bet · GT01UbU4 · 2006-01-26 00:00:00 — Krav på en lugn och trygg skolmiljö måste åtföljas av tydliga befogenheter och effektiva verktyg till skolorna för att lyckas i detta arbete. Också i motion 2005/06:Ub260 yrkande 8 framförs att den nya skollagen måste vara tydlig om vilka åtgärder lärare och rektorer har rätt och skyldighet att vidta för att upprätthålla trygghet och arbetsro. I motionen framhålls vidare att det skall finnas tydliga mandat för skolan i lagstiftningen så att både lärare och elever vet vilka råmärken som gäller. Den nya skollagen bör förtydliga att skolan skall kunna omhänderta vissa föremål, t.ex. knivar. framhåller, liksom , i sin motion 2004/05:Ub306 yrkande 15 att skolan bör ges tillräckliga lagliga befogenheter att motverka mobbning. Skollagen måste tydligare formulera att det är rektor som ansvarar för att vidta åtgärder mot mobbning. I motion 2005/06:Ub4 yrkande 3 anförs behovet av skärpta skrivningar om vad skolan och lärarna får och skall vidta för åtgärder när en elev känner sig trakasserad eller kränkt. ställer sig frågan vilka åtgärder som krävs och vilka begränsningar som finns när det gäller åtgärder vid mobbning. Lagens formuleringar, skriver man, bäddar för inaktivitet. Lagen bör därvid förtydligas genom att fastslå vilka åtgärder som skolan och lärarna får och skall vidta. I samma motions yrkande 4 anförs att lärare, elever och föräldrar har mycket svårt att tolka den nya lagen om diskriminering så länge inte skollagen tydligt anger både vad skolans skyldigheter och befogenheter att ingripa innebär. I motionerna 2005/06:Ub343 yrkande 36 och 2005/06:Ub344 yrkande 39 skriver att skollagen måste bli tydligare när det gäller lärarnas, skolans och kommunens ansvar vid mobbning. Skollagen måste tydligare formulera att det är rektorn som är ansvarig för att vidta åtgärder mot mobbning. Det är viktigt att förtydligandet av rektors ansvar åtföljs av större befogenhet för rektor att ingripa. anför att skollagen tydligare bör framhålla ansvarsförhållandena vid mobbning i motion 2004/05:Ub470 yrkande 7. I motion 2005/06:Ub6 yrkande 5 skriver att skolans ökade ansvar för att motverka alla former av kränkningar måste åtföljas av tydligare befogenheter t.ex. för att ingripa i en mobbningssituation. Det innebär, enligt motionärerna, att lärares såväl rättigheter som skyldigheter att vidta sanktioner mot de elever som kränker andra skall lagfästas, att mobbare i en krissituation skall kunna stängas av för , att skolledare skall ha befogenhet att vidta de åtgärder som krävs för att garantera en trygg skolmiljö m.m. I motion 2004/05:Ub306 yrkande 11 begär att skyldighet skall införas för lärare och övrig skolpersonal att rapportera all kränkande behandling som kommer till deras kännedom till rektor. Även anser i motion 2004/05:Ub470 yrkande 14 och i motion 2005/06:Ub535 yrkande 12 att skolpersonal skall vara skyldig att rapportera mobbningsfall till rektor. Denna skyldighet måste klart framgå av skollagen, skriver . Flera motioner tar upp behovet av att förtydliga möjligheterna för skolan att vidta åtgärder i vissa fall. anför i motion 2005/06:Ub7 yrkande 17 samt i motion 2005/06:Ub260 yrkande 16 att skolans rätt att omhänderta olagliga föremål, såsom knivar och andra vapen, måste förtydligas. skriver i motion 2005/06:Ub343 yrkande 45 att skolan måste ges rätt att avhysa obehöriga från skolans område. Skolorna måste, menar , om de bedömer att det är nödvändigt, kunna utesluta alla från skolans område utom dem som studerar där, skolpersonalen eller elevernas vårdnadshavare. I flera motioner begärs ett tillkännagivande om att våldsbrott som begås i skolan skall anmälas av skolan och kommunen. anför i motion 2004/05:Ub233 yrkande 10, i motion 2005:06:Ub7 yrkande 16 samt i motion 2005/06:Ub260 yrkande 20 att anmälningsplikt bör införas i skolan vid förekomst av våld och andra brott. I motionerna framförs att en stor del av det som kallas mobbning omfattar brottsliga handlingar. anför i motion 