bet · GT01MJU18 · 2006-03-07 00:00:00 — Ägaren eller innehavaren av en hund skall precis som ha ett strikt ansvar för skador som hunden orsakar. Om tillsynen över en hund brister får polismyndigheten meddela förelägganden och förbud. skall även få besluta om att omhänderta en hund om inte mindre ingripande åtgärder är tillräckliga. Efter utredning skall polismyndigheten få sälja, på annat sätt överlåta eller avliva hunden. För att förebygga framtida problem orsakade av personer som visat sig vara grovt olämpliga att hantera hundar skall polismyndigheten kunna förbjuda sådana personer att ha hand om hundar. Den föreslagna tillsynslagen ger polismyndigheten möjlighet att omhänderta en omärkt hund eller en hund utan någon ägare antecknad i det befintliga centrala hund- och ägarregistret. I betänkandet föreslås bl.a. att bestämmelsen i 19 § djurskyddsförordningen, dvs. förbudet att inneha eller genom avel frambringa hundar som har extremt stor kamplust, skall upphävas, främst på grund av att bestämmelsen är svår att tillämpa. Enligt 29 § djurskyddsförordningen och föreskrifter är avel med sådan inriktning att den kan medföra lidande för djuren förbjuden. Djur som nedärver missbildning eller andra egenskaper som medför lidande för avkomman eller negativt påverkar avkommans naturliga funktioner får inte användas i avel. Ett djur får inte heller användas i avel om det nedärver disposition för hög frekvens allvarliga sjukdomsfall eller förlossningssvårigheter eller om det saknar förmåga att föröka sig på ett naturligt sätt. I föreslås ett tillägg till 29 § djurskyddsförordningen som innebär att hundar som kan förväntas nedärva okontrollerbar aggressivitet inte skall få användas i avel. Betänkandet bereds inom . har redovisat ett regeringsuppdrag att utreda frågor om efterlevnad av lagen (2000:537) om märkning och registrering av hundar m.m. Undersökningen visar att en majoritet av hundar, , är registrerade i det centrala hundregistret. Sammanfattningsvis gör bedömningen att det centrala hundregistret är ett register med god kvalitet och att antalet registrerade hundar i registret stadigt ökar. Rapporten bereds i . Utskottet föreslår att motionerna 2005/06:MJ209 (m) yrkandena 1 och 2, 2005/06:MJ357 (s), 2005/06:MJ461 (kd), 2005/06:MJ480 (fp) yrkandena 1 och 2 och 2005/06:MJ518 (kd) yrkandena 18 och 19 lämnas utan vidare åtgärd i avvaktan på resultatet av de överväganden som pågår i . Flera motioner tar upp frågan om ansvar för tillsyn av katter. Jordbruksminister anförde och i frågesvar (2005/06:107 och 962) att det är olyckligt när katter lämnas utan tillsyn och understryker att man som kattägare har ett dubbelt ansvar för sitt djur, nämligen dels ett djurskyddsmässigt ansvar enligt djurskyddslagen, dels ett ägarmässigt ansvar enligt lagen om tillsyn över hundar och katter. Det är ett stort problem med hemlösa katter. Katthemmen m.fl. gör här en mycket värdefull insats för att försöka komma till rätta med dessa problem. är det obligatoriskt att märka och registrera hundar men något motsvarande gäller inte för katter. Många ansvarstagande kattägare märker dock sina katter . har redovisat en rapport (dnr 2005-501) med uppdrag att utreda frågor om efterlevnad av lagen (2000:537) om märkning och registrering av hundar m.m. Uppdraget omfattade även att undersöka hur många katter som märks och med vilken metod, att analysera orsakerna till en eventuell låg efterlevnad av märkningskravet för hund samt att lämna förslag till hur efterlevnaden av märkningskravet kan öka. Avseende katter framgår av att det finns ca 1 200 000 katter i hushåll i . Undersökningen visar också att av katterna är märkta. Av dessa är tångmärkta och är chipmärkta. Jordbruksministern har genom rapporten fått ytterligare underlag för att intensifiera den beredning som pågår inom för arbetet med att stärka ägaransvaret för katter. Enligt ordningslagen (1993:1617) kan en kommun meddela föreskrifter för att upprätthålla den allmänna ordningen. Utskottet har erfarit att