bet · GT01LU35 · 2006-05-09 00:00:00 — Med det anförda föreslår utskottet att antar förslaget till ny skuldsaneringslag och de följdändringar i andra lagar som finns i bilaga 2 med de av utskottet föreslagna smärre redaktionella justeringar i 11 kap. 2 § som framgår av bilaga 3 samt avslår motionerna L7, L8, L275, L277, L332 yrkande 2 och L370 yrkande 5. I propositionen föreslår regeringen även vissa följdändringar i kreditupplysningslagen (1973:1173), sekretesslagen (1980:100) och lagen (1993:892) om ackord rörande statliga fordringar m.m. (lagförslagen 3, 4 och 8). Eftersom dessa lagar föreslås ändrade även i regeringens proposition 2005/06:200 En kronofogdemyndighet i tiden, som skall besluta om , har lagutskottet i syfte att uppnå en lagteknisk samordning av förslagen överlämnat dessa till skatteutskottet. ställer sig i sak bakom de föreslagna ändringarna. Andra åtgärder mot överskuldsättning Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden med förslag till åtgärder mot överskuldsättning. Utskottet hänvisar till pågående beredningsarbete inom . Jämför reservationerna 2 (fp), 3 (v) och 4 (c). I fyra motioner läggs en rad olika förslag som avser åtgärder mot överskuldsättning fram. m.fl. (v) anför i motion L237 att de allra flesta överskuldsatta personer vill göra rätt för sig men inte ges den möjligheten av samhället. Kraven för att få skuldsanering är mycket högt ställda, vilket innebär att många gäldenärer trots stora skulder inte uppfyller villkoren. Överskuldsättning leder ofta till ohälsa och ökad risk för social utslagning, och motionärerna anser därför att det är angeläget att regeringen tar itu med de stora problem som överskuldsättning orsakar. I motionen presenteras ett antal förslag som syftar till att ge de personer som fastnat i skuldfällor en chans att bli skuldfria. Motionärerna begär att regeringen lägger fram lagförslag som innebär att en absolut preskriptionstid för civilrättsliga fordringar gentemot privatpersoner införs (yrkande 1), att kronofogdemyndigheten självmant skall kunna pröva frågan om en fordran som omfattas av en ansökan om verkställighet är preskriberad (yrkande 2), att det införs ett tak för högsta tillåtna räntesats när det gäller konsumentkrediter (yrkande 3) och att beloppsgränsen för när en förenklad kreditprövning får ske sänks (yrkande 4). Liknande tankegångar förs fram i motion L370 av m.fl. (fp). I motionen begärs ett antal tillkännagivanden om frågor som bör övervägas i syfte att - vid sidan av skuldsaneringsinstitutet - komma till rätta med överskuldsättningen. Motionärerna anser att det borde öppnas bättre och enklare vägar för myndigheterna att medverka i frivilliga överenskommelser med människor som har skulder till det allmänna. Det behövs därför en översyn av gällande regelverk på området. bör det övervägas om det går att sammanföra statens handläggning och beslut på området till en myndighet (yrkande 1). Införandet av en begränsning vad gäller dröjsmålsräntans storlek skulle också, menar motionärerna, lindra skuldbördan för många. Ändringar i räntelagen som innebär en tvingande högsta dröjsmålsränta i konsumentförhållanden bör därför övervägas (yrkande 2). Vidare anser motionärerna att det bör införas tvingande regler om skriftlig betalningspåminnelse och krav på att skall förflyta efter en skulds förfallodag som förutsättning för rätt till inkassokostnad (yrkande 3). Slutligen framhåller motionärerna att det är enkelt att avbryta preskription, vilket innebär att en fordran i många fall aldrig preskriberas. Enligt motionärerna kan det ifrågasättas om detta är rimligt. Motionärerna anser att det bör tillsättas en utredning om införande av s.k. absolut preskription. Alternativt skulle det kunna införas regler som innebär en gräns för den tid under vilken staten bistår borgenärerna med indrivningsåtgärder (yrkande 4). I motion L307 av () begärs tillkännagivanden om dels åtgärder mot den enskildes bristande