bet · GT01SfU6 · 2006-03-23 00:00:00 — Inga skydd, försäkringar och sådant gäller för dem som jobbar på den andra sidan, det vill säga den svarta eller irreguljära arbetsmarknaden. Det är väldigt viktigt att ta hänsyn till . Det är en marknad som växer i hela , och inte bara i . Det är inte bara företag som anställer personer som inte ens har arbetstillstånd och så vidare, eftersom det finns nytta att dra av det. Vi håller på att skapa segregerade branscher på arbetsmarknaden i där vissa branscher invandrariseras. Man kan egentligen säga att fattigdomen etnifieras, och det är ett stort problem som vi inte bara har i utan också i hela . Taxibranschen, restaurangbranschen och städbranschen och så vidare är branscher som är öppna för personer som har andra bakgrunder än personer i majoritetssamhället. Vi har också en föreställning om att om man får arbete betraktas man som den som bara kan arbeta antingen med invandrarfrågor eller med frågor som indirekt rör invandrare och invandringen inom , banker och olika företag. Så fort man ser annorlunda ut blir man mångfaldskonsult. Vi har ett problem med anställningar. Det gäller inte bara de objektiva meriteringarna. Det finns också en nätverksanställning där de flesta jobb som utannonseras redan är tillsatta. De som annonserar vill ha det bekväma, det man känner. Det har det forskats och diskuterats om också. Ett annat område är var man utannonserar jobben och så vidare. Detta är inte medvetet. Man gör det inte därför att man tror att det är bättre att anställa svenskar i stället för invandrare, utan det är vad man gör. Man gör precis som man har gjort. En definition av den strukturella diskrimineringen är att man normalt gör som man alltid har gjort, det vill säga man gör det utifrån de premisser som man har, det tankesätt man har, det sätt man har arbetat på. Sedan har vi utvärdering och bedömning av meriter. Det är inte bara utvärdering och meriter som är problemet, utan vi behöver också mer statistik över om de som har fått sina meriter utvärderade har fått jobb. Sedan har vi position i organisationen, det vill säga gör man karriär eller inte om man har fått jobb. Vilka kurser går man? Sedan är det så att den strukturella diskrimineringen inte bara gäller på ett område, det vill säga arbetsmarknad, utbildningssystem eller rättsväsendet, för sig, utan det har en massa spillövereffekter som det också är oerhört viktigt att ha kunskap om för att kunna motarbeta det. Vidare har vi diskriminering inom utbildningssystemet. Om folk inte får de grundläggande meriter som man ska söka arbete på arbetsmarknaden på är det klart att det har en spillövereffekt om utbildningen inte fungerar så bra. Utgångspunkterna är olika. Man har inte meriter med sig för att kunna söka arbete oavsett om diskriminering förekommer eller inte på arbetsmarknaden. Det är andra förutsättningar. I ett område där vi har gjort intervjuer i utredningens andra rapport inifrån berättar familjer för oss att deras barn blir tvungna att läsa sina läxor i trappuppgången för att de inte har rum att sitta och läsa i. Där har diskrimineringen en spillövereffekt på resultatet på arbetsmarknaden och chanserna på arbetsmarknaden. Sedan har diskrimineringen på arbetsmarknaden en spillövereffekt på till exempel socialförsäkringssystemet som bygger på arbete, om man inte får arbete, om man är ensamstående mamma. En del grupper som missgynnas av det systemet får en spillövereffekt på andra områden som vi också måste ta hänsyn till. När går ut med en rapport och säger att det största problemet som vi har är diskrimineringen på arbetsmarknaden måste man ta hänsyn till de här spillövereffekterna. Så är det naturligtvis också inom socialförsäkringssystemen. Det gäller om man är sjukskriven och vilken rehabilitering man får. Också i deras rapport står det att personer med invandrarbakgrund har svårare att komma tillbaka till arbetet efter sjukskrivningen. Det beror delvis på att de tycker att de inte får det stöd de borde få från