bet · GT01AU11 · 2006-04-27 00:00:00 — Med anledning av åsikt att regeringens mål är för ensidigt inriktat på den kroppsliga integriteten kan utskottet konstatera att målkommentaren tydligt anger att målet omfattar alla former av fysiskt, psykiskt och sexuellt våld och även hot om våld som riktas mot kvinnor och flickor. Med hänvisning till det anförda anser utskottet att det av regeringen föreslagna målet bör godtas. Målet ska vara: Mäns våld mot kvinnor ska upphöra. Kvinnor och män, flickor och pojkar, ska ha samma rätt och möjlighet till kroppslig integritet. Motionerna A3 yrkande 5 (kd), A4 yrkande 4 (m) och A5 yrkande 4 (-) bör avslås i motsvarande delar. Övriga frågor som anknyter till delmålet Mäns våld mot kvinnor ska upphöra Utskottet kan inledningsvis konstatera att ärendet i denna del tar upp frågor som väsentligen tillhör andra utskotts beredningsområde. Vad gäller fokus på rättsväsendet, dess kapacitet och resurser och på straffsatserna vill utskottet anföra följande. För har det gjorts ett tillskott till rättsväsendet om . Satsningen ska användas till att öka antalet poliser och i övrigt till att bekämpa brott. Allmänna frågor om straffsystemet har för bara prövats av , bet. 2005/06:JuU22. Den gällande lagstiftningen anses ge goda möjligheter att med hänsyn till brottet och den tilltalades personliga förhållanden välja en adekvat påföljd för brottet. Något allmän översyn av straffskalorna i bedömdes inte som behövlig. Gällande lagstiftning anses ge goda möjligheter att beakta att en person återfallit i brott. noterade dock i betänkandet att det inom har initierats ett arbete med en allmän översyn av påföljdssystemet. Med anledning av synpunkterna från i motion A3 yrkande 8 och i motion A6 yrkande 12 om sexualbrottslagstiftningen kan utskottet hänvisa till att regeringen i den proposition som låg till grund för den nya lagstiftningen (prop. 2004/05:45, bet. 2004/05:JuU16) aviserade en översyn. De nya lagreglerna trädde i kraft . Propositionens utgångspunkt var att en uppföljning skulle kunna initieras . Bland annat frågan om ett s.k. samtyckesrekvisit behandlades i anslutning till införandet av den nya lagstiftningen. Detsamma gällde ett förslag om att ersätta rekvisitet "hjälplöst tillstånd" med "särskilt utsatt situation". avstyrkte båda förslagen, ett ställningstagande som upprepats (2005/06:JuU22). Genom den nya sexualbrottslagstiftningen infördes särskilda straffbestämmelser mot sexualbrott som riktar sig mot barn, våldtäkt respektive sexuellt övergrepp mot barn. Med anledning av motioner om en översyn av dessa regler har justitieutskottet i det nyssnämnda betänkandet uttalat att det ännu är för tidigt att göra en utvärdering eller översyn av hela eller delar av den nya lagstiftningen. har i detta betänkande även behandlat motioner om ansvar för delaktighet i våldtäkt och konstaterat att såväl gärningsmannaskap som medhjälpsbrott är tänkbara och att även den som döms för medhjälp kan få ett långt fängelsestraff. motion A6 tar upp s.k. stalking, systematisk förföljelse, och efterlyser en straffbestämmelse. har med anledning av ett motionsyrkande under det förra riksdagsåret inhämtat synpunkter från ett antal myndigheter och institutioner om fenomenet. Det framkom att den övervägande delen av remissinstanserna ansåg att det fanns behov av lagstiftning. Utskottet kunde konstatera att remissvaren tydde på att det fanns brister i fråga om såväl det straffrättsliga skyddet som stödinsatser från myndigheter, men att det pågick arbete på olika håll för att förbättra situationen. Regeringen har senare lämnat i uppdrag till (Brå) att ta fram ett kunskapsunderlag, vilket redovisats i rapporten i , Omfattning och åtgärder (Brå 2006:3). Det framgår av justitieutskottets betänkande 2005/06:JuU22 att det pågår ett arbete inom som avser kompletteringar för att skapa ett starkare skydd för den som utsätts för stalking. ansåg att detta arbete inte borde föregripas, och hänvisade även till Kommittén om