möjlighet att bli skuldfri (yrkande 2), dels vikten av att långsiktigt stödja frivilligorganisationer som t.ex. Föreningen för att hitta långsiktiga lösningar för skuldsatta att komma ur skuldfällan (yrkande 4). () begär i motion L362 ett tillkännagivande om nya former för skuldsanering, t.ex. saneringslån och ackordslikvider, samt hjälp via frivilliga organisationer, t.ex. Föreningen . överväganden och pågående arbete Motionsyrkanden om åtgärder mot överskuldsättning har tidigare behandlats av utskottet, senast (bet. 2004/05:LU8). Utskottet delade den uppfattning som kom till uttryck i den aktuella motionen, nämligen att det är angeläget med ytterligare åtgärder i syfte att förhindra att människor hamnar i skuldfällor och överskuldsättning och att det, om så ändå blir fallet, finns möjligheter att ta sig ur sådana situationer. De förslag som fördes fram var enligt utskottet tänkvärda. Enligt utskottets mening borde dock det då pågående arbetet med anledning av betänkande och promemoria Överskuldsättning - omfattning, orsaker och förslag till åtgärder (PM 2003:4) avvaktas. Med hänvisning härtill var utskottet inte berett att förorda någon åtgärd från sida med anledning av motionen. Motionsyrkanden om förstärkt lagstiftning avseende vissa finansiella företags kreditgivning till hushåll har tidigare behandlats av finansutskottet, senast (bet. 2005/06:FiU14). avstyrkte då aktuella motioner med hänvisning till pågående arbete inom med beredningen av promemorian Konsumentskyddet inom det finansiella området. Promemorian, av , har utarbetats av en sakkunnig person på uppdrag av . I promemorian görs en genomgång av det nuvarande konsumentskyddet på det finansiella området samt lämnas förslag till åtgärder för att stärka detta skydd. Genomgången avser såväl lagstiftningen som den tillsyn och övriga åtgärder som myndigheterna genomför. Också de berörda näringsidkarnas egenåtgärder till nytta för konsumentskyddet berörs. I promemorian föreslås förändringar i den lagstiftning som rör konsumentskyddet på det finansiella området. Bland annat föreslås ändringar som skall stärka konsumenternas skydd mot oskälig ränta, olimiterat ansvar och oseriös marknadsföring. Nya regler föreslås också för att inskärpa vikten av att en noggrann kreditprövning görs av kreditgivarna. Kreditgivarna föreslås också få en s.k. avrådningsskyldighet avseende krediter som inte kan anses vara till rimlig nytta för konsumenten. Promemorian har remissbehandlats. I proposition 2005/06:105 Trygga konsumenter som handlar hållbart - Konsumentpolitikens mål och inriktning, som överlämnades till , pekar regeringen på att tillsynen av konsumentskyddet på det finansiella området har varit föremål för kritik i flera utredningar . Regeringen har därför inlett ett arbete med att närmare analysera vilka problem den nuvarande uppdelningen av tillsynen mellan och medför. Regeringen hänvisar till promemorian om konsumentskyddet inom det finansiella området och anför att man kommer att vidta lämpliga åtgärder för att förbättra tillsynen på det finansiella området. De förslag till ändringar i konsumentkreditlagen (1992:830) som föreslås i ovan nämnda promemoria bereds, såvitt utskottet erfarit, inom . Detta sker i anslutning till beredningen av andra förslag till ändringar i konsumentkreditlagen med anledning av betänkandet (SOU 2005:108) Betalningsansvar vid obehörig användning av kontokort m.m. Avsikten är att en proposition skall kunna överlämnas till . I detta sammanhang kan även erinras om det pågående förhandlingsarbetet inom EU om förslag till ett nytt konsumentkreditdirektiv. I regleringsbrevet för fick i uppdrag av regeringen att analysera de problem som leder till att personer har svårt att komma ur sin skuldsituation och som till följd av detta riskerar att bli s.k. evighetsgäldenärer samt lämna förslag till åtgärder. redovisade uppdraget genom en skrivelse i vilken verket pekar på ett antal möjliga