bet · GT01SoU26 · 2006-05-18 00:00:00 — I fokus för uppdraget stod samverkan mellan kommunernas omsorg och hälso- och sjukvård och landstingens hälso- och sjukvård. Målgruppen var främst äldre människor med sammansatta, komplexa eller snabbt föränderliga vård- och omsorgsbehov. Utredaren överlämnade sina förslag till regeringen i betänkandet Sammanhållen hemvård (SOU 2004:6). Utredningen ligger till grund för regeringens förslag om hemsjukvården. Regeringen bedömer att huvudansvaret för hemsjukvården bör överföras till kommunerna. Regeringen avser att i budgetpropositionen för föreslå en reglering som innebär att huvudansvaret för hemsjukvården överförs från landstingen till kommunerna samt att kommuner och landsting tillåts genom avtal komma överens om en annan lösning. En huvudmannaskapsförändring medför dock ett behov av skatteväxling mellan landsting och kommuner. För att möjliggöra detta krävs ändringar i regleringen av det kommunalekonomiska utjämningssystemet. Dessutom kan en huvudmannaskapsförändring underlättas av att kommunerna i ett län ges möjlighet att ge eller ta emot bidrag sinsemellan i en s.k. mellankommunal utjämning. Detta kan behövas för att överbrygga skillnader mellan en intäktsökning och en kostnadsökning för en övertagen verksamhet. Regeringen avser därför att återkomma till med sådana förslag. Regeringen föreslår nu att kravet enligt 18 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763 HSL), på att regeringen skall godkänna överlåtelse av ansvaret till kommunen skall tas bort med verkan från . I propositionen understryks att regeringen i likhet med anser att det är angeläget att landstingen också fortsättningsvis har ansvar för att bedriva avancerad hemsjukvård. Detta mot bakgrund av att den avancerade hemsjukvården förutsätter tillgång och närhet till sjukhusvård och innefattar kvalificerad och tekniskt avancerad medicinsk kompetens. Vidare påpekas att många äldre personer behöver insatser både från kommunens vård och omsorg och från landstingens primärvård men även akut uppsöker landstingens slutna vårdformer. Frågan är dock om akutsjukvårdens organisation, rutiner och procedurer är anpassade till äldre personers sammansatta och komplexa behov. Det är enligt regeringen angeläget att förbättra omhändertagandet av äldre inom akutsjukvården t.ex. genom en utvecklad närsjukvård och en förbättrad tillgång till medicinsk vård och behandling i det egna hemmet för att om möjligt förhindra behov av sjukhusvård. Som exempel nämns äldrevårdscentraler eller olika former av närsjukvårdsavdelningar med fokus på patienter som har behov av kontinuitet, långsiktighet och helhetsperspektiv i vården och omsorgen. I propositionen föreslås att enligt en ny bestämmelse (26 c §) i HSL skall sluta avtal med kommunerna inom om omfattningen av och formerna för läkarmedverkan i särskilda boenden och i dagverksamhet. Detsamma skall gälla i ordinärt boende om en kommun ansvarar för den vården. Om inte uppfyller sina skyldigheter enligt avtalet att tillhandahålla läkare skall kommunen ha rätt att på egen hand anlita läkare och få ersättning för sina kostnader för det från . Regeringen gör bedömningen att det är angeläget att de insatser som utförs av läkare som kommunen anlitar fördelas och utnyttjas så att kravet på god vård tillgodoses. Det är mot bakgrund av detta önskvärt att kommunen utser en särskild befattningshavare med ansvar för att fördela läkarinsatserna så att de medicinska insatserna styrs till de patienter som bäst behöver dem, anförs det. Regeringen föreslår att det i 2 a § HSL skall förtydligas att god vård även innebär att tillgodose patientens behov av kontinuitet och säkerhet i vården. Olika insatser för patienten skall samordnas på ett ändamålsenligt sätt. Individuella vård- och omsorgsplaner är ett bra verktyg för att planera vården och omsorgen om enskilda. Om berörda huvudmän och instanser samråder i utarbetandet av sådana planer ger de en god helhetsbild både av de enskildas behov och