bet · GT01KU33 · 2006-06-01 00:00:00 — Är man beviljad ledighet en månad eller längre får man inte arvode om det inte är fråga om sådana skäl som angetts ovan. I framställningen redovisas bl.a. den nu aktuella motionen 2005/06:K204 av (). Riksdagsstyrelsen föreslår att en ledamot skall kunna begära avdrag på arvodet vid ledighet som talmannen beviljat då arbetsplenum pågår även om ledigheten är kortare än en månad. Förslaget innebär inte någon ändring av gällande praxis när det gäller beviljande av ledigheter kortare än en månad. Reglerna skall alltjämt tillämpas ytterst restriktivt och endast när det finns särskilda skäl. Riksdagsstyrelsen framhåller att ledamöter får sitt mandat av väljarna i samband med val. Det är ledamotens ansvar att leva upp till detta förtroende. I nästa val avgör väljarna om förtroendet skall förnyas. Det innebär enligt riksdagsstyrelsen att varje ledamot i samarbete med sitt parti själv avgör hur han eller hon skall sköta sitt uppdrag under löpande valperiod, vilka prioriteringar som skall göras och på vilket sätt arbetsinsatsen skall genomföras. Det finns inga formella krav på hur stor arbetsinsats en ledamot skall göra. () begär i motion 2005/06:K204 att beslutar om regler som ger möjligheter till att ge riksdagsledamöter kortare tjänstledighet för att möjliggöra att ledamöter skall kunna "jobba på sina ordinarie jobb". Han menar att om en riksdagsledamot väljer att tillfälligt återgå till sitt ordinarie arbete, oavsett om det är som lokförare, journalist, advokat eller murare, skall det finnas möjlighet att få tjänstledigt och därmed möjlighet för att ta in en ersättare och att avdrag sker på månadsarvodet för den tjänstlediga ledamoten. Ett alternativ är att sådan tjänstledighet automatiskt skall "kvittas ut" via kvittningssystemet. Men då finns arvodet kvar, vilket enligt motionären knappast kan vara meningen. Utskottet avstyrkte en motion om dubbelarbete för riksdagsledamot (bet. 2003/04:KU5 s. 23 f.). Utskottet ansåg att det finns ett värde i att riksdagsledamöter kan vara aktiva i samhället vid sidan av det politiska arbetet. För många ledamöter kunde det dessutom vara ett grundläggande intresse att genom att fullgöra visst arbete inom ramen för sin yrkesverksamhet vidmakthålla den kompetens och den verksamhet som behövs för att kunna återgå i full verksamhet i yrket efter riksdagsuppdraget. Det måste enligt utskottet i första hand vara en uppgift för den enskilde ledamoten att själv avgöra om hans eller hennes arbetssituation medger ett utrymme att fullgöra andra uppgifter - även lönearbete - än de som hänger samman med riksdagsuppdraget. Ytterst var det självfallet väljarna som i val avgör saken. Det kunde inte heller bortses från att en reglering i syfte att förhindra visst arbete utanför skulle kunna utesluta vissa grupper från möjligheten att åta sig ett uppdrag som riksdagsledamot. Utskottet avstyrkte motionen. Utskottet vidhöll sin bedömning när det gäller utrymmet att fullgöra uppgifter utöver uppdraget som riksdagsledamot (bet. 2004/05:KU29). Det borde enligt utskottets mening också fortsättningsvis ankomma på den enskilde ledamoten att avgöra vilket utrymme som finns för sådana uppdrag. Utskottet var inte berett att förorda en utvidgning av utrymmet för kortare ledigheter i enlighet med vad som förordades i en motion liknande den nu aktuella motion 2005/06:K204 av samme motionär, utan avstyrkte motionen. Utskottet som vill understryka att riksdagsstyrelsens förslag inte innebär någon ändring av den ytterst restriktiva praxis som gäller för ledigheter kortare än en månad tillstyrker riksdagsstyrelsens förslag till ändring i lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter, såvitt avser 3 kap. 5 §. Motion 2005/06:K204 (m) om utökade möjligheter till kortare ledighet avstyrks. Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker med hänvisning till tidigare ställningstagande tre motioner (m respektive v) om att vissa uppdragsarvoden skall avskaffas. Jämför reservation 3 (v, mp). I motion 2005/06:K218 begär () att förtroendeuppdraget att vara ledamot i riksdagsstyrelsen inte skall ge ett extra arvode utöver det arvode som utgår till alla riksdagsledamöter. () begär i motion 2005/06:K274 att de särskilda ersättningar som utgår till ordförande och vice ordförande i utskott samt de särskilda ersättningar som utgår för uppdrag som ledamot och ersättare i riksdagsstyrelsen och dess organ avskaffas. m.fl. (v) begär i motion 2005/06:K456 yrkande 4 att extra ersättningar för uppdrag direkt knutna till riksdagsarbetet avskaffas. Motionärerna menar att det rimliga vore att man inom partierna i stället fördelade arbete så att de ledamöter som innehar dessa viktiga uppdrag i motsvarande mån avlastas när det gäller andra delar av riksdagsuppdraget. Enligt 1 § lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ betalas månadsarvode för ledamot m.m. av bl.a. riksdagsstyrelsen av arvodet som riksdagsledamot. Styrelseuppdrag i andra av organ ersätts med lägre procentsatser medan ordförandeskap ersätts med högre procentsatser. Tilläggsarvode betalas enligt 3 kap. 2 § lagen om ekonomiska villkor för ledamöter för månad till vice talman , till ordförande i utskott och till vice ordförande i utskott av ledamotsarvodet. avstyrkte utskottet ett motionsyrkande i syfte att inskränka möjligheterna till uppdragsarvode (bet. 1999/2000:KU22). Utskottet framhöll att de uppdrag som ersätts enligt arvodeslagen är sådana som tillkommer utöver det ordinarie riksdagsuppdraget. Dessa uppdrag medförde enligt utskottet ofta ett betydande merarbete i fråga om ansvar, inläsningsarbete och tidsåtgång. Det var därför enligt utskottet motiverat att det betalades särskild ersättning för dessa uppdrag utöver det ordinarie ledamotsarvodet. Utskottet behandlade ett yrkande från samme motionär om att förtroendeuppdraget att sitta i riksdagsstyrelsen inte skall ge extra arvode (bet. 2001/02:KU12 s. 9 f.). Utskottet ansåg fortfarande att det, mot bakgrund av det merarbete som uppdragen innebär, var motiverat med de särskilda arvoden som anges i arvodeslagen. Våren och avstyrkte utskottet åter yrkanden med samma innebörd (bet. 2002/03:KU19 respektive bet. 2003/04:KU5). Utskottet vidhåller sitt tidigare ställningstagande och avstyrker motionerna 2005/06:K218 (m), 2005/06:K274 (m) och 2005/06:K456 yrkande 4 (v). Utskottets förslag i korthet Utskottet tillstyrker riksdagsstyrelsens förslag om stöd för EU-resor och föreslår att antar riksdagsstyrelsens förslag till lag om ändring i lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter, såvitt avser 4 kap. 3 a § samt förslag till lag om ändring i lagen (1999:1209) om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i . Utskottet avstyrker med hänvisning till en aviserad utvärdering tre motioner (m respektive fp) om ett individualiserat stöd till ledamöterna. Riksdagsstyrelsen föreslår att resurserna till EU-resor ökas för att ge riksdagsledamöterna utökade möjligheter att engagera sig i EU-frågor. Förslaget innebär att varje ledamot får disponera för att på eget initiativ göra resor inom EU, till ansökarländer och till länder som deltar i EES-samarbetet i syfte att främja det politiska arbetet. Vidare föreslås att varje utskott tilldelas ytterligare per valperiod som resebidrag för att förbättra samarbetet med EU och dess medlemsstater. Slutligen föreslås att stödet till utrikesresor på uppdrag av en partigrupp bör ökas med per mandat och valperiod i syfte att främja ledamöternas individuella EU-resor. Om ett parti inte återkommer till efter ett val skall de sistnämnda medel som inte förbrukats betalas tillbaka till riksdagsförvaltningen. Stödet till enskilda EU-resor som inte använts får om partiet återkommer till efter ett val disponeras av partigrupperna. Utformningen av stödet till riksdagsledamöterna tas upp i motion 2005/06:K276 av m.fl. (fp). Motionärerna hänvisar till att i har systemet utformats utifrån att