bet · GT01TU5 · 2006-05-16 00:00:00 — Arbetet med att förbättra kunskapen om jämställdhet i transportsystemet måste drivas vidare, som åtgärder vidtas för att skapa en jämnare könsrepresentation inom branschen. Utskottet har därmed inget att invända mot den av regeringen redovisade inriktningen i arbetet för att åstadkomma ett mer jämställt transportsystem. I en motion anges att regeringsunderlagets politik för en ökad jämställdhet i transportsystemet cementerar dagens ojämlika situation eftersom den innehåller satsningar exempelvis på kollektivtrafik med motiveringen att detta transportslag används av kvinnor i högre utsträckning än män. Utskottet delar inte denna uppfattning, eftersom satsningar på kollektivtrafiken inte innebär att kvinnor låses till detta trafikslag i högre utsträckning än . Som motionärerna anger är det däremot viktigt att alla kvinnor och män ges likvärdiga förutsättningar att efterfråga och ges tillgång till transportmöjligheter i ett jämställt transportsystem, en fråga som även berörs i det transportpolitiska målet som anger att transportsystemet måste vara utformat så att det svarar mot både kvinnors och mäns transportbehov. Vidare framförs ett antal förslag om att jämställdhetsaspekter bör väga tungt i planering av infrastruktur och transporter samt att kvinnors inflytande inom transportsektorn måste bli större. Enligt utskottets mening tillgodoses syftet med dessa motionsförslag i väsentlig grad genom vad utskottet anfört om inriktningen i arbetet för ett jämställt transportsystem. Utskottet har valt att behandla motionsyrkandena om särskilt utpekade infrastrukturprojekt i ett sammanhållet avsnitt mot bakgrund av den rollfördelning inom planeringsprocessen som fastställt genom det transportpolitiska beslutet (bet. 1997/98:TU10). Det innebär att roll i första hand bör vara att ange övergripande mål och riktlinjer för planeringen, fastställa finansiella ramar, säkerställa en god kontroll av statens finanser och skapa förutsättningar för en effektiv organisation för att förvalta avsatta resurser. Enligt utskottet betyder det att vilka åtgärder som skall genomföras och när det skall ske främst bör bestämmas inom ramen för trafikverkens och länens långsiktiga planering med utgångspunkt i beslut med anledning av infrastrukturpropositionen. skall också se till att regeringen återrapporterar i vilken grad insatta resurser har bidragit till uppfyllelsen av fastlagda mål. Principen är alltså att beslut i transportfrågor bör vara så decentraliserade som möjligt med en tydlig rollfördelning mellan planeringsnivåer och aktörer. Staten och kommunerna har ett ansvar för att sådana trafikanläggningar som behövs för allmänna transportbehov kommer till utförande. Statens ansvar omfattar sådana anläggningar som svarar mot nationella och internationella trafikbehov liksom den interregionala persontransportförsörjningen. Det är också statens ansvar att ombesörja en ändamålsenlig uppföljning av transportpolitiken i stort och av hur de transportpolitiska målen har uppnåtts. Denna grundläggande rollfördelning hindrar inte att det kan finnas skäl för att göra mer preciserade ställningstaganden i vissa fall, t.ex. när det gäller särskilda projekt som är av väsentlig betydelse för trafiksystemets effektivitet eller som kräver särskilda finansieringslösningar eller som av andra skäl har en särskild dignitet. Flera av motionsförslagen berör också projekt som har internationell anknytning. Enligt utskottet ställer förändringar i vår omvärld, inte minst genom i vårt närområde, krav på infrastrukturen för att möta nya resmönster och nya transportvägar. Utskottet delar därför den grundläggande syn som kommer till uttryck i flera motioner om vikten av att ett europeiskt perspektiv anläggs i samband med planering av vägar och järnvägar. Det är därför med tillfredsställelse utskottet konstaterar att det i trafikverkens planeringsdirektiv föreskrivs att ett europeiskt synsätt skall utgöra en utgångspunkt för