bet · GT01LU19 · 2006-03-07 00:00:00 — Äktenskap, partnerskap och samboende I betänkandet behandlar utskottet närmare 70 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden som främst gäller lagstiftningen om äktenskap, partnerskap och samboende. Utskottet föreslår att avslår samtliga motionsyrkanden och hänvisar främst till tidigare ställningstaganden från sida samt pågående utrednings- och beredningsarbete. I betänkandet finns 16 reservationer och 4 särskilda yttranden. Utskottets förslag till riksdagsbeslut avslår motionerna 2005/06:L231, 2005/06:L239 yrkandena 1 och 2, 2005/06:L252 yrkandena 1-3, 2005/06:L291 yrkandena 1, 2, 4, 5, 7 och 8, 2005/06:L309 yrkandena 1 och 2, 2005/06:L313 yrkandena 1, 2, 5 och 6, 2005/06:L341 yrkande 2, 2005/06:L343, 2005/06:L375 yrkandena 4 och 22-26 samt 2005/06:L392. Reservation 1 (kd) avslår motionerna 2005/06:Ju380 yrkande 28, 2005/06:Sf383 yrkande 22 och 2005/06:So429 yrkande 14. Reservation 2 (fp, v) Ogiltigförklaring eller återgång av äktenskap avslår motion 2005/06:L276 yrkandena 9 och 10. Reservation 3 (m, fp, kd, c) avslår motion 2005/06:L250 yrkande 1. Reservation 4 (v) avslår motion 2005/06:L250 yrkande 2. Ersättning till vigsel- och registreringsförrättare avslår motionerna 2005/06:L215, 2005/06:L234 och 2005/06:L317. Reservation 5 (m, fp, kd, c) avslår motion 2005/06:L207 yrkandena 1-3. Reservation 6 (v) avslår motion 2005/06:L291 yrkande 9. avslår motion 2005/06:L320. Reservation 7 (m, fp, kd, c) avslår motionerna 2005/06:Ju380 yrkande 19, 2005/06:Ju381 yrkande 19, 2005/06:Ju483 yrkande 23, 2005/06:L218, 2005/06:L236, 2005/06:L251 yrkande 1, 2005/06:L265 yrkande 3, 2005/06:L276 yrkandena 4 och 8, 2005/06:L361 och 2005/06:L395. Reservation 8 (m, fp, kd, c) Gemensamma lån vid bodelning avslår motionerna 2005/06:L251 yrkande 2, 2005/06:L265 yrkandena 1, 6 och 7 samt 2005/06:A310 yrkande 9. Reservation 9 (v, c) avslår motionerna 2005/06:L259 och 2005/06:L289 yrkande 2. Reservation 10 (v) avslår motion 2005/06:L276 yrkande 7. Reservation 11 (m, fp, kd, c) avslår motion 2005/06:L276 yrkande 6. Reservation 12 (fp, c) avslår motion 2005/06:L276 yrkande 5. Reservation 13 (m, fp, kd, c) avslår motion 2005/06:L276 yrkande 1. Reservation 14 (fp, c) avslår motionerna 2005/06:L276 yrkandena 2 och 3 samt 2005/06:L297 yrkande 1. Reservation 15 (m, fp) Reservation 16 (v) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (), (), (), (), (), (), (), (), (), Rezene Tesfazion (s), (), (), (), (), (), () och (). I betänkandet behandlar utskottet närmare 70 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden som främst gäller lagstiftningen om äktenskap, partnerskap och samboende. Utskottet behandlar under särskilda rubriker de olika frågor som har aktualiserats i motionerna. Förslagen i motionerna finns i bilagan. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden med krav på ändringar i lagstiftningen om äktenskap och partnerskap. Utskottet hänvisar till pågående utredningsarbete. Jämför reservation 1 (kd) och särskilda yttrandena 1 (fp, c) och 2 (v). Närmare 30 motionsyrkanden avser grundläggande frågor som gäller lagstiftningen om äktenskap och partnerskap. I flera motioner förespråkas en ordning med en könsneutral äktenskapslagstiftning. Sålunda begär m.fl. (v) i motion L252 att regeringen skall lägga fram förslag som innebär att äktenskapslagstiftningen görs könsneutral och att partnerskapslagen som en följd därav avskaffas (yrkandena 1 och 2). Motsvarande krav framställs i motionerna L291 av m.fl. (fp) (yrkandena 1 och 8), L341 av m.fl. (c) (yrkande 2), L375 av m.fl. (v) (yrkandena 22 och 23) samt L392 av m.fl. (s). I motion L252 av m.fl. (v) begärs därutöver att en ordning med s.k. civiläktenskap införs (yrkande 3). Med utgångspunkt i principen om statens neutralitet i religiösa frågor anser motionärerna att det är rimligt