av de insatser som kan erbjudas. En särskilt utsedd samordnare kan underlätta både den enskildes och dennes närståendes kontakter med kommunen och . Mot bakgrund av att meddelat föreskrifter som bl.a. berör ansvaret för samarbetet kring och planeringen av vården av enskilda patienter anser dock regeringen att det inte behövs några ytterligare åtgärder. Regeringen föreslår en ny bestämmelse (26 d §) i HSLom att landstingetoch kommunen skall samverka så att enskilda får den vård och behandling m.m. som deras tillstånd fordrar. Uttrycket vård och behandling innefattar bl.a. habilitering och rehabilitering. Förslaget avser även vård och omsorg om enskilda personer som behöver integrerade insatser från specialistsjukvård och primärvård samt kommunens primärvård och omsorg. Regeringen anser att landsting och kommun bör komma överens om ansvarsgränser för habilitering, rehabilitering och hjälpmedel och bör i överenskommelsen tydliggöra ansvaret. Det är önskvärt att kommuner utser en ansvarig befattningshavare med kompetens inom rehabilitering att ansvara för att de äldre får tillgång till rehabiliterande insatser i kommunernas hälso- och sjukvård. Förslaget innebär även att landsting och kommuner skall komma överens om bl.a. formerna för samverkan mellan specialistsjukvården och vården och omsorgen i hemmet. Landstingen har ett ansvar för att specialistsjukvården deltar i och är ett stöd för vården och omsorgen i hemmet med exempelvis enskilda konsulter eller team med specialkunskap i geriatrik, palliativ vård, rehabilitering, nutrition m.m. En sådan samverkan är nödvändig för att kunna tillförsäkra den äldre vård och omsorg av god kvalitet i hemmet och kunna bidra till kunskapsutveckling, framhåller regeringen. Läkemedel har en central betydelse vid behandling av äldre personers sjukdomar. Rätt genomförd behandling kan väsentligt bidra till ökad livskvalitet och minskat lidande. Svårigheter uppstår alltför ofta när äldre har många vårdkontakter för flera samtidiga sjukdomar. För riskgrupper bland äldre behöver möjligheterna att följa upp läkemedelsförskrivning förbättras. Regeringen avser att stimulera och stödja landstingen i deras uppgift att se till att äldre får en fullgod läkemedelsanvändning. Det finns ett stort behov av att få tillgång till samlad information om patientens läkemedelsanvändning då en patient ofta ordineras läkemedel av olika förskrivare. En nationell ordinationsdatabas som innehåller alla förskrivningar, ordinationer och expedieringar som görs inom svensk hälso- och sjukvård samt apotek, skulle kunna möta detta behov. Regeringen har i skrivelsen (skr. 2005/06:139) pekat ut skapandet av en nationell ordinationsdatabas som en prioriterad fråga. Syftet är att förbättra läkemedelsanvändningen genom bättre beslutsunderlag för patienten, förskrivaren och farmaceuten. Multiprofessionella läkemedelsgenomgångar inom hälso- och sjukvården, dvs. samarbete mellan läkare och apotekare med specifik kompetens inom diagnos och terapi respektive läkemedelskunskap, har visats leda till att läkemedel i stor utsträckning omvärderas, insätts, utsätts och att doserna justeras, vilket kan bidra till ökad patientsäkerhet och minskade kostnader för hälso- och sjukvården. Biverkningar och olämpliga läkemedelskombinationer upptäcks och läkemedel som inte längre behövs tas bort. Mot bakgrund av de fortsatta utvecklingsbehoven inom bl.a. den psykiatriska vården för äldre har regeringen träffat nya överenskommelser med Kommuner och Landsting om utveckling av primärvård, vård och omsorg om äldre samt psykiatri . Åtagandena i den ursprungliga handlingsplanen, bl.a. vad gäller psykisk ohälsa hos äldre, kvarstår, anförs det. För att förbättra tillgängligheten till vård och stödja och stimulera verksamhetsutvecklingen inom vård och socialt stöd för personer med psykisk sjukdom eller psykiska funktionshinder har i budgetpropositionen för avsatts och , påpekas det. Regeringen föreslår att lagändringarna i hälso- och sjukvårdslagen