bet · GT01KU8 · 2006-03-30 00:00:00 — inkom ett fax till UD från ambassaden i med uppgifter om dödsoffer. inkom ett nytt meddelande av vilket framgick att thailändska myndigheter funnit totalt 168 döda och 2 008 skadade, totalsiffror som uppgavs inkludera svenskar. kom listor från ambassaden över skadade svenskar på sjukhus i . Ett dödsfall rapporterades också. inkom ett faxmeddelande med en ny rapport från ambassaden. I rapporten uppgavs bl.a. att de flesta avlidna sannolikt hade drunknat, vilket innebar speciella problem i ett tropiskt klimat. Möjligheterna till kylförvaring av kropparna var, enligt rapporten, sannolikt begränsade. Några omedelbara åtgärder vidtogs inte med anledning av meddelandet då ansträngningar att hjälpa överlevande hade högsta prioritet och det var ännu inte uteslutet att kylkapaciteten skulle visa sig tillräcklig.267[svar av på en skrivelse från utskottet.] inleddes det för beredskapsgruppen (UD) konstituerande mötet hos kabinettssekreterare , till vilket senare anslöt.268[UD:s underlag till .] Vid mötet uppgavs antalet döda svenskar till ett tiotal, och antalet saknade till ca 100. uppgavs i ett TT-telegram att thailändska myndigheter lät bränna liken, enligt , biskop för i utlandet (Skut). uppgavs i ett TT-telegram att ambassadör inte såg några tecken på att man brände lik. Likbränningen dementerades också för TT av en svensk kyrkoherde i . uppgav senare att han inte visste utan att det var rykten. diskuterades vid beredskapsgruppens möte användandet av Herkulesplan; deltog i delar av mötet.269[UD:s underlag till .] Dessa plan kunde bara användas för att transportera avlidna (eller stå för kortare transporter i eller på plats). Inga avlidna hade transporterats hem . Försvarsmakten (FM) borde förbereda hemtransport av avlidna svenskar och Herkulesplan sättas i beredskap för detta. sammanträdde den krisgrupp som bildats på Försvarsdepartementet.270[Försvarsdepartementets underlag till .] Bland annat beslutades att FM borde instrueras att Herkulesplan skulle sättas i högre beredskap för eventuella materieltransporter. kontaktades FM av Försvarsdepartementet angående beredskap på Herkulesplan (TP 84).271[Försvarsmaktens underlag till .] gav i uppdrag att redovisa beredskapsläget för TP 84 samt bl.a. tillgång på liksäckar och flygtransportkapacitet för hemtransport av omkomna. FM återkom med svar till Försvarsdepartementet . informerades Försvarsdepartementet av FM om att två timmars beredskap var "intagen med två TP 84".272[Försvarsmaktens underlag till .] kontaktades Försvarsdepartementet (militära enheten) av FM angående utfallet av "kist-/body bag-inventeringen". Departementet meddelade då att FN avsåg att tillhandahålla kistor/body bags på plats. Vid beredskapsgruppens (UD) möte uppgav enhetschefen att zinkkistor beställts och att balsameringsexpert vidtalats.273[UD:s underlag till .] utverkade vid sitt besök i ett löfte från den thailändske biträdande inrikesministern om att inga "västerländska" kroppar skulle brännas innan de identifierats och de anhöriga eventuellt godkänt kremering.274[UD:s underlag till . Se även utskottets utfrågning av utrikesminister ().] , (svensk tid), hade ambassaden i per e-post fått en instruktion från konsulära enheten () om att utverka en thailändsk myndighetsinstruktion om att kroppar inte fick brännas förrän en säker identifikation hade gjorts, och den thailändska regeringen hade beslutat att inga omkomna skulle kremeras innan identifiering skett.275[svar av på en skrivelse från utskottet.] Detta hade ambassaden meddelat i ett fax till UD (SOU 2005:104 s. 160). skickades ett fax med instruktion från UD (expeditionschef ) till om rekvirering av kylcontainrar.276[underlag till .] Det anfördes att utrustningen måste finnas på plats och att verket möjligt skulle ta kontakt med UD:s personal i området för att kunna distribuera kylutrustningen till rätt plats. uppgavs vid beredskapsgruppens möte att myndigheterna i avsåg att kremera 