2004/05:Ub306 yrkande 10 att kommuner bör åläggas att polisanmäla elever som utövar våld eller allvarligt kränker andra. framhåller i motion 2005/06:Ub535 yrkande 11 ett tydliggörande av ansvarsförhållandena vid mobbning. I motionen skrivs att rektors ansvar måste bli klarare både vad gäller att förebygga mobbning och att vidta åtgärder mot mobbning. Det skall vara skolledarens skyldighet att till de sociala myndigheterna, och när så är påkallat till polismyndigheten, anmäla denna typ av brottslighet när andra åtgärder prövats utan framgång. Också skriver i motion 2005/06:Ub426 yrkande 43 att skolan bör anmäla våldsbrott som sker i skolan. I ett flertal motioner anförs att en elev som mobbar och kränker andra elever skall kunna flyttas till en annan skola. anför i motion 2005/06:Ub7 yrkande 14 och i motion 2005/06:Ub260 yrkande 15 att en elev som mobbar andra skall kunna tvingas att byta skola. I sistnämnda motion framförs även att det skall finnas möjlighet att låta en elev läsa i särskild grupp skild från andra elever. anför i motion 2004/05:Ub306 yrkande 12 att grundskoleförordningen bör ändras så att det står klart att det är möjligt att tvångsförflytta en elev från skolan om han eller hon kränker andra. Detta krav framförs även i motion 2005/06:Ub344 yrkande 41. skriver i motion 2004/05:Ub470 yrkande 8 att det bör finnas möjligheter att, som nödåtgärd, förflytta en elev som mobbar. Detta skall endast kunna ske när andra åtgärder misslyckats eller i syfte att t.ex. splittra gruppkonstellationer. förespråkar även i motion 2005/06:Ub535 yrkande 14 möjligheten att förflytta elever som mobbar. I motionen framförs att det finns tillfällen när en mobbningssituation drabbar de mobbade på ett så allvarligt sätt att drastiska åtgärder måste vidtas. I motion 2004/05:Ub362 (c, m, fp, kd, v) yrkande 2 framförs att snabba och verkningsfulla åtgärder såsom byte av klass eller skola, krävs för att den som mobbar skall bryta sitt beteende. I en motion, 2005/06:Ub444 (kd) yrkande 3, krävs en ändring av lagen så att kommuner, som en sista utväg, kan omplacera elever mellan olika skolor. anför vidare i motion 2005/06:Ub260 yrkande 14 att det skall vara möjligt att i ett akut skede hålla en elev borta från i avvaktan på att en annan undervisningslösning tas fram. I motionen understryks att det skall vara fråga om en övergångstid innan annan undervisning kan ordnas, eller då en infekterad situation riskerar att gå över styr. framhåller i motion 2005/06:Ub343 yrkande 40 samt i motion 2005/06:Ub344 yrkande 43 vikten av att både kunna avskilja en elev som kränker andra från undervisningen och att ge denne elev stöd och hjälp för att han eller hon skall upphöra med sitt beteende och kunna återinträda i klassen och skolan. framför i motion 2004/05:Ub306 yrkande 13 att skolan skall ha skyldighet att erbjuda alternativ undervisning för de elever som flyttas från skolan. I motionen skrivs att mobbaren skall få stöd att komma ur sitt destruktiva beteende och garanteras bra undervisning, även om han eller hon flyttas från sin skola. skriver också i motion 2005/06:Ub343 yrkande 38 att det skall vara möjligt att stänga av en gymnasieelev som gjort sig skyldig till grova kränkningar eller våld från undervisningen. Gällande bestämmelser och utskottets ställningstagande Utskottet avstyrker motionsyrkandena. Tydligare regler för rektorers och lärares ansvar och befogenheter behandlas inom ramen för det skollagsarbete som pågår inom Utbildnings- och . Utskottet redogör i det följande i korthet för åtgärder som kan vidtas inom ramen för nuvarande lagstiftning. Barn som är bosatta i landet har enligt 3 kap. 1 § skollagen skolplikt. Denna skolplikt motsvaras av en rätt för barn och ungdom att få utbildning inom det offentliga skolväsendet. Disciplinär åtgärd mot en skolpliktig elev får enligt 3 kap. 11 § andra stycket skollagen avse elevens närvaro i skolan, dock endast i ringa omfattning. Vilka disciplinära åtgärder som får vidtas mot en elev