träder i kraft . Demenssjukdomar skapar ofta en känsla av osäkerhet för både de drabbade och deras anhöriga. Det kan vara svårt att finna ett bra förhållningssätt till demenssjukdomarna och ett bra sätt att bemöta dem som drabbats av dessa, dvs. både de sjuka och deras anhöriga. Sjukdomarna kan också vara svåra att diagnostisera. För att kunna ge rätt behandling är det dock viktigt att en diagnos ställs. En diagnos kan också ge en förklaring till t.ex. ett förändrat beteende hos en person och därmed minska onödig oro eller frustration. En förbättrad kompetens bland dem som arbetar inom vården och omsorgen är viktig för att främja att personer med en misstänkt demenssjukdom diagnostiseras. Regeringen avser att genomföra en satsning i syfte att höja kvaliteten i demensvården. Kunskapen och informationen om hjälpmedel för personer med demenssjukdom och deras anhöriga behöver förbättras. En särskild utredare har tillsatts (dir. 2005:11) med uppdrag att överväga om det finns behov av att införa bestämmelser om skydds- och eller tvångsåtgärder inom vården och omsorgen om äldre personer som har nedsatt beslutsförmåga främst till följd av demenssjukdom. Utredaren skall analysera hur en sådan lagstiftning kan bidra till att användningen av tvångsåtgärder minskas. Uppdraget skall redovisas till regeringen . Regeringen har också gett metoder i socialt arbete (IMS) vid i uppdrag att genomföra en nationell informationssatsning om unga med demenssjukdom för att öka kunskapen om gruppen unga demenssjuka. I2006 års ekonomiska vårproposition föreslås under anslag 17:1 Stimulansbidrag till åtgärder inom äldrepolitiken att satsas 2006 och 2007 och 2008 för att förbättra vården av de mest sjuka och förbättra hemsjukvården. Resursförstärkningen skall bl.a. användas till rehabilitering, nutritionsarbete, läkemedelsgenomgångar och förstärkt läkarmedverkan i såväl särskilda boenden som i hemsjukvården. Därutöver avsätts 2007 och 2008 för att förbättra kvaliteten i demenssjukvården. I motion So40 av m.fl. (m)yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om sjukvård för äldre. Ett av de största problemen inom vård och omsorg för äldre är de otydliga ansvarsförhållandena mellan kommuner och landsting, anför motionärerna. Detta varnade för redan vid genomförandet av ädelreformen. Problemen kommer sannolikt att kvarstå tills åtgärder vidtas som stärker individ- och brukarperspektiven. Motionärerna begär i yrkande 4 ett tillkännagivande om demensvård och psykiatri. Ett rimligt krav är att alla äldre med allvarliga förvirringssymtom skall få en demensutredning, anför de. De anser också att psykiatrins mål måste tydliggöras, och de insatser som görs i primärvården skall följas upp bättre än . Rätt till diagnos inom rimlig tid bör vara en del av vårdgarantin. I yrkande 5 begärs ett tillkännagivande om läkemedel. Motionärerna anser det viktigt att vårdpersonalen inom äldreomsorgen har god farmakologisk kunskap och att det är av stor vikt för att åstadkomma en säker läkemedelsanvändning i särskilt boende att det finns medicinskt ansvariga läkare. Motionärerna ser positivt på förslaget om att landstingen och kommunerna skall sluta avtal om läkarmedverkan, men hade velat gå ett steg längre genom att tillåta kommunerna att själva anlita läkare. I yrkandena 6-11, 19 och 20 begärs tillkännagivanden om habilitering och rehabilitering, om behovet av vårdsamordning, om införande av en patienträttighetslag, om att öka antalet allmänläkare i primärvården och tillföra annan kompetens än allmänläkarens, om att äldre mulitisjuka skall erbjudas en fast vårdkontakt, om patientens rättigheter, om att skriva in rätten till vård i hälso- och sjukvårdslagen och om att patienter skall kunna kompenseras om operation och behandling ställs in av andra skäl än medicinska. Motionärerna anser att regeringen inte löser några problem med det föreslagna tillägget i hälso- och sjukvårdslagen om att "olika insatser för patienten skall samordnas på ett ändamålsenligt