bet · GT01AU11 · 2006-04-27 00:00:00 — , som menar att regeringen inte erbjuder någon lösning på problemet att kvinnorna fortfarande står för den största delen av det obetalda arbetet med hem och familj, ser sänkt skatt på hushållsnära tjänster som en viktig jämställdhetsfråga, motion A7 yrkande 5. Det är ett instrument för att möjliggöra för fler kvinnor att kombinera arbete, karriär och familj och att skapa ökad tillväxt. Inte bara höginkomsttagare skulle ha råd att anlita hjälp i hemmet. föreslår också en jämställdhetsbonus i föräldraförsäkringen. som tas ut i föräldraledighet, och som motsvaras av en månad som den andra föräldern tar ut, ska ge i ersättning i stället för . Med ett sådant system skulle även den förälder som tjänar bäst kunna ta ut föräldrapenning med ett måttligt inkomstbortfall, yrkande 6. Även föreslår i motion A6 en skattereduktion på för hushållsnära tjänster, s.k. RUT-avdrag, för att minska dubbelarbetet och göra det billigare och enklare att få ihop "livspusslet", yrkande 10. Partiet pekar på sambandet mellan könssegregering på arbetsmarknaden och hög sjukfrånvaro. För att komma tillrätta med kvinnors sjukskrivningar och förtidspensioneringar är det viktigt med en fungerande rehabilitering med finansiell samordning, lagfäst rätt till rehabilitering, friskintyg i stället för sjukintyg, personlig koordinator för varje sjukskriven person, påbörjad rehabiliteringsutredning och ansvar för rehabiliteringsutredningen som ligger hos och inte arbetsgivaren, yrkande 4. Delmålet Obetalt hem- och omsorgsarbete I hushållen sker olika former av obetalt arbete. Det rör sig om hushållsarbete som att städa, tvätta, diska och laga mat. En annan arbetsuppgift är inköp och underhållsarbete. Obetalt arbete kan utföras både i det egna hushållet och i andra anhörigas hushåll. I det obetalda arbetet ingår omsorgen om barn, en partner och gamla föräldrar. SCB:s tidsanvändningsundersökning visar att män till största delen arbetar betalt medan kvinnors arbete är mer jämnt fördelat mellan betalt förvärvsarbete och obetalt hemarbete. Sammantaget utför kvinnor av det obetalda hemarbetet och män . Det omvända förhållandet råder i fråga om fördelningen av den betalda arbetstiden. Av utförda betalda arbetstimmar svarade kvinnorna för och männen för . Det obetalda hemarbetet påverkar möjligheterna till betalt arbete. Ett stort och asymmetriskt fördelat ansvar för det obetalda arbetet beskär kvinnors möjlighet att delta på arbetsmarknaden på samma villkor som män. Regeringens förslag till mål innebär att kvinnor och män ska ta samma ansvar för hemarbetet. Det handlar inte bara om att ha, utan om att faktiskt ta sin del av ansvaret. Även i förhållande till målet om fördelningen av det obetalda hemarbetet invänder , som föreslår en alternativ målformulering. menar att möjligheterna att kombinera privatliv och arbete ska styras av egna önskemål och förutsättningar. Partiet tar avstånd från tvingande lagstiftning och hänvisar till partiets skatte- och familjepolitik. Även kritiserar regeringens mål med hänvisning till att det bör vara enskildas eget ansvar att råda över sina egna angelägenheter. Utskottet vill först påminna om att även det gällande målet, som alltså baseras på ett förslag från fyrpartiregeringen proposition om Delad makt delat ansvar (prop. 1993/94:147), innebär att kvinnor och män ska ha samma ansvar för arbetet med hem och barn. Med anledning av motionernas synpunkter vill utskottet åter erinra om att den nu behandlade propositionen inte anger vilka medel och verktyg som ska användas för att uppnå målet. Sådana frågor behandlas främst inom ramen för respektive politikområde. Som framhålls i propositionen är en förutsättning för att nå de mål som formuleras inom jämställdhetspolitiken att verksamheter inom relevanta politik- och verksamhetsområden bidrar till att uppfylla målen. Det är framför allt i valet av medel för att uppnå ett jämställt samhälle som skiljelinjerna partierna