hot och våld mot förtroendevalda (dir. 2004:102) som ska avlämna sitt betänkande . I motion A6 (c) finns även förslag som gäller aborter och könsstympning. När det gäller könsstympning (yrkande 14) kan konstateras att begreppet kvinnlig omskärelse enligt ett förslag i den s.k. Kvinnofridspropositionen i lagen ersatts av könsstympning som straffet skärpts. Även förberedelse och stämpling till brott liksom underlåtenhet att avslöja könsstympning av flickor och kvinnor blev straffbart. En nationell handlingsplan för att förebygga könsstympning av kvinnor antogs av regeringen . Målet med handlingsplanen är att könsstympning av flickor och kvinnor i ska upphöra och att de som i redan har blivit könsstympade ska få ett adekvat stöd. Enligt vad som redovisas i propositionen har en internationell konferens hållits med syftet att utbyta erfarenheter om effektiva metoder för att förebygga könsstympning av flickor och kvinnor i och i de där sedvänjan praktiseras. är huvudansvarig för genomförandet av handlingsplanen. fick i uppdrag att vidareutveckla det förebyggande arbetet mot könsstympning av flickor och kvinnor i . har beviljats för detta arbete. Uppdraget ska slutredovisas . har tagit fram ett utbildningsprogram som gäller kvinnlig könsstympning och som riktar sig till personal inom socialtjänst, hälso- och sjukvård, skola m.fl. I fråga om aborter för utländska kvinnor, motion A6 yrkande 13, kan utskottet konstatera att socialutskottet tagit ställning till likartade yrkanden i budgetbetänkande 2005/06:SoU1 och då hänvisat till Utredningen om utländska aborter som överlämnade sitt betänkande Abort i , SOU 2005:90. Där föreslås bl.a. att abortlagen ändras så att en utländsk kvinna ska kunna få en abort genomförd i utan prövning av särskilda skäl, enligt samma regler som gäller för en svensk kvinna. Efter remissomgång bereds nu ärendet i . Liksom socialutskottet anser arbetsmarknadsutskottet att beredningen av utredningsbetänkandet inte bör föregripas. Lagen om besöksförbud har ändrats från så att förbudet numera kan avse den gemensamma bostaden och ett större geografiskt område . Brå har fått i uppdrag att följa tillämpningen och även se över hur man ska komma till rätta med överträdelser av ett besöksförbud. I uppdraget ingår även frågan om de som bryter mot förbudet ska kunna övervakas elektroniskt med s.k. fotboja. I budgetpropositionen uttalade regeringen att ambitionen är att försöka hitta en ordning där besöksförbud i vissa fall kan övervakas med hjälp av elektronisk teknik, och har därefter fått ett uppdrag på området som ska redovisas . Vad beträffar frågan om straffskärpning vid överträdelse av ett besöksförbud har justitieutskottet avstyrkt motioner med sådant yrkande. Hänvisning har bl.a. skett till att regeringen ska återkomma till frågan om straffmätningen när den förut nämnda reformen utvärderats. Utskottet kan här också notera att regeringen i proposition 2005/06:166 Barn som bevittnat våld föreslår att målsäganden i fler situationer ska få information om vilka bestämmelser som gäller för meddelande av besöksförbud, t.ex. när en frihetsberövad gärningsman friges. När det gäller brottet människohandel kan utskottet konstatera att regeringen tillsatt en utredning för att göra en översyn av straffbestämmelsen och särskilt överväga om det för straffansvar inte längre ska krävas att otillbörliga medel använts (dir. 2005:152). Den särskilde utredaren ska överväga om och i så fall hur förändringar av brottsbeskrivningen eller straffskalorna bör göras. Resultatet ska redovisas . Med anledning av kravet att förolämpning på grund av kön eller sexualitet ska falla under allmänt åtal kan utskottet hänvisa till att i sitt slutbetänkande (SOU 2006:22) föreslår att förolämpning med anspelning på diskrimineringsgrunderna kön och könsidentitet på motsvarande sätt som förolämpning på grund av bl.a. ras och hudfärg under vissa förutsättningar ska kunna åtalas av allmän åklagare (5 kap. 5 § ). Regeringens beredning