vis" och om samverkan angående förbrukningsartiklar. Det senare är en märklig detaljreglering som det inte framgår vem som bär ansvar om det inte fungerar. Det verksamhetsorienterande synsättet måste ersättas med större patientfokus. För äldre med komplexa vårdbehov och mulitsjuka föreslår motionärerna s.k. vårdvisare som kan utgöra en lots för patienten i vårdkedjan. De patienter som konsumerar mycket vård skall ägnas särskild uppmärksamhet så att deras vård planeras och utförs på bästa sätt. Ett införande av en patienträttighetslag är en viktig insats för att tydliggöra och stärka patienten i sjukvården. Motionärerna anser också att om rätten till vård skrivs in i HSL får den nationella vårdgarantin det stöd i lag som gör att patienten kan ställa krav på sjukvårdshuvudmannen. I motion So38 av m.fl. (fp) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att avstyrka regeringens aviserade lagförslag om att huvudmannaskapet för hemsjukvården skall överföras till kommunerna. Motionärerna anser att ett samlat ansvar för hemsjukvården kan ha stora fördelar, men möjligheten att avtala om detta finns och utnyttjas med positiva resultat på många håll. förslag på området bör avvaktas innan förändringar görs. Överföringen av den basala hemsjukvården till kommunerna genom lagstiftning skulle innebära stora risker för nya problem med gråzoner. Landstingens ansvar för patienter som har avancerad sjukvård i hemmet behöver i så fall tydliggöras, framhålls det. Enligt yrkande 3 bör avslå regeringens förslag att ge kommunerna rätt att anlita läkare. Förslaget är inte ändamålsenligt och kommer att leda till gnissel i samarbetet. Lösningen för en bättre läkarförsörjning är att öka attraktiviteten i att bli allmänläkare genom att inrätta ett husläkarsystem. Ett tillkännagivande begärs också om särskilt stöd till försöksverksamhet med äldrevårdscentraler (yrkande 9). Vid en äldrevårdscentral (ÄVC) skall all kompetens rörande äldre vara samlad. ÄVC skall vara en resurs för i första hand husläkare, distriktssköterskor och annan personal som kommer i kontakt med äldre. Motionärerna anser att regeringen bör återkomma med förslag till målsättningar vad gäller demensutredningar (yrkande 4). Motionärerna saknar skarpa förslag med målsättningar om demensutredningar. I ett första steg bör i varje fall de nyinsjuknade få en diagnos. I yrkande 11 begär motionärerna ett tillkännagivande om tvång i äldreomsorgen. De anser att det behövs en lag som reglerar när tvång får och inte får användas inom äldreomsorgen. Den nuvarande situationen är inte godtagbar. Lagen måste göra tydligt att fastspänning och tvångsmedicinering aldrig får användas som ersättning för god vård och omvårdnad. I motion So432 av m.fl. (fp) yrkande 12 begärs ett tillkännagivande om insatser för multisjuka äldre och att ges i uppdrag att utreda frågan om äldres läkemedel. Motionärerna anser att äldrevårdscentraler bör inrättas och att äldre med komplicerad sjukdomsbild skall ha tillgång till geriatrisk kompetens. Vidare pekar de på att läkemedelsprövningarna ofta har en övre åldersgräns på 60 eller . De anser det inte acceptabelt att läkemedel som till stor del används av äldre personer släpps ut på marknaden utan att det finns dokumenterad effekt och säkerhet för denna åldersgrupp. Läkemedelsgodkännande är till största delen en europeisk fråga, så regeringen måste därför driva frågan i EU. Regeringen bör emellertid uppdra åt att utreda problemet och presentera fakta som underlättar den fortsatta handläggningen av frågan. I motion So358 av m.fl. (v) yrkande 4 begärs ett tillkännagivande om uppdrag att se över förskrivarnas följsamhet till givna riktlinjer för användande av läkemedel till äldre. Motionärerna anser att det måste ske en radikal kompetensförhöjning hos förskrivarna så att läkemedel som är olämpliga för äldre inte ordineras och att flera olikapsykofarmaka som ofta resulterar i förvirring och fallolyckor inte förskrivs till äldre. bör få i uppdrag att särskilt se över