bet · GT01KU19 · 2006-05-02 00:00:00 — De vill vädja till regeringen att gå till kommunerna: Om de inte vill lyssna till den romska gruppen kanske de ändå lyssnar på regeringens förslag och dessa motioner. Vi tycker över huvud taget att vi är nöjda. Det var väldigt viktigt. Vi är positiva till dessa förslag och motioner som har kommit in från våra riksdagsledamöter i . Vi ställer oss bakom dem och vill att de ska förverkligas. Jag tar upp det här om äldrevårdsomsorgen bara som en första punkt. Jag vill gärna återkomma senare, men jag överlåter detta till mina kolleger så . Ordföranden: ger nu chansen att direkt ställa frågor på detta innan vi går vidare. Jag har själv en fråga. Du nämnde att det gäller att se till att det vi beslutar också blir verklighet. På vilket sätt rapporteras det? Finns det något system där man kollar av att det som vi i har beslutat också genomförs? Har ni i så fall någon mer sammanfattande rapport? Det verkar så, eftersom du var ganska tydlig när du angav vilka kommuner som det var problem med. Vi tar alla frågor i ett sammanhang, så får du svara på dem. (): Jag fäste mig vid det du redogjorde för i fråga om äldrevården på det egna språket, på ursprungsspråket. Det börjar bli ett alltmer känt faktum hur betydelsefullt det är. Du gav några exempel på kommuner där det inte fungerade. Jag kanske kan utgå från att det är kommuner där er grupp är ganska stor. Den fråga jag har är: Kan du ge ett exempel på någon kommun eller någonstans i landet där det här har löst sig på ett sätt som ni tycker är alldeles utmärkt och bra? Har du något gott exempel? Det brukar vara bra att kunna plocka fram det. : Tyvärr har jag inte, om vi nu håller oss till äldrevårdsomsorgen, något direkt svar om det finns någon kommun där det har varit positivt, om vi har fått uppfattningen att det står fel till någonstans och har gått in och ändrat det. Däremot har till exempel en kommun, , varit okej. Men ingen har klagat på förut, om ni förstår dilemmat. Vi i den romska gruppen är besvikna på vissa kommuner, och de har kännedom om detta. Men vi får ingen positiv respons. Däremot har kommun varit helt okej när det gäller sådant här. Ingen har alltså klagat på kommun. Men man skulle kunna använda kommun som ett bra exempel för andra kommuner ute i landet, självklart. Ordföranden: Och frågan om system för att iaktta, hade du något svar på den? : Systemet är ju det som står klart och tydligt i propositionen. Jag fick ett underlag, och just det här stycket hade vi med i minoritetspropositionen, Nationella minoriteter i . På s. 17, andra stycket, näst sista nedifrån, står det så här: För att vara berättigad till stöd enligt förordningen om statsbidrag till nationella minoriteter skall organisationen bland annat bedriva verksamhet som syftar till att stärka inflytandet för den nationella minoriteten, till att främja den egna nationella minoritetsgruppen, identitet, kultur och språk samt till att motverka diskriminering eller att sprida kunskap om den egna gruppen. Ansökan om statsbidrag prövas av regeringen. Systemet är väl då i grund och botten att dessa romska organisationer arbetar helhjärtat åt två håll och kämpar åt två håll: först med myndigheter och majoritetsbefolkningen, och sedan med den egna gruppen. Man måste då vända på pannkakan och tala med den egna gruppen när det gäller dessa frågor. Det kan vara så mycket svårare, först att få myndigheterna att förstå vad det handlar om och gäller och sedan den egna gruppen. Här gäller det att ha en väldigt god balans för att få den romska gruppen att förstå minoritetspolitiken. Romer som sitter hemma och bara lyssnar till sådana här rykten om att det inte fungerar, år , får för sig att vi som håller på att driva dessa frågor driver dem åt fel håll, att vi helt enkelt förlorar den romska kulturen, förlorar vår identitet och vårt språk. Det finns vissa saker som man inte har här som är absolut viktiga för att bevara den romska kulturen. Det är då viktigt, när vi kommer in med förslag, att man lyssnar på oss. Det är en strategi som vi måste använda oss av som kanske är för långt ifrån andra minoritetsgrupper. Men jag vet att alla andra minoritetsgrupper, och folk över huvud taget, också har ett andligt behov. När det gäller den romska gruppen, om man ska nå dem till exempel med minoritetspolitiken, integrationsprocessen, är det viktigt att kunna använda sig av en strategi där de öppnar sina öron för att lyssna. Man ställer sig frågan: Vad är vi ute efter egentligen? Vad är ute efter? Vilka romer ska vi nå? Det finns de som mår väldigt dåligt - de flesta. Sedan finns det de som mår bra och har det bra. Är det dem man vill samarbeta med? Vilket system ska vi använda oss av? Jag brukar säga så här: Vi behöver nå ut till djungeln, till romer som mår dåligt. Kanske