åtgärder som skulle kunna bidra till att minska antalet evighetsgäldenärer hos kronofogdemyndigheterna. De punkter som verket tar upp är följande. - Preskriptionsreglerna för civilrättsliga fordringar ges en liknande utformning som för det allmännas fordringar, dvs. en absolut preskription. - I utsökningsbalken införs regler som sätter en bortre gräns för hur länge indrivning av skulder vid kronofogdemyndighet över huvud taget får ske. - I utsökningsbalken införs regler som innebär att frågan om preskription av en fordran kan komma under prövning även om gäldenären inte gjort invändning härom. - Krediteringsreglerna vid indrivning ändras så att exempelvis kapital krediteras före ränta. - Ett räntetak vid indrivning införs. Enligt uppgift från är avsikten att de frågor som aktualiserats genom skrivelse skall tas upp inom ramen för den översyn av utsökningsbalken som planeras. Av verksamhetsplan 2006 framgår att en utredare skall se över utsökningsrätten. Bland annat skall frågor om löneutmätning, avhysning och exekutiv försäljning behandlas. Utredaren skall också överväga åtgärder för att underlätta för gäldenärer som är så skuldsatta att de trots en ständigt pågående utmätning inte blir av med sina skulder inom överskådlig tid. Flertalet av motionsyrkandena avser möjligheterna att - utöver vad som kan uppnås genom en skuldsanering - motverka överskuldsättning. Utskottet anser alltjämt att det är angeläget med ytterligare åtgärder i syfte att förhindra att människor hamnar i skuldfällor och överskuldsättning och att det, om så ändå blir fallet, finns möjligheter att ta sig ur sådana situationer. Som redovisats ovan pågår arbete inom som har ett nära samband med de i motionerna framlagda förslagen. Enligt utskottets mening är detta arbete angeläget, och utskottet förutsätter att arbetet bedrivs med erforderlig skyndsamhet. Utskottet anser att resultatet av detta arbete bör avvaktas innan utskottet är berett att förorda någon åtgärd från sida med anledning av motionerna. Vad gäller stöd till frivilligorganisationer konstaterar utskottet att regeringen i den framlagda propositionen om konsumentpolitikens mål och inriktning (prop. 2005/06:105) framhåller att konsumentrörelsen har en viktig roll i konsumentpolitiken och bör stöttas för att bli starkare. Såvitt utskottet erfarit har beviljats visst ekonomiskt stöd i form av projektmedel från . Något skäl för utskottet att i det här sammanhanget föreslå något uttalande från sida föreligger inte. Med det anförda föreslår utskottet att avslår motionerna L237 yrkandena 1-4, L307 yrkandena 2 och 4, L362 samt L370 yrkandena 1-4. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande som gäller inriktningen av en aviserad utredning om ett samlat insolvensförfarande och ett motionsyrkande som gäller lönefordringar i konkurs. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden av . Jämför reservation 5 (kd). fattade beslut om en genomgripande reform av förmånsrättslagstiftningen (prop. 2002/03:49, bet. LU17, rskr. Reformen syftade i huvudsak till att underlätta för företag att genomföra företagsrekonstruktion i stället för att gå i konkurs, att bidra till att kreditgivning och kreditprövning ytterligare inriktas på ett projekts utsikter till lönsamhet, att insolvenshanteringen sker mer skyndsamt, att oprioriterade borgenärer får bättre utdelning samt att stärka löneskyddet för de anställda vid konkurs. I den proposition som låg till grund riksdagsbeslut anfördes att den föreslagna lagstiftningen utgjorde en grundläggande del i ett långsiktigt och generellt arbete med en reformering av den civilrättsliga lagstiftningen som påverkar kreditgivning och insolvenshantering. Regeringen aviserade i propositionen att man, som ett ytterligare steg i detta arbete, avsåg att tillkalla en utredning om ett samlat insolvensförfarande. Som redan nämnts var ett av huvudsyftena med förmånsrättsreformen att stärka löneskyddet för de anställda