emellan framträder. För utskottet är det närmast en självklarhet att en ambition att skapa ökad jämställdhet på ett övergripande plan förutsätter klara ställningstaganden hur vägen dit bör nås via olika delmål. Ett delmål som inte tydligt och oreserverat tar ställning för att villkoren mellan män och kvinnor ska vara desamma i fråga om hemarbete och annat obetalt arbete skulle enligt utskottets mening vara svårt att förena med strävan att åstadkomma ekonomisk jämställdhet. Det skulle därmed också vara svårförenligt med det övergripande målet att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sina egna liv. Utskottet kan liksom regeringen konstatera att det har gått avsevärt snabbare för kvinnor att öka sitt förvärvsdeltagande än vad det gått för män att öka sin andel av det obetalda arbetet. Detta kan delvis förklaras av att de politiska verktygen sett olika ut. Välfärdsreformer som har genomförts för att stimulera och underlätta för kvinnor att delta i arbetskraften, som barn- och äldreomsorg, föräldraförsäkring och tillfällig föräldrapenning, har även påverkat fördelningen av det obetalda arbetet. Man kan alltså stimulera förändrade mönster genom en aktiv välfärdspolitik. Det andra momentet i det föreslagna målet, möjligheten för kvinnor och män att ge och få omsorg på lika villkor, ska enligt utskottet ses i ljuset av de stora skillnaderna mellan män och kvinnor vad gäller omsorgen om barn och äldre. Beräkningar från den senaste långtidsutredningen visar att kvinnor i genomsnitt stannar hemma ungefär efter barnets födelse. Män tar ut sin föräldraledighet i betydligt kortare perioder och mer utspritt under barnets uppväxttid. Kvinnor tar i större utsträckning än män ut föräldraledighet utan att ta ut föräldrapenning. På det sättet blir kvinnornas föräldraledighet längre än vad uttaget av föräldrapenning visar. När det gäller omsorgsarbetet för äldre och funktionshindrade visar beräkningar som tagits fram av Jämställdhetspolitiska utredningen (SOU 2005:66) att av allt sådant arbete utförs av kvinnor och av män. Om dagens omsorgsmönster, som innebär att den offentliga omsorgen riktas till de allra äldsta och de mest omsorgsbehövande, blir bestående kommer ökningen av antalet äldre också att innebära en ökning av anhörigas obetalda arbete. Ett stort och asymmetriskt fördelat ansvar för omsorgen begränsar kvinnors möjlighet till förvärvsarbete, ekonomisk självständighet och deltagande i samhällslivet. Det blir en inskränkning av kvinnors handlingsutrymme och därmed välfärd. Med anledning av alternativa målformulering i fråga om vård och omsorg vill utskottet understryka att det här handlar om ett jämställdhetspolitiskt mål, som främst tar sikte på ansvarsfördelningen mellan män och kvinnor för det obetalda arbete som omsorgen om barn och äldre innebär, ett ansvar som alltså är mycket ojämnt fördelat mellan könen. Målet inbegriper dock både den som ger omsorgen och den som tar emot den. Utskottet instämmer med regeringen att samhället har ett ansvar för att inte upprätthålla föreställningen om kvinnor som de självklara omsorgsgivarna. Som sägs i propositionen är det viktigt att jämställdhetspolitiken följer utvecklingen på området och vilken betydelse en ökad ansvars- och arbetsbörda kan ha för kvinnors hälsa och möjligheter till betalt arbete. Med det anförda ställer sig utskottet bakom det föreslagna delmålet för obetalt hem- och omsorgsarbete som alltså ska vara "En jämn fördelning av det obetalda hem- och omsorgsarbetet. Kvinnor och män ska ta samma ansvar för hemarbetet och ha möjlighet att ge och få omsorg på lika villkor". Det innebär att propositionen tillstyrks i motsvarande del och att motionerna A3 yrkande 4 (kd) och A4 yrkandena 3 och 5 (m) avstyrks. Frågor som anknyter till delmålet för obetalt hem- och omsorgsarbete Även i denna del av ärendet finns motionsförslag från , A7 yrkande 5, respektive , A6 yrkande 10, som tar sikte på de skattemässiga förutsättningarna för