av detta betänkande bör inte föregripas. I motionerna efterlyser man även ökad utbildning och kompetens hos myndighetspersoner inom rättsväsendet m.m. Detta är frågor som justitieutskottet återkommande behandlat (bet. 2005/06:JuU18). kan instämma med justitieutskottet om betydelsen av att de anställda inom rättsväsendet har hög kompetens, att det finns goda rutiner och att de som kommer i kontakt med myndigheterna får ett bra bemötande. instämmer också i att åtgärder för att höja kompetensen bör vara ett självklart inslag i verksamheten. Utskottet kan här också hänvisa till den redovisning av insatser på området som finns i själva propositionen och i dess bilaga 7. Till exempel har ett flertal polismyndigheter inrättat särskilda familjevåldsenheter där en uppgift är att utreda fall av mäns våld mot kvinnor. Enligt vad som redovisas i budgetpropositionen har Riksåklagaren och tagit fram handlingsplaner för det fortsatta brottsofferarbetet. Personal har utbildats i samverkan med bl.a. när det gäller bemötandefrågor. En särskild utredare har haft i uppdrag att se vad som kan göras för att minska påfrestningarna på målsäganden i hela rättsprocessen (PM Ju 2004:1). När det gäller krav på mer forskning om mäns våld mot kvinnor kan utskottet väl se värdet av sådan forskning. Det kan dock inte anses ankomma på utskottet att uttala sig om vilka forskningsprojekt som bör prioriteras. Inte minst har insatser gjorts för att förbättra situationen för brottsoffer. Utskottet vill i detta sammanhang för sin del uttala att det är av största vikt för brottsoffren att det finns ett väl fungerande rättsväsende, vilket bl.a. innebär att de som begår brott identifieras och lagförs. Detta får dock inte skymma det faktum att det även behövs åtgärder som är direkt inriktade på att ge brottsoffren stöd. har också framhållit detta som en prioriterad uppgift och uttalat att våld mot utsatta grupper, som kvinnor och barn, är något som ska uppmärksammas särskilt av polis och åklagare (bet. 2005/06:JuU1). Enligt vad som redovisas i den nu behandlade propositionen har ett särskilt uppdrag att ta fram ett nationellt samordningsprogram för brottsofferfrågor där en särskild del är arbete med sexualbrottsoffer. Enligt utskottets mening råder det ingen tvekan om att de frivilliga insatser som görs på området, t.ex. av brottsofferjourer, kvinnojourer och tjejjourer, är ett viktigt tillskott till myndigheternas verksamhet. I budgetpropositionen föreslogs en särskild satsning för att bl.a. öka stödet till våldsutsatta kvinnor och deras barn (prop. 2005/06:1, utg.omr. satsats på kvinnojoursverksamhet. För att ytterligare stärka stödet till kvinnor som utsatts för våld har det även anslagits medel för projektverksamhet. Dessutom stöder frivilligarbete för att motverka mäns våld mot kvinnor med . I budgetpropositionen , utg. omr. 9, redovisar regeringen de insatser som görs för våldsutsatta kvinnor. Där framgår bl.a. att det finns länsövergripande nätverk som arbetar med kvinnoskyddsfrågor, att många kommuner anordnar utbildning och att allt fler kommuner antar handlingsplaner. Med anledning av förslag som gäller det samhälleliga ansvaret för att våldsutsatta kvinnorfår stöd kan utskottet hänvisa till 2 kap. 2 § socialtjänstlagen som anger att kommunerna har ett allmänt ansvar för utsatta kvinnor och deras barn. Utredningen om stöd till våldsutsatta kvinnor (S 2005:04, dir. 2005:32) gör en översyn av stöd i dessa fall. Utredaren ska bl.a. lämna förslag om hur detta stöd till våldsutsatta kvinnor och deras barn bör vara utformat för att förtydliga kommunernas ansvar och hur stödet kan stärkas och förbättras. Uppdraget ska redovisas . Liksom regeringen anser utskottet att utredningen bör avvaktas. Att mäns våld mot kvinnor är uttryck för en maktordning står inte i motsättning till att det i den konkreta situationen vid t.ex. behandling av våldsutövande män måste riktas uppmärksamhet mot individuella faktorer. Enligt vad som sägs i propositionen