majoritetsbefolkningen mår dåligt på grund av det, och även myndigheter, så att det finns fördomar. Vi måste nå ut till romer som inte är integrerade och inte systematiskt arbeta med romer som är integrerade. Jag är rädd för att vår integrationspolitik är en förklädd assimilationspolitik. Alltså systemet: Ni måste lyssna på hur vi romer som har kontakt med den egna gruppen ska gå till väga. Då kommer vi fram till de punkter som vi har i det här underlaget: språket, kulturen och inte minst medierna. Vi kan nå ut till våra romer ute i djungeln genom medierna. Där ligger vi i lä, för att inte tala om alla andra punkter. Vi ligger väldigt risigt till. Det är dags att regeringen gör någonting åt saken och självklart, som jag nämnde förut, att kommunerna lyssnar till regeringen. (): Jag skulle vilja fråga utifrån den bild kring diskriminering i kommuner etcetera som du nämnde. Är det rätt, som vi har sett i något underlag, att man inte vänder sig till för att försöka få den här typen av frågor lösta? Varför gör man i så fall inte det? En annan punkt handlar om rådet, som finns tillsammans med regeringen. Hur fungerar samrådet och er delaktighet i det arbetet? Det är också en signal för att nå förändring. Upplever ni att det är en fungerande process eller en fungerande struktur för att hantera de här frågorna? : När det gäller diskriminering, DO och att det inte kommer anmälningar från den romska gruppen, stämmer det. Man har gått in för att göra en utredning, och då har man kommit fram till det som står skrivet. Det har ändrats lite grann, har vi fått veta på vårt senaste möte med DO. Det har kommit in fler anmälningar där det har blivit positiva utslag. Romer har till exempel vunnit i domstol när de har anmält. Att de inte har anmält beror på att reglerna har varit sådana. De har ändrats. Det har varit så att man måste gå till polisen och göra en polisanmälan innan man går till DO. När någon rom, en individ eller en grupp av de olika romska stamgrupperna, har råkat illa ut har de gått till DO, och då har DO skickat dem till polisen och sagt att de måste komma med en polisanmälan till DO så att de kan gå till steg 2. Det är en av orsakerna. Man tappar där. Man har helt enkelt inte modet och inte kunskapen. Det finns stora kunskapsluckor hos den romska gruppen. Man är liggande, och när man väl kommer upp på knä kan man bli nedslagen igen. Man behöver experthjälp, till exempel för att få veta att man ska göra en polisanmälan. Men tack och lov kan man nu gå direkt till DO, och går man direkt från DO till steg 2 tillsammans med DO. Det stämmer att dessa rykten, det som har beskrivits, är sanna. Men det är bättre numera, eftersom vi runtom i landet har olika antidiskrimineringsbyråer, som stöder och hjälper till i sådana här fall. Vi hoppas verkligen när det gäller diskrimineringen och DO-anmälningarna att det kommer att ändras radikalt. När det gäller skulle jag vilja säga att vi i dagens läge borde ligga bättre till. Det är dock ett regeringsorgan, på initiativ av vår statsminister. är det , som är integrationsminister, som är ordförande i gruppen. Vad jag vill tillägga och starkt understryka är att den romska gruppen består av fem stora grupper. Vi kom fram till detta när vi arbetade med minoritetspolitiken , att det handlade om fem stora grupper. Det handlar om den svenska romska gruppen, den utomnordiska gruppen, den finska kaalegruppen, resandegruppen och den så kallade nyanländagruppen, alltså före detta jugoslaviska romer som kom som krigsflyktingar till . Regeringen har beslutat att vi ska hålla oss till den här så kallade femgruppen. Det ska tilläggas att vi absolut inte är någon homogen grupp. Vi kan vara homogena i vissa fall och i vissa grupper, men vissa grupper är långt ifrån varandra. Det handlar om avstånd som mellan och , inte så nära som och . Sedan har vi grupper inom den romska ursprungsbefolkningen som lever i . Det finns inget annat land - tro mig, för jag sitter i romska organisation - än lilla som har så många romska nationaliteter som vi har. Vi har romer från hela och från hela . Vi har romska grupper från och och även från som bor i . Här vet vi hur kulturen är och hur det fungerar, regler, seder och bruk. Därav har det blivit konflikter i . Förhoppningsvis kan regeringen själv göra något, utan att vi trycker på. Men de ser och hör ju hur det går till på våra möten. De borde själva, för att rädda , helt enkelt strukturera om och eventuellt arbeta gruppvis med dem som det går, för att det inte ska bli konflikter inom den egna gruppen. Det ligger en fara i att den egna gruppen, den romska gruppen, med dess olika kulturer, seder och bruk, har olika behov. I den nyanlända gruppen från krigets är de flesta, majoriteten, utbildade och skolade, konstigt nog. Vi som har bott här , de svenska romska