arbetsgivarna och från arbetskamraterna. Det har en effekt på hälsan, och hälsan har en effekt på arbetsmarknaden. Vi vet att detta är en växelverkan. Det är oerhört viktigt med den engelska termen institutional arrangements, det vill säga de mellaninstitutionella kontakterna om problem. Det är de här rapporterna som har kommit bland annat. Om effekten på socialförsäkringssystemet och arbetsmarknadens effekter handlar en rapport som kom 2001. Den säger att det grundläggande är invandrarens placering i det svenska samhället, antingen utanför arbetsmarknaden eller på arbetsmarknaden men i de yrken som är oerhört slitsamma, lågbetalda och så vidare. Den andra rapporten som kom drar ungefär samma slutsats. De har sämre arbetsförhållanden och sämre hälsa. Slutsatsen blir en diskussion om att hälsa och arbete påverkar varandra. I vår utredning pågår också en diskussion om problemet med socialförsäkringens utformning, nämligen att vara den generella politiken för alla som kom till som ett instrument för att skapa ett integrerat nationellt samhälle. Den har vissa effekter för det samhälle som vi har som inte ser ut som då. Vi har grupper som ställs utanför arbetsmarknaden. Det är olika grupper. Det är inte bara personer med invandrarbakgrund som missgynnas av det system som vi har. Då måste vi börja diskutera. Är det inte dags att diskutera och förändra socialförsäkringssystemet för att anpassa det efter det samhälle vi har? Strukturerna och institutioner måste förändras. Hela organisationen bygger på full sysselsättning. Det är genom full sysselsättning folk har arbete. Då ingår man i socialförsäkringssystemet. Det är därför som personer med invandrarbakgrund, ungdomar som har sämre förutsättningar och också kvinnor i många fall drabbas hårdare. Allt det här sagda är bara ett litet exempel, eftersom tiden är kort, på just dessa institutionella sammanhang som vi måste börja diskutera. När vi diskuterar integration måste vi ändra fokus . Vi måste ändra fokus från att titta på dem, deras språk, deras meriter, deras sätt att vara, deras kultur och allt detta som är deras och de-andra-görandet som är en process som alltid pågår till oss själva, det system vi har, våra lagar, strukturer, institutioner, hur arbetsmarknaden är organiserad, hur jobben tilldelas, tillgång till makt och inflytande och vilka som har kontroll över det. har integrationen diskuterats som maktneutral och som om den inte har någonting att göra med makten direkt. Vi måste se att integration och makt hör ihop. Vad ska man göra för att motverka det? Det finns fortfarande grupper, personer och institutioner som förnekar förekomsten av en strukturell institutionell diskriminering. De försöker jättegärna hitta andra orsaker som förklaring till lägre sysselsättning, sämre hälsa, fattigdom och så vidare. De fortsätter att lägga skulden på de andra och deras sätt att vara, deras sätt att söka arbete och så vidare. Det måste vi naturligtvis komma ifrån om vi vill lösa problemet, annars kommer vi att sitta här och diskutera integrationsproblemet som de andras problem. Då har vi ett förnekande som är historiskt. Vi förnekar att vi historiskt sett över huvud taget har varit en del av det internationella och nationella diskrimineringssystemet. Vi har det vetenskapliga förnekandet som är väl etablerat. Man försöker hitta andra förklaringar än diskriminering till svåra problem. Det är som om diskriminering blir en restprodukt som vi tar till när andra faktorer inte kan förklara det hela. Det politiska förnekandet finns naturligtvis. Det är stort . I åtta europeiska länder, från och nedåt, finns det politiska partier i regeringsställning, i riksdag eller olika maktpositioner som har enda fråga på sin agenda, nämligen att kasta ut dem. Det har försämrat integrationen oerhört mycket. Vi har fått nya migranter eller invandrare även från till eftersom man ändrade lagarna där. Det vardagliga förnekandet är naturligtvis stort i medier, skolor och runtomkring. Det måste vi också