bet · GT01MJU18 · 2006-03-07 00:00:00 — Detta, tillsammans med en effektivare kontroll vid slakterierna, torde minska riskerna för att djurskyddsproblem uppstår vid slakt och avlivning av fjäderfä. kommer ytterligare utbildning i djurskydd för de officiella veterinärerna vid slakterier att genomföras med anledning av de nya EG-förordningar om foder- och livsmedelshygien och offentlig kontroll som trädde i kraft . Genom fortlöpande kontakt med de kommunala nämnderna skall även följa upp vilka åtgärder som vidtagits av nämnderna beträffande påtalade brister på fjäderfäslakterierna. I föreskrifter och allmänna råd om djurhållning inom lantbruket m.m. (DFS 2004:17) anges högsta tillåtna beläggningsgrad för slaktkyckling till /m2. Där anges också att djurhållare som är medlemmar i av myndigheten godkänt kontrollprogram får belägga sina stallar enligt detta program. Det innebär att den som är medlem i programmet, vilket av all kycklinguppfödning är, får tillämpa en beläggning på /m2, beroende på resultatet vid klassificeringen av besättningen. Klassificeringen grundar sig enligt uppgift från på teknik, t.ex. utrustningens typ och kvalitet, kycklinghusets konstruktion, ventilationskapacitet, reservelverk etc. och djurens skötsel, t.ex. hur djurägaren sköter tillsynen, hanteringen av sjuka djur, journalföring, förekomst av skador som bedöms i samband med slakt, smittskydd m.m. Kontrollprogrammet bedömer alltså både uppfödarens förutsättningar för att skapa en bra djurhållning (teknik och underhåll) och hur han eller hon verkligen klarar av att sköta sina djur i praktiken. Härutöver finns bestämmelser om ventilation och fothälsa. Fothälsan hos kycklingarna bedöms på slakteriet och den uppfödare som vill ha /m2 måste visa att hans kycklingar klarar vissa gränsvärden för andel kycklingar med hudförändringar på trampdynorna (vilket är relaterat till ströbäddskvaliteten). Det är en och samma person som gör denna bedömning av samtliga anslutna kyckling- och kalkonbesättningar i . Bedömning görs normalt . Kommunens djurskyddsinspektör skall alltid ha möjlighet att vara med vid bedömningen. Beläggningsgraden anpassas efter hur väl kontrollprogrammet uppfylls. Sammanfattningsvis konstaterar utskottet att minimiregler för skydd av slaktkycklingar övervägs inom EU och att uppmärksammat frågor om slaktkycklingars hälsa. Utskottet förutsätter att eventuella kvarvarande problem kommer att uppmärksammas och åtgärdas i det fortsatta arbetet med dessa frågor och föreslår att motionerna 2005/06:MJ416 (v) yrkandena 1 och 2 och 2005/06:MJ482 (fp) yrkandena 1-4 lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker motioner (s, fp) om möjlighet till religiös slakt i med hänvisning till att frågan bereds inom . Enligt motion 2005/06:MJ387 (fp) ingår s.k. skäktning, dvs. att ett djur slaktas genom att en rakbladsvass kniv förs i ett obrutet drag genom matstrupen, luftstrupen och halspulsådrorna, i både de judiska föreskrifterna om koscher och de muslimska föreskrifterna om halal. Även om själva bedövningsmetoden bedöms vara effektiv och tillförlitlig pekar dock på att den ändå inte kan införas i , eftersom svensk lag och EU:s slaktdirektiv inte tillåter de metoder som slakten förutsätter. Den svenska lagstiftningen bör förändras, eftersom den inte är någon hållbar lösning på avvägningen mellan djurskyddshänsyn och religionsfrihet. Även enligt motion 2005/06:MJ509 (s) bör ett undantag för religiös slakt i enlighet med EU-direktivet och infogas i djurskyddslagen. I djurskyddslagen föreskrivs att djur skall skonas från onödigt obehag och lidande när de förs till slakt. Enligt bestämmelserna skall husdjur vid slakten vara bedövat när blodet tappas av, och andra åtgärder vid slakten får inte vidtas innan djuret är dött. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får dock meddela föreskrifter om undantag från föreskriften om bedövning för fjäderfä och kaniner eller meddela ytterligare föreskrifter om slakt och om avlivning av djur i andra fall. har i djurskyddsförordningen fått sådana bemyndiganden av regeringen. Utskottet har tidigare uttalat (bet. 2003/04:MJU14) att slakt utan bedövning är förbjudet av djurskyddsskäl. Redan vid var bedövningsslakt den viktigaste frågan för den svenska djurskyddsrörelsen och det har varit brukligt att i slakta djur med föregående bedövning. Bedövningskravet innebär att djuret skall göras medvetslöst innan det avblodas. Enligt vetenskapliga undersökningar innebär avlivning genom endast avblodning en utdragen död (minst en halv minut, beroende på bl.a. djurslag och snitt). Ett sådant lidande kan inte accepteras ur djurskyddsperspektiv. Religiös slakt sker oftast utan bedövning, men det har visat sig att vissa bedövningsmetoder kan accepteras av vissa religiösa grupper. En sådan form av slakt är halalslakt. fick regleringsbrev i uppgift att studera, analysera och utvärdera de slaktmetoder och synsätt som gäller vid religiös slakt i andra länder, särskilt i . Uppdraget skulle utföras efter hörande av synpunkter från berörda myndigheter och organisationer. gör i en rapport bedömningen att hanteringen av djuren i samband med elektrisk bedövning kan göras på ett djurskyddsmässigt acceptabelt sätt, under förutsättning att djuren hanteras lugnt och fixeringsboxen är väl utformad, så att djuren är fixerade under en . Bedövningseffekten vid elektrisk bedövning av den aktuella typen är dokumenterat god. I relation till svenska författningar och EU:s slaktdirektiv finns det dock två problem med elbedövning av nötkreatur så som den utförs på . Det ena gäller svårigheterna att kontrollera bedövningens effekt innan snittläggning görs, eftersom tiden mellan bedövning och snitt är mycket kort. Den andra gäller användningen av immobilisering (elektrisk stimulering i syfte att hämma muskelryckningar i slaktkroppen), eftersom regelverket tydligt anger att inga andra åtgärder (utöver avblodning) får vidtas med slaktkroppen förrän djuret är dött. Dessa två problem medför att elektrisk bedövning enligt nuvarande nyzeeländsk modell i samband med halalslakt inte skulle kunna införas i utan väsentliga regeländringar både nationellt och på EU-nivå, även om själva bedövningsmetoden i sig bedöms vara både effektiv och tillförlitlig. skall betonas att det pågår forskning kring högfrekvent elbedövning, vars hittillsvarande resultat indikerar att behovet av elektroimmobilisering vid elbedövning av nötkreatur skulle kunna elimineras. Enligt regleringsbrev för skall myndigheten studera, analysera och utvärdera användandet av bedövning efter snittläggning (s.k. post-cut stunning) i samband med religiös slakt av nötkreatur i andra länder. skall följa utvecklingen, särskilt i , av den teknik som används inom elbedövning av nötkreatur vid religiös slakt. skall vidare göra en litteraturgenomgång av nyare publikationer på området religiös slakt. Uppdraget skall utföras efter hörande av synpunkter från berörda myndigheter och organisationer och redovisas . Utskottet anser det lämpligt att avvakta resultatet av den fortsatta beredningen inom och föreslår att motionerna 2005/06:MJ387 (fp) och 2005/06:MJ509 (s) lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker motioner om smuggling av hundar (m, fp), smittspridning vid smuggling av hundar (s, c), kamphundar (s, m, kd), ökat ägaransvar för ägare av sällskapsdjur (fp) och kattägares ansvar för tillsyn (m, fp). Alla motioner avstyrks med hänvisning till att frågorna bereds. Jämför reservationerna 14 (kd, c), 15 (m, kd, c) och 16 (fp). Enligt motion 2005/06:MJ201 (c) bör regeringen lägga fram förslag för att bekämpa hundsmuggling till . Det är viktigt att driver en restriktiv linje för att aktivt kunna bekämpa hundsmuggling och smittspridning. Det är viktigt att får behålla kravet på avmaskning. Ett nytt regelverk bör enligt motion 2005/06:MJ499 (s) beslutas för införsel av hundar. Insmugglade hundvalpar utgör en stor risk för att vi får in rabies och dvärgbandmask i . Det krävs enligt