frsrdg · GT04RB1 · 2006-02-09 00:00:00 — Årsredovisning för riksbank för Enligt 10 kap. 3 § lagen (1988:1385) om riksbank lämnar direktion denna redovisning för verksamhet . Redovisning lämnas enligt samma lagrum till , och riksbanksfullmäktige. Att fastställer resultaträkning och balansräkning enligt förslaget. På direktionens vägnar: I beslutet har deltagit (ordförande), (förste vice ordförande), , , och . Föredragande har varit . 1 2005/06. RB1 Rättelse: S. 1 rad 1 Ett fast penningvärde prisstabilitet9 Ett säkert och effektivt betalningsväsende finansiell stabilitet33 Förändringar i roll i kontanthanteringen en sammanfattning av utvecklingen 1998200570 Ordlista, publikationer och adress108 i ekonomisk vetenskap 2005114 är och en myndighet under . ansvarar för penningpolitiken med målet att upprätthålla ett fast penningvärde. ska i sin verksamhet också främja ett säkert och effektivt betalningsväsende. har drygt 400 årsarbetare och leds av en direktion med en riksbankschef, , och fem vice riksbankschefer. Direktionens ledamöter utses av riksbanksfullmäktige för mandatperioder . Inflationen, mätt som förändring av konsumentprisindex (KPI) samt med det vanligt förekommande måttet på underliggande inflation UND1X, uppgick till i genomsnitt . Den ekonomiska tillväxten i uppgick enligt senaste bedömning till . Stabiliteten i det finansiella systemet var fortsatt god. beslutade att sänka reporäntan till . publicerade fyra inflationsrapporter och två rapporter om den finansiella stabiliteten. Till följd av kronans försvagning har valutareservens värde ökat med . Denna orealiserade värdeökning redovisas dock på särskilt värderegleringskonto i balansräkningen och påverkar därför inte resultatet. Riksbanksfullmäktige beslutade att utse till ny riksbankschef. Vid sammanträdet utsågs till ny ledamot i direktion. Fullmäktige omvalde vidare vice riksbankschef för en ny mandatperiod. Årets resultat (mdkr) Guld- och valutareserv (mdkr) Reporänta (procent) Kort ränta (SSVX, procent) Lång ränta (statsobligationer, procent) BNP (procentuell förändring) 2,4** Arbetslöshet (procent) 5,9** 5,9*** 3,3*** Inflation, mätt med KPI (procentuell förändring) Inflation, mätt med UND1X (procentuell förändring) * varav 33 årsarbetskrafter avser tidigare anställda i SKAB ** Prognos enligt Inflationsrapport 2005:4 *** Den historiska serien för arbetslösheten är länkad bakåt av huvuduppgifter är att upprätthålla stabila priser och att verka för ett väl fungerande finansiellt system. Det är förutsättningar för samhällsstabilitet och ekonomisk tillväxt. Därför är det både ett stort ansvar och ett privilegium att tillträda som riksbankschef. riksbank är välrenommerad och har ett gott anseende, även internationellt. Vi anses kompetenta och effektiva. Prisstabiliteten är god och vi är väl framme när det gäller metoder för att analysera stabilitet och effektivitet i det finansiella systemet. Centralbanker ska ha god förankring i samhället. De behöver vinna den breda allmänhetens förtroende. För mig som var med under krisåren är det därför glädjande att se hur tilltron till har stärkts . Att upprätthålla förtroende i breda samhällsgrupper är en viktig uppgift för mig och mina kollegor i direktionen. har fått mandat av att fatta självständiga beslut. Det är en skyldighet för oss att öppet redovisa skälen till våra ställningstaganden och se till att våra handlingsregler är tydliga. Penningpolitiken ska vara lätt att förstå. är en av världens minsta centralbanker i förhållande till landets ekonomi. Även om det finns många sätt att mäta effektivitet på, ger antalet anställda en fingervisning om hur man ligger till. Mycket har gjorts för att modernisera och effektivisera sedan jag lämnade banken 1998. Ytterligare åtgärder finns i verksamhetsplanen , även om de riktigt stora strukturförändringarna nu är genomförda. Min ambition är att fortsätta på den inslagna vägen. Fokus ska vara att basera penningpolitiken på bra ekonomiska analyser, att fortsätta