400 kroppar i Krabi, såvida inte genom kunde få kylanläggningar på plats.277[UD:s underlag till .] ringde UD underhand direkt till Operativa staben vid FM och meddelade att en TP 84 skulle användas för att transportera kvarlevor från Thailand.278[Försvarsmaktens underlag till .] FM bad att få återkomma på generalsnivå.279[svar av på en skrivelse från utskottet.] En general kontaktade expeditions- och rättschefen vid . De diskuterade om Herkulesplanens avfärd skulle kunna samordnas med det stöd som FM lämnade till (se UD:s instruktion ovan). Efter att ha fått positivt besked från expeditionschefen vid meddelade expeditions- och rättschefen vid att så kunde ske. initierade statssekreterargruppen en interdepartemental arbetsgrupp (omhändertagandegruppen) för frågor om omhändertagande av avlidna under ordförandeskap av Justitiedepartementet.280[underlag till .] Gruppen konstituerade sig , men hölls ett inledande möte med företrädare från Justitie-, Försvars-, Finans- och Utrikesdepartementen. avgick två Herkulesplan från till lastade med kistor och sjukvårdsmaterial.281[Försvarsmaktens underlag till .] hölls det konstituerande mötet med omhändertagandegruppen.282[underlag till .] Deltog gjorde Justitie-, Försvars-, Finans-, Utrikes- och Socialdepartementen samt . Frågor som identifierades rörde t.ex. ansvaret för ilastningen av de avlidna, på vilken flygplats flygplanen med de avlidna skulle landa och behovet av ytterligare identifiering eller obduktion sedan de avlidna anlänt till . informerades vid beredskapsgruppens möte om upphandling av kylcontainrar i av Räddningsverket.283[UD:s underlag till .] fattade beslut om flygtransporter - två Herkulesplan och ett Antonov-124-plan - med materiel för omhändertagande av omkomna svenskar i Thailand.284[underlag till .] Insatsen skedde, enligt beslut, på uppdrag av regeringen och finansierades av UD. meddelades FM (vakthavande chef ) av Försvarsdepartementet (expeditions- och rättschefen) att FM skulle upphandla 1 500 kistor.285[Försvarsmaktens underlag till .] kontaktade och frågade vem som hade upphandlat Antonov-124-planet. Det meddelades att upphandlat planet. Försvarsdepartementet kontaktade och meddelade att man skulle sätta in Herkulesplan och hade beställt 500 zinkkistor.286[underlag till .] Man kom överens om att fördelning av kostnaderna fick ske . UD (expeditionschef ) beslutade på vägnar att anställa förre som sakkunnig i med placering i UD fr.o.m. . Uppdraget innebar att Hederstedt skulle vara underställd chefen för ambassaden i som samordnare, på thailändskt territorium, av hemtransport av avlidna svenska medborgare i samverkan med operativt ansvariga svenska myndigheter och andra berörda instanser. Hederstedt avreste sent på nyårsnatten till . Varken ambassadör eller , som avlöste i fr.o.m. , var tillfrågade om Hederstedts uppdrag.287[utfrågning av generalkonsuln ().] sammanträdde omhändertagandegruppen.288[underlag till .] Vid mötet närvarade även företrädare för ett antal operativa myndigheter. Mötesdeltagarna enades om att rekommendera regeringen att uppdra till () att samordna berörda myndigheters arbete. Vid beredskapsgruppens möte informerades om ansvarsförhållandet mellan Hederstedt och RPS: Hederstedt svarade för hemtransporter t.o.m. lastningen på flygplanen, och RPS svarade för hemtagningen via flyg och mottagningen hemma.289[UD:s underlag till .] fattade regeringen beslut om uppdrag till RPS att samordna hemsändandet och överlämnandet av dem som avlidit till följd av katastrofen. kontaktades Försvarsdepartementet av angående att FM och inte kunde bära sina kostnader. Insatser som dessa uppgavs ha hanterat var bl.a. Herkulesflygningar och upphandling av kistor.290[underlag till .] landade Herkulesplanet på med de första avlidna svenskarna. anmälde FM till Försvarsdepartementet otydligheter avseende myndighetens ansvar för hemtransporter av avlidna.291[svar av på en skrivelse från utskottet.] Såväl Hederstedt som RPS hade