ om förutsättningarna för avdrag för ökade levnadskostnader är uppfyllda enligt 12 kap. 6 § inkomstskattelagen (1999:1229). Dagtraktamente vid flerdygnsförrättning 2 § Dagtraktamente vid flerdygnsförrättning i betalas för varje hel dag som tagits i anspråk för förrättningen med ett belopp som motsvarar en etthundratjugondel av prisbasbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring avrundat till närmaste tiotal kronor. Har förrättning påbörjats eller senare avresedagen eller avslutats eller tidigare hemresedagen betalas halvt dagtraktamente. Har en ledamot fått en fri måltid under en tjänsteresa, skall traktamentet minskas med särskilt fastställt belopp, om inte måltiden obligatoriskt ingår i priset för transporten på allmänna transportmedel. Nattraktamente 3 § Ersättning för logikostnad i (nattraktamente) betalas med belopp motsvarande visad kostnad upp till ett högsta belopp som riksdagsförvaltningen bestämmer. Vid särskild tjänsteförrättning i mer än från bostaden betalas dock ersättning för faktisk logikostnad som föranleds av förrättningen. Någon ersättning betalas dock inte vid sådan särskild förrättning som äger rum inom från om ersättning för logi betalas för annan bostad belägen inom denna 50-kilometersgräns. Oavsett vad som sägs i första och andra styckena betalas ersättning för faktisk logikostnad vid konferens med utskott, delegation, kommitté eller liknande inom samt vid konferens med partigrupp i . 4 § Den som inte har haft några utgifter för logi eller inte styrker logikostnader får ersättning för hel natt med hälften av maximibeloppet enligt 12 kap. 11 § inkomstskattelagen (1999:1229). Sådan ersättning betalas inte när resenären tillbringat på tåg, fartyg eller flygplan och inte heller då fri logi tillhandahållits av en myndighet, ett trafikföretag eller motsvarande. Förrättning utomlands 5 § Vid förrättning utomlands betalas ersättning för ökade levnadskostnader enligt de villkor och med de belopp som gäller för arbetstagare hos . Förrättningstillägg 6 § En ledamot som uppfyller förutsättningarna i 1 § för rätt till traktamente, utom när det gäller kravet på övernattning på förrättningsorten, har rätt till förrättningstillägg vid endagsförrättningar i mer än från bostaden, om förrättningen varar . Förrättningstillägg betalas med ett belopp som motsvarar en tvåhundrasjuttiofemtedel av prisbasbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring avrundat till närmaste tiotal kronor. 7 § Har en ledamot fått en fri måltid under en tjänsteresa, skall förrättningstillägget minskas med särskilt fastställt belopp, om inte måltiden obligatoriskt ingår i priset för transporten på allmänna transportmedel. Ersättning för logikostnad i vissa fall till ersättare 8 § Om en ersättare, som inte har kunnat få bostad i hus, har högre logikostnader än det högsta belopp som betalas enligt 3 §, får riksdagsförvaltningen betala högre ersättning bara om det finns särskilda skäl. Ersättning för logikostnad vid ledighet 9 § Efter ledighet i betalas inte någon ersättning för logikostnad om det inte finns särskilda skäl. Ersättning för bostad på folkbokföringsorten i vissa fall 10 § Om det finns synnerliga skäl får riksdagsförvaltningen, efter ansökan av ledamot, betala ersättning för kostnad som är förenad med den bostad där ledamoten är folkbokförd men där nattraktamente inte betalas för denna eller någon annan egen bostad. Ersättningen får inte överstiga det högsta belopp som betalas enligt 3 §. 6 kap. Viss teknisk utrustning 1 § tillhandahåller ledamöter sådan teknisk utrustning som är av väsentlig betydelse för utförande av uppdraget som ledamot i . 2 § En ledamot som är ledig får behålla den tekniska utrustningen. Om det finns särskilda skäl kan sådan utrustning krävas tillbaka under ledigheten. Gemensamma bestämmelser för egenpensionsförmånerna Egenpensionernas omfattning 1 § Egenpensionsförmåner är ålderspension, sjukpension och ålderspensionsfribrev. Egenpensionsförmåner får inte betalas med arvode eller inkomstgaranti enligt denna lag eller lagen (2006:000) om arvode m.m. till ledamöter i . 2 § Ålderspension och ålderspensionsfribrev bestäms på grundval av ett underlag och en tidsfaktor. Sjukpension bestäms på grundval av ett underlag. Underlaget för egenpensionsförmånerna beräknas utifrån ett pensionsgrundande arvode. Pensionsgrundande arvode 3 § Pensionsgrundande arvode utgörs av följande arvoden till ledamoten: 1. ledamotsarvode enligt 3 kap. 1 § denna lag och 2 kap. 2 § lagen (2006:000) om arvode m.m. till ledamöter i , 2. tilläggsarvode enligt 3 kap. 2 §, 3. arvoden enligt 1 § 1-4 och 8 lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ. Underlaget 4 § Underlaget för egenpensionsförmånerna beräknas utifrån det pensionsgrundande arvodet för de kalenderår en ledamot innehaft uppdraget närmast före avgångsåret. Det pensionsgrundande arvodet räknas om till nivån för det sista kalenderåret före avgångsåret med hjälp av prisbasbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Medeltalet av de framräknade beloppen utgör underlaget för egenpensionsförmånerna. Kan en ledamot inte tillgodoräknas pensionsgrundande arvode för fem kalenderår, utgör pensionsunderlaget medeltalet av beloppen för de hela kalenderår som kan tillgodoräknas. Kan endast ett helt kalenderår tillgodoräknas, utgör pensionsunderlaget det pensionsgrundande arvodet för . Kan inte helt kalenderår tillgodoräknas, utgör pensionsunderlaget det genomsnittliga pensionsgrundande arvodet för de hela kalendermånader som kan tillgodoräknas multiplicerat med tolv. Tidsfaktorn 5 § Tidsfaktorn för ålderspension utgör förhållandet mellan antalet hela uppdragsår, dock högst trettio, och talet trettio. För den som har varit riksdagsledamot och ledamot i utgör tidsfaktorn för ålders-pension förhållandet mellan det sammanlagda antalet som riksdagsledamot och ledamot i , dock högst trettio, och talet trettio. 6 § Tidsfaktorn för ålderspensionsfribrev utgör förhållandet mellan antalet hela uppdragsår, dock högst trettio, och talet trettio. För den som har varit riksdagsledamot och ledamot i utgör tidsfaktorn för ålders-pensionsfribrev förhållandet mellan det sammanlagda antalet som riksdagsledamot och ledamot i , dock högst trettio, och talet trettio. För ledamöter som inte fyllt när tjänstgöringen påbörjades, utgör tidsfaktorn för ålderspensionsfribrevet i stället förhållandet mellan antalet hela uppdragsår och antalet kvarvarande år från uppdragstidens början till pensionsåldern .