flera kommuner, bl.a. Hjo, och , i lokala ordningsföreskrifter har krav på att katter skall vara kopplade, ha halsband eller vara id-märkta på ett sätt som möjliggör kontakt med ägaren. Utskottet föreslår att motionerna 2005/06:MJ242 (m) och 2005/06:MJ372 (fp) yrkandena 1-3 lämnas utan vidare åtgärd i avvaktan på resultatet av den fortsatta beredningen av dessa frågor. Utskottets förslag i korthet Utskottet föreslår att motioner om villkor för vård och förvaring av elefanter och sjölejon (m) och om förbud mot vilda och exotiska djur på cirkus (s, fp) lämnas utan vidare åtgärd. Jämför reservation 19 (mp). I motion 2005/06:MJ248 (m) anförs att villkoren för vård och förvaring av elefanter och sjölejon som används av cirkusar bör vara desamma som gäller för de djur som hålls i djurparker. Enligt motion 2005/06:MJ468 (fp) yrkande 1 bör användningen av vilda och exotiska djur på cirkus förbjudas. Djuren fraktas runt, tvingas tillbringa sina liv i trånga utrymmen och blir ibland fastkedjade mellan uppträdandena. I många länder i har vilda och exotiska djur på cirkusar förbjudits. bör följa denna utveckling. Enligt motionens yrkande 2 bör strängare djurskyddsregler införas för övriga domesticerade djur i cirkusverksamhet. Även enligt motion 2005/06:MJ563 (s) bör användningen av exotiska och vilda djur förbjudas. Regelverket för cirkusdjuren bör skärpas markant. föreskrifter innehåller bestämmelser om att alla cirkusar skall inspekteras av innan de inleder sin säsong. Länsveterinären skall då kontrollera djuren, stallutrymmena och transportfordonen. De djur som medföljer cirkusen och visas för allmänheten måste delta i föreställningen. Inget godkännande behövs från förutom för arter som har tagits upp på bilaga A till EU:s Citesförordning. Apor, rovdjur med undantag för tamhundar och tamkatter, säldjur med undantag för sjölejon, noshörningar, flodhästar, hjortdjur med undantag för renar, giraffer, kängurur, rovfåglar, strutsfåglar och krokodildjur får inte visas offentligt vid cirkus, varieté eller liknande företag enligt 35 § djurskyddsförordningen (1988:539). För att visa djur i djurparker och liknande anläggningar krävs att anläggningarna är godkända av innan de tas i bruk. Med djurparker och liknande anläggning avses tropikhus, friluftsmuseer, parklekar, 4 H-gårdar m.m. Även djur som används som "dragplåster" i affärer och restauranger etc. omfattas. Däremot inbegrips inte anläggningar med enbart ryggradslösa djur. Kommunerna har det lokala tillsynsansvaret över all djurhållning som ingår i begreppet offentlig förevisning av djur. Utskottet har inhämtat att inledde ett projekt för att revidera stora delar av det regelverk som myndigheten tog över vid myndighetsstarten . Projektets syfte är att anpassa reglerna till nya kunskaper om djur och djurskydd samt att förtydliga och förenkla reglerna samt att uppdatera reglerna med hänsyn till nya och ändrade EG-direktiv och Europarådskonventioner. Arbetet utförs i grupper där sakkunniga handläggare arbetar tillsammans med jurister. I projektets inledningsskede gick myndigheten ut i en vid krets och efterfrågande synpunkter på det befintliga regelverket. Ett hundratal olika myndigheter och organisationer, bl.a. branschorganisationer, intresseorganisationer, kommuner och länsstyrelser, har lämnat synpunkter på regelverket. Efter att synpunkterna har sammanställts och bakgrundsmaterial i form av forskningsrapporter inhämtats har nya föreskriftsförslag upprättats. Under denna fas av projektet har regelbundet diskuterat flera av de olika regelförslagen i samrådsgrupper och med sakkunniga experter. Samrådsgrupperna består av företrädare för näringslivet, andra myndigheter, intresseorganisationer och djurhälsovården samt myndighetens egna djurskyddsinspektörer, etologer, byggnadsingenjörer, veterinärer och jurister. De flesta förslagen kommer att skickas ut på remiss av 2006 och beräknas träda i kraft . De föreskrifter som ingår i projektet är bl.a. föreskrift (DFS 2004:20) om djurhållningen vid