då kontaktat FM och begärt att myndigheten skulle upphandla hemtransporter. FM ifrågasatte dels det lämpliga i att just FM skulle upphandla transporter, dels vem som i så fall skulle vara uppdragsgivare och mottagare. FM ansåg inte att regeringsbeslutet gav direktivrätt över FM, utan det krävdes ett nytt beslut och/eller bättre samordning mellan berörda departement. UD hade sin uppfattning klar. Försvarsdepartementet kontaktade i detta läge UD, varvid konstaterades att departementen hade en samsyn i frågan om att uppgiften att ombesörja hemtransporter låg på RPS, inte Hederstedt. UD åtog sig att klargöra frågan för Hederstedt, som ännu inte kände till beslutet av . Vid ett möte på RPS kom frågan upp om ansvaret att upphandla flygkapacitet för hemtransport av avlidna. FM uppgav att man avvaktade skriftligt klargörande innan man återupptog upphandlingsförfarandet.292[Försvarsmaktens underlag till .] Man ifrågasatte lämpligheten av att FM skulle upphandla resurser som myndigheten inte förfogade över och ställa till RPS förfogande. Enligt fick UD "hemläxa". Ytterligare dialog ägde rum mellan myndigheterna för att förtydliga uppdraget.293[svar av på en skrivelse från utskottet.] FM kom dock inte att upphandla några transporter, utan av praktiska skäl gjordes upphandlingen senare lokalt i via . har i en promemoria framfört viss kritik.294[skrivelse ().] Förbundet redogör för överläggningar som det haft med RPS, efter det att RPS övertog ansvaret. Enligt dessa skulle försäkringsbranschen ta hela (det praktiska) ansvaret för hemtransport av avlidna (när så begärdes av polisen), men försäkringsbolagen förutsatte att eventuella kostnader för transport av oförsäkrade avlidna skulle bäras av staten. hade man kommit fram till ett i princip färdigt förslag. Vissa frågor ansågs dock vara beroende av regeringens ställningstagande, såsom bl.a. en statlig garanti för försäkringsbolagens transporter av eventuellt oförsäkrade avlidna, varför en slutlig överenskommelse måste anstå. Enligt UD skulle regeringen ta slutlig ställning i denna fråga . Då det under sammanträdet framkom att omedelbar transport av en del avlidna riskerade att utebli därför att svenska staten inte genast kunde ställa tillräckliga betalningsgarantier till dem som på platsen svarade för det faktiska arbetet, beslöt försäkringsbranschen lämna nödvändig betalningsgaranti. Branschen förklarade sig utgå från att i den mån den skulle komma att belastas med kostnader för hemtransport av icke försäkrade till följd av betalningsgarantin, skulle staten ta ansvaret för kostnaderna. Detta redovisades av vid ett möte med UD, Justitie- och Finansdepartementen samt . Enligt förbundet föreföll kunskapen om överläggningarna mellan branschen och RPS vara mycket begränsad. Det väckte hos branschen stor förvåning att inte också RPS bjudits in till mötet (även RPS uttryckte senare förvåning över detta). anser att det kom att bli en förmedlande länk mellan regeringen och RPS, vilket inte kan accepteras. Vidare var branschens intryck från mötet att samordningen mellan UD och var bristfällig. avslutades förhandlingarna mellan RPS och branschen, och något regeringsbeslut hade då ännu inte fattats om statens kostnadsansvar för hemtransport av avlidna utan försäkringsskydd. I en kommentar anför att naturligt inte haft insyn i de många kontakter som tagits inom . Det förekom täta dagliga kontakter mellan UD, och . Vad gäller regeringsbeslutet anför att ärendet reste ett antal principiella frågor, varför beredningen inte hann avslutas före utsatt datum. Vidare var när branschen och RPS ingick överenskommelsen syftet med regeringsbeslutet tillgodosett. Registrering av saknade, skadade och omkomna Enligt 20 § förordningen med instruktion för utrikesrepresentationen skall utlandsmyndigheten när en naturkatastrof eller någon svår olycka inträffar genast undersöka om någon svensk medborgare avlidit eller skadats eller om någon svensk egendom skadats. I förekommande