diskutera. är det normalt att förneka, eftersom det inte drabbar dem som inte drabbas av en strukturell diskriminering. Ordföranden: för en utmärkt föredragning. Vi väntar med frågorna även om det finns flera och går vidare med hela programmet. Integration, ekonomisk tillväxt och spelregler , : Det var roligt att komma hit. Jag ska försöka ge några lite mer ekonomisk-historiska exempel på detta med integrationsproblematiken. Vi hade en ganska av arbetskraftsinvandring i ; från slutet av till . Bakgrunden till att vi hade detta var bland annat att vårt land klarade sig undan medan stora delar av övriga drabbades av kriget och hade en delvis förstörd infrastruktur och produktionsapparat. Efter kriget kunde vi snabbt komma i gång med export och produktion. Detta ledde till en stor efterfrågan på arbetskraft. Man kan säga att vi till och med hade en överskottsefterfrågan på arbetskraft. Man letade verkligen efter arbetskraftsreserver på . En reserv som man identifierade var de gifta kvinnorna. Den andra reserven var utländsk arbetskraft. Svenska företag rekryterade i utlandet, och senare organiserades invandring även i regi av Ams. Den största invandringen kom till stånd på mer spontan väg genom att regelsystemen förändrades och liberaliserades. Man avskaffade visumregler och en massa krångliga procedurer med att få arbetstillstånd och uppehållstillstånd och sådant. Vi fick en gemensam nordisk arbetsmarknad. I praktiken kan man säga att arbetskraftsinvandringen var fri och större delen av 60-talet. Perioden därefter, och framåt, har haft en helt annan karaktär. Den tidigare periodens arbetskraftsinvandring, som huvudsakligen kom från men även från Väst- och , ersattes av en invandring ifrån och . Där fanns ett större inslag av flyktingar. De juridiska termerna här lämnar jag därhän och kallar dessa för flyktingar. Det rör sig om personer med flyktingskäl, de facto-flyktingar, personer med humanitära skäl, krigsflyktingar och allt vad det har hetat under olika perioder. Det var en lite annan typ av invandring, precis som sade tidigare. upphörde eller minskade arbetskraftsinvandringen därför att invandringspolitiken ändrades när det gällde arbetskraftsinvandring. Men den här perioden skiljer sig också från den förra genom att bristen på arbetskraft försvann. Överskottsefterfrågan på arbetskraft, som var ett resultat av att vi hade en sådan hög ekonomisk tillväxt, försvann. (Bild 8) Det här är ett diagram som visar den ekonomiska tillväxttakten under . Som ni ser här är perioden exceptionell. Det är den period då vi har haft den högsta ekonomiska tillväxten. Det korrelerar också med den period när vi fick ta till de här arbetskraftsreserverna och när det inte tycktes finnas arbetskraft nog helt enkelt för att täcka denna efterfrågan. (Bild 9) finns det en annan ekonomisk förändring som har skett jämfört med den här perioden av arbetskraftsinvandring. Det är att vi har fått en ekonomisk strukturomvandling. Den ekonomiska tillväxten bars fram av en industriell expansion och en svensk exportindustri. Men har industrisektorn minskat i betydelse när det gäller sysselsättningen, och de nya jobben har skapats i tjänstesektorn. I det här diagrammet kan man också se hur sysselsättningen sjunker i industrisektorn. Man kan säga att många av de lätta och okvalificerade industrijobb som var ingångsjobb för invandrare speciellt har rationaliserats bort och ersatts av nya jobb i tjänste- och servicesektorn. Detta har förmodligen bidragit till att försvåra för nya flyktinggrupper att få jobb genom att här krävs språkkunskaper och vissa andra utbildningar som vi har speciellt svenska regler för. Jag återkommer till det. Den här perioden kännetecknas av en mer reglerad invandring. satte man stopp för utomnordisk arbetskraftsinvandring. Den öppnades egentligen inte igen förrän gick med i EU . Däremot var man ju fortfarande ganska generös när det gällde flyktingpolitiken. Det är den regelförändringen som ledde till att vi fick en annan struktur på själva