planeringsarbetet. I de nu aktuella motionerna lämnas i flertalet fall förslag som rör nationella infrastrukturprojekt som kommer att omfattas av de nationella planer som fastställs på grundval av de övergripande beslut och med de medel som fattar beslut om. Enligt utskottets mening torde syftet med många av dessa förslag komma att tillgodoses, även om de i vissa fall inte alltid kommer till utförande så tidigt i planeringsperioden som motionärerna hade önskat. Andra motionsförslag avser nationella infrastrukturprojekt, som i och för sig måste anses angelägna, men som vid avvägningen mot andra angelägna behov får skjutas . Andra motionsförslag åter rör främst lokala och regionala trafikfrågor som enligt den refererade rollfördelningen avgörs på regional nivå. Utskottet ville understryka att motionsförslagen visar på ett starkt engagemang för en angelägen upprustning och utbyggnad av infrastrukturen i landets olika delar och i vissa regioner. Utskottet delar den uppfattning som kommer till uttryck i flera motioner om att en fortsatt utveckling av infrastrukturen är nödvändig för att trygga välfärden och näringslivets konkurrenskraft men också för att åstadkomma en regional balans och en bättre miljö. Utskottet bedömer att många av motionsförslagen kan komma att tillgodoses. Givetvis måste behovet av insatser på kommunikationsområdet vägas mot andra samhällsbehov. Det är därför oundvikligt att vissa - i och för sig angelägna - infrastrukturåtgärder får skjutas . Med hänvisning till redovisningen ovan och utskottets uttalanden om bl.a. rollfördelningen i planeringssystemet anser utskottet att något särskilt initiativ i ärendet inte är erforderligt. Utskottet avstyrker därmed samtliga här behandlade motionsförslag. Uskottet vill i sammanhanget uppmärksamma att vissa motionsförslag tangerar även andra frågor, främst alternativ finansiering och infrastrukturplanering men även i viss mån de transportpolitiska målen. Utskottet behandlar dessa frågor i detta betänkande i avsnitten Transportpolitikens mål, Alternativa finansieringsformer m.m. och Planeringssystemet. Utskottets förslag i korthet Utskottet understryker betydelsen av en konkurrenkraftig åkerinäring och att sjöfarten ges likvärdiga konkurrensvillkor i förhållande till andra EU-länders handelsflottor. Utskottet delar regeringens bedömning att strategiska logistiknoder som kombiterminaler och hamnar bör utvecklas för att främja intermodala transporter, att samordnade lösningar för olika typer av terminaler bör eftersträvas och att terminalernas samlade infrastruktur och resurser bör nyttjas mer effektivt. Motionsförslag avstyrks med hänvisning till vad utskottet anför i detta avseende. Motionsförslag om specifika åtgärder i sjöfartens infrastruktur avstyrks med hänvisning till att det enligt utskottets mening inte ankommer på att göra de prioriteringar som efterfrågas i motionen. Jämför reservationerna 21 (m, fp, kd, c), 22 (m, fp, kd, c) och 23 (m, fp, kd, c). bemyndigades dåvarande chefen för att tillkalla en kommitté med uppdrag att lämna förslag till åtgärder från statens sida för att främja samverkan mellan trafikslagen. Av tilläggsdirektiv till kommittén framgår att den också skulle analysera prissättningen av infrastrukturen i syfte att uppnå konkurrensneutralitet mellan trafikslagen. Kommittén antog namnet Godstransportdelegationen 2002. Ett delbetänkande, Godstransporter i samverkan (SOU 2003:39), lämnades och ett slutbetänkande, Godstransporter - Noder och länkar i samspel (SOU 2004:76). Godstransportdelegationen 2002 utgår i slutbetänkandet från följande utgångspunkter, som formulerats av den förra Godstransportdelegationen (se Godstransporter för tillväxt - En hållbar strategi [SOU 2001:61]). - Godstransporter bör vara marknadsstyrda. - Den som har varor att förflytta bör stå i centrum. - Statens roll bör vara att skapa förutsättningar. - De transportpolitiska målen bör vara styrande. Delegationens uppfattning är att de senaste årens utveckling totalt sett