bet · GT01UU8 · 2006-03-14 00:00:00 — Färdplanens slutmål är en framförhandlad tvåstatslösning, där en oberoende, livskraftig och demokratisk palestinsk stat skall upprättas och existera sida vid sida, i fred och säkerhet, med . Färdplanens mål skall uppnås genom att parterna parallellt vidtar en serie åtgärder. måste t.ex. upphöra med all bosättningsaktivitet och dra sig tillbaka från palestinska områden. Palestinierna måste bl.a. verka för ett slut på terroristdåden och fortsätta det interna reformarbetet. Utvecklingen sedan färdplanen presenterades har dock inte lett till några avgörande genombrott i fredsförhandlingarna. Självmordsattentaten och vedergällningarna har i stället fortsatt. antog riktlinjer för fortsatt utbyggnad av en separationsbarriär mot . Murens sträckning skulle nu till vissa delar inkludera palestinskt område. Kritik har framförts från , EU och (International Court of , ICJ) mot att separationsbarriären delvis uppförts på ockuperad mark. tillkännagav en plan för att flytta bosättningar från , en plan som fick stöd. började man utrymma och fyra mindre bosättningar på och avslutades militärstyre i . Området lyder nu enbart under palestinskt styre, men dess folkrättsliga status förblir oklar. är ingen stat och fortsätter tills vidare att i huvudsak kontrollera Gazas gränser. På fortsätter tills vidare den israeliska ockupationen och det begränsade palestinska självstyret. har heller inte upphört med att bygga bosättningar på . Palestinierna vill att självstyret skall omfatta arabiska invånare i östra , men det går inte med på. Vid ett möte i i utlyste och den palestinske presidenten , var för sig, ett informellt eldupphör mellan israeler och palestinier. Detta till trots har våldet fortsatt med terrordåd från bl.a. Hamas och Islamiska jihad. Även Hizbollah har angripit som svarat militärt. slöt företrädare för Palestinska myndigheten och ett avtal om rörlighet och gränspassager, bl.a. avseende gränsstationen i Rafah mellan och . Denna gränsstation hade i stort sett varit stängd sedan utträde ur . Avtalet innebar att parterna enades om formerna för gränsens öppethållande samt att EU, som neutral tredjepart, skulle ombes övervaka gränsstationens drift. Gränsstationen i Rafah mellan och öppnade med EU som övervakande part (European Union Border Assistance Mission for the Rafah Crossing Point). är en av de största bidragsgivarna till insatsen. Fredsförhandlingarna har och kommer sannolikt också fortsatt att fokusera på tre centrala tvistefrågor: status, flyktingfrågan och gränserna. Fokus i tvisten om status är en kulle i den gamla staden - för muslimer och Tempelhöjden för judar. Här tros ruinerna från judendomens heligaste tempel finnas. Ovanpå dessa står islams tredje heligaste byggnad, . Enligt skall vara en internationellt administrerad stad, delad mellan och den palestinska staten. annekterade stadens västra del 1949 och tog kontroll över östra , där står, under sexdagarskriget . En allmänt spridd israelisk ståndpunkt är att är odelbara och eviga huvudstad, medan palestinierna anser att östra skall vara huvudstaden i en framtida palestinsk stat. Kriget som följde på inrättandet av staten 1948 resulterade i att hundratusentals palestinier flydde eller tvingades bort från sina hem i det tidigare mandatområdet . Efter krigets slut antogs en FN-resolution som erkände palestiniernas rätt till att återvända till sina hem, men israelisk lag förbjuder dem att göra detta. Palestinierna mottogs i stället av , , och . Över 3,7 miljoner palestinier finns registrerade hos (United Nations Relief and ). Hälften av palestinierna på är registrerade som flyktingar. Ungefär en miljon lever i UNRWA:s läger. Israeliska förhandlare har motsatt sig att palestinska flyktingar skall få återvända till . En sådan omfattande inflyttning av palestinier skulle utgöra ett hot mot som judisk stat. Många palestinier menar å sin sida att rätten till återvändande utgår från människors grundläggande rätt att leva i sitt