invandringen . En anledning till att vi har en ganska liten arbetskraftsinvandring är ju att löneskillnaderna i är ganska små och att vi inte har speciellt höga löner internationellt sett att locka med. Jag skulle tro att det spelar in när det gäller kvalificerad arbetskraft. De söker sig till en del andra länder i stället. Om man tittar på invandrares integration på arbetsmarknaden ser man att det finns stora skillnader. Vi ser detta när det gäller arbetslöshetsnivån. Invandrare har högre arbetslöshet, lägre sysselsättning, kanske ett ökat bidragsberoende och lägre inkomster. Detta leder kanske till mindre privat konsumtion och mer segregerat boende och så vidare. Mycket av detta kokar ned till en fråga om jobb. Inkomstskillnaderna beror i huvudsak på tillgången på jobb. Den allmänna bilden är att infödda tjänar mer än utrikes födda om man bara tittar på genomsnitt, precis som visade här. Infödda har en högre sysselsättning än utrikes födda i genomsnitt. Men finns det väldigt stora skillnader mellan olika invandrargrupper. De som har det sämst är ofta de som har kommit och har varit flyktinginvandrare. Den lilla arbetskraftsinvandring vi har ifrån kännetecknas i allmänhet inte av lägre sysselsättning. Men det har också skett en försämring för nästan alla invandrargrupper ända . Det har gjorts en hel del individbaserade undersökningar där man har uppgifter på individer i nästan hela den svenska befolkningen. Där försöker man ta reda på vad skillnaderna i chansen att få jobb beror på. Man kan utse tre faktorer som har stort förklaringsvärde. Den ena är sådant som hänger ihop med individerna själva, vilken utbildning de har, vilken ålder, civilstånd och så vidare. Detta gäller både infödda och invandrare. Det har ett stort förklaringsvärde. Den andra typen av faktorer är sådant som hänger ihop med födelselandet. Det finns stora skillnader mellan infödda och invandrare från olika födelseländer som är svåra att förklara med vanliga ekonomiska humankapitalmodeller. Vissa hävdar att en del av de här skillnaderna beror på att det krävs så kallade Sverigespecifika kunskaper, att det inte går att bara mäta utbildningsnivån utan att det också är fråga om att man måste ha en svensk examen eller att man måste anpassa en utländsk examen efter svenska förhållanden och så vidare. Den andra förklaringen var den som vi hörde alldeles , att det här är en fråga om diskriminering. Det uttömdes ganska tydligt så det bara nämner jag. Den tredje typen av faktorer som har stort förklaringsvärde är den som hänger ihop med hur situationen är i den region eller det lokala samhälle där man råkar hamna, hur sysselsättningen fungerar på den lokala arbetsmarknaden, hur hög arbetslösheten är, hur näringslivsstrukturen ser ut på den lokala orten och så vidare. Det har betydelse om det är storstad eller en mindre stad och om det finns olika typer av nätverk på den lokala orten. Vi har gjort en rad sådana här studier där vi kan visa att de här lokala faktorerna har väldigt stor betydelse. Man kan för samma invandrargrupp hitta att sysselsättningen i den ena kommunen kanske är och i den andra kan den vara . Det finns alltså lokala skillnader som vi borde sätta oss in i bättre och försöka förstå vad de beror på. ska jag lite grann lämna de ekonomiska förklaringarna och fokusera på individer och hur de försöker anpassa sig efter de förutsättningar som finns. Utifrån det humankapital man bär med sig som flykting till eller invandrare i kan man alltså välja olika strategier. Vi har gjort en studie av tolv olika flyktinggrupper som alla har invandrat efter 1973. Det är inte de tidigare invandrargrupperna vi har studerat. En sak som vi tittade närmare på var om man, om vi tog hänsyn till alla de andra faktorer som jag nämnde , individuella faktorer, lokala förhållanden, ekonomiska faktorer och så vidare, kunde se några skillnader mellan vad olika flyktinggrupper satsar på, om de satsar på att bli anställda i privat sektor, anställda i offentlig sektor eller