hur förskrivarnas följsamhet till de föreskrifter som redan finns kan förstärkas. I motion So39 av m.fl. (kd) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om hemsjukvården. Motionärerna accepterar regeringens förslag om att slopa kravet på att regeringen måste godkänna att landsting överlåter ansvaret för hemsjukvården till en kommun, men är mer tveksamma till det aviserade förslaget angående en total överföring av ansvaret för hemsjukvården till kommunerna. Det är mer effektivt om lokala lösningar utarbetas och växer fram underifrån, anför de. Vidare bör slutsatser angående strukturen och uppgiftsfördelningen mellan stat, landsting och kommun inväntas. Motionärerna föreslår i yrkande 2 ett tillkännagivande om att det medicinska ansvaret skall ligga kvar hos slutenvårdens läkare till dess att vederbörande förvissat sig om att mottagandet fungerar. I yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att ett antal månaders specificerad utbildning och träning i geriatrik borde ingå generellt på läkar- och sjuksköterskeutbildningen. I yrkande 4 anförs att det behövs en nationell uppföljning av geriatrikens utveckling som kan läggas till grund för den långsiktiga planeringen för behovet av geriatrisk kompetens . I yrkande 5 begärs ett tillkännagivande om vikten av specialiserad demensvård och kvalificerade demensutredningar. Motionärerna anför att alla med misstänkt demenssjukdom skall ha rätt till utredning, diagnos och behandling. Men det saknas resurser, kompetens och i övrigt kapacitet inom vården och omsorgen för att ta hand om den stora gruppen demenssjuka. hade i sitt budgetalternativ avsatt till demensvården. Motionärerna begär i yrkande 6 ett tillkännagivande om att beakta den psykosociala aspekten i äldrevården. Gruppen äldre med psykiska besvär glöms ofta bort, anför de. Det måste finnas psykologer för äldres behov inom primärvården, inom psykiatrin och i den kommunala verksamheten. En lösning kan vara att inrätta en seniormottagning i den kommunala verksamheten. Vidare begärs i yrkande 7 ett tillkännagivande om att landstingen behöver ges förutsättningar för att utvärdera läkemedelsbehandlingen på samma grunder som övriga behandlingsalternativ. Genom att läkemedelsförteckningen hanteras av får inte landstingen möjlighet att utvärdera förskrivningen. Förteckningen bör handhas av landstingen. I yrkande 24 begärs ett tillkännagivande om att handläggningstiderna som uppstått i samband med införandet av högkostnadsskyddet för protetik måste åtgärdas. Motionärerna konstaterar att får patienter vänta i omkring på beslut om bidrag till tandvård. Regeringen har valt att undersöka, följa och bevaka utvecklingen - men inte gjort något konkret för att komma till rätta med problemen. Bakgrund och tidigare behandling infördes ett förbättrat tandvårdsstöd för äldre (prop. 2001/02:51, bet. 2001/02:SoU14, rskr. 2001/02:206). Stödet består av ett högkostnadsskydd för protetik samt höjd ersättning för bastandvård och utgår till personer som är eller äldre. Högkostnadsskyddet innebär att patienten betalar högst för en protetisk behandling under en behandlingsomgång. Förhandsprövning skall göras av all protetik som kan omfattas av högkostnadsskyddet. Prövningen avser vårdgivarens behandlingsförslag och ersättningsanspråk. i handlägger tandvårdsärenden som rör patienter som är . Utskottet behandlade motioner om tandvårdsstödet för äldre senast i betänkande 2005/06:SoU8. I betänkandet redovisades bl.a. att har insatser gjorts för att följa upp den tandvård som omfattas av reglerna om högkostnadsskydd för äldre. (numera ) har inom ramen för sin tillsyn granskat hur i har handlagt ärenden om förhandsprövning. har kvartalsvis redovisat en analys av handläggningen av ärenden samt vårdgivarnas agerande när det gäller högkostnadsskyddet för personer som är eller äldre. redovisade nu i sin senaste kvartalsrapport till regeringen att för att åtgärda problemen med höga balanser och långa väntetider har handläggningen samt även