hushållstjänster och hushållsnära tjänster. Yrkanden om skattereduktion för vissa hushållstjänster har avslagits av vid ett flertal tillfällen (se bl.a. 2005/06:SkU16). Motiveringen har varit att särregler för tjänstesektorn skulle innebära avsteg från principerna om enkla, neutrala och likformiga skatteregler och en risk för små effekter på sysselsättningen i förening med stora kostnader. Även vikten av att arbetsmarknadsdeltagande, arbetsutbud och sysselsättning stimuleras med generellt gynnsamma regler snarare än genom särregleringar för enskilda sektorer har betonats. Utskottet vill för sin del bestämt ta avstånd från tanken på denna typ av skattereduktioner som ett medel i jämställdhetspolitiken. Utskottet kan inte heller ställa sig bakom förslag i motion A5 yrkande 6 om en s.k. jämställdhetsbonus i föräldraförsäkringen. Ett likartat förslag har behandlats av socialförsäkringsutskottet som då hänvisat till kommande förbättringar av föräldraförsäkringen. Det var socialförsäkringsutskottets fasta övertygelse att höjningen av inkomsttaket i föräldrapenningen kommer att bidra till en ökning av fädernas uttag av försäkringen. Därigenom tas ytterligare steg i riktning mot att uppnå ett jämställt föräldraskap. såg därför inga skäl att föreslå en särskild jämställdhetsbonus (2005/06:SfU1). har ingen annan uppfattning och noterar att regeringen nu i proposition 2005/06:142 föreslår att inkomsttaket vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst höjs från sju och en halv till tio gånger prisbasbeloppet fr.o.m. . Det höjda inkomsttaket ska tillämpas bl.a. vid beräkning av föräldrapenning och tillfällig föräldrapenning. Propositionen kommer att behandlas i socialförsäkringsutskottet . Med anledning av synpunkter på rehabilitering m.m. i motion A6 yrkande 4 kan utskottet konstatera att även sådana frågor hör till socialförsäkringsutskottets beredningsområde. I utskottets nämnda betänkande 2005/06:SfU1 finns en redovisning för gällande system och pågående arbete. konstaterar att nya metoder och arbetssätt håller på att utvecklas inom ramen för arbetet med att förnya och intensifiera rehabiliteringsarbetet. Det fanns därför inte något skäl att föreslå att ta ställning i olika rehabiliteringsfrågor. har ingen annan uppfattning. Utskottet avstyrker med hänvisning till det anförda motionerna A6 yrkandena 4 och 10 (c) och A7 yrkandena 5 och 6 (fp). Delmålet om mäns våld mot kvinnor Utskottets förslag i korthet Utskottet föreslår att godkänner regeringens fjärde delmål som gäller mäns våld mot kvinnor: Mäns våld mot kvinnor ska upphöra. Kvinnor och män, flickor och pojkar, ska ha samma rätt och möjlighet till kroppslig integritet. Motionsyrkanden med alternativa målformuleringar avstyrks. Jämför reservationerna 17 (m) och 18 (kd). finns delmålet Frihet från sexualiserat (könsrelaterat) våld. Mäns våld mot kvinnor är ett prioriterat område i jämställdhetspolitiken. Det våld som kvinnor utsätts för är den yttersta konsekvensen av mäns överordning och kvinnors underordning. är ett av de få länder som har en speciell lagstiftning om sådant våld i nära relationer. Regeringen anser det viktigt att förtydliga att det bakom det våld som kvinnor utsätts för oftast finns en manlig förövare. Det nuvarande målets begrepp könsrelaterat våld är könsneutralt. Det även förekommande begreppet sexualiserat våld är väl etablerat bland dem som arbetar med frågorna, men innebörden är inte allmänt känd och det kan ge det felaktiga intrycket att det enbart avser sexuellt våld. Begreppet "mäns våld mot kvinnor" har kommit att bli etablerat och tydliggör och beskriver problematiken. Regeringens avsikt är att målet ska omfatta det våld som män utsätter kvinnor för och som är både ett uttryck för den maktordning som råder mellan kvinnor och män och ett medel att upprätthålla den. Jämställdhetspolitikens ansvar gäller mäns våld mot kvinnor. Våld förekommer dock även i samkönade relationer och mot barn. Begreppet kroppslig