fall skall UD underrättas. Vidare gäller att utlandsmyndigheten, enligt 22 §, fortlöpande skall underrätta UD om läget i verksamhetslandet, och den skall lägga särskild vikt vid att hålla kontakt med och bistå svenska medborgare etc. inom verksamhetsområdet. Av I, biträde åt enskilda och myndigheter, kap. 10, framgår att utlandsmyndighetens rapport till UD skall innehålla uppgifter om de avlidna eller skadade svenskarnas fullständiga namn och andra upplysningar som kan klarlägga deras identitet. Vid UD finns en särskild standardblankett, "Faktainsamling vid katastrof", som användes vid flodvågskatastrofen i . Den hade även använts vid tidigare katastrofer (, , , m.fl.). Rutinen vid katastrofer där ett flertal svenskar kan ha drabbats är att upprätta särskilda Excelark, där uppgifter om individerna registreras. I regel har det rört sig om 200-500 registreringar. Vid flodvågskatastrofen övergick man, på grund av det stora antalet uppgifter, till att registrera uppgifter i databasen . Enligt 4 kap. 11 § förordningen (2003:789) om skydd mot olyckor ansvarar polismyndigheterna för efterforskning av försvunna personer i fall som avses i 4 kap. 4 § lagen (2003:778) om skydd mot olyckor. Enligt 6 § 6 förordningen (1989:773) med instruktion för får leda sådan polisverksamhet som föranleds av händelser utomlands där kravet på nationell enhetlighet är särskilt framträdande. När anhöriga eller drabbade - oavsett var de befinner sig - i en olyckssituation börjar ringa till polisen för att lämna uppgifter om återfunna, skadade, saknade eller döda personer som är bosatta i , blir det en uppgift för polisen att registrera dessa uppgifter (SOU 2005:104 s. 229). Registreringen görs i polisens katastrofregister. Detta register, som ursprungligen är avsett för större katastrofer i , har tidigare bl.a. använts för registrering av saknade svenskar i samband med terrorattackerna den 11 september 2001.295[Styrelsen för psykologiskt försvar, rapport 188 s. Noteringarna har därefter meddelats UD. Även i samband med Estoniakatastrofen användes katastrofregistret (SOU 1998:132 s. 33). I de fall då allmänheten har kontaktat både polis och UD vid katastrofer har registrering gjorts på båda ställena och informationen har sedan utväxlats mellan myndigheterna, beroende på vem som varit huvudansvarig (polisen vid kris i och UD vid kris utomlands).296[svar av på en skrivelse från utskottet.] Vid Linatekatastrofen 2001 uppstod oklarheter kring UD:s och () ansvar vid olyckor som drabbar svenskar utomlands. Frågan anmäldes uppåt i och blev föremål för beredning i . I en promemoria som inlämnats till uppger ambassadör , som för Linatekatastrofen var chef för enhet, att frågan om ansvarsfördelningen diskuterades mellan justitieminister och utrikesminister efter katastrofen och att den klargjordes i enlighet med en promemoria som upprättats inom UD.297[Promemorian PM ansvarsfördelning vid olyckor som drabbar svenskar utomlands ().] avhölls ett möte mellan UD, RPS och SAS om bl.a. samordning i samband med incidenter inom flygverksamheten.298[SAS minnesanteckningar från möte mellan UD, RPS och SAS. Därvid noterades bl.a. att UD är central myndighet då svenska medborgare "råkar ut" i utlandet. Arbetet med att ta emot och registrera uppgifter om eventuellt saknade och drabbade svenskar inleddes den 26 december.299[UD:s underlag till .] Allmänheten uppmanades via medier och UD:s hemsida att höra av sig med uppgifter om eventuella saknade eller på annat sätt drabbade svenskar. Anhöriga som ringde till UD fick rådet att hålla sina telefonlinjer öppna för eventuella samtal från de närstående i regionen och uppmanades återkomma om de fick in uppgifter om drabbade. hänvisade anhöriga till telefonnummer (se vidare nedan), vilket ledde till att även personalen i växeln fick hjälpa till med att ta emot uppgifter. Anhöriga hänvisades även till konsulära enhetens organisatoriska brevlåda som nåddes via e-post. Uppgifter om saknade etc. som