den handläggare/assistent som ledamoten behöver rekryteras av ledamoten själv. Anställningsförhållandena är omgärdade av ett regelverk med både provanställningar samt övriga anställningsförhållanden. Två ledamöter kan välja att dela på en assistent. På detta sätt uppnås en hög grad av individualisering av stödet utifrån de behov som finns samt i relation till vilka frågor som den enskilda ledamoten har huvudsakligt engagemang i eller ansvar för. Viktiga kvaliteter kan även bestå av språkkunskaper för att underlätta ledamotens uppdrag. Även det nationella arbetet kan gynnas av olika typer av kompetens. Delar av arvodet kan ges som ersättning till riksdagsgruppens arbete och kansliverksamhet. Personvalen har lett till att kraven har ökat på att ledamoten utöver arbetet i även är synlig i samhällsdebatten. Ledamöter i det svenska parlamentet bör kunna påverka hur det enskilda stödet utformas samt även ta mer personligt ansvar för att detta sker utan att riksdagsgruppernas grundläggande viktiga roll påverkas. m.fl. (m) begär i motion 2005/06:K295 att det ledamotsnära stödet utökas (yrkande 1) och att en utredning tillsätts med syfte att utforma regler för hur det ledamotsnära stödet kan omvandlas till en ledamotspeng, som skall betalas direkt till den enskilde riksdagsledamoten och inte som till partierna (yrkande 2). Även och () tar i motion 2005/06:K321 upp denna fråga. Stödet till ledamöterna bör enligt motionärerna utformas så att ledamoten, inte partigruppen, disponerar hur stödet utformas och används. En möjlig utformning är att ledamoten hos "ropar av" resurser motsvarande en politisk sekreterare eller andra stödformer som ledamoten finner lämpliga. Det kan vara fråga om t.ex. utrednings- och kampanjstöd. Till partigrupperna i lämnas enligt 1 § lagen (1999:1209) om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i basstöd, stöd till kostnader för politiska sekreterare åt ledamöter samt stöd till kostnader för riksdagsledamöters utrikes resor. Enligt 10 § är stödet till kostnader för politiska sekreterare åt ledamöter avsett att bekosta handläggarhjälp åt ledamöter. Stödet beräknas efter att det skall motsvara kostnaden för 335 politiska sekreterare samt 349 politiska sekreterare från . Vid bestämmande av stödets storlek skall beloppet per politisk sekreterare och månad ligga till grund för beräkningen. beslutade att reformera det offentliga stödet till ledamöternas och partigruppernas arbete i . Syftet var att förbättra ledamöternas arbetssituation genom utökad handläggarhjälp, s.k. politiska sekreterare. Stödet utbetalades efter en politisk sekreterare per två ledamöter. En utvärdering av reformen gjordes . Den visade att reformen slagit väl ut. En majoritet av ledamöterna ansåg att de politiska sekreterarna har stor betydelse för deras uppdrag som ledamot och att deras politiska arbete har underlättats. Flertalet ledamöter ansåg också att stödet borde utökas. Det var en allmän uppfattning att det har stor betydelse för en fungerande demokrati att och dess ledamöter har kvalificerade resurser som stöd i arbetet. Behovet av detta hade ökat i takt med att riksdagsarbetet blivit mer komplext och ställde större krav på ledamöterna. EU-frågorna hade vuxit , både till betydelse och omfattning. fokuserade mera på utvärdering av politikens resultat. Medieuppmärksamheten hade ökat. Den direkta kommunikationen med allmänheten, företagare och organisationer hade ökat kraftigt i och med att Internet numera är så allmänt tillgängligt. E-postkommunikationen tog dock mycket tid i anspråk för ledamöterna. Sammantaget ledde dessa förändringar till ett större behov av kvalificerat stöd för uppdraget som riksdagsledamot. Riksdagsstyrelsen ansåg att utbyggnaden av reformen med politiska sekreterare skulle fortsätta. Genomförandet borde vara avslutat . En andra utvärdering borde ske efter genomförandet av den etapp två. Reformen innebar också ökade kostnader för riksdagsförvaltningen i form av ökade