motion 2005/06:MJ552 (s) redan nu kraftfulla åtgärder för att förhindra att dvärgbandmasken får fäste i . Regeringen bör agera för att också efter översynen av 2007 skall ha en strikt lagstiftning för att minska riskerna för dvärgbandmask. Enligt motion 2005/06:MJ239 (m) bör insatser göras för att stoppa insmugglingen av hundar. bör driva på inom EU för gemensamma åtgärder för att stoppa smugglingen av djur. Förekomsten av hundsmuggling bör enligt motion 2005/06:MJ466 (fp) kartläggas. Vidare bör allmänheten göras uppmärksam på företeelsen och tull och polis bör utbildas för att ytterligare kunna beivra den omfattande hundsmugglingen. Enligt motion 2005/06:MJ209 (m) yrkande 1 bör djurskyddsförordningen ändras så att begreppet hetsning införs i denna. Djurskyddsförordningen bör enligt motionens yrkande 2 ändras så att personer, vilka dömts för att ha plågat djur genom att hetsa dem mot människor eller föremål, permanent mister rätten att inneha individer av den aktuella djurtypen. Även enligt motion 2005/06:MJ357 (s) bör åtgärder vidtas mot kamphundar och i motion 2005/06:MJ461 (kd) yrkas tillkännagivande om att införa importstopp av hundar av kamphundsraser. I motion 2005/06:MJ518 (kd) yrkande 18 yrkas tillkännagivande om att polisen snabbt skall kunna ingripa och omhänderta hundar vid misstanke om att en hundägare använder en hund i hotsyfte eller missköter den och i yrkande 19 krävs skärpta regler mot avel av kamphundar. Ett ökat ägaransvar med möjlighet till sanktioner bör enligt motion 2005/06:MJ480 (fp) yrkande 1 kunna krävas av ägare av sällskapsdjur som missköter sig. Förvildade sommarkatter, övergivna smådjur och hundar som lämnas vind för våg är resultatet av djurens låga status i samhället kombinerat med bristande sanktionsmöjligheter mot oansvariga djurägare och djurplågare. Hur djurägare som missköter sig skall kunna straffas bör därför utredas. Enligt motionens yrkande 2 bör en allmän översyn göras av tillsynslagen vad gäller sällskapsdjur. Att ta hand om, fostra och ansvara för ett sällskapsdjur som exempelvis hund, katt eller mindre smådjur som kanin kräver dessutom mognad, ekonomiska resurser och ansvarskänsla . Behovet av att höja kattens status i samhället uppmärksammas i motion 2005/06:MJ242 (m). Lämpligheten av att en katt skall betraktas som ett hittegods bör också genomlysas. I motion 2005/06:MJ372 (fp) yrkande 1 framhålls kattägarens skyldighet att märka och kastrera sina katter. I fråga om kattägares ansvar för tillsyn av sina djur anförs i yrkande 2 att lagen om tillsyn över hundar och katter bör stärkas så att samma krav ställs på kattägare som på hundägare när det gäller ansvar och tillsyn. Enligt motionens yrkande 3 bör det vara brottsligt att överge en katt eller annat djur. Det bör betraktas som djurplågeri. Smuggling av hundar m.m. Jordbruksminister anförde i ett interpellationssvar (2004/05:549) att det är väsentligt att vidtar åtgärder för att förhindra att rävens dvärgbandmask kommer in i . Om smittade hundar och katter kommer in i landet finns en risk att den svenska rävstammen smittas och naturen kontamineras. En sådan utveckling skulle kunna äventyra den svenska livsstilen med friluftsliv, skogspromenader, bärplockning m.m. Därtill kommer riskerna på kort sikt för ägarna och andra som umgås med smittade hundar och katter. Den som klappar ett djur som bär på rävens dvärgbandmask riskerar att få i sig parasitägg och därmed att drabbas av ett mycket allvarligt sjukdomstillstånd med blåsbildningar i inre organ. Den ökande smugglingen av hundar till är oroande. Jordbruksministern välkomnar därför att frågan uppmärksammas så att allmänheten får upp ögonen för vilka risker det kan innebära att köpa en hund som förts in i landet i strid mot gällande regler. Det är viktigt att debatten förs på ett sakligt plan och att riskerna värderas på ett realistiskt sätt. Införsel av vuxna hundar eller halvstora valpar utan avmaskning innebär en uppenbar risk för den enskilde djurägaren och för