pekar på goda möjligheter för de intermodala transporterna att utvecklas. gäller det för transportbranschen att, i samverkan med sina kunder och med staten som förutsättningsskapare, tillvarata dessa möjligheter. Vidare anges att staten kan stärka den positiva utvecklingen genom att peka ut ett antal hamnar och kombiterminaler som strategiska. Utpekandet bör bl.a. ligga till grund för statens prioriteringar av anslutande infrastruktur till dessa noder. Delegationen anger att sjöfarten spelar och kommer att spela en viktig roll för de stora transportflödena, såväl inom som mellan och omvärlden. Potentialen för expansion är god som kraven på infrastrukturen är jämförelsevis måttliga. Infrastrukturplanering för sjöfarten bör i större utsträckning samordnas med den långsiktiga planering som finns för vägar och järnvägar, och bör ta ett ökat ansvar för farledsanslutningar till strategiskt viktiga hamnar. Hamnarnas betydelse ökar i takt med ökande sjöfart och i takt med att intermodala transportlösningar blir allt vanligare. Landets hamnar har således goda förutsättningar att utvecklas och expandera. Delegationen föreslår att ett antal strategiska geografiska hamnregioner, med särskild betydelse för godstransporter, pekas ut. Utgångspunkten för utpekandet är bl.a. de strategiska godstransportstråk som presenterades av den första Godstransportdelegationen. Regeringen bör initiera och medverka i samtal med berörda parter inom varje region om rollfördelningen mellan de olika hamnarna, villkoren för statligt engagemang samt frågor om tillgänglighet m.m. Givet att samtalen leder till överenskommelser bör hamnarna i de utpekade regionerna ges en särställning bl.a. vid prioritering av statliga infrastruktursatsningar. Järnvägstransporterna är, och kommer även fortsatt att vara, av stor betydelse för den svenska godstransportmarknadens funktion. Avgörande för den internationella trafikens utveckling är hur väl EU lyckas att genomföra den påbörjade harmoniseringen av sektorn. bör ta ett utökat ansvar för spåranslutningar till strategiska kombiterminaler och hamnar och fördelningen av spårkapacitet; prioriteringen av gods- och persontrafik på järnväg bör göras utifrån en samhällsekonomisk bedömning av transportens nytta. Vidare föreslås att konsekvenserna av ett mer omfattande införande av ett nytt Europaanpassat signalsystem bör utredas. Effektivt fungerande kombiterminaler är en mycket viktig del för att få till stånd fungerande intermodala transportkedjor i vilka järnvägens förutsättningar kan nyttjas fullt ut. Delegationen föreslår att ett antal strategiska kombiterminaler pekas ut och att alla terminalhuvudmän får ta ställning till om de vill ingå i det strategiska kombiterminalnätet och ansluta till de villkor som följer av detta. Villkoren innebär bl.a. att terminalerna skall vara tillgängliga för alla aktörer. Vidare föreslås att staten genom tar ansvar för drift och underhåll samt för investeringar i spåranläggningarna och hårdgjord yta i de terminaler som ansluter sig. Det bör vara uppgift att fördela spårkapaciteten i de aktuella terminalerna, vilka även bör utpekas som riksintresse. Avslutningsvis förslår delegationen att ett stöd till intermodala demonstrationsprojekt införs. Enligt regeringens bedömning bör staten säkerställa att den svenskflaggade handelsflottan ges likvärdiga konkurrensvillkor i förhållande till andra EU-länders handelsflottor. bör även verka för konkurrens på lika villkor och harmoniserade spelregler för godstransporter på väg. Ett samlat angreppssätt behövs för att upprätthålla och utveckla en ekonomiskt sund, konkurrenskraftig, miljövänlig och trafiksäker åkerinäring i . Strategiska logistiknoder som kombiterminaler och hamnar bör utvecklas för att främja intermodala transporter. Samordnade lösningar för olika typer av terminaler bör eftersträvas. Kombiterminalernas samlade infrastruktur och resurser bör nyttjas mer effektivt; detta är villkor som skall gälla för terminalhuvudmän som vill