bet · GT01BoU5 · 2006-02-23 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet motioner om fastighetsrättsliga frågor väckta under såväl allmänna motionstiden som 2005. Förslagen avser bl.a. fastighetsbildning, expropriation, kommunala förköp, tomträtt och jordförvärvslagen. Samtliga motionsförslag avstyrks av utskottet. Utskottet behandlar dessutom redogörelsen /06:RRS14 styrelses redogörelse angående marklösen samt en med anledning av redogörelsen väckt motion. Utskottet föreslår att redogörelsen skall läggas till handlingarna och avstyrker motionsförslagen. Till betänkandet har fogats 20 reservationer och 1 särskilt yttrande. Utskottets förslag till riksdagsbeslut avslår motion 2005/06:Bo238. avslår motion 2005/06:Bo243. Reservation 1 (m, fp, kd, c) avslår motionerna 2004/05:MJ437 yrkandena 3 och 4, 2004/05:Bo302 yrkande 2 i denna del, 2005/06:Bo226 yrkande 2 och 2005/06:Bo300 yrkande 2 i denna del. Reservation 2 (m, c) avslår motionerna 2004/05:Bo302 yrkandena 2 i denna del och 3, 2004/05:Bo307 yrkande 3, 2005/06:Bo226 yrkandena 3 och 4, 2005/06:Bo255 yrkandena 11 och 12, 2005/06:Bo300 yrkandena 2 i denna del och 3 samt 2005/06:Bo335 yrkande 34. Reservation 3 (c) Återköpsrätt till exproprierad egendom avslår motionerna 2004/05:Bo258, 2004/05:Bo259 och 2005/06:Bo287. Reservation 4 (m, kd) avslår motionerna 2004/05:Bo302 yrkande 13 och 2005/06:Bo300 yrkande 4. Reservation 5 (m) avslår motionerna 2004/05:Bo302 yrkande 1, 2005/06:Bo226 yrkande 1 och 2005/06:Bo300 yrkande 1. Reservation 6 (m, c) avslår motionerna 2004/05:Bo302 yrkande 6, 2005/06:Bo259 och 2005/06:Bo300 yrkande 8 i denna del. Reservation 7 (m, c) avslår motionerna 2004/05:Bo307 yrkande 2, 2005/06:Bo214 yrkande 14 och 2005/06:Bo300 yrkande 8 i denna del. Reservation 8 (m, fp, kd, c) avslår motion 2005/06:Bo255 yrkande 9. Reservation 9 (m) - motiveringen Reservation 10 (fp) avslår motionerna 2005/06:MJ449 yrkande 58, 2005/06:Bo225 och 2005/06:Bo300 yrkande 5. Reservation 11 (m) Reservation 12 (kd, c, mp) avslår motionerna 2004/05:Bo287, 2004/05:Bo307 yrkande 8, 2005/06:N381 yrkandena 2 och 3, 2005/06:Bo223, 2005/06:Bo244 yrkande 6, 2005/06:Bo255 yrkande 10, 2005/06:Bo278 yrkandena 1 och 2 samt 2005/06:Bo299 yrkandena 1 och 3. Reservation 13 (m, fp, kd, c) avslår motionerna 2004/05:MJ497 yrkande 30 och 2005/06:MJ230. Reservation 14 (fp, kd, v, c) avslår motionerna 2004/05:Bo210 och 2005/06:L372 yrkande 3. Reservation 15 (m, fp) avslår motion 2005/06:MJ442 yrkande 3. Reservation 16 (v, mp) avslår motionerna 2005/06:Bo303 yrkande 1 och 2005/06:Bo332. Reservation 17 (c) avslår motionerna 2004/05:Bo245, 2004/05:Bo302 yrkande 17 och 2005/06:Bo300 yrkande 12. Reservation 18 (m, kd, c) avslår motion 2005/06:Fi7 yrkandena 1-6 och 8 samt lägger redogörelse /06:RRS14 till handlingarna. Reservation 19 (m, c) Reservation 20 (fp) - motiveringen Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (), (), (), (), de (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), () och (). Utskottets förslag i korthet bör avslå motionsförslaget om fastighetsnamn. Motion 2005/06:Bo238 (s) tar upp den situation där den som köper en fastighet efter köpet hos Lantmäteriet begär att den inköpta fastigheten genom fastighetsreglering skall överföras till en annan fastighet som köparen redan äger. Köparen kan härigenom undvika att betala stämpelskatt. Förfarandet är enligt motionen normalt aktuellt i de fall kostnaden för fastighetsregleringen understiger stämpelskatten. Enligt motion måste åtgärder vidtas för att förhindra att fastighetsbeteckningar försvinner vid denna typ av fastighetsreglering. Det kan enligt förslaget åstadkommas genom att kostnaderna för fastighetsreglering resp. för registrering vid fastighetsköp görs neutrala eller genom att en striktare lämplighetsbedömning görs vid fastighetsreglering. Det finns även enligt utskottets mening anledning att värna om fastigheters namn. På samma sätt som ortnamn är fastighetsnamn ofta hävdvunna och väl kända i trakten. När