hemland. Den palestinska sidan insisterar på att en framtida palestinsk stat måste inkludera hela det palestinska territorium som ockuperades av i sexdagarskriget , dvs. och inklusive östra . anser att dess säkerhetsbehov kräver en närvaro i strategiskt viktiga delar av och att några av de judiska bosättningar som byggts under ockupationen bör införlivas med . Säkerhetsaspekten är också argumentet bakom separationsbarriären, som säger sig bygga för att söka skydda sina medborgare mot terroristattacker från palestinskt område. Barriären byggs delvis på ockuperat territorium, på , i syfte att inkludera vissa av bosättningarna där. slog i ett rådgivande yttrande fast att uppförandet av separationsbarriären på ockuperad palestinsk mark strider mot folkrätten, särskilt den humanitära rätten och de mänskliga rättigheterna. Domstolens rådgivande yttranden är inte juridiskt bindande. Den israeliska högsta domstolen har uttalat att sträckningen av barriären måste ändras så att den påverkar palestinierna mindre. Domstolen menar dock att har rätt att bygga barriären på ockuperad mark av säkerhetsskäl. Den israeliska premiärministern drabbades av en allvarlig stroke med omfattande hjärnblödning. Han har i skrivande stund inte vaknat upp från den medvetslöshet som detta resulterade i och det är mycket sannolikt att han därmed har frånträtt den politiska scenen. Den politiska instabilitet som befarats har dock uteblivit. har tagit över efter , både som tillförordnad premiärminister och ledare för det nya partiet, Kadima. hölls val till den palestinska lagstiftande församlingen. Hamas vann då en överraskande stor seger och fick egen majoritet i parlamentet med 74 av parlamentets totalt 132 platser. En del av förklaringen ligger i valsystemet som gynnade Hamas genom att ge partiet en högre andel av parlamentets platser än vad som motsvaras av dess andel av rösterna. Det finns i de palestinska områdena ett stort stöd för att göra motstånd mot den israeliska ockupationen. Hamas självmordsattacker har också fått visst stöd i den palestinska befolkningen som sett dessa som ett legitimt svar på ockupation och de metoder med vilka den upprätthålls. Många palestinier tolkade också uttåg ur som en framgång för Hamas våldsmetoder. Dessutom råder en utbredd besvikelse över att president och inte förmått leva upp till förväntningarna på en drägligare tillvaro i de palestinska områdena. Hamas sociala verksamhet har bidragit till bilden av att organisationen förmår förbättra vardagen för palestinierna. Stödet för Hamas var också resultatet av missnöje med den omfattande korruptionen inom och den palestinska myndigheten och misslyckandet att skapa respekt för lag och ordning i de palestinska områdena. Efter att regim störtats ockuperades t.o.m. . Då återfick landet sin fulla suveränitet och en interimsregering, Iraqi Interim Government, IIG, erkändes genom säkerhetsrådsresolution . I resolutionen noteras att den multinationella styrkan befinner sig i på inbjudan av interimsregeringen. Allmänna val hölls till samt till regionala och lokala församlingar. En president har utsetts av nationalförsamlingen och en övergångsregering har bildats. Ett utkast till permanent konstitution har arbetats fram och detta utkast godkändes i en folkomröstning . Allmänna val hölls varefter övergångsperioden betraktas som avslutad. Den president och regering som tillträder avses sitta en full mandatperiod . Valet blev som väntat en seger för den shiamuslimskt dominerade partikoalitionen Förenade irakiska alliansen som fick 128 av de totalt 275 mandaten i parlamentet. Detta innebär att alliansen måste söka stöd av andra partier, särskilt för flera viktiga beslut som kräver två tredjedelars majoritet. En möjlig samarbetspartner är Kurdiska alliansen, som vann 53 av parlamentsmandaten. Ett annat alternativ är samarbete med parlamentets tredje största block, den sekulära Irakiska listan som vann 25 mandat, plus något eller ett par småpartier till. De två