som uppträder olämpligt regleras i 6 kap. 9-10 §§ grundskoleförordningen. Om en elev uppträder olämpligt eller gör sig skyldig till en mindre förseelse, skall läraren uppmana eleven att ändra sitt beteende. Om detta inte hjälper skall läraren kontakta elevens vårdnadshavare. Läraren får visa ut en elev från undervisningslokalen för högst återstoden av pågående undervisningspass eller låta eleven stanna i skolan högst efter skoldagens slut. Om en elev fortsätter att uppträda olämpligt eller gör sig skyldig till upprepade förseelser eller en allvarlig förseelse, skall saken dels anmälas till rektorn, dels hänskjutas till elevvårdskonferensen. Konferensen skall efter kontakt med elevens vårdnadshavare försöka få eleven att bättra sig genom åtgärder som är avpassade efter elevens individuella förhållanden. Om detta inte hjälper skall elevvårdskonferensen anmäla förhållandet till styrelsen för överväganden om lämplig åtgärd. I 3 kap. 3 § grundskoleförordningen anges att det skall finnas en elevvårdskonferens för rektorns arbetsområde. I 3 kap. 4 § grundskoleförordningen stadgas bl.a. att i elevvårdskonferensen skall som ledamöter ingå rektorn, företrädare för elevvården samt berörd klassföreståndare eller motsvarande och annan berörd personal. Enligt 3 kap. 5 § grundskoleförordningen skall det vid elevvårdskonferensen föras protokoll. Rektor har ansvaret för att de åtgärder som bestäms vid elevvårdskonferensen genomförs. Om syftet med åtgärderna inte uppnås, eller om det finns andra särskilda skäl, kan rektor efter hörande av elevvårdskonferensen anmäla förhållandena till skolstyrelsen för övervägande av lämplig åtgärd. Grundskoleförordningens regelsystem, i motsats till gymnasieförordningen, innefattar ingen rätt för skolstyrelsen att besluta om tidsbegränsad avstängning av en elev. Skolplikten i 3 kap. 1 § skollagen motsvaras av en rätt för eleven att få undervisning. Enligt 3 kap. 13 § skollagen skall den kommunala skolstyrelsen se till att skolpliktiga barn bosatta i kommunen, som inte går i dess grundskola, på annat sätt får föreskriven utbildning. Det finns således ingen på skolförfattningarna grundad möjlighet att avstänga en elev från . Däremot finns vissa möjligheter att förlägga delar av undervisningen någon annanstans än på skolan och i en annan grupp eller klass än den som eleven normalt tillhör. Detta kan ske i form av särskilda stödinsatser enligt 5 kap. grundskoleförordningen. Av 5 kap. 5 § grundskoleförordningen framgår att särskilt stöd i första hand skall ges inom den klass eller grupp eleven tillhör. I 10 kap. 3 § skollagen finns föreskrifter om särskild undervisning. Enligt 5 kap. 9 § grundskoleförordningen får särskild undervisning anordnas i elevens hem om elevens vårdnadshavare medger det. Dessa åtgärder får dock inte ske i disciplinärt syfte. I 5 kap. 1 § grundskoleförordningen föreskrivs att särskilt stöd skall ges till elever som har svårigheter i skolarbetet. Rektor skall se till att ett åtgärdsprogram utarbetas, och både eleven och elevens vårdnadshavare skall ges möjlighet att delta vid utarbetandet av detta program. Det finns, enligt utskottets mening, inget hinder i nuvarande skolförfattningar för lärare att upprätthålla trygghet och arbetsro i klassrummet. Elever som uppträder störande kan utvisas ur klassrummet. Föräldrar kan och bör meddelas om elev uppträder störande . Utskottet förutsätter att skolan har så god kännedom om barnets utveckling att skolan i dialog med föräldrarna kan, på ett tidigt stadium, hitta individuella lösningar för just det barnet. I läroplanen för det obligatoriska skolväsendet, förskoleklassen och fritidshemmet (Lpo 94) skrivs att skolan och vårdnadshavarens gemensamma ansvar för elevernas skolgång skall skapa de bästa möjliga förutsättningarna för barns och ungdomars utveckling och lärande. Alla som arbetar i skolan skall samarbeta med elevernas vårdnadshavare så att man tillsammans kan utveckla innehåll och verksamhet. Läraren skall dels samverka med och