det gäller ortnamn ställer kulturminneslagen krav på att god ortnamnssed skall iakttas. Här har också givits ett övergripande ansvar för samordningen inom det statliga ortnamnsområdet. Någon motsvarande reglering när det gäller fastighetsnamn finns dock inte. Även om en sådan reglering saknas finns det enligt utskottets mening anledning att på olika sätt värna också namnen för enskilda fastigheter. I flertalet fall torde detta inte heller vara något problem genom att namnen finns kvar såväl i officiella handlingar som i det dagliga namnbruket. Den situation som motionärerna pekar på kan dock i vissa fall leda till att hävdvunna fastighetsnamn försvinner som officiell beteckning. Även om detta i sig inte är önskvärt kan inte namnfrågan ensamt vara avgörande för om en fastighetsbildningsåtgärd skall komma till stånd eller inte. De lämplighetsbedömningar som Lantmäteriet i dessa fall har att göra måste i första hand baseras på hur lämplig åtgärden är med tanke på fastighetens ändamål och användning m.m. När det t.ex. gäller sammanslagningen av jordbruksfastigheter finns det en strävan från samhället att stödja ett rationellt jordbruk genom att bilda bärkraftiga brukningsenheter. Med hänvisning till det nu anförda avstyrker utskottet motionen. Utskottets förslag i korthet bör avslå motionsförslaget om fastighetskoordinater. Jämför reservation 1 (m, fp, kd, c). I motion 2005/06:Bo243 (kd) föreslås att det skall införas ett system med fastighetskoordinater som har rättsverkan. Enligt förslaget skall fastighetsgränser kunna bestämmas med hjälp av fastighetskoordinater i stället för som med fysiska gränsmarkeringar i form av gränsrör, råstenar m.m. En utredning bör därför tillsättas med uppgift att utvärdera förutsättningarna för en sådan ordning. Frågan om att använda koordinater för att fastställa fastighetsgränser har aktualiserats av i olika sammanhang. Verket finansierar också ett doktorandprojekt som bl.a. syftar till att se över förutsättningarna för att bestämma fastighetsgränser med hjälp av koordinater. Den avhandling som kommer att bli resultatet beräknas föreligga . Avsikten är att därefter skall ta ställning till den fortsatta hanteringen av frågan. Digitaliseringen av rumsliga data som kartor och fastighetsdata har nått långt i en rad avseenden. Det kan också på goda grunder antas att denna utveckling kommer att fortgå och att data i digital form kommer att spela en helt avgörande roll . Enligt utskottets mening framstår det mot denna bakgrund som naturligt att också frågor som rör fastighetsgränser m.m. kan hanteras i system som baseras på digitalt baserad information. Även bildandet av tredimensionella fastigheter aktualiserar frågan om hur fastighetsgränser skall bestämmas. Det finns därför anledning att på olika sätt beakta möjligheten att använda ett koordinatsystem när nya applikationer, som bygger på information i digital form, tillkommer. är det naturligtvis inte oproblematiskt att övergå till ett digitalt system från dagens system som bygger på att en fastighets gränser utmärks rent fysiskt genom olika former av gränsmarkeringar. Det gäller inte minst hur man på ett rättssäkert sätt skall kunna föra in dagens fastighetsbestånd i det nya systemet. Utskottet vill här bara peka på de insatser som har fordrats för att upprätta ett datoriserat fastighetsdatasystem. Enligt utskottets mening bör inte nu ställa sig bakom förslaget i motion 2005/06:Bo243 (kd). Utskottets förslag i korthet bör avslå motionsförslagen om expropriationsändamålen. Jämför reservation 2 (m, c). Expropriation innebär att enskildas egendom tas i anspråk för att tillgodose olika samhällsnyttiga ändamål. De s.k. expropriationsändamålen anges i 2 kap. expropriationslagen (1972:719). Kommunen är berättigad till expropriation av mark som skall användas för tätbebyggelse. Expropriation kan också ske för att tillgodose ändamål som avser kommunikationer, drivkraft, vatten och avlopp, näringsverksamhet, skydds- och säkerhetsområden, försvarsändamål, kultur