lokalkostnader, IT-stöd samt förbrukningsmaterial etc. beslutade om lagändringar i enlighet med riksdagsstyrelsens förslag (prop. 2003/04:100, bet. 2003/04:FiU21). Lagändringarna trädde i kraft . Utskottet tillstyrker riksdagsstyrelsens förslag till lag om ändring i lagen (1999:1209) om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i samt lag om ändring i lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter, såvitt avser 4 kap. 3 a §. Riksdagsstyrelsen har ansett att en andra utvärdering av reformen av det offentliga stödet till ledamöternas och partigruppernas arbete i skall genomföras efter etapp två av utbyggnaden av stödet. Enligt utskottets mening bör denna utvärdering avvaktas. Motionerna 2005/06:K276 (fp), 2005/06:K295 (m) och 2005/06:K321 (m) avstyrks. Utskottets förslag i korthet Utskottet föreslår att antar utskottets förslag till 1. lag om ändring i lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter, i den mån det inte omfattas av förslagspunkterna ovan, 2. lag om ändring i riksdagsordningen, 3. lag om ändring i lagen (1989:186) om överklagande av administrativa beslut av riksdagsförvaltningen och myndigheter, 4. lag om ändring i lagen (1993:1426) med instruktion för , 5. lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483), 7. lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229). Därmed tillstyrks i allt väsentligt riksdagsstyrelsens lagförslag, dock med vissa justeringar med anledning bl.a. av vad Lagrådet yttrat. Riksdagsstyrelsens förslag till ändringar i lagen om ekonomiska villkor för ledamöter i övrigt innebär i huvudsak att det införs en kompensation till ersättare för förlorad semester, att avdrag skall göras på arvodet vid föräldraledighet även om ingen ersättning betalas från , att avdrag skall göras på de flesta särskilda uppdragsarvodena vid sjukdom och vid föräldraledighet, att en och samma kilometerersättning för resor med egen bil införs med ett belopp som motsvarar det vid inkomsttaxeringen avdragsgilla beloppet plus , att det införs en Stockholmsersättning om per dag som ersätter det nuvarande dagtraktamentet och inte skall reduceras för kostnadsfria måltider och att förrättningstillägget vid endagsförrättning slopas. Riksdagsstyrelsen föreslår uttryckliga regler i lagen om ekonomiska villkor om var och hur man överklagar ersättningsbeslut av riksdagsförvaltningen, och . Alla beslut om inkomstgaranti föreslås kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol. En ändring i riksdagsordningen föreslås i detta syfte. I lagen (1993:1426) med instruktion för föreslås en jämkningsregel och en bestämmelse om nytt beslut i fråga om inkomstgaranti. Vidare föreslås att det införs nya bestämmelser i skattebetalningslagen (1997:483) och inkomstskattelagen (1999:1229) som bl.a. innebär att stockholmstraktamentet skall vara skattefritt och att det uttryckligen slås fast att riksdagsledamöternas bostad på hemorten skall anses som tjänsteställe. Lagrådet har föreslagit vissa ändringar av lagteknisk karaktär i ingressen till förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter och när det gäller bestämmelserna om lagens ikraftträdande. Enligt utskottets mening bör lagförslagen i den mån de inte omfattas av vad utskottet ovan anfört antas av med de ändringar Lagrådet föreslagit och med vissa andra mindre ändringar av lagteknisk karaktär. Dessutom föreslår utskottet i fråga om 5 kap. 3 § lagen om ekonomiska villkor för ledamöter att orden "en trehundranittiondel av prisbasbeloppet enligt lagen om allmän försäkring (1962:381) " ersätts med orden "hälften av maximibeloppet enligt 12 kap. 11 § inkomstskattelagen (1999:1229)". Skälet till detta är att stockholmstraktamentet vid varje givet tillfälle bör motsvara det avdragsgilla beloppet. Utskottet föreslår med delvis bifall till riksdagsstyrelsens framställning att antar lagförslagen 1-5 och 7 i bilaga 2 i de delar som inte omfattas av vad utskottet anfört i tidigare avsnitt. Ersättning och