koncentrera verksamheten på huvuduppgifterna och att genom god kommunikation förklara våra bedömningar och ställningstaganden. Allt detta kräver ett fortsatt, målmedvetet vardagsarbete av många kompetenta medarbetare. Jag ser med stolthet fram mot att delta i och forma arbete. är och en myndighet under . ansvarar för penningpolitiken med målet att upprätthålla ett fast penningvärde. ska i sin verksamhet också främja ett säkert och effektivt betalningsväsende. Ett fast penningvärde prisstabilitet Det av fastlagda målet om ett fast penningvärde innebär att inflationen ska vara låg och stabil. Det ger goda förutsättningar för en gynnsam och uthållig tillväxt. har preciserat målet om ett fast penningvärde till att inflationen (prisökningstakten), mätt med konsumentprisindex (KPI), ska begränsas till . Kring målet har ett intervall på angetts. Syftet med toleransintervallet är att tydliggöra att avvikelser från målet är sannolika men att ambition är att försöka begränsa dessa avvikelser. I praktiken vägleds penningpolitiken ofta av mått på den underliggande inflationen, det vill säga mått på inflationen där effekter från olika tillfälliga störningar rensats bort. Det i detta sammanhang oftast använda måttet har varit UND1X, där effekter av räntekostnader för egnahem samt direkta effekter av förändrade indirekta skatter och subventioner har exkluderats. För att påverka inflationen varierar sin styrränta, den så kallade reporäntan. Reporäntan avgör vad bankerna får betala för att låna pengar hos . Reporäntan påverkar därmed andra räntor i ekonomin och i förlängningen den ekonomiska aktiviteten och inflationen. Ett säkert och effektivt betalningsväsende finansiell stabilitet tolkning av uppgiften att främja ett säkert och effektivt betalningsväsende är att verka för stabilitet i det finansiella systemet som helhet. I uppdraget ingår också att ansvara för försörjningen av sedlar och mynt. har dessutom ett operativt ansvar för det system som gör det möjligt för bankerna att säkert genomföra stora betalningar mellan varandra. analys av den finansiella stabiliteten bedömer främst riskerna för problem i de svenska storbankerna och i den centrala finansiella infrastrukturen. Dessa anses ha avgörande betydelse för stabiliteten i systemet i dess helhet. Finansiell stabilitet är också en viktig förutsättning för att ska kunna upprätthålla prisstabilitet. Något medel liknande reporäntan för att direkt påverka stabiliteten i det finansiella systemet finns däremot inte. kan emellertid i en krissituation ge tillfälligt likviditetsstöd till banker under vissa betingelser. är en myndighet under . utser de elva ledamöterna i riksbanksfullmäktige. Riksbanksfullmäktige väljer de sex ledamöterna i direktion för mandatperioder . Fullmäktiges roll i övrigt är att övervaka och kontrollera direktionens arbete. beslutade att ge en självständig ställning. Detta innebär att direktion fattar de penningpolitiska besluten utan att ta direktiv från någon annan. Genom att delegera uppgiften att upprätthålla ett fast penningvärde till ville ge penningpolitiken ett långsiktigt perspektiv och skapa bättre förutsättningar för att målet ska vara trovärdigt. Riksbanksfullmäktiges ordförande och vice ordförande har närvaro- och yttranderätt vid direktionens sammanträden, men inte förslags- och beslutsrätt. Ett fast penningvärde prisstabilitet ska enligt riksbankslagen upprätthålla ett fast penningvärde. har preciserat detta som att målet för penningpolitiken är att förändringen i konsumentprisindex ska vara . Kring målet finns ett toleransintervall på . När en avvikelse från målet inträffar strävar normalt efter att föra tillbaka inflationen till målet . Vid stora störningar kan välja att låta anpassningen av inflationen ta än . Mål och penningpolitisk strategi Enligt riksbankslagen ska målet för verksamhet vara att upprätthålla ett fast penningvärde. har preciserat målet till att inflationen ska begränsas till . Kring målet finns ett toleransintervall på . Inflationsmålet definieras i termer av förändringen i konsumentprisindex (KPI). KPI mäter priset på en korg av varor och tjänster som hushållen konsumerar och beräknas av (). Penningpolitiken vägleds vanligen av mått på så kallad underliggande inflation som bedöms ge en bättre bild av det trendmässiga, konjunkturrelaterade inflationstrycket. Det mått som oftast använts är UND1X som exkluderar hushållens räntekostnader för egnahem och direkta effekter av ändrade indirekta skatter och subventioner. Ett syfte med toleransintervallet kring inflationsmålet är att tydliggöra att avvikelser från målet är sannolika och att det således inte är en realistisk ambition att hålla inflationen på exakt . Men intervallet har också syftet att betona att det inte är acceptabelt med för stora avvikelser från inflationsmålet och att ambition är att försöka begränsa dessa. En vägledande princip för penningpolitiken är att normalt strävar efter att föra tillbaka inflationen till målet om en avvikelse inträffat. Reporäntan sätts således normalt så att inflationsmålet förväntas vara uppnått . I vissa situationer kan dock finna det motiverat att göra avsteg från principen att föra tillbaka inflationen . För det första kan inflationen påverkas av faktorer som visserligen medför att prisutvecklingen avviker från målet under en förhållandevis men ändå inte bedöms ha någon varaktig inverkan på inflationen. kan då välja att inte motverka effekterna av störningen. För det andra kan det ha inträffat störningar som gjort att inflationen kommit att avvika kraftigt från inflationsmålet. I detta fall kan välja att låta det ta att föra inflationen tillbaka till målet för att undvika alltför stora svängningar i den ekonomiska aktiviteten. Detta är i linje med förarbetena till riksbankslagen. I dessa förutsätts att , utan att åsidosätta prisstabilitetsmålet, stödjer målen för den allmänna ekonomiska politiken i syfte att uppnå hållbar tillväxt och hög sysselsättning. För att påverka inflationen varierar sin styrränta, den så kallade reporäntan. Den ändras i avsikt att påverka andra räntor i ekonomin och därmed i förlängningen den ekonomiska aktiviteten och inflationen. Penningpolitiken verkar dock inte bara genom den rådande reporäntan. Hushållens och företagens förväntningar om den framtida ränteutvecklingen och inflationen är andra faktorer som har betydelse. Hur reporänteförändringar påverkar inflationen och den övriga ekonomin brukar kallas penningpolitikens transmissionsmekanism. Denna är i själva verket sammansatt av flera olika samverkande mekanismer. En del av dessa påverkar inflationen relativt omgående medan andra tar . En allmän uppfattning är att en reporänteförändring får merparten av sitt genomslag på inflationen efter ett till . Via reporäntan kontrollerar i praktiken dagslåneräntan, det vill säga räntan för lån mellan bankerna . påverkar dagslåneräntan genom att tillgodose banksystemets efterfrågan på lån i till rådande reporänta. erbjuds bankerna finansiering i via så kallade repor. Marknadsräntor med kortare löptider är intimt sammankopplade med den förväntade utvecklingen av dagslåneräntan och därmed med förväntningar om hur reporänta kommer att utvecklas. Räntor med längre löptider påverkas också av andra faktorer såsom ränteutvecklingen i omvärlden och förväntningar om framtida inflation och tillväxt. Hur stor effekt en förändring av reporäntan får på övriga räntor beror bland annat på hur pass förväntad förändringen är. ambition är att bedriva en penningpolitik baserad på tydliga principer för att på så vis göra det lätt att förstå och värdera politiken. Via tal och annan kommunikation kan förbereda allmänheten och marknadens aktörer på eventuella förändringar av den framtida penningpolitiken. Bankernas utlåningsränta och räntan på värdepapper påverkas på så sätt både av den faktiska och den förväntade reporäntan. Därför behöver exempelvis inte en höjning av reporäntan få så stora effekter på marknadsräntorna när själva beslutet om