cirkusar, (DFS 2004:25) om undantag från kravet på veterinär medverkan vid offentlig tävling med djur och (DFS 2005:2) om träning och tävling med djur. Utskottet tillstyrkte vid riksdagsbehandlingen av regeringens proposition 2004/05:72 Förbättrad djurskydds- och livsmedelstillsyn de förslag och bedömningar som syftade till att inom ramen för den nuvarande tillsynsorganisationen stärka den lokala djurskyddstillsynen (bet. 2004/05:MJU10, rskr. 2004/05:200). Genom beslut öppnades en möjlighet för en statlig myndighet att i samråd med en kommun ta över tillsynen för en viss anläggning i sådana fall då verksamheten exempelvis har särskilt stor omfattning eller är komplicerad, t.ex. när det gäller anläggningar över vilka tillsynen kräver särskild kompetens hos inspektören, såsom försöksdjursanläggningar, cirkusar m.m. Den nya bestämmelsen, som har införts i 24 b § djurskyddslagen, bör enligt utskottets uppfattning möjliggöra ett stärkt djurskydd i de aktuella fallen. Utskottet utgår från att de frågor som tas upp i motionerna 2005/06:MJ248 (m), 2005/06:MJ468 (fp) yrkandena 1 och 2 och 2005/06:MJ563 (s) är föremål för regeringens uppmärksamhet. Motionerna bör lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker motioner om import av giftormar (m, fp), att reglerna om innehav av orm bör ses över (m, fp), om behovet av nationella regler och en nationell lista över farliga djur (fp), att handeln med exotiska djur bör kartläggas (mp) och om behovet av regler för giftiga ormar i hemmet (s). Motionerna avstyrks med hänvisning till att frågorna är föremål för regeringens uppmärksamhet. Jämför reservationerna 20 (fp, kd) och 21 (mp). Enligt motion 2005/06:MJ207 (m) bör det vara förbjudet att importera giftormar till och enligt motion 2005/06:MJ261 (fp) yrkande 2 bör reglerna för import skärpas. I motionerna 2005/06:MJ215 (fp) och 2005/06:MJ241 (m) anförs att reglerna för att inneha orm bör ses över eller skärpas och enligt motion 2005/06:MJ261 (fp) yrkande 1 finns behov av att skapa nationella regler för hållande av ormar och giftiga djur. Motionären i motion 2005/06:MJ261 (fp) yrkande 3 pekar på att en nationell lista över farliga djur bör upprättas. Enligt motion 2005/06:MJ515 (mp) bör handeln med exotiska djur kartläggas, innehav bör inventeras och förbud bör övervägas. I motionerna 2005/06:MJ558 (s) och 2005/06:MJ575 (s) anförs att regler för giftiga ormar i hemmet bör skärpas och i flerbostadshus bör giftiga ormar och andra giftiga kräldjur förbjudas. Enligt föreskrifter (SJVFS 1996:52 och SJVFS 2004:52) om införsel av sällskapsdjur är det tillåtet att föra in reptiler i under vissa villkor, bl.a. att importören är registrerad hos och att djuren är uppfödda i fångenskap. Enstaka, högst sammanlagt tre stycken ormar, får fritt föras in i från EU/Efta-länder. För införsel från tredjeland av bl.a. ormar krävs införseltillstånd i varje särskilt fall. För införsel av reptiler gäller även rådets förordning om artskydd (EG) nr 338/97 med restriktioner beträffande införsel av utrotningshotade och skyddade arter. har befogenheter att kontrollera införseln av djur enligt smugglingslagen (2000:1225) och inregränslagen (1996:701). Grundläggande bestämmelser för hållandet av ormar finns i 9 kap. 1-4 och 6- 20 §§ föreskrifter och allmänna råd om villkor för hållande, uppfödning och försäljning m.m. av djur avsedda för sällskap och hobby (DFS 2004:16). har tidigare bedömt att de flesta giftormar i privat ägo torde stamma från avel inom landet och inte från införsel. När det gäller illegal handel med reptiler torde enligt djurskyddsproblem förekomma på grund av att djuren sannolikt transporteras på ett olämpligt sätt utan hänsyn till deras behov. Om den illegala handeln rör utrotningshotade arter finns det även risk för utarmning av faunan och hot mot den biologiska mångfalden. Slutligen föreligger även risker för människor och djur om farliga giftormar hanteras av personer som saknar erforderliga kunskaper. Regeringen får enligt 9 kap. 11 § föreskriva att vissa djur inte utan särskilt tillstånd av kommunen får hållas inom områden med detaljplan eller områdesbestämmelser, om sådana föreskrifter behövs för att hindra att olägenheter för människors hälsa uppstår. I förordning (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd anges i 39 § att en kommun får föreskriva att orm samt förutom nötkreatur, häst, get, får eller svin också pälsdjur eller fjäderfä, som inte är sällskapsdjur, inte får hållas inom område med detaljplan eller områdesbestämmelser utan särskilt tillstånd av den kommunala miljönämnden. Ett sådant tillstånd får förenas med särskilda villkor. Många kommuner har i sina lokala hälsoskyddsföreskrifter bestämmelser om tillståndskrav för att hålla orm. Bestämmelsen är straffsanktionerad i 29 kap. 9 § . Jordbruksminister anförde i ett frågesvar (2004/05:1300 och 1326) att i föreskrifter (DFS 2004:16) om villkor för hållande, uppfödning och försäljning m.m. av djur avsedda för sällskap och hobby finns detaljerade bestämmelser om hur giftormar skall hållas för att bl.a. förhindra att de rymmer. Terrariet skall t.ex. vara försett med lås, en skylt med korrekt artnamn samt en varningsskylt med upplysning om att terrariet innehåller giftormar. Lokalen som terrariet förvaras i skall vara rymningssäker, dvs. ventiler skall vara försedda med nät, dörrar och fönster skall hållas stängda m.m. Dessa bestämmelser är bindande såväl för människor som håller ormar yrkesmässigt som för privatpersoner. Utöver bestämmelserna i föreskrifter får kommuner enligt förordningen om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd föreskriva att ormar inte får hållas utan särskilt tillstånd inom områden med detaljplan eller områdesbestämmelser. Jordbruksministern följer denna fråga och utesluter inte att åtgärder kan vara nödvändiga för att öka allmänhetens skydd mot giftiga ormar. anser jordbruksministern dock inte att det finns anledning att vidta åtgärder för att reglera innehavet av giftormar. har i betänkande (SOU 2004:37) sanktionssystem och hänsynsregler föreslagit att underlåtenhet att söka tillstånd för hållande av djur inte skall vara straffsanktionerad. konstaterar utredningen att möjligheten att döma till straff anses vara ett användbart instrument för att komma till rätta med de problem som finns med ormar och då särskilt giftormar. Situationen med giftormar påminner mycket om förhållandena med s.k. kamphundar. Det är framför allt säkerheten för människor och andra djur som är ett problem. Utredningsbetänkandet har varit på remiss och en proposition är aviserad till . I lagrådsremiss med anledning av betänkandet föreslår regeringen att tillståndsplikten för hållande av djur avkriminaliseras. Vidare anförs att de nuvarande reglerna ger möjlighet att föreskriva om tillståndsplikt endast inom områden som omfattas av detaljplan eller områdesbestämmelser. Giftormar och liknande djur kan vålla samma typ av problem även utanför sådana områden. Det bör därför övervägas om en reglering i fråga om hållande av djur som innebär säkerhetsproblem för människor inte borde vara densamma överallt i landet. Det är när djurhållning kan leda till allvarliga säkerhetsproblem som det kan vara motiverat att förena en tillståndsplikt med straffansvar. Den nuvarande kriminaliseringen är inte motiverad och bör upphävas. Frågan om kriminalisering av djurhållning bör ses över särskilt. Utskottet utgår från att regeringen fortsatt ägnar denna fråga vederbörlig uppmärksamhet och initierar de regeländringar som bedöms erforderliga. Det anförda innebär enligt utskottet att inte bör vidta några ytterligare åtgärder med anledning av motionerna 2005/06:MJ207 (m), 2005/06:MJ215 (fp), 2005/06:MJ241 (m), 2005/06:MJ261 (fp) yrkandena 1-3, 2005/06:MJ515 (mp), 2005/06:MJ558 (s) och 2005/06:MJ575 (s). Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker med hänvisning till pågående arbete motioner om att grytjakt och grytanlagsprov (s, fp, v, mp) bör förbjudas. Jämför reservation 22 (v, mp) och särskilt yttrande 3 (fp). Enligt motionerna 2005/06:MJ330 (mp) yrkande 1 och 2005/06:MJ478 (fp) bör grytjakt förbjudas. Grytjakt går ut på att jakthundar skall lära sig att driva ut räv ur gryt eller markera var grävlingar gömmer sig. Grytjakten är en tuff jakt och det är inte ovanligt att även hunden får blessyrer. Det går utmärkt att jaga såväl grävling som räv ovan jord med gott resultat. Även grytanlagsproven bör förbjudas enligt motion 2005/06:MJ330 (mp) yrkande 2. Nära förknippat med grytjakten är den testverksamhet - grytanlagsproven - som anordnas i konstgjorda gryt och med grävlingar som hålls i fångenskap för ändamålet. Också i motionerna 2005/06:MJ495 (v) och 2005/06:MJ562 (s) yrkas tillkännagivande om förbud på grytjakt och grytprov. () anförde i ett yttrande till (dnr 332/99) om användning av levande grävling vid grytanlagsprov att enligt de studier som bedrivits (rapporten och beteende hos grävlingar i grytanlagsprov och i andra situationer) är det sannolikt att den grytanlagsprovverksamhet som bedrivs inte är förenlig med djurskyddslagen. SVA lämnar förslag på ett antal åtgärder i syfte att bättre anpassa grytanlagsproven till djurskyddslagens bestämmelser. Men, påpekar SVA, även andra åtgärder, som kan ligga utanför SVA:s kompetensområde att bedöma, kan vara nödvändiga. SVA:s yttrande och rapport har remissbehandlats. begärde kompletterande upplysningar från i vissa frågor, grytjakt och bekämpande av smittsamma djursjukdomar, som uppkommit i samband med remissbehandlingen av SVA:s yttrande och rapport. Svar bör vara tillhanda . Utskottet föreslår att motionerna 2005/06:MJ330 (mp) yrkandena 1 och 2, 2005/06:MJ478 (fp), 2005/06:MJ495 (v) och 2005/06:MJ562 (s) lämnas utan vidare åtgärd i avvaktan på resultatet av den beredning som pågår av dessa frågor. Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker motioner om konkurrenssituationen för privatpraktiserande veterinärer och distriktsveterinärer (fp, kd), veterinärvård av hästar vid tävling (kd), certifiering av hovslagare (m) och om djurhälsoregister (fp) med hänvisning till att frågorna övervägs. Jämför reservationerna 23 (fp), 24 (kd), 25 (m, fp, kd, c) och 26 (fp, kd). Enligt motion 2005/06:MJ220 (fp) bör konkurrenssituationen på marknaden för veterinärvård av små husdjur ses över. Även i motionerna 2005/06:MJ518 (kd) yrkande 24 och 2005/06:MJ519 (fp) yrkande 10 om en ny organisation av veterinärväsendet bör konkurrenssituationen bli likvärdig mellan privatpraktiserande veterinärer och distriktsveterinärer. Bestämmelsen i 33 § djurskyddsförordningen om att det vid offentlig tävling med djur skall finnas en veterinär som förordnats av bör enligt motion 2005/06:MJ528 (kd) yrkande 6 ändras så att systemet med förordnande av tävlingsveterinärer vid hästtävlingar blir enklare och mindre kostsamt för arrangörerna. Kravet på anställning hos bör avskaffas. I motionens yrkande 12 anförs att veterinärvården av hästar vid tävling inte ensidigt bör delegeras till distriktsveterinärorganisationen. Det är angeläget att konkurrensneutralitet råder mellan olika ban- och tävlingsveterinärer. Certifiering av hovslagare bör införas enligt motion 2005/06:MJ362 (m). En certifiering skulle stärka yrkeskunskapen, förbättra djurens situation och hjälpa hästägare att hitta kompetenta och kunniga hovslagare till sina hästar. Regeringen bör enligt motionerna 2005/06:MJ519 (fp) yrkande 12 och 2005/06:So12 (fp) yrkande 4 skyndsamt genomföra de åtgärder som krävs för att få ett väl fungerande djursjukdataregister. Ett djurhälsoregister är ett hjälpmedel i förebyggande djurhälsovård och livsmedelskontroll. I samband med behandlingen av revisorers förslag angående villkoren för veterinär verksamhet beslutade ett tillkännagivande med innebörd att regeringen borde tillsätta en oberoende utredning med uppdrag att lösa problem med fördelningen av det statliga bidraget, statens ansvar för sällskapsdjuren, dubbla roller och den fältveterinära verksamheten (förs. 2002/03:RR12, bet. 2002/03:MJU10, skr. 