inkom per e-post registrerades successivt . Utrymmet för dem som var i tjänst på UD att läsa inkommande e-post förefaller dock ha varit begränsat.300[Utskottets utfrågning av utrikesminister ().] var svarskapaciteten på UD (konsulära enheten, vakthavande och pressenheten) uppe i 15-18 personer, vilka till stor del ägnade sig åt att ta emot uppgifter. Även personalen i växel hjälpte till med att ta emot uppgifter. Av dem som inledningsvis hjälpte till att ta emot uppgifter hade personalen i växeln, på konsulära enheten och vakthavande den blankett som skulle användas för faktainsamling.301[svar av på en skrivelse från utskottet.] Personalen på pressenheten saknade tillgång till blanketten. De hade dock fått muntliga instruktioner om vilka uppgifter som skulle registreras. gjordes inom flera ansträngningar att effektivisera arbetet med registrering i Excelarket.302[UD:s underlag till .] Med hjälp av Förvaltningsavdelningens IT-support skapades möjlighet för flera användare att arbeta i listorna. Bemanningen på UD räckte dock fortfarande inte till. Väntetiderna i växel var långa eftersom det inte fanns tillräckligt många medarbetare att koppla de inkommande samtalet till. Ett särskilt "anhörignummer" inrättades . Samtal till detta kopplades direkt till UD. Situationen förbättrades endast marginellt. UD tog kontakt med företaget () för att undersöka möjligheten att anlita deras "Call Center" (se vidare nedan).303[UD:s underlag till .] verksamhet, som innebar hjälp med att ta emot uppgifter från anhöriga, kom i gång . t.o.m. arbetade ett stort antal medarbetare från samtliga departement i fyrskift i de särskilda telefon- och registreringsarbetsplatser som inrättats.304[, , satt som mest 15 personer , 55 personer, 68, 79, 41 och , , 100 personer. Därefter sjönk antalet till som mest 43 personer , 44 och 11 personer . Siffrorna gäller utöver den förstärkta "ordinarie" konsulära enheten. Se UD:s underlag till .] I takt med att antalet registrerade uppgifter växte framstod hanteringen i Excel som otymplig. Tidigt beslutade därför UD:s planeringsstab att i stället använda databasen [Databasen används framför allt som "kontaktregister" vid ett flertal utlandsmyndigheter samt några enheter på UD. svar av på en skrivelse från utskottet. ], och beslutades att inrätta ett stort antal nya arbetsstationer, med tillgång till telefoner och datorer med åtkomst till Invit.306[UD:s underlag till .] Registreringen av information i Invit påbörjades morgonen . Första diskussionen mellan UD och RPS om polisens kapacitet att ta emot och registrera uppgifter om saknade, skadade och omkomna svenskar började föras den 28 december.307[svar av på en skrivelse från utskottet.] ringde chefen för , , upp UD:s expeditionschef och sade att RKP hade experter som kunde hjälpa till.308[UD:s underlag till .] förklarade att chefen för skulle höra av sig för att mer konkret diskutera hur RPS kunde hjälpa UD i det fortsatta arbetet, vilket också skedde. hölls ett möte mellan å ena sidan chefen för med medarbetare och å andra sidan UD och , bl.a. expeditionschef och IT-experter. Mötet handlade, enligt , uteslutande om att försöka utnyttja de tillgängliga resurserna vid respektive myndighet för att på bästa möjliga sätt lösa uppgiften.309[svar av på en skrivelse från utskottet.] Enligt tackade UD också ja till ett erbjudande från RPS om att polisen skulle ta över registreringsarbetet. Fem experter som deltog i mötet skulle mellan lägga in samtliga inkomna underlag i polisens databas. Efter interna överläggningar på polisens sida visade det sig dock att erbjudandet var orealistiskt. (UD hade för egen del beräknat att arbetet skulle ta minst med tio gånger så många medarbetare som polisen hade föreställt sig, vilket enligt i slutändan också visade sig stämma ganska väl.) I anslutning till ett möte på UD kom UD och RPS överens om att man fortlöpande och ömsesidigt skulle utbyta innehåll i respektive databas (enligt den informationsstruktur