förmåner till statsråd Utskottets förslag i korthet Utskottet föreslår på eget initiativ vissa lagändringar i syfte att effektivisera också ersättningssystemet för statsråd. Till ärendet har förts en promemoria upprättad inom och , bilaga 4. I promemorian hänvisas till riksdagsstyrelsens nu aktuella framställning och till att syftet med förslaget är att effektivisera och förenkla ersättningssystemen och att skapa ett system som är bättre anpassat till ledamöternas nuvarande förhållanden. I promemorian redovisas förslag som av liknande skäl bör övervägas vad gäller villkoren för regeringens ledamöter. Åtgärderna tar sin utgångspunkt i de förslag som lämnats i promemorian Ersättningar och förmåner till statsråd m.m. (Ds 2004:27). Det föreligger enligt promemorian särskilda förutsättningar för uppdrag som statsråd respektive riksdagsledamot. Det saknas anledning att ha olika ersättningsnivåer för logiersättning för nämnda kategorier. Bestämmelserna om logiersättning i 6 § lagen (1991:359) om arvoden till statsråden m.m. bör kopplas till de nivåer som följer av de nu föreslagna reglerna i 5 kap. 4 § lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter. Vidare bör enligt promemorian statsrådens rätt till traktamenten, förrättningstillägg och lönetillägg enligt lagen om arvoden till statsråden m.m. slopas. Administrationen kring dessa ersättningar är betydande och det finns flera olika regelsystem för var och en av de olika ersättningarna. I de allra flesta fall reduceras ersättningen genom t.ex. kostförmåner och det är förhållandevis små belopp som betalas ut. Rätten till bilersättning och biltillägg bör dock enligt promemorian finnas kvar. skall alltjämt ersätta rena utlägg. I samband med att utskottens initiativrätt utvidgades förutsatte (bet. KU1970:27 s. 7) att de nya befogenheterna skulle begagnas med varsamhet. Ärenden borde framledes liksom dittills normalt väckas genom proposition eller motion, och politisk enighet borde eftersträvas i de fall där initiativ kommer i fråga. Utskottet anser att det är så angeläget att de redovisade förändringarna nu genomförs att det finns skäl att i detta syfte på eget initiativ lägga fram ett förslag till ändringar av 2 och 5-8 §§ i lagen om arvoden till statsråd m.m. Utskottet föreslår att antar i bilaga 2 framlagt förslag (8) till lag om ändring i lagen (1991:359) om arvoden till statsråden m.m. Övriga ändringar som behandlas i promemorian tillhör skatteutskottets beredningsområde. Nytt system för att bestämma riksdagsarvodet Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker med hänvisning till tidigare ställningstagande två motioner (v respektive mp) om ett nytt system för att bestämma riksdagsarvodet. Jämför reservation 4 (v, mp). I motion 2005/06:K456 av m.fl. (v) begärs ändring av det gällande systemet för fastställande av riksdagsarvodet till förmån för ett system där nivån på arvodet fastställs genom knytning till prisbeloppet (yrkande 1). Ett sätt att begränsa riksdagsarvodets utveckling till ännu högre höjder är enligt motionen att göra som i många kommuner och landsting, dvs. knyta arvodet till en fastställd procentsats av prisbasbeloppet. Det skulle ha den uppenbara fördelen att arvodet inte skulle vara föremål för ständig diskussion och nya årliga beslut. Nivån på arvodet handlar enligt motionärerna bl.a. om trovärdighet. Riksdagsledamöterna skall vara representativa för sitt parti och dess ståndpunkter och inte minst vara representativa för folket. Jämfört med de flesta inom väljarkåren har riksdagsledamöterna höga månatliga ersättningar. Den som går från ett låglöneyrke in i kan få stora problem att anpassa sig tillbaka till den vanliga tillvaron när riksdagsperioden är över. Arvodet bör (yrkande 2) knytas till av ett prisbasbelopp (för ). Ett annat system begärs i motion 205/06:K288 av m.fl. (mp). I denna motion begärs ändring lagen (1993:1426) med instruktion för och lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter på ett