utförts av länskontoren i och . Kontoren har tilldelats totalt 10 000 ärenden och tillika 10 000 ärenden . De ärenden som fördelats skall vara beslutade . Den totala balansen av tandvårdsärenden har med anledning av detta sjunkit men inte i önskad takt, anför , då inströmningen av nya förhandsprövningar och kompletterande förhandsprövningar i redan beslutade ärenden är större än prognostiserats, vilket medför att balanserna inte sjunker som förväntat. har i betänkande 2005/06:UbU9 behandlat motioner om innehållet i olika medicinska utbildningar. Utskottet hänvisade till att regeringen i proposition 2005/06:162 Ny värld - ny högskola har aviserat revidering av samtliga yrkesexamina. Utskottet ansåg inte att skulle föregripa regeringens hantering av denna fråga. erinrade utskottet om att det är lärosätena som har ansvaret för hur utbildningsprogram skall läggas upp och för vilket innehåll olika kurser skall ha. Utskottet pekade också på att har inlett en utvärdering av läkarutbildningen tillsammans med fjorton andra yrkesexamina inom medicin och vård. Verket räknar med att publicera resultaten av denna utvärdering . Utskottet har vid ett flertal tillfällen behandlat behovet av en ökad samverkan mellan kommunernas äldreomsorg och landstingens hälso- och sjukvård. Utskottet konstaterade senast i betänkande 2005/06:SoU9 att det alltjämt tycks som att samordningen mellan landsting och kommuner i många fall brister i samband med att personer skrivs ut från slutenvården och att vårdplaneringen inte genomförs på det sätt som var avsett med de ändringar i lagen (1990:1404) om kommunernas betalningsansvar för viss hälso- och sjukvård som infördes från . har tagit fram nya föreskrifter om vårdplanering, SOSFS 2005:27 (M och S). Utskottet förutsätter att de nya föreskrifterna skall leda till en bättre vårdplanering. Motion So39 (kd) yrkande 2 avstyrks därmed. Dagens ansvarsfördelning mellan kommuner och landsting är otydlig och riskerar att skapa konflikter mellan huvudmännen. Det kan medföra att den enskilde inte får den vård och omsorg som han eller hon behöver. konstaterade i sitt betänkande Sammanhållen hemvård (SOU 2004:68) att landsting och kommuner har svårast att komma överens om en bra arbetsfördelning i de kommuner där har kvar ansvaret för hemsjukvården. Regeringen anser att hemsjukvården bör överföras till kommunerna och föreslår nu att kravet enligt 18 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) på att regeringen skall godkänna landstingens överlåtelse av ansvaret för hemsjukvården till kommunen skall tas bort med verkan från . Utskottet tillstyrker förslaget. Utskottet anser att regeringens kommande förslag i övrigt angående hemsjukvården bör avvaktas och avstyrker därmed motionerna So38 (fp) yrkande 2 och So39 (kd) yrkande 1. Utskottet delar regeringens bedömning att ansvaret för den avancerade hemsjukvården även fortsättningsvis skall vara ett ansvar för . Utskottet delar också bedömningen att det är angeläget att förbättra omhändertagandet av äldre inom akutsjukvården t.ex. genom att utveckla närsjukvården och en förbättrad tillgång till vård och behandling i det egna hemmet. I flera motioner finns förslag om att inrätta s.k. äldrevårdscentraler med fokus på patienter som har behov av kontinuitet, långsiktighet och helhetsperspektiv i vården och omsorgen. Utskottet konstaterar att i propositionen redovisas den utveckling som pågår inom primärvården och att nya modeller prövas, däribland också äldrevårdscentraler. Ett gemensamt kännetecken för verksamheterna är att de syftar till att förbättra samverkan mellan primärvård och specialiserad, ofta sjukhusanknuten, vård samt hälso- och sjukvård. Utskottet ser mycket positivt på denna utveckling. Utskottet konstaterar att regeringen i överenskommelsen med Kommuner och Landsting om en fortsatt satsning för utveckling av primärvården och äldrevården uttalat att situationen för äldre med psykisk ohälsa är ett viktigt område för den fortsatta handlingsplanen.