som överenskommits ) så att en ständig uppdatering kunde ske hos båda myndigheterna och att de skulle ha tillgång till samma material.310[svar av på en skrivelse från utskottet.] Man kom även överens om att det var polisen som skulle lägga in uppgifter om ankommande resenärer i sin databas.311[UD:s underlag till .] De ankomstlistor som inkom till UD vidarebefordrades därför omgående till RPS.312[svar av på en skrivelse från utskottet.] ringde UD till RPS och meddelade att RKP kunde hämta UD:s databaskopia, vilket också skedde samma dag.313[svar av på en skrivelse från utskottet.] Återleverans från RKP utlovades till . hölls ett möte på , med deltagare från Statsrådsberedningen, , UD och RPS.314[underlag till .] Expeditionschefen vid hade hört att "det inte fungerade riktigt bra mellan polisen och UD" och tog därför initiativ till mötet.315[utfrågning av expeditionschef ().] Vid mötet behandlades frågor om samarbetet mellan UD och RPS i fråga om registrering av personer som försvunnit eller avlidit i samband med flodvågskatastrofen. Enligt minnesanteckningar från mötet enades de närvarande om att utbytet av information mellan UD och RPS fungerade bra, att RPS kunde publicera namn på försvunna vartefter en polisiär kvalitetssäkring skett och att en gemensam syn mellan UD och RPS eftersträvades när det gällde angivandet av antalet avlidna. uppges att den ställföreträdande chefen för , som närvarade vid mötet, inte kommenterade UD:s redogörelse för överenskommelsen mellan om utbyte av registrerade uppgifter om berörda svenskar.316[svar av på en skrivelse från utskottet.] UD väntade vid tillfället för mötet på de utlovade uppgifterna från polisen. När UD efterlyste återleveransen från RKP, efter deras förväntade "körning" gentemot hemkomna, svarade RKP att man inte hunnit men att man skulle försöka leverera uppgifterna eller senast den 1 januari.317[UD:s underlag till .] efterlyste UD på nytt återleverans från RKP. fick UD dock beskedet att det inte heller den dagen skulle komma någon kopia. fick UD beskedet från RPS att man beslutat att inte skicka några kopior på sin databas till UD. Inte heller ville man ha några ytterligare leveranser från UD. På UD beslutades då att läsa in samtliga ankomstlistor från polisen på i . hade konstaterats att RPS måste få överta ansvaret för listorna från UD, för att polisen i sin tur skulle kunna lämna information till kommunerna inför skolstart m.m. veckan därpå.318[UD:s underlag till .] kontaktade och meddelade att "UD:s listor oroar Statsrådsberedningen". Chefen för fick i uppdrag att gå in och stötta UD.319[underlag till .] , , hade analytiker från kallats in för att hjälpa UD med kvalitetssäkring.320[UD:s underlag till .] ombads en expert från SCB att komma till UD för att bistå med att kvalitetsgranska databasen och arbetsmetoderna. Hon kom fram till att UD i allt väsentligt hade lagt upp arbetet på ett korrekt sätt även om ytterligare arbete återstod. Hon fick relevanta utdrag ur UD:s databas för bl.a. kontroll av dubbletter. Parallellt härmed överenskoms med om att verket skulle komplettera databasen med personuppgifterna från folkbokföringsregistret.321[svar av på en skrivelse från utskottet.] återlevererade till UD . hade dock en del poster i databasen ofullständiga uppgifter varför två experter kom till UD för att komplettera personuppgifterna. Arbetet var klart . överlämnade UD listorna och ansvaret för dem till RPS. anför i sin rapport att gränserna mellan polisens registreringsskyldighet å ena sidan och utlandsmyndigheternas och UD:s å den andra inte är helt klara, vilket kan leda till såväl dubbelarbete som missförstånd vid en kris (s. 230). Efter (se ovan) har, enligt kommissionen, arbetet med att finna en strategi för samarbete fortgått . Vidare anför kommissionen att UD inte tillräckligt snabbt och på lämpligt sätt sökte ta till vara de möjligheter till expertstöd och bistånd som kunde ha fåtts av myndigheter som Polisen och (s. 277).