fortlöpande informera föräldrarna om elevernas skolsituation, trivsel och kunskapsutveckling, dels hålla sig informerad om den enskilda elevens personliga situation och därvid iaktta respekt för elevens integritet. Att skolan uppvisar en trygg arbetsmiljö för alla barn är angeläget. Inget barn skall kunna kränkas i skolan. Därför, anser utskottet, är det en självklarhet att skolans vuxna noterar och följer upp förekommande mobbning. Att flytta ett barn löser enligt utskottets mening inte situationen. Åtgärder bör sättas in på plats. Rektor har enligt Läroplanen för det obligatoriska skolväsendet (Lpo 94) avsnitt 2.8 ansvar för att kontakt upprättas mellan skola och hem, om det uppstår problem och svårigheter för eleven i skolan. Rektor har också ett ansvar att fördela elever i klasser och i grupper enligt 4 kap. 4 § grundskoleförordningen. Enligt 1 kap. 2 § skollagen (1985:1100) är den som verkar inom skolan skyldig att aktivt motverka alla former av kränkande behandling, såsom t.ex. mobbning och rasistiska beteenden. Skolhuvudmannen, eller, efter delegation, rektorn har ansvar för att verksamheten bedrivs på ett sådant sätt att en tillfredsställande arbetsmiljö säkerställs. Däri ligger att kränkande behandling inte får förekomma. Av 6 kap. 9-10 §§ grundskoleförordningen framgår det att lärare har ansvar för att agera om en elev uppträder olämpligt. Läraren skall bl.a. anmäla till rektor om en elev, efter en första tillsägelse, fortsätter att uppträda olämpligt eller gör sig skyldig till upprepade förseelser eller en allvarlig förseelse. Det är, enligt utskottets mening, självklart att lärare och annan personal bör rapportera mobbning mellan elever eller annan kränkande behandling som kommer till deras kännedom till rektor. En myndighets lokaler, t.ex. en skola, utgör inte en plats där allmänheten har rätt att vistas. Myndigheten kan själv avgöra vad som skall gälla för tillträde till dess lokaler (med vissa undantag, t.ex. 5 § förvaltningslagen, 2 kap. 12 § tryckfrihetsförordningen). En skolledning kan således själv avgöra om och på vilka villkor någon skall få tillträde till dess lokaler. Skolan har med hänvisning till ovanstående rättsliga befogenheter att inte släppa in t.ex. demonstranter. Vad gäller frågan om att omhänderta olagliga föremål såsom knivar och andra vapen hänvisar utskottet till de förbud som finns enligt gällande författningar. Innehav av knivar och andra farliga föremål är förbjudet inom skolans område enligt 1 § första stycket lagen (1988:254) om förbud beträffande knivar och andra föremål. I bestämmelsen stadgas att knivar, andra stick- och skärvapen och andra föremål som är ägnade att användas som vapen vid brott mot liv eller hälsa inte får innehas bl.a. inom skolområde där grundskole- eller gymnasieundervisning bedrivs. För skjutvapen och ammunition samt föremål som jämställs med skjutvapen gäller i stället bestämmelserna i vapenlagen (1996:67). I dessa fall, där det rör föremål som är förbjudna enligt lag, kan skolpersonal vända sig till polisen som har rätt att ta föremål i beslag. Med stöd av nödvärnsregler kan också föremål omhändertas för att avvärja omedelbar fara. Vad gäller andra inom skolan förekommande föremål såsom t.ex. mobiltelefoner saknas författningsbestämmelser som ger skolan rätt att omhänderta elevers egendom. Skolan kan, emellertid, anta egna ordningsregler som stadgar att vissa typer av föremål ur ordnings- eller säkerhetssynpunkt inte är tillåtna att inneha eller använda inom skolans område. Ordningsreglerna får ej strida mot lag eller annan författning. Tillåtna disciplinära åtgärder i de fall då elever ej respekterar de av skolan uppställda ordningsreglerna är såsom tidigare nämnts tillsägelse, utvisning, kvarsittning, anmälan till rektor och hänskjutande till elevvårdskonferens. Möjligheten att omhänderta elevs egendom saknas. Det har inte ansetts möjligt med hänvisning till Europeiska konventionen (. 