vid konkurs. Reformen innebar att den tidigare förmånsrätten för fordringar som förfallit högst före konkursansökan ersatts med en förmånsrätt för fordringar som belöper högst före en konkursansökan. Sådana lönefordringar är också berättigade till lönegaranti. Vidare har maximibeloppet för lönegarantin höjts från till fyra prisbasbelopp. Den tid under vilken lönegarantin kan lämnas har också förlängts från . Därtill har det införts ett maximibelopp för löneförmånsrätten om tio prisbasbelopp. I motion L322 av m.fl. (kd) framförs synpunkter på det av regeringen aviserade utredningsarbetet om ett samlat insolvensförfarande. Motionärerna tar bl.a. upp frågor kring förfarandet i företagsrekonstruktioner, jämkning av oskäliga villkor i avtal mellan näringsidkare, ackord i företagsrekonstruktion och tillsyn i rekonstruktion. I motionen framhålls särskilt vikten av att den kommande utredningen tar hänsyn till den internationella utvecklingen på det insolvensrättsliga området, och ett tillkännagivande begärs om detta. () anför i motion L368 att tidsfristen i förmånsrättslagen för att en lönefordran skall ha förmånsrätt i en konkurs bör förlängas. Motionären förespråkar vidare att maximibeloppet i lönegarantilagen höjs så att beloppet harmoniserar med en vanlig metallarbetares lönefordran. Ett tillkännagivande begärs om detta. Vad först gäller motion L322 avstyrkte utskottet ett likalydande motionsyrkande (bet. 2004/05:LU11). Utskottet förutsatte då att vad som anförts i motionen skulle beaktas i samband med pågående arbete med utredningsdirektiven. Utskottet har inte någon annan uppfattning. Enligt vad utskottet erfarit är avsikten att regeringen skall besluta direktiv för en utredning om ett samlat insolvensförfarande. Med det anförda föreslår utskottet att avslår motion L322. Motionsyrkanden om lönefordringar i konkurs har behandlats av utskottet , senast (bet. 2005/06:LU18). Utskottet har därvid erinrat om att dessa frågor varit föremål för överväganden i samband med att beslutade om 2003 års förmånsrättsreform. Utifrån sina utgångspunkter har utskottet inte varit berett att ställa sig bakom då aktuella motionsyrkanden. har följt utskottet. Enligt utskottets mening har det inte heller nu framkommit några skäl för att frångå sina tidigare ställningstaganden. Motion L368 bör därför avslås. Ny skuldsaneringslag, punkt 1 (m, kd, c) av (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: dels antar regeringens förslag till a) skuldsaneringslag, b) lag om ändring i med den ändringen att 11 kap. 2 § får den utformning som utskottet föreslår i bilaga 3, c) lag om ändring i lagen (1982:188) om preskription av skattefordringar m.m., d) lag om ändring i konkurslagen (1987:672), e) lag om ändring i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m., f) lag om ändring i rättshjälpslagen (1996:1619), g) lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229), h) lag om ändring i lagen (2005:703) om ändring i skuldsaneringslagen (1994:334), i) lag om ändring i skuldsaneringslagen (2006:000), dels tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om en ny skuldsaneringslag. Därmed bifaller proposition 2005/06:124 i denna del och motion 2005/06:L7 yrkandena 1 och 2, bifaller delvis motion 2005/06:L8 och avslår motionerna 2005/06:L275, 2005/06:L277, 2005/06:L332 yrkande 2 och 2005/06:L370 yrkande 5. I propositionen föreslår regeringen olika åtgärder för att göra skuldsaneringsförfarandet enklare och mer effektivt. Vi ser visserligen en del effektiviseringsvinster med de förslag som regeringen lanserar. Vad gäller förslaget om att avskaffa gäldenärens skyldighet att göra ett s.k. egenförsök och förslaget att flytta över beslut om tvingande skuldsanering från tingsrätt till kronofogdemyndighet anser vi emellertid att fördelarna med regeringens förslag inte uppväger de risker och nackdelar som är förenade därmed. Vi anser att kravet på egenförsök skall vara kvar. En