ansluta sig till nätet. Vidare bör se över i vilka former verket kan ta ansvar för investeringar i drift och underhåll av spåranläggningar i terminalerna. bör då även ansvara för kapacitetsfördelningen i terminalerna. Prissättningen bör ske på samma sätt som för övrig järnvägsinfrastruktur. bör även se över hur ansvaret för hårdgjorda ytor kan fördelas mellan terminaloperatören och verket. Regeringen avser med stöd av förslag avgöra vilka terminaler som skall ingå i nätet. Hamnarnas samlade infrastruktur och resurser bör nyttjas mer effektivt. Vissa hamnar bör ges prioritet i förhållande till andra hamnar, bl.a. när det gäller statligt finansierad infrastruktur. Därför bör ett antal strategiska hamnar pekas ut. En statlig förhandlare bör tillsättas för att utifrån ett kundperspektiv utveckla de kriterier som bör ligga till grund för prioritering samt även föreslå vilka hamnar som skall få en prioriterad ställning. Vidare bör förhandlaren föreslå vilka åtaganden som bör gälla för hamnar som prioriteras. Regeringen avser med stöd av förhandlarens förslag avgöra vilka hamnar som skall få en prioriterad ställning. I uppdraget till en statlig förhandlare bör också ingå att utvärdera nuvarande principer avseende ansvaret för de allmänna farlederna. Ett strategiskt nät av kombiterminaler bör pekas ut. bör få i uppdrag att föreslå vilka terminaler som skall ingå i det strategiska nätet. Det bör skapas förutsättningar för stöd till demonstrationsprojekt för ökad intermodalitet. Sådana projekt bör demonstrera möjligheter att övervinna hinder för en väl fungerande godstransportkedja. Stödet bör uppgå till maximalt av den totala kostnaden och vara tidsbegränsat. Krav skall ställas på långsiktig kommersiell bärkraft och samverkan mellan flera aktörer. Projekten skall vidare vara innovativa och innebära miljönytta. bör ges ett samordningsansvar för verksamheten. Ett forum för diskussion och analys av förutsättningar för innovativa logistiklösningar bör etableras. Det bör samla representanter för myndigheter, näringsliv och forskare. Åkerinäringens betydelse och konkurrensvillor () uppmärksammar i motion 2005/06:T23 att på regeringens uppdrag utarbetat en svensk definition av begreppet cabotage. bör enligt motionären anta förslag. Enligt () är svenska åkeriföretag missgynnade, i det att de arbetar under hårdare villkor än sina motsvarigheter i andra EU-länder. I motion 2004/05:T216 kräver han därför konkreta åtgärder som kan ge åkeriföretagen bättre förutsättningar och därmed en framtidstro. Enligt motionären bör det uppmuntras att svensk åkerinäring ligger långt fram på miljö-, kvalitets- och trafiksäkerhetsområdet. () oroar sig i motion 2005/06:T216 för nya pålagor på åkerinäringen, inte minst i form av höjda skatter och avgifter. Givet denna närings vikt för samhället, samt den hårda konkurrensen från våra grannländer, krävs det enligt motionären i stället en satsning på transporter och logistik, exempelvis i form av bättre infrastruktur. m.fl. (kd) anger i motion 2004/05:T462 att samhällets välstånd i hög grad bygger på effektiva transporter och att lastbilen är oumbärlig i detta sammanhang. Då undersökningar visat att svensk åkerinäring har sämre konkurrensvillkor än sina motsvarigheter i våra grannländer, krävs åtgärder för att stärka den svenska åkerinäringens möjligheter att konkurrera (yrkande 1). Vidare efterfrågas ökade resurser för kontroller av tung trafik och förbättrade möjligheter att bötfälla regelöverträdelser, detta i syfte att förbättra trafiksäkerheten och även konkurrensen genom att få alla att följa samma regler (yrkande 5). Likalydande förslag återfinns i motion 2005/06:T610 (yrkandena 1 och 5) av m.fl. (kd). och (båda s) redogör i motion 2004/05:T276 för en undersökning som visat att nio av tio timmerbilar kör med övervikt. Eftersom detta leder till ökat slitage på vägarna och ökade kostnader för drift och underhåll menar motionärerna att industrin tillsammans med åkerinäringen och transportfacken