1950) om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och dess tilläggsprotokoll som är gällande svensk rätt. Enligt artikel 1 i första tilläggsprotokollet skulle omhändertagandet av elevs egendom kunna anses vara en sådan inskränkning i äganderätten som kräver lagstöd. Tydligare regler i detta avseende har diskuterats i betänkande Skollag för kvalitet och likvärdighet (SOU 2002:121). I det inom Utbildnings- och utarbetade utkastet till lagrådsremiss med förslag till ny skollag m.m. (U2005/5584/S) anges att rektor eller lärare bör från elev få omhänderta föremål som används på ett sätt som är störande för skolverksamheten eller kan utgöra en fara för säkerheten i skolan. Utskottet utgår från att frågeställningen kommer att beaktas i den fortsatta beredningen av ny skollag. Angående polisanmälan av elev erinrar utskottet om att en av grundtankarna i svensk rätt är att ansvaret för att lämpliga åtgärder vidtas mot barn och ungdomar som begår brott i första hand åvilar . Förundersökning skall inte inledas mot barn (23 kap. 2 § RB och 1 kap. 6 § BrB). I lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare, LUL, finns bl.a. bestämmelse om att det när det på grund av gärningsmannens ålder inte skall inledas en förundersökning ändå kan göras en utredning om brottet. Enligt 31 § LUL får en utredning inledas om den unge inte fyllt endast om det finns synnerliga skäl. Om en elev är kan således en utredning bara bli aktuell i undantagsfall. En polisanmälan mot ett yngre barn leder därför oftast till att polismyndigheten underrättar i kommunen om anmälan (3 § polislagen). Utskottet understryker att skolan, bl.a. enligt den föreslagna nya lagen, har en omfattande skyldighet att se till att kränkningar i skolan begränsas. Skolan bör utreda vad som har inträffat och därefter vidta lämpliga åtgärder. Om skolledningen därefter anser att det finns skäl för socialnämnden att ingripa kan skolan, med stöd av 71 § socialtjänstlagen (1980:620), anmäla till socialnämnden. Det kan här erinras om om barnets rättigheter () artikel 3 som föreskriver att barnets bästa skall vara utgångspunkten vid alla åtgärder som rör barnet. Utskottets förslag i korthet Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag om att införa förbud mot diskriminering i den nya lagen om förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling av barn och elever. Jämför reservation 45 (fp). Diskrimineringsförbuden i den nya diskrimineringslagstiftningen föreslås anslutas till övrig diskrimineringslagstiftning. Diskrimineringsbegreppen har hämtats från EG-rätten. Med direkt diskriminering, indirekt diskriminering, trakasserier och instruktioner att diskriminera avses detsamma som i övriga diskrimineringslagar. Med direkt diskriminering avses att ett barn eller en elev missgynnas genom att behandlas sämre än någon annan behandlas, har behandlats eller skulle ha behandlats i en jämförbar situation, om missgynnandet har samband med kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning eller funktionshinder. Till skillnad från övrig diskrimineringslagstiftning föreslås dock inte något undantag mot förbudet mot direkt diskriminering. Regeringen gör bedömningen att det inte finns behov av ett undantag från förbudet mot direkt diskriminering. En undantagsbestämmelse möjliggör i vissa situationer en sådan särbehandling som förbudet mot indirekt diskriminering skall förhindra. Enligt regeringen medför en korrekt bedömning av begreppen missgynnande och jämförbar situation att det här inte behövs något undantag. Begreppet direkt diskriminering är uppbyggt kring uttrycken missgynnande, jämförbar situation och orsakssamband. Ett missgynnande innebär att barnet eller eleven försätts i ett sämre läge och är ett första krav för att diskriminering skall anses föreligga. Därefter måste en jämförelse av den faktiska situationen göras. Därtill krävs, för att direkt diskriminering skall anses föreligga, att det finns ett samband mellan missgynnandet och könstillhörigheten, den etniska tillhörigheten, den sexuella