samhället i stort. Den tilltagande smugglingen gäller dock i första hand mycket små valpar, vilka utgör en liten smittspridningsrisk avseende rävens dvärgbandmask. Detta beror på omständigheter kring parasitens livscykel och spridningssätt. I likhet med andra bandmaskar är rävens dvärgbandmask beroende av olika värddjur för sin utveckling. En hund kan inte smittas av en annan hund, katt eller räv, utan måste äta ett djur som är mellanvärd för parasiten, dvs. en sork eller annan smågnagare, för att smittas. Bedömningen är att en valp som aldrig varit utomhus i praktiken inte löper risk att smittas, även om valpens mor skulle bära på dvärgbandmask i sin tarm. För att förhindra att en hund eller katt för med sig rävens dvärgbandmask till krävs en enkel avmaskning med ett receptfritt avmaskningsmedel före införseln. Krav på sådan avmaskning, utförd av veterinär, ingår i gällande införselregler som framgår av den nya EG-förordningen på området (och rådets förordning (EG) nr 998/2003 av om djurhälsovillkor som skall tillämpas vid transporter av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte och om ändring av rådets direktiv /65/EEG.) Förordningen kompletteras av föreskrifter från (SJVSF 2004:55 om införsel av sällskapsdjur). Jordbruksministern bedömer att gällande införselbestämmelser ger ett tillräckligt skydd mot rävens dvärgbandmask. Kommissionen skall göra en översyn av förordningen (998/2003) för att utvärdera de särskilda införselkrav avseende rabieskontroll och avmaskning som gäller för , , och . kommer i samband med denna översyn att kräva att avmaskningskravet upprätthålls. Men självklart är jordbruksministern inte nöjd med att vi har bra regler om de inte efterlevs. Åtgärder behövs på många plan för att stävja smugglingen. Dels behövs uppmärksamhet från sida för att så långt möjligt upptäcka och beivra smugglingsfallen, dels behövs information till djurägare och presumtiva djurägare om riskerna för dem själva och för allmänheten. Genom underrättelseverksamhet och spaning har avslöjat organiserad hundsmuggling vid gräns. Åtal har väckts och smugglarna har befunnits skyldiga till smugglingsbrott, vilket i några fall lett till fängelsestraff. I de hundratal fall där har anmält till att uppenbart insmugglade hundar redan finns i landet har däremot inte åtal väckts i något fall. anser att detta är ett stort problem, eftersom det kan ge en signal till allmänheten om att det är riskfritt att smuggla in hundar så länge man inte fastnar i tullfiltret vid gränsen. och utökar nu sitt samarbete för att effektivisera åtgärderna framför allt mot den organiserade smugglingen för att komma åt också bulvaner inne i landet. En utredning pågår om befogenheter enligt lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen (inregränslagen). I utredningsuppdraget ingår att även se över befogenheter när det gäller kontroll av djurhälsovillkor vid införsel från andra EU-länder. undersöker rävar med avseende på rävens dvärgbandmask, men inga fall har påvisats i . bedöms det därför inte finnas smittrisker i samband med friluftsliv, bärplockning m.m. För att skall kunna behålla sin frihet från rävens dvärgbandmask är det av största vikt att allmänheten informeras om betydelsen av att följa gällande djurhälsobestämmelser vid införsel av sällskapsdjur till och om riskerna med att köpa valpar av okänt ursprung. Genom förbättrad information kan efterfrågan på insmugglade hundar minska. bedriver informationsverksamhet om betydelsen av att följa införselbestämmelserna. Utöver information på verkets webbplats ger verket ut skriftligt informationsmaterial som även förts in i fackpress som riktar sig till hundägare, jägare m.fl. har inrättat en arbetsgrupp med representanter från djurägarorganisationer, myndigheter, veterinärförbund m.fl. för att samarbeta i frågor rörande införsel av sällskapsdjur. Gruppen kommer bl.a. att diskutera lämpliga strategier för att nå ut till relevanta grupper med information om riskerna i samband