största sunnimuslimska partierna fick tillsammans 55 mandat. Perioden före kriget i föregicks av diskussionerna om massförstörelsevapen och FN:s vapeninspektioner. antog en resolution om att upprätta UN Monitoring, Verification and Inspection Commission(UNMOVIC) under ledning. hävdade att det inte fanns några massförstörelsevapen kvar i landet. kunde heller inte bekräfta att några sådana vapen fanns. Från synvinkel var vetskapen om att tidigare haft ett program för att ta fram massförstörelsevapen, tillsammans med misstanken om stöd för terroristorganisationer som , ett starkt skäl för en militär aktion. Frågan om ett FN-stöd för en sådan aktion var nödvändigt splittrade världssamfundet. En ökad förflyttning av amerikansk militär trupp till närområde inleddes hursomhelst. Kraven på ett militärt angrepp växte från och och beslöts att invadera trots att man inte fått ett FN-mandat för att genomföra operationen. Den militära offensiven gick snabbt och styre kollapsade . Under det kortvariga kriget förstördes en stor del av den irakiska infrastrukturen som broar, vattenverk och elverk. Detta ledde till stora problem för civilbefolkningen. Den lokala administrationen, liksom polisväsendet, upphörde att fungera. En våg av förstörelse och plundring inleddes. Motståndet mot ockupationsmakten och dess allierade kom relativt snabbt att öka och brutaliseras främst i mellersta , ofta benämnt sunnitriangeln. Självmordsattentat kom att ske , och ockupationsmakten genomförde räder mot olika påstådda eller bevisade motståndsnästen och celler. utsattes FN:s och Röda Korsets högkvarter i för bombattentat. Detta ledde till att FN temporärt drog sig ur landet. skedde många och omfattande attentat med ett stort antal dödade inte bara i utan överallt i landet. Ett återkommande mål för bilbomber och självmordsbombare är polisstationer och rekryteringskontor för poliser och säkerhetspoliser. Tusentals personer har dödats i samband med sådana attentat. inleddes ett shiitiskt uppror under ledning av as-Sadr. Våldet intensifierades efter avslöjandena om att fångar i irakiska fängelser, kontrollerade av den amerikanska ockupationsmakten, utsattes för tortyr, sexuell förnedring och andra brott i strid med . därefter började en känd al-Qaida-relaterad irakisk motståndsgrupp som leds av att avrätta kidnappade medborgare från de länder som deltar på sida i ockupationen. Dessa avrättningar har delvis exponerats i globala medier. Alltfler människorov och kidnappningar med ekonomiska motiv har också kommit att äga rum. Den nya irakiska regeringens tillträdande 2005 har inte följts av en minskning av våldet. Det mycket allvarliga säkerhetsläget i påverkar situationen för de mänskliga rättigheterna negativt. Det irakiska rättssystemet lider brist på personal, utbildning och utrustning och utsätts för hot och attacker. Svepande arresteringar och övervåld från polis och säkerhetsstyrkor rapporteras. Kritik har framförts mot brister i rättsprocessen. Information gör gällande att förhållandena i häkten och fängelser inte är tillfredsställande. Kvinnors situation i har överlag inte förbättrats . har kvinnor tillerkänts en ökad politisk roll genom att man har tillämpat kvotering. Det gjorde man även vid parlamentsvalet . Vissa politiker och stora delar av det civila samhället har kritiserat arbetet med utkastet till gå i riktning mot en försämrad legal ställning för kvinnan i . Hedersmord förekommer i hela . Knappt hälften av befolkning är . Det svåra säkerhetsläget har medfört att barn utsätts för våld och kidnappningar och att föräldrar tvekar inför att sända sina barn till skolan. Den multinationella styrkan i har kritiserats för att varken inhämta uppgifter eller publicera tillräcklig information rörande civila dödsoffer. Tillräckliga åtgärder anses inte ha vidtagits för att minimera riskerna för att civila kommer till skada. genomfördes ett sprängdåd mot i . Moskén är en av de viktigaste shiitiska helgedomarna och inrymmer två viktiga imamers gravar som anses vara släktingar till profeten . Som svar på dådet attackerades ett antal sunniter och sunnitiska moskéer. Företrädare för båda sidor manade till lugn, men oroligheterna skördade flera dödsoffer. Ett antal motioner om väst och den muslimska världen har inkommit . Konflikten mellan israeler och palestinier engagerar också flera motionärer liksom utvecklingen i . Nedan sammanfattas innehållet i de motioner som behandlas i detta betänkande. 