integritet är ett samlande begrepp, som ska förstås både konkret och symboliskt. Konkret handlar det om rätten och möjligheten att bestämma över sin egen kropp, sexualitet och reproduktion. Symboliskt avser det också exploatering och kommersialisering av kvinnokroppen, och i ökande grad även manskroppen. Att motverka stereotypa och objektifierande bilder av kvinnor och att motverka kommersialisering och exploatering av kvinnor i pornografin är viktiga delar i att motverka och förhindra våldet mot kvinnor. Enligt målkommentaren omfattar målet alla former av fysiskt, psykiskt och sexuellt våld och hot om våld som riktas mot kvinnor och flickor. Det omfattar även arbetet för att motverka prostitution, handel med människor för sexuella ändamål och s.k. hedersrelaterat våld. Det föreslagna fjärde delmålet är: Mäns våld mot kvinnor ska upphöra. Kvinnor och män, flickor och pojkar, ska ha samma rätt och möjlighet till kroppslig integritet. Övriga frågor om mäns våld mot kvinnor Regeringen konstaterar att mäns våld mot kvinnor är ett allvarligt problem som inte minskat i omfattning. I propositionen redovisas olika insatser: Kvinnofridsreformen 1998 med skärpt lagstiftning och gemensamma uppdrag till ett antal myndigheter, inrättandet 2000 av ett nationellt råd för kvinnofrid och ombildningen av Rikskvinnocentrum (RKC) för kvinnor som våldtagits och misshandlats. En fortsatt prioritering sker genom styrningen av myndigheterna, t.ex. genom att fått i uppdrag att ta fram ett samverkansprogram. En skärpt sexualbrottslagstiftning har trätt i kraft och ansvar för våldsutsatta kvinnor och deras barn utreds. Regeringen avser att fortsätta arbetet med den inriktning som angavs i Kvinnofridspropositionen, vilket bl.a. innebär att arbetet med mäns våld mot kvinnor blir en integrerad del av myndigheternas verksamhet. Under skilda rubriker redovisas det fortsatta arbetet: Ny sexualbrottslagstiftning , granskning av brottsutredningar om våldtäkt, samordning av brottsofferfrågor genom ett nationellt samordningsprogram, en s.k. brottsofferportal med information till brottsoffer, skärpning av reglerna om besöksförbud, information till om arbetet med personer som har skyddade personuppgifter, ekonomiska och andra satsningar för att motverka s.k. hedersrelaterat våld, utbildning inom rättsväsendet bl.a. om sådant våld, insatser för barn som lever i familjer där våld förekommer och förslag om ändringar i för att stärka barnperspektivet m.m. Målet Mäns våld mot kvinnor ska upphöra Enligt i motion A4 yrkande 4 är våldet mot kvinnor inte ett jämställdhetsproblem utan ett rättsväsendeproblem. Regeringens mål är alltför snävt genom att det inte omfattar våld i samkönade förhållanden. För att stävja våldet och öka rättsväsendets kapacitet att bekämpa brottsligheten krävs ökade resurser och en rad åtgärder: Stärkt roll för skolan i det brottsförebyggande arbetet, ökat antal poliser, bättre skydd för kvinnor som blir misshandlade av närstående genom fängelsestraff för kvinnomisshandel liksom generellt höjda straff, hårdare straff vid överträdelse av besöksförbud, bättre övervakning av besöksförbud, skärpt kamp mot människohandel, brottet förolämpning under allmänt åtal och straffbarhet om anspelning görs på någons kön eller sexualitet. framhåller att lagstiftning dock bara är ett instrument för att tillförsäkra människor rätt till frihet och frid eftersom man inte kan lagstifta bort dåliga attityder, nedvärderande syn på kvinnor eller förtryckande beteende. mål ska vara: Svensk lag ska gälla lika för kvinnor och män. Våld och brott ska inte tolereras, oavsett vem som råkar ut för det eller vem som utför det. anser enligt motion A3 yrkande 5 att regeringens förslag innehåller flera brister. Det etablerade begreppet sexualiserat våld frångås och ersätts av ett mål som inte är könsneutralt och utesluter allt annat våld i nära relationer än just mäns våld mot kvinnor. Det fokuserar dessutom ensidigt på den kroppsliga