inleddes ett arbete i för att kartlägga och beskriva verksamheter för att våldsamma män ska ändra sitt beteende. Arbetet omfattar även verksamheter som arbetar med barn som lever med våld i familjen. Arbetet ska utmynna i förslag till hur former och modeller för den samlade kunskapen i dessa verksamheter ska kunna utvecklas och spridas. Utskottet delar regeringens uppfattning att det förebyggande arbete som syftar till att förändra den rådande föreställningen om maskulinitet bör vidareutvecklas både på en strukturell nivå och en individnivå. Utskottet kan här också notera att regeringen i den framlagda propositionen Barn som bevittnat våld (prop. 2005/06:166) föreslår att stödet och rättigheterna för barn som bevittnar brott av och mot närstående personer förstärks. ansvar ska förtydligas. Med anledning av krav på en beräkning på nationell nivå av kostnaderna för mäns våld mot kvinnor kan utskottet konstatera att Utredningen om kvinnofridsuppdragen i sitt betänkande Slag i luften (SOU 2004:121) föreslog att skulle få i uppdrag och medel för att genomföra en undersökning av de samhällsekonomiska kostnaderna för mäns våld mot kvinnor. Utredningen menade bl.a. att man genom att fokusera på männens våld kan flytta blickpunkten på gärningsmännen. kan för sin del finna en beräkning av detta slag intressant, men man bör ställa frågan vad en sådan information skulle användas till och hur kostnaderna för detta våld förhåller sig till kostnaderna för annat våld. Det lär inte råda någon tvekan om att våldet orsakar stora samhällsekonomiska kostnader. Utskottet anser att det oavsett de kostnaderna finns fullgoda skäl för att med all kraft bekämpa våldet mot kvinnor. Med anledning av vad anför i motion A4 yrkande 6 om det internationella ansvaret för dessa frågor vill utskottet hänvisa till att regeringen kommer att uppmärksamma jämställdhet särskilt i det internationella samarbetet. Områdena och frågeställningar inom dessa ska vara föremål för en dialog med samarbetsländerna och i kontakter med andra givare och multilaterala aktörer. Enligt vad som redovisas i budgetpropositionen kan särskilda ekonomiska insatser eller policyprioriteringar bli aktuella. Sida har lanserat en reviderad verkspolicy för främjande av jämställdhet i biståndet. För UD:s del ska förstärkta och fördjupade insatser ske på huvudsakligen tre områden, där två är kvinnors och flickors hälsa liksom sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter (SRHR) och bekämpning av könsrelaterat våld. Intensifierade satsningar ska genomföras i syfte att bidra till att minska mödradödligheten och spridningen av hiv/aids och för att stödja kvinnors, flickors och ungdomars rätt att bestämma över sin egen kropp, sexualitet och reproduktion. Enligt propositionen kommer nya internationella politik på området, som antogs av regeringen , att spela en central roll. Politiken finns redovisad i en handlingsplan . Utskottet vill hänvisa till att regeringen i propositionen konstaterar att det har funnits brister i samordningen av arbetet för att motverka mäns våld mot kvinnor. För att goda erfarenheter och kunskaper som vunnits ska tas till vara krävs att samverkan sker mellan berörda myndigheter. Utskottet noterar att regeringen överväger att i detta arbete involvera den myndighet för jämställdhetsfrågor som planeras (se avsnitt En ny jämställdhetspolitisk myndighet, regionalt och lokalt jämställdhetsarbete). Med hänvisning till vad som redovisats ovan anser utskottet att de nu berörda motionerna A2 yrkande 5 (v), A3 yrkandena 8 och 9 (kd), A4 yrkande 6 (m), A5 yrkandena 5-9 (-), A6 yrkandena 11-14 (c) och A7 yrkandena 7-9 (fp) bör avslås av . Styrning och övergripande organisering av jämställdhetspolitiken m.m. Utskottets förslag i korthet I detta avsnitt behandlas frågor om styrning och övergripande organisering av jämställdhetspolitiken m.m. Motionerna avstyrks bl.a. med hänvisning till förestående utvecklingsarbete inom . Jämför reservationerna 24 (kd), 25 (v) och 26 (c). Jämställdhetsintegrering innebär att ett jämställdhetsperspektiv införlivas i alla led av beslutsprocessen och att de aktörer som normalt sett deltar i beslutsprocessen har ansvar för att så sker. Varje departement och politikområde har därmed ansvar för jämställdhet inom sitt ansvarsområde. Regeringen anser att jämställdhetsintegrering som strategi för att uppnå de jämställdhetspolitiska målen bör ligga fast och fördjupas. En plan för genomförande av jämställdhetsintegrering i har fastställts. Planen ska kompletteras med årliga handlingsprogram. För att få ett mer kraftfullt genomförande av jämställdhetspolitiken bör kopplingen mellan de jämställdhetspolitiska målen och jämställdhetsmål inom andra politikområden förbättras. Det kan ske genom en mer strategisk och strukturerad samverkan mellan jämställdhetspolitiken och andra politikområden som är av särskild relevans för de jämställdhetspolitiska målen. Ett utvecklingsarbete på området ska initieras. Enligt den nuvarande ordningen har regeringen i en skrivelse till redovisat resultat och inriktning av jämställdhetspolitiken. Regeringen anser att uppföljningen och utvärderingen bör systematiseras, fördjupas och förbättras. Uppföljning av måluppfyllelsen bör fortsättningsvis göras i form av en jämställdhetspolitisk rapport med en redogörelse för utvecklingen i samhället och vilka effekter och resultat som jämställdhetspolitiken gett upphov till. Etappmål ska kopplas till delmålen, och både kvantitativa och kvalitativa indikatorer bör utarbetas. anser enligt motion A3 yrkande 6 att den årliga uppföljningen av jämställdhetsmålen även fortsättningsvis bör redovisas i samband med budgetpropositionen. Den bör omfatta alla de indikatorer som ska användas för att mäta måluppfyllelsen i jämställdhetspolitiken. Utöver en sådan mer översiktlig årlig redovisning bör regeringen i en skrivelse till redogöra för måluppfyllelsen växelvis för två av de fyra delmålen. När regeringen överlämnar sin till FN bör rapporten även överlämnas som en skrivelse till . pekar i motion A2 yrkande 1 på den viktiga roll som myndigheterna har att genomföra de jämställdhetspolitiska målen. Trots att bristerna uppmärksammats har detta ansvar inte fullgjorts. Partiet föreslår att ansvaret förtydligas genom en jämställdhetsförordning liknande den som finns på det integrationspolitiska området. I motionen konstateras att det i regeringen inte finns någon minister med samordningsansvar för jämställdhetspolitiken, vilket kan ge intrycket att ansvaret ligger på flera stolar och att området inte är tillräckligt betydelsefullt för en egen minister. För att jämställdhetspolitiken på allvar ska kunna omfatta alla politikområden och samhällsfunktioner krävs en övergripande, samlande och samordnande politisk nivå. Regeringen bör innefatta en jämställdhetsminister med ett övergripande mandat och ett eget departement, yrkande 2. Jämställdhetsmålen är inte förhandlingsbara; för att stärka styrningen mot målen och identifiera och bryta motståndet bör ett revisionsorgan inrättas. Den nya instansen bör ha som förebild och ha till uppgift att regelbundet genomföra jämställdhetsrevisioner, yrkande 3. I motion A261yrkande 5 från den allmänna motionstiden framför ett likartat yrkande om en jämställdhetsförordning. Enligt samma motion yrkande 6 bör det i regleringsbrev och instruktioner definieras, identifieras och formuleras myndighetsspecifika jämställdhetsmål. ska ha tydliga direktiv och prioriteringar som går att relatera till de övergripande målen. Det ska vara relevanta myndighetsspecifika mål med ett tydligt feministiskt perspektiv. Återrapportering ska vara obligatorisk och samtliga återrapporteringskrav ska finnas samlade i regleringsbrevet. Yrkande 7 i motionen innehåller ett likartat krav som enligt ovan om jämställdhetsrevisioner. anser enligt motion A6 yrkande 6 att regeringen måste ge ett tydligt uppdrag till statsförvaltningen och myndigheterna att jämställdhet är ett övergripande