8.1 Vår relation till den muslimska världen I flera motioner framhålls betydelsen av dialog och samverkan mellan väst och den muslimska världen. Man betonar också vikten av demokratisering i och . Stöd och uppmuntran skall ges till reformorienterade krafter. Flera pekar på positiva tecken på utveckling. , FN och EU skall driva på för demokrati och mänskliga rättigheter. Flera motionärer menar slutligen att en internationell konferens skulle kunna bidra till en förbättring av relationerna. I motion 2004/05:U281 (s)framhålls att världen efter det inte längre delas upp mellan öst och väst men att det finns tendenser till att världen delas upp efter nygamla linjer där religionerna har fått ökad betydelse. Dialog, samverkan och samarbete är en förutsättning för en säkrare och klokare värld, och och EU har ett ansvar att försöka bygga broar till den muslimska delen av världen. I den moderata partimotionen 2005/06:U289(m)argumenteras för att mer öppet måste våga stödja reformorienterade krafter i utvecklingsländer, inte minst i arabländerna, där insatser skulle kunna öka väsentligt och därmed stärka en på många håll skör reformprocess (yrkande 26). I kommittémotion 2005/06:U362 (m) yrkande 1 diskuteras situationen i . Regionen präglas av diktaturer, förtryck och bristande respekt för de mänskliga rättigheterna. Motionärerna menar därför att och EU i större utsträckning måste värna och framhäva demokrati och respekt för de mänskliga fri- och rättigheterna i sina förbindelser med arabländerna. I kommittémotionerna 2005/06:U362 (m) yrkande 4 och 2004/05:U305 (m) yrkande 3framförs att en sammanhållen EU-politik är det bästa sättet att konstruktivt kunna bidra till transatlantiska åtaganden för . Utmaningen ligger i att skapa en regional säkerhetsstruktur för hela som regeringarna i genomför politiska och ekonomiska reformer. Motionärerna menar att politiken måste ha en bredd eftersom säkerhet bara kan uppnås genom utveckling. och EU:s utvecklingsbistånd bör t.ex. kombineras med handelspolitik, freds- och säkerhetsfrämjande insatser, skuldavskrivningar samt kunskapsöverföring för en öppen och effektiv statsförvaltning i dessa länder. Motionärerna menar i 2005/06:U362 (m) yrkande 5 att de nuvarande EU- och USA-strategierna för regionen måste kompletteras med en starkare satsning på demokratispridning, bl.a. på gräsrotsnivå. Det är därför viktigt att stöd för utveckling kanaliseras till det civila samhället och stimulerar frivilligorganisationer, vid sidan av utbytet på regerings- och parlamentsnivå. är det av avgörande betydelse att reformviljan kommer från samhället självt. Liknande resonemang återfinns i kommittémotionen 2004/05:U305 (m) yrkandena 4 och 5samt i den enskilda motionen 2004/05:U240 (m) yrkande 2. I kommittémotion 2005/06:U362 (m) yrkande 11 diskuteras förutsättningarna för en positiv utveckling, och motionärerna redogör för aktuella exempel på att det rör sig i en positiv riktning. I har lokalval genomförts, förvisso bara för män. I , och har folkliga protester kunnat noteras och bl.a. kvinnors rättigheter diskuterats. är ett exempel på hur en ny familjelagstiftning har genomförts, som motionärerna hoppas kan komma att bana väg för reformer på fler områden. , och har haft presidentval där motkandidater har tillåtits, om än de sittande makthavarna har haft mediernas och statsapparatens stöd. Det finns enligt motionärerna en känsla och en gryende rörelse med inte minst kvinnor och liberala krafter i förgrunden som utmanar och ifrågasätter de korrupta och