sådant sätt att fattar beslut om riksdagsledamöternas arvoden efter förslag från arvodesnämnden (yrkande 2). Vidare begärs, vid bifall till yrkande 2, att beslutar att ledamöternas arvoden skall sänkas med (yrkande 3). Det vore enligt motionen bättre om ledamöterna själva öppet och formellt tog ansvar för arvodesnivåerna. Vid arvodeshöjningar får ledamöterna ta - och bemöta - den kritik en sådan höjning kan tänkas medföra. kan behållas men ha som uppgift att förbereda och ge förslag i arvoderingsfrågor. motiverade förslag lämnas sedan till , som har att besluta i frågan. Arvodesnivåerna kan beräknas utifrån en rad faktorer. Man kan tänka sig att arvodet skall beräknas utifrån en uppskattning av väljarkårens genomsnittsinkomst. Ledamöternas arvoden bör dock omgående sänkas. En rimlig sänkning vore som en fingervisning åt vilket håll man anser att arvodena bör justeras. Med anledning av motioner med delvis samma innebörd som de nu aktuella redovisade utskottet i betänkande 2002/03:KU19 (s. 31 f.) utförligt utvecklingen av riksdagsarvodet. Utskottet framhöll att frågan om hur arvodet till riksdagsledamöterna skall bestämmas och om arvodets storlek hade varit föremål för ingående bedömningar, och olika system för bestämningen av arvodet hade prövats. Enligt utskottets mening hade den nuvarande ordningen med en självständig nämnd som fastställer arvodet fungerat väl och borde kunna ses som den långsiktiga lösning som arvodesfrågan behöver. Enligt utskottets mening saknades det anledning att anta att ett nytt system som bygger på vissa principer för bestämmandet av arvodet skulle ha bättre förutsättningar att vara en långsiktig lösning än den nuvarande arvodesnämnden. Påföljande avstyrktes motionsyrkanden (v respektive mp) med samma innebörd som de nu aktuella (bet. 2004/05:KU29). Två reservationer (v respektive mp) avgavs. Utskottet vidhåller sitt tidigare ställningstagande och avstyrker motionerna 2005/06:K456 yrkandena 1 och 2 (v) och 2005/06:K288 yrkandena 2 och 3 (mp). Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker med hänvisning till tidigare ställningstagande ett motionsyrkande (mp) om inrättandet av en förtroendekommission. Jämför reservation 5 (mp). m.fl. (mp) begär i motion 2005/06:K288 ett tillkännagivande till regeringen om en förtroendekommission (yrkande 1). Problemet med den växande klyftan mellan väljare och valda, och det ökade politikerföraktet, förtjänar enligt motionen att tas på allvar. En förtroendekommission för politiken skulle överväga nödvändiga reformer för att minska politikerföraktet, åtgärder för att minska klyftan mellan väljare och valda, ökade möjligheter för allmänheten att delta i det politiska samtalet och analysera orsakerna till politikerföraktet. Ett motionsyrkande (mp) om en förtroendekommission med samma innebörd som det nu aktuella behandlades i ett betänkande om författningsfrågar (bet. 2004/05:KU23). Motionsyrkandet avstyrktes med hänvisning till att arbetet i i väsentliga delar hade en sådan inriktning som efterfrågades. En reservation (mp) förelåg. Utskottet vidhåller sitt tidigare ställningstagande och avstyrker motion 2004/05:K288 yrkande 1. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Ett reformerat inkomstgarantisystem, punkt 3 (mp) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för riksdagsstyrelsen som sin mening vad som anförs i reservationen om inkomstgarantisystemet. Därmed bifaller motionerna 2005/06:K29 och 2005/06:K288 yrkande 4 och avslår motion 2005/06:K275. I den offentliga diskussionen om inkomstgarantierna har kritiken fokuserats kring det faktum att vissa riksdagsledamöter kunnat uppbära inkomstgaranti fram till pensionen och på det sättet vara försörjda av det allmänna under hela resten av livet efter uttåget från . Ett lämpligt nytt system vore att en inkomstgaranti med lämpliga avtrappningsregler utbetalades automatiskt efter utträdet ur och därefter enbart utifrån en behovsprövning av riksdagsförvaltningen.