höjningen tas. Om höjningen var förväntad har marknadsräntorna normalt redan stigit. Genom reporäntan får penningpolitiken effekt på de räntor allmänheten möter och därmed på bland annat konsumtion och investeringar. På så vis påverkas den samlade efterfrågan och resursutnyttjandet i ekonomin. Schematiskt sker denna påverkan, transmissionsmekanismen, via olika kanaler där de viktigaste är räntekanalen, kreditkanalen och växelkurskanalen (se figur 1). Den relativa betydelsen av dessa kanaler kan variera över tiden och samverkan mellan dem gör det svårt att diskutera effekterna av var och en av kanalerna för sig. Detta gäller i synnerhet de effekter i olika led som kommer via förändringar i hushållens och företagens förväntningar. Figur 1: Schematisk bild över den penningpolitiska transmissionsmekanismen: exempel vid en höjning av reporäntan Öppenhet och penningpolitisk kommunikation För att penningpolitiken ska bli trovärdig och dess mål väl förankrat i samhället är det viktigt att den förstås, diskuteras öppet och utvärderas. strävar därför efter en så stor öppenhet och tydlighet i det penningpolitiska arbetet som möjligt. I detta ingår att förklara den analytiska ram inom vilken penningpolitiken bedrivs och att redovisa och motivera de prognoser och bedömningar som penningpolitiken baseras på. Detta sker framför allt i de inflationsrapporter som publicerar , men också på presskonferenser och i tal, protokoll och debattinlägg. Riksbankschefen ska också enligt lag lämna en skriftlig redogörelse för penningpolitiken till minst . Detta görs i samband med att riksbankschefen framträder i en öppen utfrågning i finansutskott. Inflationsrapporterna syftar till att underlätta för utomstående att följa och förstå penningpolitiken, liksom till att uppmuntra till diskussion kring penningpolitiska frågor. baserar sina beslut på prognoser för den framtida utvecklingen bland annat på grund av att penningpolitiken påverkar inflationen med en tidsfördröjning. I inflationsrapporterna ges en översikt över inflationens bestämningsfaktorer och dessutom presenteras prognoser över ett antal ekonomiska storheter tillsammans med en redovisning av hur utifrån dessa kommit fram till sin inflationsbedömning. Processen med att ta fram en inflationsrapport påbörjas innan rapporten publiceras. Ett antal olika ekonometriska modeller används i arbetet och kombineras med bedömningar av sektorsexperter. Detta arbete sammanfattas i en intern rapport. Rapporten presenteras för direktionen och omarbetas sedan till en inflationsrapport i enlighet med direktionens anvisningar. Vanligtvis börjar prognosprocessen med en bedömning av den internationella konjunktur- och inflationsutvecklingen. Antaganden görs också om utvecklingen på de finansiella marknaderna framöver, framför allt hur räntor i och omvärlden väntas utvecklas. Givet dessa bedömningar, och efter en ingående analys av den aktuella utvecklingen i den svenska ekonomin, prognostiseras den inhemska konjunkturen och inflationen. Tillsammans med en analys av inflationsförväntningarna och en uppskattning av eventuella tillfälliga störningar av ekonomin ger dessa bedömningar en sammantagen inflationsprognos i ett huvudscenario. När de penningpolitiska besluten fattas beaktas också riskbilden kring inflationsutsikterna i huvudscenariot. Beslut om förändringar av reporäntan fattas av direktion vid penningpolitiska möten. Direktionen har vanligtvis sju eller åtta schemalagda sådana sammanträden men kan vid behov sammankalla extra möten. Vid fyra av dessa möten publiceras en inflationsrapport som speglar majoritetsuppfattningen i direktionen. Vid de övriga mötena fattar direktionen sitt beslut om reporäntan baserat på ett kortfattat internt underlag. Räntebeslutet offentliggörs i ett pressmeddelande dagen efter det penningpolitiska sammanträdet. Av pressmeddelandet framgår hur majoriteten av direktionen resonerat när det gäller den ekonomiska utvecklingen och vilka penningpolitiska slutsatser som