repressiva regimerna. Dessa krafter behöver ytterligare förstärkas, med stöd från EU och det internationella samfundet. I partimotion 2004/05:U242 (m) yrkande 6framhålls vikten av att nå en fredlig lösning på konflikten mellan och och att mer aktivt bör bidra till politiska och ekonomiska reformer i . I den enskilda motionen 2005/06:U238 (m) yrkande 1 anförs att bör göras till ett frihandelsområde. EU måste arbeta för att göra till ett frihandelsområde som länkar regionen in i världsekonomin och öppnar den för frihandel. Frihetens idéer passerar enligt motionären gränserna tillsammans med varor och produkter och öppnar för ett större kulturellt utbyte. De demokratiska idealen forslas med företagare och affärsmän som kan agera både fredsmäklare och människorättsaktivister. I yrkande 2anförs att svenska biståndsinsatser bör reformeras i syfte att stödja de demokratiska reformisterna i regionen. I kommittémotionerna 2005/06:U285 (fp) yrkande 2 och 2004/05:U231 (fp)yrkande 2 framhålls att ökad spridning av demokrati minskar grogrunden och riskerna för terrorism, krig och väpnade konflikter och leder därmed till ökad internationell säkerhet på lång sikt. I motionerna krävs att och EU stöder initiativ för fred och demokrati i hela , det s.k. Broader Middle East and Northern African Initiative. Målet måste vara ett fritt, stabilt och demokratiskt , där respekten för de mänskliga rättigheterna sätts i främsta rummet. Motionärerna lyfter i 2005/06:U285 yrkande 1 fram betydelsen av EU:s Medelhavsdialog och Medaprogrammet. Det är den enda politiska arena, undantaget FN, där och företrädare för arabstater möts på ministernivå. Motionärerna menar att EU:s Medelhavsdialog och sammantaget är viktiga bidrag i kampen för fred och demokrati i och att samarbetet därför bör intensifieras. Biståndet bör dock kopplas till krav på reformer, särskilt med avseende på mänskliga rättigheter och demokratiutveckling. I kommittémotion 2005/06:U352 (kd) yrkande 1 argumenteras för att det behövs en interkulturell dialog mellan judar, kristna och muslimer med utgångspunkt i samexistens och samarbete. Alla har som stamfader och det är mer som förenar de tre monoteistiska religionerna än som skiljer dem åt. Motionärerna menar att alltför mycket blod har flutit i religioners namn. Regeringen bör därför följa upp som samlade världens ledare , genom att arrangera en interkulturell konferens med de tre monoteistiska religionernas valda ledare med utgångspunkt i samexistens och samarbete. Detta upprepas i kommittémotion 2005/06:Ju564 (kd) yrkande 12 där det anförs att det finns starka krafter som vill uppvigla olika kulturer och folkgrupper mot varandra. Alla sådana tendenser måste motarbetas. Motionärerna menar att den kulturella och religiösa dialogen kan främjas genom att arrangerar en internationell konferens för att diskutera just dessa frågor. Tanken om en internationell konferens återfinns också i två andra kommittémotioner. I motion 2005/06:U354 (kd) yrkande 2 framförs att skall ta initiativ till att Europeiska unionen skall arrangera en serie konferenser/seminarier mellan ledare för den muslimska världen och ledare i väst, i syfte att överbrygga skillnader i frågor som mänskliga rättigheter, demokrati, öppenhet och rättssamhällets roll och utveckling. I kommittémotion 2005/06:U383 (kd) yrkande 7anförs att regeringen skall arbeta för en för att främja förståelse för konfliktområdens skilda kulturer och religioner för att därigenom stärka kunskapsutveckling och försonande opinionsbildning. Konflikten mellan israeler och palestinier engagerar många motionärer. Vissa av dessa siktar in sig på konflikten mer allmänt och andra på att diskutera endera partens roll. Här kommer inledningsvis de allmänna motionerna att behandlas. I dessa fokuseras på tre övergripande och överlappande teman: - Konfliktens lösning bör ske på basis av internationell rätt och då särskilt med respekt för mänskliga rättigheter och FN-resolutioner i frågan. - En icke-våldslösning