läggningen eller funktionshindret. Med indirekt diskriminering avses att ett barn eller en elev missgynnas genom att huvudmannen för verksamheten, rektorn eller någon med motsvarande ledningsfunktion eller annan personal tillämpar en bestämmelse, ett kriterium eller ett förfaringssätt som framstår som neutralt men som i praktiken missgynnar ett barn eller en elev av visst kön, viss etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning eller visst funktionshinder. Förbudet mot missgynnande skall inte gälla om bestämmelsen, kriteriet eller förfaringssättet objektivt kan motiveras av ett berättigat mål och medlen är lämpliga och nödvändiga för att uppnå målet. Begreppet för indirekt diskriminering är uppbyggt kring uttrycken missgynnande, jämförelse och intresseavvägning. Trakasserier är ett uppträdande som kränker ett barns eller en elevs värdighet och som har samband med kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning eller funktionshinder. Med instruktioner att diskriminera avses order eller instruktioner om diskriminering av ett barn eller en elev i verksamheten. I motionerna 2005/96:Ub343 yrkande 51 och 2005/06:Ub344 yrkande 63 anförs att kommunerna som inte uppfyller kraven om tillgänglighet för funktionshindrade skall kunna bötfällas. Det skall, enligt motionärerna, vara svårare för skolhuvudmännen att strunta i tillgängligheten för de funktionshindrade och kommuner som inte gör vad de skall för att eleverna skall kunna tillgodogöra sig undervisningen, skall tvingas att betala böter. Utskottet avstyrker motionsyrkandena. Utformningen av skydd mot diskriminering av personer med funktionshinder på grund av bristande tillgänglighet och användbarhet av lokaler inom utbildningsområdet behandlades av som lade fram sitt betänkande Skolans ansvar för kränkningar av elever (2004:50) . Enligt utredningens direktiv (dir. 2003:114) skulle denna del av arbetet utgöra underlag för (N 2002:06) fortsatta överväganden. Regeringen har beslutat om tilläggsdirektiv till i denna del (2005:8). Kommittén skall redovisa sitt arbete . I övrigt ansluter sig utskottet till vad regeringen anfört i fråga om förbud mot diskriminering i den nya lagen om förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling av barn och elever. Utskottet återkommer i det följande till frågan om antagande av lagförslagen. Annan kränkande behandling samt repressalier Utskottets förslag i korthet Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag om annan kränkande behandling samt bestämmelser om repressalier. Enligt propositionens förslag är annan kränkande behandling ett beteende som, utan att vara trakasserier, annars kränker ett barns eller en elevs värdighet. Paragrafen innehåller ett förbud för huvudmannen för verksamheten, rektorn eller någon med motsvarande ledningsfunktion eller annan personal att utsätta barn eller elever i verksamheten för annan kränkande behandling. Skyldighet skall också föreligga för huvudmannen, eller den som huvudmannen bestämmer, att efter kännedom utreda och att vidta skäliga åtgärder för att förhindra fortsatta kränkningar. Denna skyldighet för huvudmannen gäller också vid kännedom om att ett barn eller en elev anser sig utsatt för annan kränkande behandling av ett annat barn eller en annan elev i samband med att verksamheten genomförs. I propositionen föreslås vidare att ett barn eller en elev som har påtalat eller anmält någon ansvarig person enligt den föreslagna lagen om förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling av barn eller elever inte till följd av sitt agerande får utsättas för repressalier av huvudmannen för verksamheten eller av annan personal. Utskottet konstaterar att tydliga föreskrifter mot mobbning och annan kränkande behandling finns i skolans styrdokument, såsom skollag och läroplaner. Enligt 1 kap. 2 § skollagen (1985:1100) är den som verkar inom skolan skyldig att aktivt motverka alla former av kränkande behandling, t.ex. mobbning och rasistiska beteenden.