kelderasha, har procentuellt inte den utbildningen. Den andra gruppen, resandegruppen, representeras av , som är ordförande i , och de har ett helt annat behov. Sedan har vi den finska kaalegruppen, som har starka regler och traditioner, som många av de utomnordiska romerna har släppt. Även de svenska och de utomnordiska, som har blivit lite mer integrerade i , har släppt på de riktigt gamla traditionerna och kommit in i det moderna samhället. När det gäller och ledningen från regeringen - det är som håller i det här - har jag vädjat till dem. Vi har uppvaktat både och , som är statssekreterare, i dessa frågor. De har sedan det senaste mötet lovat att ta upp detta. Det gick inte bra till på det senaste mötet - jag var till exempel tvungen att lämna salen, för jag orkade inte längre. Så gick det till. Sådana diskussioner var det. har vi fått veta lite grann att man på regeringshåll kommer att strukturera om det här, förhoppningsvis. Ordföranden: går vi vidare i presentationen, så att alla får chansen när det gäller den romska gruppen. Vi samlar ihop frågorna. : I hope you don't mind that I have to do this in English. I am not finished with my Swedish B yet. Also I had my name changed, as the . Actually I'd rather go directly into the language, discussing the language and first of all the reason why we created a language committee, , the point behind it. There are approximately 62 dialects, and within those 62 dialects there are approximately hundreds of subdialects. The first issue is: If we take a neighbourhood like and we have hemspråk in a school, the children there are going to be participating in hemspråk. They are going to have seven different dialects, not to mention the subdialects. Hemspråksläraren will probably not have the ability to deal with this situation. The dialects are not very near each other, but they are also near each other, depending on which groups. As has mentioned, there are different cultural aspects, sociological aspects and linguistic aspects. One of the things is - we know this from - that most of the don't have the behörighet to be modersmålsundervisare. That is another reason why we created this language committee, so that we could find a structure and bring changes to these problems, which are directly connected. One of the things is that when we speak about the language, unfortunately academic studies that have been taking place are not actually concentrated on language structure, but they are more like "indefinition", defining which language it is. When they do these definitions they say: This dialect belongs to this region, or that dialect belongs to that region. I can say this: I am utomnordisk, Russian Lovari, and this gentleman is Swedish Kalderash, and we have no problem in communication. When we developed this language committee we said svenska romer och utomnordiska romer, because of the linguistic "communality". The idea is basically to do something like a pyramid effect, to bring together dialects closest to one another. As an example, if we say nya länder, this would be the regions. Those dialects are closest to one another. That would be the first step, as an example. Then we have what we call the e-dialects, which would be Kalderash, Ursari, Rumungri and so forth - they are closely related linguistically and culturally. That would be another step. We could also speak about material, developing material in . It is very costly. We are talking about five groups, but that does not satisfy all the population in , because we have almost all 62 dialects here in . I have been to other countries doing studies, and I am myself and speak most of the dialects. I can say this: There is no other country that has as many different groups within it as has. It is a serious problem. Today, right now, you have, mostly in the forefront for the utomnordiska, the Lovari group. But utom you also have Ursara and Rumungri, and now they are going to come out and say: Well, what about us - what about our dialect? Then you have the Swedish , and then we face a problem, because when we say Swedish we are speaking about the Kelderash group. But utom there are also Kelderash groups from , from and from former . This is an important issue. We need to plan this properly and make some distinctions between what is for example administrative, academic and representative. As an example I would say that academic would be someone who is studying the language - doing studies. Representative would be more like Mr. here, who is a speaker of the language and does the field work. What I mean is: Somebody is actually doing the translating. Somebody is actually writing this material and putting it together. Somebody is doing translating, tolkning, out in the field - a representative of the language, who has this