dragits. efter sammanträdet publiceras ett protokoll som återger de diskussioner som fördes. Där framgår också om någon eller några av direktionens ledamöter reserverat sig mot det beslut som fattades och vilka skälen i så fall varit. Fattade räntebeslut tillämpas i samband med nästa repotransaktion, normalt . forskning inom området penningpolitik Forskningsenheten på har tre uppgifter: bedriva och publicera forskning kring problemställningar av betydelse för mål, stödja den löpande analysverksamhet som bedrivs för att ska kunna uppfylla sina mål, samt utgöra en länk mellan och den akademiska världen. Den penningpolitiska forskningen och stödfunktionen har präglats av arbetet med nya makroekonomiska modell. Denna typ av modell, använd av många centralbanker, strävar efter att ge en god beskrivning av den historiska utvecklingen i den aggregerade ekonomin utan att göra avkall på en rigorös förankring i mikroekonomisk teori. Det innovativa forskningsbidraget i modellprojektet utgörs av en generalisering av modelltypen för en liten öppen ekonomi och tillhörande statistisk analys. Modellen har infogats i den penningpolitiska analysen. Den används bland annat för att förstå de underliggande orsakerna till dagens ekonomiska situation och drivkrafterna bakom den framtida inflationen. Modellen används också för att ta fram prognosbanor för inflation och BNP exempelvis under olika antaganden om framtida räntebanor eller utländska utvecklingsmönster. Projektet finns dokumenterat i flera vetenskapliga artiklar. ordnade en forskningskonferens bland annat i syfte att säkerställa kvaliteten i modellutvecklingsarbetet i . Ett dussin studier presenterades och diskuterades av både centralbanksforskare och akademiker. Några av de frågeställningar som diskuterades var teoribildning kring växelkursförändringars påverkan på ekonomin och interaktionen mellan penning- och finanspolitik. Inom penningpolitiska verksamhet var de viktigaste händelserna 2005 som vanligt de räntebeslut som fattades och publiceringen av de inflationsrapporter som gjordes i samband med dessa. Av betydelse för det penningpolitiska arbetet var också förändringen av beräkningsmetoden för inflationstakten som SCB gjorde, liksom de metodförändringar i prognosarbete som genomfördes . arrangerade en konferens om inflationsmålspolitik. I konferensen deltog såväl många centralbankschefer som några av världens främsta forskare inom området penningpolitik. Mötet mellan beslutsfattare och akademiker handlade om hur öppenhet och kommunikation kan bidra till att göra penningpolitiken mer effektiv. tydde tillgänglig information, till exempel konjunkturbarometer och statistik över orderingång i företag, på att konjunkturuppgången fortskred ungefär som tidigare väntat. Tillväxten såg ut att ha mattats något, men bedömdes ändå bli stark. Även om en vändning på arbetsmarknaden ännu inte var synlig talade prognoser om god tillväxt och ett fortsatt stigande resursutnyttjande för att sysselsättningen skulle börja öka längre fram. Inflationen var låg men eftersom resursutnyttjandet bedömdes stiga var det rimligt att räkna med ett gradvis växande inflationstryck. Det fanns andra faktorer som talade för att inflationen skulle förbli låg under en stor del av den kommande tvåårsperioden, bland annat gynnsamma kostnadsförhållanden och förekomsten av lediga resurser. Det fanns också tecken på att ett hårt konkurrenstryck såväl globalt som på den svenska marknaden, i synnerhet i den inhemska livsmedelsbranschen, dämpade inflationen mer än vad som legat i tidigare bedömningar. Denna prispress väntades bidra till en fortsatt låg inflation under en stor del av den kommande tvåårsperioden. bedömdes den expansiva ekonomiska politiken ge en rejäl stimulans till den inhemska efterfrågan och tillväxten i ekonomin bedömdes som helhet vara påtagligt starkare än den långsiktigt hållbara. Det låga ränteläget hade också bidragit till hushållens stigande upplåning och den snabba ökningen av huspriserna. Sammantaget