samt natur och friluftsliv. Även vanvårdade fastigheter kan exproprieras. Dessutom finns en allmän bestämmelse om expropriation av mark som behövs för verksamhet som staten eller kommunen har att tillgodose eller som är av väsentlig betydelse för riket, orten eller en viss befolkningsgrupp. Något av en särställning har regeln om s.k. värdestegringsexpropriation. Dess innebörd är att förhindra oförtjänt värdestegring hos fastigheter som inte direkt berörs av ett expropriationsförfarande men som förväntas öka i värde genom ett expropriationsföretag. Regeln bygger på likhetsprincipen och syftar till att eliminera sådan markvärdesstegring som ställer icke exproprierade markägare i en bättre situation än dem vars mark exproprieras. Förslag om att inskränka expropriationsändamålen förs fram i de tre motionerna 2004/05:Bo302 (m) yrkande 2 i denna del, 2005/06:Bo300 (m) yrkande 2 i denna del samt 2004/05:MJ437 (m) yrkandena 3 och 4. Enligt motionerna bör expropriationslagen utvärderas i syfte att begränsa och tydliggöra expropriationsändamålen. Utgångspunkten skall härvid vara att endast ytterst angelägna uppgifter och samhällsåtaganden som infrastruktur liksom att värna människors liv och hälsa samt att skydda natur och miljö skall kunna utgöra expropriationsgrund. Enligt motion 2005/06:Bo226 (c) yrkande 2 bör expropriation vara sekundär till andra lösningar. Det innebär att expropriation endast bör komma i fråga när alla andra alternativ har prövats. Förslag som avser avgränsningen av expropriationsändamålen har behandlats av utskottet vid ett flertal tillfällen (senast i bet. 2003/04:BoU5). Utskottet har därvid intagit ståndpunkten att den rådande regleringen av de ändamål för vilka expropriation får ske innebär en sådan avvägning mellan olika intressen att en ändamålsenlig hushållning av markresurser främjas. Särskilt har utskottet påpekat att det även fortsättningsvis kommer att vara nödvändigt för det allmänna att kontrollera samhällsutvecklingen genom att tillämpa expropriation i enskilda fall. En total inskränkning av möjligheterna till expropriation för enskilda rättssubjekt och en begränsning av möjliga expropriationsändamål för staten och kommunen skulle innebära betydande svårigheter för samhällsutvecklingen. Det allmänna måste även fortsättningsvis ha möjligheter att göra erforderliga avvägningar mellan skilda berättigade intressen som kan göra anspråk på ett specifikt markområde. Vid tillståndsprövningen skall hänsyn inte bara tas till de allmänna intressen som kan motivera den sökta åtgärden utan även till motstående intressen. Vidare bör tillstånd exempelvis inte få meddelas om ändamålet lämpligen bör tillgodoses på annat sätt eller om olägenheterna av expropriationen från allmän eller enskild synpunkt överväger de fördelar som kan vinnas genom den. Mot den bakgrunden har utskottet funnit att kraven på rättssäkerhet får anses vara tillgodosedda. Utskottet har inte på de i motionerna angivna grunderna funnit skäl att frångå sina tidigare ställningstaganden. Motionsförslagen avstyrks således. Utskottets förslag i korthet bör avslå motionsförslagen om ersättningsreglerna vid expropriation. Jämför reservation 3 (c) och särskilt yttrande (m, fp, kd). Bestämmelserna i expropriationslagen skiljer mellan tre olika slag av ersättning. Löseskilling utgår då en hel fastighet exproprieras medan intrångsersättning utbetalas när endast del av fastighet inlöses. Därutöver utgår ersättning för personlig skada, vilken innefattar andra förluster som ägaren m.fl. kan göra genom expropriationen. Ersättningen för personlig skada kan avse exempelvis flyttkostnader eller förlust genom nedläggning av rörelse och har således inget att göra med själva fastighetens värde. Den exproprierande står dessutom i allmänhet för motpartens kostnader för hela expropriationsförfarandet. Undantag gäller för kostnader som uppkommit genom försummelse eller kan betraktas som onödiga. Dessutom gäller vid prövning i högre rätt än