med illegal införsel av djur. Jordbruksministern anförde avslutningsvis att hon kommer att följa arbetet i den nyinrättade arbetsgruppen för att hålla sig underrättad om de åtgärder som vidtas för att förbättra informationen. Hon följer även den pågående utredningen om befogenheter vid gränser till andra EU-länder. I frågesvar (2005/06:444, 450, 451 och 452) och (2005/06:511) om djurplågeri och smittspridning vid hundsmuggling anfördes sammanfattningsvis att det är viktigt att komma till rätta med smugglingen av hundar, och jordbruksministern följer därför aktivt frågan och arbetet i referensgrupp. Efter att ha inhämtat mer information kommer jordbruksministern att ta ställning till om ytterligare åtgärder behövs och om frågan skall tas upp på EU-nivå. Utskottet har inhämtat att har inlett ett program med olika åtgärder för att bidra med såväl förebyggande som direkta insatser. har gjort en omvärldsanalys och bedömt riskerna med insmugglade hundar, bl.a. beroende på vilket land de kommer från. har därefter, i samråd med , infört riskbaserade och förenklade riktlinjer för hantering av smugglade djur för ett effektivare smittskydd. Riktlinjerna har distribuerats till veterinärer. Enligt provtagningsförordningen (SFS 1998:134) har rätt att isolera eller avliva djur för att förhindra att sjukdom sprids i landet. Djur som utgör en rabiesrisk för landet sätts i karantän eller avlivas. Om djuret är olovligt infört från ett land där risken är låg eller obefintlig att djuret kan medföra smitta till kan göra bedömningen att det räcker med en isolering i hemmet. Avsikten är att alla hundar skall avmaskas innan de kommer till och om detta inte görs kan djurägarna uppsöka veterinär och få detta gjort så fort som möjligt utan att behöva riskera att hunden avlivas om den kommer från ett s.k. lågriskland. På detta sätt behandlas betydligt fler av de djur som hittas. följer sjukdomsutvecklingen i omvärlden och har beredskap för att förändra hanteringen av insmugglade djur om det krävs. Frågor om hundsmugglingen har behandlats på ett tillsynsseminarium för landets länsstyrelser . förde upp frågan inom EU och informerade om den organiserade smugglingen vid ett veterinärt expertgruppsmöte arrangerat av . Övriga medlemsstater uppmanades att öka kontrollen vid unionens gränser men också att uppmärksamma problemet med smuggling inom EU. Vid smuggling av valpar till rör det sig enligt i många fall om organiserad brottslighet, där hela valpkullar smugglas in i landet för vidare försäljning. Ofta gäller det dvärghundsraser, bl.a. , mops och yorkshireterrier. Enligt kommer valparna i de flesta fall från , och . Det olagliga i denna hantering är att valparna tas in i utan att uppfylla djurhälsovillkoren enligt rådets direktiv /65/EEG om djurhälsovillkor vid handel med vissa djurslag. När det gäller den organiserade smugglingen av små valpar avser dock invändningarna inte i huvudsak risker för smittspridning, utan djurskyddsproblem i samband med hanteringen i valpens hemland och under transporten till . EG:s rättsakter om djurhälsovillkor för förflyttning av hundar omfattar endast åtgärder för att förhindra spridning av rävens dvärgbandmask och rabies och ger ingen rättslig grund för bestämmelser som syftar till att förhindra eventuell spridning av andra sjukdomar i samband med införsel av hundar. Med hänsyn till att djurskyddsproblemet framför allt består i hur hundarna hanteras i uppfödarlandet och under transport är enligt de svenska möjligheterna att påverka hanteringen ganska begränsade, särskilt om smugglingen endast sker inom gränserna för den inre marknaden där möjligheterna att göra kontroller vid gränspasseringar mellan olika länder är mycket begränsade. Ett sätt är att genom information försöka begränsa efterfrågan på smugglade hundar. möjligheter att utföra kontroller av resenärer från andra EU-länder är således små. Kontroller får i princip endast utföras om har anledning att misstänka brott. Det är som utreder smuggelärenden