på att bli egenföretagare till exempel. För svenskar är den vanligaste strategin för män att bli anställda i privat sektor, medan vi har ganska få egenföretagare kan man säga. För kvinnor är det ungefär fifty-fifty om man är anställd i offentlig sektor eller i privat sektor. Vi har jämfört några flyktinggrupper med svenskar och sett hur man skiljer sig åt. (Bild 10) På den bild jag visar har vi satt dem som är födda i till 1. Det är referenspunkten för allt detta. Vi ser till exempel för bosnier att man satsar på att bli anställd i privat sektor eller offentlig sektor, inte så mycket egenföretagande. Syrier har en väldigt stark satsning på egenföretagande. Etiopier är klart överrepresenterade när det gäller anställning i offentlig sektor. Detta är bara några exempel. Vi har ytterligare sådana här exempel, men det är väldigt tydligt att olika grupper på grund av någonting som man har med sig i bagaget är olika lämpade för olika saker och agerar utifrån detta. (Bild 11) För kvinnor ser det ungefär likadant ut för de här grupperna. Sedan gjorde vi en annan liten studie också där vi tittade på yrkesfrekvenser. En vanlig åsikt är ju att vi har fullt med flyktingar och invandrare som är högutbildade men som inte hamnar i rätt yrke. Det är säkert så. Det finns flera studier som har visat det. Men även när det gäller yrken kan man se att det är klara skillnader mellan olika invandrargrupper. Vi följde någonting som heter Standard för svensk yrkesklassificering. Där klassar man olika yrken, från ganska okvalificerade jobb som är nivå 1 till nivå 4 som kräver en längre högskoleutbildning och akademisk examen. Då ser vi till exempel följande fördelning. De flesta svenskar hamnar i den näst lägst kvalificerade yrkesgruppen. Sedan har vi väldigt få riktigt lågkvalificerade jobb. Resten finns på nivåerna 3 och 4. Jämför man detta med bosnier ser vi att de är klart överrepresenterade i de lägsta yrkeskvalificeringsgrupperna och mer frekventa i lägre kvalificerade yrken, kan man säga. (Bild 12) Tittar man på ungrare och iranier är det som slår mig att fördelningen knappt skiljer sig alls från den svenska. De är väldigt lika, något lite fler i lågkvalificerade yrken men fler i högkvalificerade yrken. Det finns fler länder som och . De är inte de enda. och är andra. Detta är alltså invandrare som har kommit efter 1973. Gruppen etiopier slutligen är speciell på så vis att man har väldigt många i de lägre kvalificerade yrkena. (Bild 13) För kvinnor är mönstret likartat, kan man säga. Det skiljer sig inte speciellt mycket från det manliga mönstret. (Bild 14) Jag ska inte gå igenom alla de här tabellerna, för tiden börjar rinna ut. Men lite snabbt kan jag visa på att vi också tittade på vilka som är de elva vanligaste yrkena. Då ser vi att bland svenskar är det ingenjörer, säljare, byggnadshantverkare, fordonsförare, byggnadsarbetare, dataspecialister, civilingenjörer, chefer för mindre företag, chefer igen och maskin- och motorreparatörer och så vidare. Det är ganska väl fördelat mellan olika kategorier. (Bild 15 och 16) Tittar man bland bosnier hittar man en klar överrepresentation i industriyrken och i mer okvalificerade jobb som lagerarbetare, städare, handpaketerare och sådant. Tittar vi på invandrare födda i hittar vi betydligt fler inom restaurang- och servicesektorn, slaktare, bagare, köks- och restaurangbiträden, försäljare, storhushålls- och restaurangpersonal, chefer för mindre företag och så vidare. Det är väldigt spritt, men man ser ändå klara profiler. Detta stämmer väl överens med bilden av syrianer som egenföretagare som jag visade innan. (Bild 17) Bland iranier hittar vi många välutbildade grupper, hälso- och sjukvårdsspecialister, civilingenjörer, ingenjörer, dataspecialister, försäljare, chefer för mindre företag tillsammans med en del lågkvalificerade yrken naturligtvis. Jag ska inte fortsätta den här raddan. Jag vill bara visa att det, som sades innan, är en väldigt komplicerad bild man får. Man ska kanske undvika schablonerna