integriteten och riskerar därmed att gå förbi det psykiska våld som är en del av det sexualiserade (könsrelaterade) våldet. föreslår att målet ska vara: Det sexualiserade (könsrelaterade) våldet ska upphöra. I motion A5 yrkande 4 kritiserar (-) målet för att det inte omfattar våld i samkönade relationer, vilket är ett exempel på att rättighetsperspektivet tappas bort. Motionären är även kritisk till att det saknas förslag om fortsatt arbete mot mäns våld mot kvinnor. Frågor som anknyter till målet Mäns våld mot kvinnor ska upphöra Flertalet av motionerna innehåller även i övrigt förslag som anknyter till målet om mäns våld mot kvinnor. tar i motion A4 yrkande 6 upp det internationella ansvaret för dessa frågor. Brist på jämställdhet anses vara ett av hindren för utveckling och tillväxt i tredje världen. Särskilda åtgärder krävs för att stärka kvinnors ställning i utvecklingsländerna. bör arbeta för ökad respekt för de mänskliga rättigheterna, för stärkande av kvinnors rätt att bestämma över sin egen sexualitet och för att minska våldet mot kvinnor, unga flickor och barn. bör ta initiativ till total skuldavskrivning för högt skuldsatta utvecklingsländer som kombineras bl.a. med villkoret att flickor och pojkar får grundläggande utbildning. Inom EU ska med kraft verka för att respekt för de mänskliga rätigheterna och demokrati uttryckligen inbegrips i FN:s millenniemål. är i motion A7 yrkande 7 kritiskt mot att regeringen inte föreslagit att kommunerna ska vara skyldiga att hjälpa våldsutsatta kvinnor. Detta får inte vara ett fritt val för kommunerna. Det behövs inte bara en hårdare skrivning i lagtexten. Man bör också utreda en brottsoffergaranti som på likartat sätt som vårdgarantin tydligt anger vad brukaren har rätt att förvänta sig, yrkande 8. ska det också göras en rapport över dödligt våld mot kvinnor i nära relationer. Strålkastaren måste riktas mot denna typ av brott, och skuldbördan måste tas bort från offret. För att markera att detta är politiskt prioriterat skulle "bokslutet" kunna få formen av en skrivelse till , yrkande 9. anser i motion A3 yrkande 8 att den nya sexualbrottslagstiftningen bör utvärderas i tre hänseenden: ett samtyckesrekvisit, en utvidgning av våldtäktsbegreppet till att omfatta personer i "särskilt utsatt situation" och ett förtydligande av brottet våldtäkt mot barn. Partiet anser också att kommunernas stöd till verksamhet riktad till utsatta kvinnor och barn måste utvecklas och intensifieras. Socialtjänstlagen bör ändras så att krav ställs på kommunerna att ge stöd och hjälp till brottsoffer och då särskilt kvinnor och barn. Länsstyrelserna bör få i uppdrag att verka för att det i varje län upprättas program för behandling av män som dömts för våld, yrkande 9. konstaterar i motion A2 yrkande 5 att regeringen inte tar upp frågan om en beräkning av kostnaderna för våldet mot kvinnor, något som partiet motionerat om . Kvinnors utsatthet i detta avseende har inte bara konsekvenser på ett socialt plan utan har även stora ekonomiska aspekter. Det handlar om vårdkostnader, kostnader för rättsprocesser om kriminalvård, jourverksamhet m.m., men också om bortfall i arbetstid. Det behövs en allomfattande analys av vad som påverkas av männens våld mot kvinnor och barn och en beräkning av vad detta kostar samhället på nationell nivå. En utredning bör utveckla en vetenskaplig metod för ändamålet. pekar i motion A6 yrkande 11 på åtgärder som krävs för att stoppa mäns våld mot kvinnor. De måste ta sikte på att begränsa förövarens rörelsefrihet, snarare än att inskränka den drabbades livsutrymme. Åtgärder kan vara ökad utbildning och kompetens hos myndighetspersoner, mer forskning om mäns våld mot kvinnor, stärkta kvinno-, mans- och brottsofferjourer, bättre skydd i form av förtursbostad och ekonomiskt bistånd, effektiv rehabilitering, förändrat arbetssätt och kortare handläggningstider i rättsväsendet och i sjukvården, skärpt besöksförbud och en ny straffbestämmelse mot