självklar grundprincip i vårt samhälle är att var och en skall göra rätt för sig och ta ansvar för sig själv och sin privatekonomi. Att ta bort kravet på egenförsök innebär att man frångår denna princip och berättigar dålig betalningsmoral. I slutändan drabbar det alla skötsamma personer, dvs. de flesta andra. De allra flesta konsumenter förstår att räkningar måste betalas. Om det blir för lätt för dem som inte sköter detta att slippa ifrån betalning kommer företagen att höja priserna för att täcka sina förluster, vilket alla kunder tvingas betala för. När det sedan gäller instansordningen anser vi att ett beslut om tvingande skuldsanering är av sådan karaktär att det bör fattas av domstol. Ett sådant beslut innebär ett kraftfullt ingripande i partsförhållandet mellan gäldenären och en borgenär eftersom fordringar mot borgenärens vilja sätts ned eller helt faller bort. Regeringens främsta motiv till förslaget om ändrad instansordning synes vara kostnadseffektivisering. Det är vår uppfattning att det enda regeringen sparar in på genom förslaget är rättssäkerheten. Ett rättssäkert förfarande kräver stor noggrannhet, tar tid och är inte alltid den kortsiktigt mest kostnadseffektiva lösningen. Även mot bakgrund av kraven i artikel 6 i om rätten till domstolsprövning och en rättssäker process finns det skäl att behålla den nuvarande ordningen. Enligt vår mening bör således kravet på egenförsök kvarstå, och ärenden om tvingande skuldsanering bör även i fortsättningen handläggas av allmän domstol som första instans. Ett nytt lagförslag med denna innebörd torde inte kräva något mer ingående beredningsarbete. bör därför begära att regeringen återkommer omgående med ett nytt lagförslag i enlighet med det nu sagda. Till dess får förevarande lagförslag godtas. Vad som anförts bör , med bifall till propositionen i denna del och motion L7 yrkandena 1 och 2, delvis bifall till motion L8 samt med avslag på motionerna L275, L277, L332 yrkande 2 och L370 yrkande 5, som sin mening ge regeringen till känna. Andra åtgärder mot överskuldsättning, punkt 2 (fp) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om åtgärder mot överskuldsättning. Därmed bifaller motion 2005/06:L370 yrkandena 1-4, bifaller delvis motion 2005/06:L237 yrkande 1 och avslår motionerna 2005/06:L237 yrkandena 2-4, 2005/06:L307 yrkandena 2 och 4 samt 2005/06:L362. Problemen med privatpersoners överskuldsättning har ökat . Den nya skuldsaneringslagen bör leda till att antalet skuldsaneringsärenden blir fler, men det är, som närmare utvecklas i motion L370, nödvändigt att från samhällets sida vidta ett antal åtgärder - utöver skuldsaneringsinstitutet - för att komma till rätta med den betydande överskuldsättning som finns och som föranleder stora sociala bekymmer. En åtgärd vore att införa större möjligheter för myndigheter att i de fall staten är borgenär medverka i frivilliga överenskommelser med skuldsatta personer. Detta kräver en översyn av gällande regelverk. bör övervägas om inte statens handläggning och beslut i dessa ärenden skulle kunna sammanföras till en myndighet. En annan åtgärd som avsevärt skulle kunna lindra skuldbördan för många skuldsatta vore att, i likhet med vad som skett i , införa tvingande lagstiftning om högsta dröjsmålsränta i fråga om konsumtionskrediter. Vidare kan det, enligt vår mening, finnas många godtagbara skäl till att en betalning av en skuld ibland blivit försenad. Mot bakgrund härav anser vi att det bör införas tvingande regler om skriftlig betalningspåminnelse och krav på att skall förflyta efter en skulds förfallodag som förutsättning för rätt till inkassokostnad. En annan angelägen fråga handlar om preskription av civilrättsliga fordringar. Den allmänna preskriptionen kan avbrytas på ett enkelt sätt, vilket i realiteten innebär att många fordringar aldrig preskriberas. Det kan ifrågasättas om det är rimligt att skuldsatta personer aldrig skall kunna bli befriade från