och mer gå ned och titta på hur det verkligen ser ut, försöka studera det här på lite mer disaggregerad nivå och inte bara titta på utrikes födda som en helhetsgrupp. Slutligen är frågan vad man kan göra. Det är egentligen inte min uppgift att säga vad politiker ska göra. När det gäller ekonomisk tillväxt är det kanske snarare fråga om vad man inte ska göra. Politiken måste garantera stabila spelregler, möjligen undanröja hinder för ekonomisk tillväxt. I övrigt är det ganska mycket fråga om att marknaden och företagarna måste få till den ekonomiska tillväxten. Vad politiker däremot kan göra ligger i de övriga punkterna som tagits upp här. Ett förslag som vi hade när jag satt i SNS välfärdspolitiska råd var att man i samarbete mellan arbetsgivare och fackföreningar och inskrivet i kollektivavtalet skulle försöka skapa en ny typ av ingångsjobb, ingångstjänster, där man kombinerar praktik och språkutbildning , eventuellt med en lägre ersättning men med den klara inriktningen att det skulle sluta med tillsvidareanställning och normala löner naturligtvis, detta för att överbrygga oviljan att ta risken att anställa någon vars kvalifikationer man inte riktigt kan värdera. En annan sak som man nog kan fortsätta med är att göra särskilda satsningar i offentlig sektor. Jag tror att mycket av det vi såg för en del svaga grupper, som etiopier till exempel, och det finns även andra grupper som är klart överrepresenterade i offentlig sektor, kan vara en följd av sådana satsningar som Storstadsprogrammet. Dessutom bör man nog kunna se över interna karriärer i företag och legitimationsyrken, alltså ta bort hinder för invandrad arbetskraft och försöka överbrygga det som är ett problem där. Ordföranden: så väldigt mycket, ! Det var mycket intressant att höra. har vi det sista inlägget kvar innan vi tar paus. Därefter kommer möjlighet till frågor. Det är som är professor i nationalekonomi på min hemarena i , vid . Du är varmt välkommen hit, . Välfärdsstaten med kompensatoriska insatser för utsatta personer och grupper , : Det har pratats väldigt mycket om arbetsmarknad här. Det hade jag faktiskt också tänkt göra, så jag måste på något sätt hitta min nisch . Det hade jag tänkt att jag skulle göra på det sättet att jag gör min presentation utifrån två utgångspunkter. De utgångspunkterna är förändringar som har skett i . Den första som egentligen är känd för alla är den allmänna förändring som har skett. Vi vet att var invandrarnas arbetsmarknad god. var det till och med på det sättet att de hade högre sysselsättningsgrad än befolkningen i övrigt. Det gällde även den tidens flyktingar. Ofta glömmer man bort det. Om vi tittar på folk- och bostadsräkningen och de undersökningar av sysselsättningsgraden som gjordes då finner vi att sysselsättningsgraden bland de utrikes födda som då fanns i landet faktiskt var högre än för befolkningen i övrigt. De invandrare som fanns i omkring 1950 bestod i mycket stor utsträckning av flyktingar som hade kommit i krigsslutet. Samma sak var det med flyktingar som kom . De kom alltså snabbt in på arbetsmarknaden. Även om man kan förvänta sig att det tar för flyktingar att komma in på arbetsmarknaden finns det inte någon nödvändig lag mellan att vara flykting och att ha svårigheter på arbetsmarknaden. Från ungefär , och till och med , kunde vi se en tydlig försämring i sysselsättningsläget. Detta skedde trots att var en period med mycket stark högkonjunktur. Efter de stora devalveringarna 1981 och 1982 blev det en väldig fart på svensk ekonomi. Vi har visserligen haft långa perioder med underskottsefterfrågan, men var det snarare åt andra hållet. Högkonjunkturen var väl i klass med högkonjunkturen . Trots detta hade vi en kontinuerlig försämring av sysselsättningsläget för utrikes födda. , när vi hade genomgått hela den här högkonjunkturen, hade vi alltså stora flyktinggrupper som anlänt som fortfarande inte hade kommit ut på arbetsmarknaden. De har alltså inte kommit ut på arbetsmarknaden därefter heller.