måste ta ett ökat ansvar för att begränsa överlaster. antog regeringen ett handlingsprogram för transport- och åkerinäringen. () kräver i motion 2004/05:T402 att detta program ses över i syfte att stärka den svenska åkerinäringens konkurrensförutsättningar. Motionären argumenterar att svensk åkerinäring förlorat marknadsandelar på grund av att de är missgynnade i förhållande till sina konkurrenter i grannländerna (yrkande 1). Vidare uppmärksammas att speditionsföretagen i allt högre utsträckning väljer att hyra in åkerier från länder utanför EU, vilket kan liknas med social dumpning. Motionären kräver åtgärder för att motverka denna utveckling (yrkande 2). och (båda s) konstaterar i motion 2005/06:T579 att överlaster är mycket vanliga på landets vägar samt att detta sliter hårt på väginfrastrukturen, inte minst i skogslänen. Enligt motionärerna har industrin, åkerinäringen och transportfacket ett ansvar att förhindra detta, som det krävs skärpa straff för att åstadkomma bättre regelefterlevnad. Sjöfartens betydelse och konkurrensvillkor m.fl. (kd, m, fp, c) föreslår i motion 2005/06:T31 att tonnagebeskattning av sjöfarten bör införas omgående i syfte att förbättra detta transportslags konkurrenskraft, allt i enlighet med intentionerna bakom tillkännagivande inom området (yrkande 6). m.fl. (m) uppmärksammar i motion 2004/05:T464 att numera långtidshyr isbrytare som under större delen av året har andra arbetsuppgifter. Motionärerna vill att behovet av kvarvarande statliga isbrytare analyseras närmare när erfarenhet av de nya isbrytarna vunnits (yrkande 16). Hur skall svensk konkurrenskraft på världshaven kunna upprätthållas? Frågan ställs i motion 2004/05:T396 av (). Enligt motionären är svaret en anpassning till de villkor som gäller inom EU, inom redarvärlden och på bemanningsområdet (yrkande 1). Vidare anges att huvudlinjerna i Godstransportdelegationens förslag vad avser sjöfarten bör fullföljas (yrkande 7). och (båda fp) understryker i motion 2005/06:T426 vikten av att sjöfarten ges möjlighet att verka under samma förutsättningar som i konkurrerande länder (yrkande 1). Vidare förordas att Godstransportdelegationens förslag med avseende på sjöfarten till stora delar implementeras (yrkande 6). m.fl. (fp) talar i motion 2004/05:T468 om den svenska sjöfarten. Denna har genom historien varit av stor betydelse för vårt lands utveckling och kommer även framöver att vara en förutsättning för ekonomisk tillväxt, inte minst i ljuset av den alltmer omfattande europeiska integrationen och ökad utrikeshandel (yrkande 24). Förslag med samma innebörd framförs av m.fl. (fp) i motion 2005/06:T559 (yrkande 12). Enligt vad som anförs i motion 2004/05:T460 av m.fl. (kd) behöver den svenska kustsjöfarten och Vänersjöfarten ges bättre villkor. Motionärerna efterfrågar ett handlingsprogram för att förbättra situationen (yrkande 4). Förslag med samma innebörd framförs av m.fl. (kd) i motion 2005/06:T611 yrkande 7. Isbrytning är en förutsättning för sjöfart på hamnar. och () uppmärksammar i motion 2005/06:T275 att de isbrytningsbogserbåtar som Norrlandshamnarna tidigare inhandlat begagnade från större hamnar inte längre kommer att byggas, vilket kommer att leda till högre kostnader. Mot denna bakgrund efterfrågas ett initiativ, kanske i samverkan med , för att få fram en standardiserad isbrytande bogserbåt. () uppmärksammar i motion 2005/06:T32 att de isbrytare som används i ett antal hamnar börjar bli åldersstigna och därmed måste ersättas, detta till en hög kostnad. För att hålla dessa kostnader nere föreslås en satsning på en ny bogserbåt med isbrytaregenskaper. Arbetet kan bedrivas i samarbete med övriga (yrkande 1). Parallellt med denna satsning bör bemanningsfrågan belysas. För att kunna rekrytera nya sjöbefäl föreslår motionären att en ny utbildning med specialkompetens för bogserbåtar (yrkande 2). () betonar i motion 2004/05:T488 vikten av att skapa ett fungerande transportsystem, inte minst i ljuset av svenskt näringslivs