förföljelse och trakasserier, s.k. stalking. Det behövs också åtgärder för att bekämpa våldtäkter: kriminalisering av sexuellt umgänge utan samtycke, straff för medhjälpare vid våldtäkt, höjning av minimistraffen och en översyn av för att förbättra den psykosociala miljön för brottsoffren, yrkande 12. Fria och säkra aborter bör tillåtas för utländska kvinnor i , yrkande 13. En plan bör upprättas för att förhindra att könsstympning utförs på barn i , yrkande 14. (-) anser i motion A5 att våldsutsatta kvinnor och barn inte ska behöva vara lämnade i händerna på ideella jourer. Staten måste ta ansvar för att det inrättas resursjourer, yrkande 5. Kommunerna bör ha ett tydligt samordningsansvar för våldsutsatta kvinnor och barn, yrkande 6. Personer som tjänstgör vid myndigheter som har ett särskilt ansvar på området måste ha adekvat kompetens och fortlöpande utbildning som omfattar perspektiven könsmakt, antirasism och HBT, yrkande 7. I enlighet med ett förslag i en rapport från bör fastställa ett nytt mål för folkhälsan, frihet från könsrelaterat våld, vilket sedan ska genomföras av regeringen, yrkande 8. Slutligen bör regeringen genomföra en nationell kostnadsberäkning av mäns våld mot kvinnor och barn, yrkande 9. Delmålet Mäns våld mot kvinnor ska upphöra Utskottet kan konstatera att det av regeringen föreslagna målet kritiseras från olika utgångspunkter. Medan ser frågan om våld mot kvinnor som ett rättsväsendeproblem anser att den nya föreslagna målformuleringen är på olika sätt begränsande. Både och är dessutom kritiska till att våld i samkönade förhållanden utesluts. Utskottet vill först understryka att det nu föreslagna målet är en del av jämställdhetspolitiken. Det ska ses mot bakgrund av ett långvarigt strategiskt arbete för att motverka mäns våld mot kvinnor där FN:s deklaration om avskaffande av våld mot kvinnor varit en utgångspunkt. FN har fastställt att våld mot kvinnor är en kränkning av kvinnors rättigheter och grundläggande friheter. Detta våld kan ses som ett uttryck för historiskt ojämlika maktrelationer mellan kvinnor och män. I många kvinnors liv är våld en del av vardagen där rädslan för att utsättas för våld är påtaglig. Kvinnors handlingsutrymme begränsas på flera plan. Som regeringen säger är detta en fråga som ytterst handlar om demokrati. Jämställdhetspolitikens ansvar gäller mäns våld mot kvinnor. Detta våld utövas framför allt i hemmet men också i offentliga delar av samhället, och det utövas både av närstående och av för kvinnan okända män. Jämställdhetspolitiken och kvinnofridsreformen bygger på analysen att det finns ett starkt samband mellan olika våldsformer som misshandel, våldtäkt, sexuella trakasserier och hot om våld. Denna analys utgår i sin tur från den grundläggande analysen om den rådande maktordningen mellan kvinnor och män. Utskottet anser att målet bör formuleras med dessa utgångspunkter. Våld förekommer även i samkönade relationer. Mekanismer av över- och underordning och kontroll är desamma för våld i samkönade som i heterosexuella relationer. Ett osynliggörande av samkönat våld riskerar att försvåra för människor att söka hjälp. På en praktisk nivå ska den som utsätts för våld av en närstående ha tillgång till skydd och vård på lika villkor, oberoende av sexuell läggning. Utskottet delar regeringens uppfattning att det våld som sker i samkönade relationer är viktigt att uppmärksamma och emotser att regeringen återkommer med närmare analyser av frågor som rör homo- och bisexuella och transpersoner samt frågan om våld i samkönade relationer. Av det ovan sagda framgår att utskottet inte kan dela uppfattning att mäns våld mot kvinnor huvudsakligen skulle vara ett problem med koppling till rättsväsendet. Med den avgränsning som görs finns det inte skäl att använda det könsneutrala begreppet könsrelaterat våld. Inte heller det använda begreppet "sexualiserat våld" är med i det nya målet, eftersom det kan ge intrycket att endast sexuellt våld åsyftas.