ett betalningsansvar. En lösning skulle kunna vara att införa ett system med s.k. absolut preskription. Ett sådant system kan se ut på så vis att det krävs att borgenären före preskriptionsfristens utgång vänder sig till kronofogdemyndighet eller domstol för att få betalningsansvaret fastställt. Alternativt skulle man kunna tänka sig att begränsningar av den tid som samhället står till fordringsägarnas förfogande för indrivning införs. Frågor om införande av absolut preskription och begränsning av tiden för indrivning innehåller en mängd frågeställningar som kräver noggranna överväganden. Regeringen bör ta initiativ till sådana överväganden. Vad som anförts bör , med bifall till motion L370 yrkandena 1-4 och med delvis bifall till motion L237 yrkande 1, som sin mening ge regeringen till känna. Andra åtgärder mot överskuldsättning, punkt 2 (v) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om åtgärder mot överskuldsättning. Därmed bifaller motionerna 2005/06:L237 yrkandena 1-4, 2005/06:L307 yrkandena 2 och 4, 2005/06:L362 och 2005/06:L370 yrkandena 1-4. I en marknadsekonomi med ett utvecklat kreditsystem finns alltid en risk för att enskilda skall råka illa ut till följd av överskuldsättning. De allra flesta överskuldsatta personer vill göra rätt för sig men ges inte den möjligheten av samhället. Kraven för att få skuldsanering är mycket högt ställda, vilket innebär att många gäldenärer trots stora skulder inte uppfyller villkoren. Många av de personer som finns i kronofogdemyndighetens register torde vara, eller löper stor risk att bli, s.k. evighetsgäldenärer som inte kommer att kunna bli skuldfria. Överskuldsättning leder ofta till ohälsa och ökad risk för social utslagning. Mot bakgrund av detta anser jag att det är angeläget att regeringen tar itu med de stora problem som överskuldsättningen orsakar. Som närmare utvecklas i motion L237 behövs ett flertal åtgärder. Den nuvarande lagstiftningen om preskription och dess bestämmelser om preskriptionsavbrott leder i praktiken till att de allra flesta privaträttsliga fordringar aldrig preskriberas. Följden blir att en skuld kan drivas in under gäldenärens hela livstid. Genom att införa en absolut preskriptionstid för privaträttsliga fordringar skulle kreditinstituten tvingas ta ansvar för att kontrollera att låntagaren redan vid avtalstillfället har verklig betalningsförmåga. I har regler om slutlig preskription införts. Jag anser att liknande ändringar bör göras i och att regeringen omgående bör lägga fram sådana lagförslag. Regeringen bör, som anges i motion L237, återkomma med förslag till lagstiftning även i andra avseenden. Enligt min mening bör det ankomma på den borgenär som ansöker om verkställighet att visa att en fordran inte är preskriberad innan kronofogdemyndigheten prövar yrkandet, och att myndigheten självmant skall kunna pröva den saken. Vidare bör ett tak införas för högsta tillåtna räntesats såvitt gäller konsumtionskrediter. Slutligen bör beloppsgränsen för när en förenklad kreditprövning får ske sänkas. En mängd åtgärder bör prövas för att komma till rätta med överskuldsättningen och de problem som den för med sig. Jag instämmer således också i de förslag som lämnas i motion L370 och i de synpunkter som förs fram i motionerna L307 och L362. Som påtalas i dessa senare motioner är ett viktigt led i arbetet mot överskuldsättning att långsiktigt stödja frivilligorganisationer, som . Vad som anförts bör , med bifall till motionerna L237 yrkandena 1-4, L307 yrkandena 2 och 4, L362 och L370 yrkandena 1-4, som sin mening ge regeringen till känna. Andra åtgärder mot överskuldsättning, punkt 2 (c) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om åtgärder mot överskuldsättning. Därmed bifaller motion 2005/06:L370 yrkande 4, bifaller delvis motion 2005/06:L237 yrkande 1 och avslår motionerna 2005/06:L237 yrkandena 2-4, 2005/06:L307 yrkandena 2 och 4, 2005/06:L362 och 2005/06:L370 yrkandena 1-3.