konkurrensnackdel i form av stora transportavstånd. I detta syfte efterfrågas en översyn av sjöfartens totala konkurrenssituation i förhållande till andra transportslag (yrkande 1) samt att regeringen tillsammans med övriga länder i verkar för konkurrensneutrala regler för europeisk sjöfart (yrkande 2). m.fl. (s) efterlyser i motion 2005/06:T356 en transportpolitik för väg-, sjö- och järnvägstransporter. För att lyckas med ambitionen om ett bättre fungerande och mer miljövänligt transportsystem krävs en sammanhållen politik där de svenska hamnarna får en nyckelposition som infrastrukturplaneringen för sjöfarten i större utsträckning bör samordnas med den långsiktiga planering som finns för vägar och järnvägar. Enligt motion 2005/06:T24 av och (båda kd) har goda förutsättningar att bli en viktig logistisk knutpunkt för hela . Kombiterminalerna i Gamlarp/och Torsvik/bör därför ingå i strategiska nät av kombiterminaler (yrkande 7). m.fl. (s) lyfter i motion 2004/05:T434 fram fördelarna med ett system där godstrafik och lastbilar kan transporteras på tåg, en s.k. tågpendeltrafik för lastbilar och godstrafik. Enligt motionärerna krävs det ett tryck för att påkalla en lösning i denna riktning, varför möjligheterna för tågpendeltrafik för lastbilar och godstrafik bör ses över. Samma förslag återfinns i motion 2005/06:T248 av (). Motion 2005/06:T578 av m.fl. (s) handlar om transporterna i skogslän. Enligt motionärerna är det även nödvändigt att utveckla ett bra nät av kombiterminaler som kan utgöra omlastningsplatser för gods fraktat på landsväg till fortsatt frakt på järnväg eller med sjöfart (yrkande 8). () och () uppmärksammar i motion 2005/06:T18 propositionens resonemang kring kombicentraler. Motionärerna föreslår att det av regeringen aviserade uppdraget till att se över vilka kombicentraler som skall ingå i det strategiska nätet av kombiterminaler skall utformas på ett sådant sätt att långa avstånd till marknader och omlastningsplatser beaktas, så att företag i olika delar av landet ges möjlighet att konkurrera på lika villkor. Hamnpolitik och åtgärder i sjöfartens infrastruktur och (båda c) välkomnar i motion 2005/06:T20 den i propositionen aviserade översynen av landets hamnkapacitet. Enligt motionärerna bör denna översyn omfatta bl.a. en översyn av möjligheterna till utbyggnad av hamn med tillhörande järnvägssystem, slusskapaciteten i och farledsavgifterna för insjösjöfarten (yrkande 3). () uppmärksammar i motion 2005/06:T19 propositionens resonemang kring bättre samsyn och rollfördelning mellan olika hamnaktörer. Enligt motionären bör det tydliggöras att den statlige förhandlarens uppdrag inte får innebära att onaturliga konkurrensbegränsningar införs. Rådande marknadsregler bör utgöra den grund som hamnföretagen konkurrerar på även . m.fl. (kd, m, fp, c) anger i motion 2005/06:T31 att de delar regeringens bedömning att hamnarnas samlade infrastruktur och resurser måste utnyttjas mer effektivt och att vissa hamnar måste prioriteras vad gäller statlig finansiering. Den process i vilken ett antal strategiska hamnar prioriteras måste dock påskyndas (yrkande 19). de () kräver i motion 2005/06:T272 en skyndsam handläggning av tidigareläggning av planering, tillståndsprövning och finansiering av dubbelspår hela vägen från till (yrkande 1). Vidare anges att hela skulle vinna på etableringen av en ny hamn i , främst eftersom det skulle avlasta de långa och trånga farlederna in till från tung fartygstrafik (yrkande 2). Motionären ser det därför som av största vikt att handläggningen av denna fråga sker skyndsamt (yrkande 3). och (båda m) anför i motion 2005/06:T313 att är en av viktigaste inre vattenvägar. I syfte att möjliggöra en fortsatt utveckling av Mälarhamnarna måste slusskapaciteten vid byggas ut med det snaraste. () uppmärksammar i motion 2005/06:T404 att Godstrafikdelegationen utpekat tre regioner, eller transportnoder, som skall få statligt stöd för att kunna stärka svenskt näringslivs konkurrensförmåga.