2002/03:230, 231). Genom beslut tillkallade regeringen en särskild utredareför att utreda och vid behov föreslå förändringar av organisationen av den veterinära fältverksamheten och viss veterinär myndighetsutövning (dir. 2005:71). Utredaren skall analysera nuvarande organisation och alternativa organisatoriska lösningar av den veterinära fältverksamheten med utgångspunkten att konkurrensneutralitet mellan olika veterinärkategorier skall eftersträvas, den myndighetsutövning som utförs av praktiserande veterinärer och tillsyn över veterinär yrkesutövning. Målsättningen är att det skall finnas en väl fungerande organisation, organiserad på ett samhällsekonomiskt effektivt sätt för veterinär fältverksamhet i hela landet dygnet runt, vid utbrott av smittsamma djursjukdomar och för veterinära förvaltningsuppgifter som innefattar myndighetsutövning. Utredaren skall redovisa uppdraget . De frågor som tas upp i motionerna 2005/06:MJ220 (fp), 2005/06:MJ518 (kd) yrkande 24 och 2005/06:MJ519 (fp) yrkande 10 väntas bli belysta i samband med det arbetet. Utskottet föreslår därför att motionerna lämnas utan vidare åtgärd i berörd del. redovisade i en rapport ett regeringsuppdrag att efter samråd med berörda myndigheter och organisationer identifiera och beskriva eventuella problem med nuvarande bestämmelser angående tävlingsveterinärer samt lämna förslag på lämpliga och kostnadseffektiva åtgärder med bibehållen djurskyddsnivå. Tävlingsarrangörerna anser enligt rapporten att djurskyddsläget är gott och att den veterinära närvaron i många fall kan reduceras. Stora delar av veterinärkåren å andra sidan anser att den veterinära tillsynen bör utökas. Djurskyddstillsynen och dopningskontrollen på trav- och galoppbanor fungerar bra. På övriga tävlingar med hundar och hästar uppvisar dagens system flera brister såsom höga kostnader, i vissa fall bristande tillgänglighet och kompetens hos veterinärer, ingen veterinär tillsyn på vissa tävlingar och bristande dopningskontroll. Efter remissbehandling efterfrågade hos en mer utförlig beskrivning av hur systemet med tillsynsavgift vid tävling med djur skall utformas. De kompletterande upplysningarna lämnades i en skrivelse till regeringen . Denna skrivelse har därefter remissbehandlats och ärendet bereds nu i med avsikt att kunna avgöra detsamma . Utskottet anser att en behandling av de frågor som tas upp i motion 2005/06:MJ528 (kd) yrkandena 6 och 12 bör anstå till dess regeringen redovisat förslag i detta avseende. Motionen bör lämnas utan vidare åtgärd i berörd del. Utskottet har ingen annan uppfattning än den som framförs i motion 2005/06:MJ362 (m) om att det är angeläget att hovslagare är kunniga och kompetenta. Enligt förordningen (1993:1486) om godkännande av hovslagare kan hovslagare ansöka hos om att bli certifierad hovslagare. För att bli certifierad krävs att man har den utbildning eller kunskap som krävs i föreskrifter (DFS 2004:26) om godkännande av hovslagare. (Jo 2003:05) har i betänkandet (SOU 2005:98) Behörighet och ansvar inom djurens hälso- och sjukvård föreslagit legitimation för hovslagare. Utskottet har inhämtat från att betänkandet remissbehandlas till . I avvaktan på resultatet av den beredning som pågår av utredningens förslag föreslår utskottet att motion 2005/06:MJ362 (m) lämnas utan vidare åtgärd. redovisade Utredningen om översyn av djursjukdata (Jo 2004:03) betänkandet (SOU 2005:74) Nytt djurhälsoregister - bättre nytta och ökad säkerhet. Enligt betänkandet är bristerna i djursjukdata stora nog för att negativt påverka användbarheten av djursjukdata, trots svårigheter att mäta bristernas omfattning. Inrapporteringen till bedöms som bristande i olika stor utsträckning. Enligt betänkandet bedömer att djursjukdatabasen inte håller tillräcklig kvalitet för att kunna användas till sjukdomsövervakning. I betänkandet föreslås att den tillsatta (Jo2005:04) får i uppdrag att, beroende på hur dess förslag ser ut, pröva om fortsättningsvis är lämpligt som ansvarig myndighet.