fastighetsdomstol att den exproprierande oavsett utgången svarar för rättighetshavarens kostnader då endast den förre överklagat. Grundprincipen om att den enskilde skall ersättas för sin förlust begränsas genom den s.k. presumtionsregeln. Denna regel innebär att den ökning av fastighetens marknadsvärde som ägt rum före expropriationsansökan räknas fastighetsägaren till godo endast om det konstateras att ökningen beror på annat än förväntningar om ändring i markens tillåtna användningssätt. Fastighetsägaren har bevisbördan för att så är fallet. Ersättning för ledningsrätt bestäms enligt reglerna i expropriationslagen. Lagens ersättningsbestämmelser tillämpas helt eller delvis också när andra typer av liknande ersättningar skall bestämmas. Utformningen av ersättningsreglerna vid expropriation tas upp i sex motioner. Enligt motionerna 2004/05:Bo302 (m) yrkandena 2 i denna del och 3 samt 2005/06:Bo300 (m) yrkandena 2 i denna del och 3 förordas dels att ersättningsrätten skall vidgas, dels att presumtionsregeln skall avskaffas. Förslagen innebär att ersättning skall utgå för fulla fastighetsvärdet samt för de kostnader och det intäktsbortfall som kan uppkomma. I motionerna 2004/05:Bo307 (fp) yrkande 3 samt 2005/06:Bo255 (fp) yrkandena 11 och 12 förordas dels att ersättning skall utgå med fullt marknadsvärde, dels att presumtionsregeln skall avskaffas. Vid expropriation måste alternativa lösningar ha prövats och ersättningen beräknas utifrån fullt marknadsvärde. Enligt motionerna 2005/06:Bo226 (c) yrkandena 3 och 4 samt 2005/06:Bo335 (c) yrkande 34 skall det vid expropriation finnas klara ersättningsregler som skall följas noga. Dessutom skall ersättningsfrågan vara klar innan tillträde får ske till den exproprierade egendomen. föreslog (bet. 2003/04:BoU5) att expropriationslagens ersättningsregler skulle utvärderas. ställde sig också bakom förslaget. Med anledning av beslut har regeringen beslutat att tillsätta en särskild utredare för att göra en översyn av ersättningsbestämmelserna i 4 kap. expropriationslagen. Översynen skall omfatta såväl frågor om ersättning vid expropriation som frågor om ersättning vid andra tvångsförfoganden där expropriationslagens ersättningsbestämmelser skall tillämpas. Utredaren skall dessutom utifrån den gjorda undersökningen och reglerna om egendomsskydd i regeringsformen och ta ställning till om ersättningsreglerna i 4 kap. expropriationslagen leder till rimliga resultat för berörda parter vid olika slag av expropriationsföretag. Om utredaren anser att det finns behov av författningsändringar skall förslag om sådana ändringar lämnas. Utredaren skall i ett delbetänkande redovisa hur ersättningsbestämmelserna i expropriationslagen tillämpas. Regeringen avser därefter att besluta om tilläggsdirektiv för att precisera uppdraget. Uppdraget skall slutredovisas . Den utvärdering av ersättningsreglerna vid expropriation som utskottet och uttalat sig för har påbörjats. Även om det skett med viss tidsutdräkt finns det enligt utskottets mening inte anledning att ånyo göra ett uttalande med samma innebörd. Det pågående utredningsarbetet bör sålunda avvaktas. Motionerna avstyrks med hänvisning härtill. Återköpsrätt till exproprierad egendom Utskottets förslag i korthet bör avslå motionsförslagen om återköpsrätt för exproprierad egendom. Jämför reservation 4 (m, kd). Förslag om att införa en återköpsrätt av exproprierad egendom förs fram i tre motioner. I motionerna 2004/05:Bo258 (m), 2004/05:Bo259 (kd) samt 2005/06:Bo287 (kd) där det föreslås att det skall införas en återköpsrätt till exproprierad egendom när den vidareförsäljs av exproprianten. Enligt motionerna är det rimligt att exproprierad mark som inte längre används för det ändamål som expropriationen avser skall kunna återköpas av den ursprunglige ägaren. Utskottet kan i och för sig dela den principiella uppfattning som ligger till grund för motionerna, att exproprierad mark mot vederlag skall kunna återgå till den ursprunglige ägaren. kan utskottet