contact with the people, listening to them and speaking with them. That is the political perspective of this. But we need to make a distinction between what is a study of the language, which for example is the structure of it, and that we have to make a separation and a distinction between the two. We can not have the two in the same place. I can understand the confusion at for example : If I come in and I say: This is the grammar, this is the way this works, ant this is the history behind the language. Then somebody else comes in and says: I am going to do this translation like this and that, and we are going to use this phonetical system. And then I come back in, and I say: That does not work! And now we are not working together any longer. There is a problem there. We have to find a structure so that we can develop material properly. I don't think that it is such a big problem to find a way to do this, as long as we do this like a pyramid scheme. The Romskt Kulturcentrum, for example, was planning a language conference in October to bring linguists from different countries, so that we could have a discussion about developing working groups working on an international level. We have Kelderash in , in and in South . That could be one working group: finding a way to standardize in that , rather than standardizing all the dialects, that is, standardize one dialect instead of standardizing the language completely - in my opinion that is going to take at least a hundred years! But if we standardize one dialect at a time on an international level, we are already moving in the right direction. If we can bring together these e-dialects for example and standardize them - Lovari, Kelderash, Ursari and the others as an example - we would be one step closer towards standardization. But if we keep speaking about standardizing all dialects at once, we are not anywhere near to this. Basically, I think we would have to develop some kind of groups. One would be a research team, another would be a representative body, and the administrative of course. This division would be distinct with each group doing their work but at the same time working together towards the same goal, but completely separate from one another. Ordföranden: you! You do understand Swedish, so that we can take the questions in Swedish? : Yes, I do. Ordföranden: kan alltså tala svenska till dig. Då går vi vidare. : Jag tänkte börja med Myndigheten för skolutveckling och läromedelsmaterial som aldrig kommer fram eller kommer ut. Jag representerar resandefolket, resanderomerna. De kom hit . lämnade vi manus till en för våra förskolebarn. Inte ens den har kommit ut ännu, och inget annat material heller. Det finns ju material som man kan översätta, men inget görs. Det finns 25 000 resanderomer i landet. Vi är en lika stor grupp som de andra är tillsammans. Därför känns det lite beklämmande att myndigheten prioriterar olika grupper mot varandra, och det blir lite dålig stämning grupperna emellan. Man ifrågasätter: Varför ska ni ha ännu mer? Vi har ju inte fått någonting. Detta rör också Myndigheten för skolutveckling: Det är också de nationella minoritetsgrupperna tog fram ett underlag så att man skulle kunna göra ett litteraturmaterial till grundskola, gymnasium och högskola om minoriteterna där man kan gå in och titta. Inte ens det har kommit ut. Går man i grundskola, vilket stadium som helst, så finns det alltså inget underlag som är objektivt, utan man får gå in på Internet. När det gäller den romska biten skulle jag vilja ta bort av det som finns där. Det är subjektivt material som ligger ute på nätet. De måste alltså skärpa sig, och ni måste faktiskt ta tag i det. Nästa bit, som gick in på, är lärarbristen. Lärarbristen är total. Det är två lärarassistenter för resanderomerna som finns att tillgå i hela landet. Om man då räknar ut hur många kommuner som berörs så borde de ha hur mycket jobb som helst, men det går inte att åka från den ena kommunen till den andra och få ihop timmar, så det är lönlöst. Regeringen kanske har skjutit till pengar, det är möjligt, men hur de sedan prioriterar är en annan sak. Lärarbristen är i alla fall total. Romskt kulturcentrum har gått i täten med när det gäller integrationsförvaltningen och kulturförvaltningen för att få till utbildning, som finns på . Där kommer en kull ut nu . Så borde det vara i andra kommuner också. I den kommun där jag bor, , har vi kämpat nu för att få hemspråk till mina två barn. Det ska räcka med ett barn, men här är det två barn som man inte får fram några lärare och inte heller läromedelsmaterial till. Jag vet inte vad jag ska kalla detta för, men ni förstår situationen. En annan sak är Arkiv för alla. Det var en utredning som blev klar som tillsatt. Arkiv för alla gäller att de nationella