mål för all statlig verksamhet. Det måste också göras tydligt för myndigheterna att det ligger i deras uppdrag att ta till sig aktuell forskning som rör jämställdheten inom deras områden, yrkande 7. (-) kritiserar i motion A5 yrkande 1 organiseringen av jämställdhetspolitiken för att vara vag och splittrad. En effektiv politik kräver en ansvarig minister som inte har uppdrag på flera ämnesområden och dessutom ett eget departement. Utskottet instämmer till en början i att jämställdhetsintegrering bör vara huvudstrategin för att uppnå de jämställdhetspolitiska målen. Som påpekas i propositionen står detta inte i motsatsställning vare sig till möjligheterna att pröva olika metoder och arbetsformer för att nå de uppsatta målen eller till möjligheten att göra särskilda insatser för att främja jämställdhet. Ambitionen är att förbättra uppföljningen och utvärderingen av jämställdhetspolitiken. Utskottet ser det inte som realistiskt att - som föreslår - redovisa uppföljningen av jämställdhetsmålen i anslutning till budgetpropositionen. Om en uppföljning och utvärdering ska tjäna syftet att ge underlag för en bedömning av utvecklingen kan det knappast ske med alltför täta mellanrum. Utskottet delar regeringens bedömning att intervall kan vara lagom. Utskottet förutsätter dock att regeringen liksom lämnar en kortfattad beskrivning av resultaten för jämställdhetspolitiken i anslutning till budgetpropositionen. Utskottet ser även svårigheter med förslag att redogöra för de olika delmålen växelvis . Det bör enligt utskottets mening vara en stor fördel om redovisningen kan göras samlat, inte minst med tanke på det samband som delmålen har sinsemellan och med det övergripande målet. Utskottet utgår därmed från att en regeringsskrivelse kommer att avlämnas . När en sådan skrivelse lämpligen bör läggas fram för återstår att ta ställning till. Utskottet noterar att jämställdhetsskrivelserna avlämnats i mitten eller under första delen av valperioden, vilket inneburit att underlaget kunnat ingå som en naturlig del i andra riksdagsärenden som behandlats under samma mandatperiod. Utskottet är inte berett att ansluta sig till förslaget att regeringen därutöver även skulle överlämna en skrivelse med anledning av till av all slags diskriminering av kvinnor. Liksom de hittillsvarande jämställdhetsskrivelserna innehåller rapporterna till kommittén en bred beskrivning av insatser på olika politikområden. I ett riksdagsperspektiv skulle en sådan skrivelse förmodligen hanteringsmässigt påminna om jämställdhetsskrivelserna. Nästa rapport till kommittén ska enligt uppgift från avlämnas och den därpå följande . De jämställdhetspolitiska rapporterna med uppföljning och utvärdering av jämställdhetspolitiken planeras som framgått fortsättningsvis också att avlämnas , vilket bl.a. väcker frågan hur de olika skrivelserna till skulle förhålla sig till varandra tidsmässigt. Det måste enligt utskottets mening ligga på regeringen att avgöra denna fråga. För att förtydliga myndigheternas ansvar efterlyser en s.k. jämställdhetsförordning liknande den som finns på integrationsområdet. Utskottet har tagit ställning till ett liknande yrkande från tidigare i betänkande 2002/03:AU3. Motionsförslaget om en jämställdhetsförordning var då en del i ett allmänt krav om stärkt institutionalisering och en stödfunktion på jämställdhetsområdet. Förslaget avstyrktes med hänvisning till då pågående överväganden inom om en strategi för förbättrad styrning. tillsattes den jämställdhetspolitiska utredningen, vars förslag är underlag i det ärende som behandlas. I nästa avsnitt tar utskottet upp regeringens bedömning att det bör inrättas en jämställdhetsmyndighet, vilket ställer frågan i en delvis ny dager. Utskottet kan konstatera att jämställdhetspolitiken brukar räknas till ett av de "horisontella" politikområdena, dvs. ett område som har sitt genomförande inom en mängd andra politikområden. Det finns flera sådana politikområden, ibland benämnda "generella frågor".