konstatera att en sådan ordning reser en rad frågor och problem. Det gäller t.ex. inom vilken tid ett återköp skall kunna aktualiseras och till vilket pris som ett återköp skall kunna ske. Sammantaget gör utskottet därför bedömningen att en ordning med återköpsrätt inte bör införas. Motionerna avstyrks sålunda. Utskottets förslag i korthet bör avslå motionsförslagen om kommunala förköp. Jämför reservation 5 (m). I de båda motionerna 2004/05:Bo302 (m) yrkande 13 samt motion 2005/06:Bo300 (m) yrkande 4 föreslås att den kommunala förköpsrätten skall avskaffas. Enligt motionerna ger det kommunala planmonopolet, expropriationslagen tillsammans med överlägsna ekonomiska resurser kommunerna en sådan ställning att förköpsmöjligheter inte bör finnas. Utskottet har vid ett flertal tillfällen (senast bet. 2003/04:BoU5) avstyrkt motionsförslag om att förköpslagen skall upphävas. har utskottet ställt sig bakom förköpslagens huvudprinciper och ansett att lagen bör behållas. Utskottet har anfört att den kommunala förköpsrätten utgör ett viktigt komplement till expropriationslagen och att den innebär att ett ofta tids- och kostnadskrävande expropriationsförfarande kan undvikas. Vidare har utskottet ansett att förköpslagen bör ses som ett av flera instrument som tillsammans ger kommunerna möjlighet att planera bebyggelseutvecklingen och i övrigt ta ansvar för den fysiska samhällsutvecklingen. Utskottets ställningstaganden i denna del ligger fast. Motionerna avstyrks sålunda. Utskottets förslag i korthet bör avslå motionsförslagen om äganderätten. Jämför reservation 6 (m, c). Äganderätten utgör enligt motionerna 2004/05:Bo302 (m) yrkande 1 samt 2005/06:Bo300 (m) yrkande 1 grund för välstånd och trygghet. Den måste därför stärkas mot inskränkningar i form av expropriation, förvärvsprövning m.m. Även i motion 2005/06:Bo226 (c) yrkande 1 framhålls att äganderätten måste ges en starkare ställning gentemot expropriation m.m. Motionsförslagen utgår från uppfattningen att dagens lagstiftning vad gäller bl.a. expropriation och förvärsvprövning i vissa fall skulle utgöra en sådan inskränkning i äganderätten att den måste genomgå en radikal reformering. Utskottet delar inte denna uppfattning. Som utskottet anfört ovan skulle en total inskränkning av möjligheterna till expropriation för enskilda rättssubjekt och en begränsning av möjliga expropriationsändamål för staten och kommunen innebära betydande svårigheter för samhällsutvecklingen. På samma sätt utgör förvärvslagstiftningen ett viktigt instrument för såväl mark- som regionalpolitiken. Enligt utskottets mening måste det allmänna även fortsättningsvis ha möjlighet att göra erforderliga avvägningar mellan skilda berättigade intressen som kan göra anspråk på ett specifikt markområde. En förutsättning är naturligtvis att detta sker på ett rättssäkert sätt där såväl enskilda som allmänna intressen vägs in. Enligt utskottets uppfattning svarar dagens lagstiftning mot dessa krav. Det hindrar inte att lagstiftning av denna innebörd ständigt måste prövas med avseende på om den svarar mot de ändamål den är avsedd att fylla. När det gäller expropriationslagens ersättningsregler har också, efter beslut av , en översyn påbörjats. Utskottet är dock inte på de i motionerna angivna skälen berett att förorda att en mer genomgripande översyn av lagstiftningen nu görs. Utskottets förslag i korthet bör avslå motionsförslagen om avskaffande av tomträttsinstitutet. Jämför reservation 7 (m, c). I motionerna 2004/05:Bo302 (m) yrkande 6, 2005/06:Bo300 (m) yrkande 8 i denna del samt 2005/06:Bo259 (m) föreslås att tomträttsinstitutet skall avskaffas. Enligt motionerna kan tomträtten bara motiveras om man av ideologiska skäl vill bekämpa ett spritt enskilt ägande, varför den bör avvecklas. Vid sin tidigare behandling av förslag om att avskaffa eller inskränka tomträttsinstitutet (senast i bet. 2003/04: BoU5) har utskottet framhållit att tomträttsinstitutet när det infördes var avsett som ett komplement till