minoritetsgrupperna ska ha ett språkarkiv. Det har inte tillskjutits några pengar alls. har vi fått pengar från för att starta det hela. Jag undrar: Vart har de här pengarna tagit vägen? Varför budgeteras det inte för dem? Vi har ändå uppvaktat kulturutskott för att det ska hända lite saker med detta. Jag tror säkert att de andra nationella minoritetsgrupperna känner samma sak: Varför händer inget? Man måste ha en bas, som har påbörjats, när man ska jobba internationellt och samla in alla dialekter, för det är väldigt akut, som tog upp, om man ska kunna rädda språken. Därför känns det extra beklämmande om man är resanderom. Ingenting görs för vår dialekt. Språket håller på att tappas totalt. Det är de äldsta som fortfarande talar , och när de talar är det för att barnen inte ska förstå vad man säger. Jag tror att jag stannar där när det gäller just detta. har utökat sändningstiderna till det dubbla, och jag tror att det blir nu . Men det handlar om olika dialekter, så det kan vara svensk dialekt, lovari, arli eller caló. Men då förstår ju inte alla som lyssnar, utan man snappar upp sin egen dialekt. Det hade alltså varit önskvärt med program på ens egen dialekt, även om det bara är per gång. Det gäller även subdialekterna, för det handlar ändå om ganska stora grupper. När det gäller SVT har vi . Mer vill jag inte gå in och säga. Det är Utbildningsradion som har den. Det är också något som man måste ta tag i. Sedan vill jag bara göra ett litet tillägg om det tog upp när det gäller DO. Antidiskrimineringsbyråerna, som växer upp runtom i landet, är en jättestor fördel och en jättestor hjälp. De går in och hjälper till. Man vågar inte gå till polisen, men man vågar gå dit där man vet att vi romer finns. kommer det att finnas på Romskt Kulturcentrum i Gubbängen också. När man arbetar med det övriga föreningslivet i säger de detsamma - det kan vara hörselskadade, blinda eller Röda Korset. Alla är positiva till det här. Hade inte dessa antidiskrimineringsbyråer funnits så hade vi inte haft så många anmälningar till DO som det är . Ordföranden: för det! tar vi frågor som kan beröra er alla tre som representanter för hela den romska gruppen. (): Jag tycker att ni alla tre har berört kärnan i det här, och det är utbildningarnas möjlighet att få språket att leva vidare. Möjligheterna att få tag på modersmålslärare, att få möjlighet för barnen att kunna arbeta med sitt eget språk, ser vi som en rättighet från sida. Vi har skrivit in den när det gäller förskolan. Du ska ha rätt att ha modersmål i förskolan. Du har rätt att jobba i skolan, och du har rätt att få äldreomsorg på ditt eget språk. Problemet är ju att hitta någon som arbetar med detta. Jag har stått i praktiska livet med de här frågorna också och försökt med ljus och lykta att få tag på modersmålslärare och personer som kan språken. Ni nämner själva det här med dialekter - det finns så otroligt många dialekter, och det finns också kulturskillnader. Det kanske då är svårt för en lärare att ha många barn med olika dialekter och från olika kulturer. Jag vill ställa en fråga till er. Hur tycker ni att vi lokalt ska jobba med det här? Det finns ju möjligheter att göra utbildningar väldigt snäva och väldigt lokala. Ni säger att man har utbildningar vid Romskt Kulturcentrum. Finns det möjlighet med er hjälp att man skulle kunna starta utbildningar i kommunerna? nämner en del problemkommuner, om jag får använda det ordet. Du nämner anhörigvårdare och att man vill dra ned på pengar där. Men kommer det ju också att fattas personal inom äldreomsorgen som klarar de språk som våra äldre har som kommer in där. Här tror jag vi har något av en kärna. Vi måste försöka hitta utbildningar i respektive kommun och titta vilka invånare som finns där. Har ni kommit i kontakt med de här frågorna? Finns det en dialog i kommunerna där era grupper är relativt stora - eller de behöver ju inte vara stora. Det räcker ju, som du sade, med att det är ett barn. Då har man ju rätt till detta. Jag vill alltså veta lite om hur ni jobbar med det här och hur vi kan hjälpa till på något sätt och stötta. Det är, som sagts, mycket av det kommunala självstyret som ligger i de här frågorna, men rättigheterna lägger vi ju fast härifrån. (): Jag har samma tema som det var inne på, det vill säga utbildning och hur man ska lösa problematiken med avsaknad av hemspråkslärare och så vidare. Egentligen skulle jag vilja ställa mina frågor till samtliga eftersom det vore intressant att få en bild från fler. Det blir lite konstigt när vi ställer frågor per grupp på det här sättet. Det hade varit bättre att samla ihop frågorna och ställa samma fråga så att alla hade haft möjlighet att ge svar på samma typ av fråga. En förutsättning för att ett språk ska hållas levande är ju att det används så ofta som möjligt - .