betonas av motionärerna. Konflikten måste alltså lösas med fredliga medel och våldshandlingar från båda parter fördömas. - Motionärerna diskuterar hur fred skall åstadkommas. Här fokuseras på olika aktörer och initiativ som man anser kan vara framgångsrika vägar till en lösning av . Bland annat lyfts färdplanen för fred fram. I kommittémotion 2004/05:U231 (fp)yrkande 9 anförs att regionens framtid hänger på att konflikten kan avslutas genom en fredlig, hållbar och rättvis lösning enligt folkrättens regler och att de relevanta FN-resolutionerna uppfylls och genomförs inom ramen för en tvåstatslösning. I yrkande 10 framhålls att rätt att existera inom erkända och säkra gränser tydligt måste erkännas av alla parter, inklusive den palestinska sidan och att kampen mot terrorism alltid måste ske i enlighet med folkrätten och internationella konventioner. Även i kommittémotion 2005/06:U285 (fp) yrkande 10 betonas att konflikten i och de palestinska områdena löses med fredliga medel enligt folkrättens regler och att de relevanta FN-resolutionerna uppfylls och genomförs. Enligt kommittémotion 2004/05:U268 (v) yrkande 27 krävs att det i den svenska hållningen i den israelisk-palestinska konflikten måste stå fullständigt klart att mänskliga rättigheter och internationell rätt är den övergripande och överordnade målsättningen. Detta krav återkommer i motion 2005/06:U311 (v) yrkande 9. I den enskilda motionen 2005/06:U370 (mp) yrkandena 1 och 2 framförs att en lösning på måste bygga på relevanta FN-resolutioner och att policy bör vara att samtliga resolutioner genomförs. I den enskilda motionen 2002/03:U245 (s) yrkande 4 krävs attSverige bör verka för att internationella fredsstyrkor sätts in för att skydda civilbefolkningen som drabbas i konflikten mellan och . I den moderata partimotionen 2005/06:U289 (m) yrkande 12 framförs att israeler och palestinier skall kunna leva sida vid sida under fredliga förhållanden och inom säkra och erkända gränser. I kommittémotion 2004/05:U305 (m)yrkande 11 framhålls rätt till erkända och säkra gränser och att en fredlig utveckling skall vara en i unionens Mellanösternpolitik. I kommittémotion 2004/05:U326 (kd)yrkande 3 hävdas att inom EU bör agera för att gemensamt fördöma våldshandlingar eller oproportionerliga repressalier för dessa. I yrkande 6 framhålls vikten av att alla insatser som ökar förståelsen mellan israeler och araber och respekten för varandras integritet och rätt att existera bör stödjas. I partimotion 2005/06:U311 (v) yrkande 11 framförs att på alla områden och i alla internationella forum skall agera för en icke-våldslösning av . Detta krav återfinns också i kommittémotion 2004/05:U268 (v) yrkande 29. I den enskilda motionen 2005/06:U370 (mp) yrkande 8 framförs att bör fördöma allt våld mot oskyldiga civila med samma kraft oberoende av om det handlar om israeliska dödsskjutningar eller palestinska självmordsbombare. I den enskilda motionen2005/06:U374 (s) yrkande 1 framförs att parterna inte har gjort tillräckliga framsteg i arbetet med att fullfölja färdplanen. Ett av huvudproblemen menar motionärerna är att först initierat processen och sedan dragit sig tillbaka. måste återigen bli konstruktivt och proaktivt. och EU bör verka för att parterna återgår till färdplanen för fred. I kommittémotion 2005/06:U362 (m) yrkande 24 menar motionärerna att omvärlden måste hålla fast vid färdplanen för fred så att en palestinsk stat tydligt kan ge det palestinska folket eget ansvar för landets utveckling och för säkerhetssituationen inom landet och vid dess gränser. Målsättningen måste fortsatt vara att israeler och palestinier skall kunna leva sida vid sida under fredliga förhållanden och inom säkra och erkända gränser. Inget land har rätt att låta terror utgå från sitt territorium. rätt till erkända och säkra gränser och en fredlig utveckling skall vara en i unionens politik för . Även det palestinska folket har rätt till en egen stat som har erkända och säkra gränser.