äganderätten. Byggnadsverksamheten skulle uppmuntras genom att man gjorde det möjligt för kommunerna att tillhandahålla mark för bostäder till ett lägre pris än om den skulle säljas. Införandet av tomträttsinstitutet hade följaktligen en tydlig bostadssocial prägel. Dessutom eftersträvades möjligheter att förhindra en kapitalisering av markvärdesstegringen hos enskilda fastighetsägare. Enligt utskottets mening har de nu redovisade motiven för tomträttsinstitutet fortsatt relevans, varför inga åtgärder bör vidtas som syftar till att begränsa möjligheterna att upplåta mark med tomträtt. Kommunerna bör sålunda även framgent ges möjlighet att använda tomträttsinstitutet som ett instrument för kommunerna att hålla tillbaka boendekostnaderna. Motionerna avstyrks sålunda. Utskottets förslag i korthet bör avslå motionsförslagen om friköp av tomträtter. Jämför reservation 8 (m, fp, kd, c). Kopplat till ett förslag i samma motion om att avveckla tomrättsinstitutet föreslås i motion 2005/06:Bo300 (m) yrkande 8 i denna del att tomträttshavare skall ges möjlighet att friköpa sina tomter. Även i motionerna 2004/05:Bo307 (fp) yrkande 2 samt 2005/06:Bo214 (fp) yrkande 14 föreslås att det skall finnas en möjlighet för alla tomträttshavare att friköpa sin tomt. Enligt motionerna bör erbjudandet om att friköpa sin tomt finnas i alla kommuner - detta för att vidga utrymmet för privat ägande av tomtmark. Förslag om friköp av tomträtter avstyrktes av utskottet (bet. 2003/04:BoU5). Utskottets ställningstagande gjordes mot bakgrund av att tomträttsinstitutet enligt utskottets mening borde behållas. Utskottet fann det inte heller motiverat att genom lagstiftning framtvinga en utförsäljning av de fastigheter som upplåts med tomträtt. Vad som i de nu behandlade motionerna har anförts har inte givit utskottet anledning att frångå sitt tidigare ställningstagande. Det bör således även i fortsättningen vara den enskilda kommunen som avgör omfattningen av tomträttsinstitutets användning. Motionerna avstyrks därför. Utskottets förslag i korthet bör avslå motionsförslagen om upphävande av jordförvärvslagen. Jämför reservationerna 9 (m) och 10 (fp). Jordförvärvslagens bestämmelser leder enligt motion 2005/06:Bo255 (fp) yrkande 9 till lägre ersättning för den som säljer sin egendom. Lagen bör därför upphävas. I samband med behandlingen av förslagen till ändringar i jordförvärvslagen (bet. 2004/05:BoU7) hade utskottet också att ta ställning till motionsförslag om att lagen skulle upphävas. Motionsförslagen avstyrktes bl.a. mot bakgrund av bedömningen att jordförvärvslagen bör utgöra ett instrument för den markpolitik som skall bedrivas. Enligt utskottet borde lagen därför utformas så att den effektivt uppfyller ett regionalpolitiskt syfte. Utskottets ställningstagande i denna del ligger fast. Förslaget om att avveckla detta mark- och regionalpolitiska instrument avstyrks sålunda. Utskottets förslag i korthet bör avslå motionsförslagen om utformningen av jordförvärvslagen. Jämför reservationerna 11 (m) och 12 (kd, c, mp). I tre motioner förs det fram förslag som avser ändringar i jordförvärvslagen. Enligt motion 2005/06:MJ449 (mp, -) yrkande 58 bör det ske en översyn av jordförvärvslagen m.m. vid överlåtelse av skogsfastigheter - detta i syfte att främja ett småskaligt, långsiktigt ägande och brukande av sådana fastigheter. De genomförda ändringarna i jordförvärvslagen riskerar enligt motion 2005/06:Bo225 (c) att rubba ägarbalansen till förmån för de stora skogsföretagen. Lagen måste därför ses över i syfte att stärka familjedrivna jord- och skogsbruk. Förvärvsprövningen utgör enligt motion 2005/06:Bo300 (m) yrkande 5 en inskränkning i äganderätten. Den måste därför tas bort för privatpersoner. beslutade (bet. 2004/05:BoU7) om vissa ändringar i jordförvärvslagen. Ändringarna, som trädde i kraft , avser huvudsakligen bestämmelserna om tillstånd vid förvärv av lantbruksegendom i glesbygd samt bestämmelserna om juridiska personers förvärv av lantbruksegendom.