talade tillväxtbedömningen och husprisernas utveckling för en viss försiktighet i räntepolitiken och reporäntan lämnades oförändrad på vid de penningpolitiska sammanträdena . Vid det penningpolitiska sammanträdet konstaterades att osäkerheten om styrkan i konjunkturuppgången hade tilltagit. Det oväntat höga oljepriset och signaler om en svagare utveckling inom euroområdet talade för en långsammare global konjunkturuppgång än tidigare prognoser. Den svenska varuexporten och industriproduktionen föreföll också öka mindre än prognostiserat och arbetsmarknaden var fortsatt svag. tydde det mesta på att den inhemska efterfrågan ändå ökade ungefär enligt prognoserna. Inflationsutsikterna bedömdes sammantaget vara ungefär desamma som tidigare, varför reporäntan lämnades oförändrad även . sänktes reporäntan till . Enligt nyinkommen nationalräkenskapsstatistik hade ekonomin vuxit betydligt långsammare än väntat och . Inbromsningen var bred och omfattade såväl exporten som konsumtionen. bedömning var att det rörde sig om en tillfällig svacka i konjunkturen, men den svaga utvecklingen ledde till att tillväxtprognosen reviderades ned kraftigt och även . Resursutnyttjandet och det inhemska kostnadstrycket skulle därmed komma att stiga långsammare än vad som prognostiserats tidigare . hade oljepriset fortsatt att stiga och växelkursen hade försvagats . Detta talade för en något högre inflation, trots en svagare tillväxt. Men den sammantagna bedömningen var ändå att inflationen i det för politiken relevanta tidsperspektivet skulle bli lägre än i tidigare prognoser. Hushållens upplåning och utvecklingen på bostadsmarknaden ingav fortsatt viss oro för att penningpolitiken skulle kunna vara för expansiv, men den svagare realekonomiska utvecklingen och det faktum att inflationen nu väntades ligga tydligt under målet även bedömdes väga tyngre än skuldproblematiken. Slutsatsen blev därför att det fanns skäl att föra penningpolitiken i mer expansiv riktning. kom flera tecken på att konjunkturuppgången hade tagit ny fart. Reviderad nationalräkenskapsstatistik visade också att svackan varit mindre djup än vad som tidigare framkommit, även om tillväxtprognoserna från fortfarande såg ut att ha varit alltför optimistiska. En mer expansiv ekonomisk politik, till följd av både den lägre räntan och de finanspolitiska planer som presenterades i budgetpropositionen , talade också för en något högre tillväxt. Det kom även indikationer på att situationen på arbetsmarknaden var på väg att förbättras. Inflationen förväntades fortsätta att öka till följd av bland annat ett stigande inhemskt och internationellt resursutnyttjande. Bedömningen var dock att inflationsuppgången skulle ske i måttlig takt. Reporäntan lämnades därför oförändrad i både . konstaterades att den statistik som inkommit tydde på att tillväxtutsikterna internationellt och inhemskt nu var mindre osäkra . Inflationen hade stigit men var fortfarande låg och bedömningen var liksom tidigare att inflationen skulle öka men i måttlig takt. Även lämnades därför räntan oförändrad. Direktionen påpekade att riskerna för en högre inflation nu var större än riskerna för lägre inflation och att det inte kunde uteslutas att reporäntan kunde behöva höjas mer och våren än vad marknadsräntorna implicerade. Nationalräkenskapsstatistik för , som publicerades efter årets sista inflationsrapport, bekräftade den starka konjunkturutvecklingen. : Reporäntan hölls oförändrad på . : Reporäntan hölls oförändrad på . : Reporäntan hölls oförändrad på . : Reporäntan sänktes till . : Reporäntan hölls oförändrad på . : Reporäntan hölls oförändrad på . : Reporäntan hölls oförändrad på . , och reserverade sig mot beslutet och ansåg att räntan borde höjas . För det anförde de bland annat att tecknen på en stabil och varaktig konjunkturuppgång blivit alltfler samt att resursutnyttjandet hade ökat och arbetsmarknaden förbättrats något. Inflationsrapporten pekade mot att räntan skulle behöva höjas stegvis .