och strafförelägger eller åtalsanmäler till allmän domstol. Genom underrättelseverksamhet och spaning har enligt vad utskottet erfarit avslöjat organiserad hundsmuggling vid gräns. Åtal har väckts och smugglarna har befunnits skyldiga till smugglingsbrott, vilket har lett till att minst fyra personer har dömts till fängelsestraff . Vidare har utdömt strafförelägganden i ett antal ärenden där djurägare i landet bevisligen smugglat hundar. Ägarna får böta i genomsnitt . Utskottet har ingen annan uppfattning än den som framförs i motionerna 2005/06:MJ201 (c), 2005/06:MJ239 (m), 2005/06:MJ466 (fp), 2005/06:MJ499 (s) och 2005/06:MJ552 (s) om att kraftfulla åtgärder krävs både för att förhindra smuggling av hundar och för att dvärgbandmasken inte skall få fäste i . Utskottet förutsätter att regeringen ägnar dessa frågor fortsatt uppmärksamhet och vidtar lämpliga åtgärder, även inom EU. Utöver detta uttalande är utskottet inte berett att föreslå någon åtgärd från sida med anledning av motionerna. Motionerna bör lämnas utan vidare åtgärd. Hundar och katter m.m. När det gäller frågor om åtgärder mot kamphundar redovisade jordbruksminister i ett frågesvar (2005/06:570) att det finns ett omfattande regelverk som ger polisen och tillsynsmyndigheterna möjlighet att på olika sätt ingripa mot hundägare som har en aggressiv hund. I 19 § djurskyddsförordningen (1988:539) finns bestämmelser som innebär att det är förbjudet att inneha eller genom avel frambringa hundar som har extremt stor kamplust, lätt blir retade och biter, bara med svårighet kan förmås avbryta ett angrepp och har en benägenhet att rikta sitt kampintresse mot människor eller andra hundar. Tendenser till aggressivt beteende är inte möjligt att generellt hänföra till någon speciell ras. Något generellt förbud mot att ha vissa raser finns därför inte. Hundägarens ansvar regleras i lagen (1943:549) om tillsyn över hundar och katter. I lagen slås det bl.a. fast att hundar skall hållas under sådan tillsyn som behövs för att förebygga att de orsakar skador eller avsevärda olägenheter. Det är hundägarens ansvar att se till att hunden inte utgör en fara för andra och hundägaren har ett strikt ansvar för de skador som hunden orsakar. Polisen får besluta att en hund som visat benägenhet att bita skall omhändertas om tillsynen av hunden har eftersatts. Eftersätts tillsynen av en hund får polisen även meddela de beslut som omständigheterna kräver, t.ex. att hunden skall ha munkorg, hållas bunden eller instängd. gäller enligt 1 § lag (2000:537) om märkning och registrering av hundar att en hundägare skall låta märka och registrera sin hund så att den kan identifieras. Kravet på märkning tillkom bl.a. för att polisen lättare skall kunna ingripa mot hundar som utgör eller kan komma att utgöra en fara för människor eller andra djur eller som det annars finns särskilda skäl att ingripa mot. Jordbruksministern anser att det är allvarligt när hundägare inte tar ansvar för sin hund. Frågan om vilka åtgärder som bör vidtas för att ytterligare stärka hundägaransvaret bereds därför inom . avlämnade betänkandet Hund i rätta händer - Om hundägarens ansvar (SOU 2003:46). Utredningen anför att farliga hundar inte är ett enhetligt problem utan kan ha vitt skilda orsaker i olika fall. Det konstateras att det ställs högre krav på hundägares kontroll över sina hundar . Vidare sägs att det har tillkommit vissa företeelser som skapar rädsla och osäkerhet i samhället, t.ex. att hundar används som vapen. Mot bakgrund bl.a. härav blir slutsatsen att den nuvarande tillsynslagen inte är anpassad för dagens förhållanden vad gäller olika typer av problem med farliga hundar och hundägare. Utredaren föreslår därför en ny lag om tillsyn över hundar och katter. Hundar skall enligt den föreslagna tillsynslagen hållas under sådan tillsyn och skötas på ett sådant sätt som med hänsyn till deras natur och övriga omständigheter krävs för att förebygga att de orsakar skador eller avsevärda olägenheter.