att äktenskapet sekulariseras på så sätt att vigselrätten tas bort från och andra trossamfund. I samband med den civila vigselförrättningen skall ett par dock, precis som , kunna anordna en religiös ceremoni. Frågor om äktenskapets ställning behandlas i två motioner. m.fl. (kd) har i motion L313 som utgångspunkt att äktenskapet är den tryggaste juridiska formen för samlevnad mellan en man och en kvinna. Motionärerna begär tillkännagivanden om att samhället skall framhålla att en medveten vilja till stärkt familjegemenskap bäst markeras genom äktenskapet (yrkande 1), att bör tillgodoses i all samlevnadslagstiftning (yrkande 2), att utredningen om könsneutrala äktenskap skall läggas ned (yrkande 5) och att man vid utformningen av regler om skatter och sociala förmåner skall undvika att ge reglerna ett sådant innehåll att människor förlorar ekonomiskt på att gifta sig eller vinner ekonomiskt på att skilja sig (yrkande 6). I motion L343 av och () begärs ett tillkännagivande om att en folkomröstning skall arrangeras om utredningen om äktenskap och partnerskap kommer att föreslå ett könsneutralt äktenskap. I en motion begärs tillkännagivanden om en samlevnadsbalk. (-) framhåller i motion L309 att alla människor som genom samlevnad har en gemensam ekonomi med statens hjälp borde få ett juridiskt och ekonomiskt skydd reglerat medelst en god lagstiftning. En sådan reglering bör, enligt motionären, inte vara kopplad till kön eller sexuell läggning. Med hänvisning härtill begär motionären dels ett tillkännagivande om att skall avskaffas (yrkande 1), dels att regeringen skall lägga fram förslag om en samlevnadsbalk som reglerar samlevnadsförhållanden där såväl kön som sexualitet är ovidkommande och där parternas skyldigheter och rättigheter regleras oavsett parternas inbördes relationer (yrkande 2). Andra motionsyrkanden avser önskemål om ändringar i partnerskapslagen. m.fl. (v) begär i motion L239 att regeringen skall lägga fram lagförslag som innebär att det - för den tid partnerskapslagen kvarstår - införs en möjlighet till dispens från den 18-årsgräns som gäller för registrering av partnerskap (yrkande 1). Motsvarande yrkande finns i motion L375 av m.fl. (v) (yrkande 25). I motion L291 av m.fl. (fp) begärs tillkännagivanden om dels att de s.k. anknytningsvillkoren i partnerskapslagen skall avskaffas (yrkande 2), dels att den nordiska familjerättsliga konventionen om äktenskap, adoption och förmynderskap skall utvidgas till att också omfatta partnerskap (yrkande 7). Motsvarande yrkanden finns i motion L375 av m.fl. (v) (yrkandena 4 och 24). Därutöver begär m.fl. (fp) i motion L291 ett tillkännagivande om en internationellt privaträttslig konvention om partnerskap (yrkande 5). Slutligen tas i några motioner upp frågor som gäller vigsel och partnerskapsregistrering. I tre motioner, L239 av m.fl. (v), L291 av m.fl. (fp) (yrkande 4) och L375 av m.fl. (v) (yrkande 26), begärs att trossamfund skall ges rätt att förrätta registrering av partnerskap på samma villkor som gäller för att förrätta vigsel. Motionärerna anser att de trossamfund som så önskar bör kunna ges sådan behörighet. I motion L231 av och (båda m) begärs ett tillkännagivande om att den som får förrätta s.k. borgerlig vigsel eller partnerskapsregistrering bör ges behörighet att göra det i hela landet. Utskottet har vid ett flertal tillfällen behandlat motionsyrkanden som rör grundläggande frågor i lagstiftningen om äktenskap och partnerskap, , varvid frågan om en könsneutral äktenskapslagstiftning varit föremål för särskild uppmärksamhet (bet. 2004/05:LU14). När utskottet behandlade motionsyrkanden om könsneutral äktenskapslagstiftning anförde utskottet att samhällets syn på homosexuella och homosexuell samlevnad förändrats radikalt under de som gått sedan ursprungliga ställningstagande till frågan om ett homosexuellt äktenskap. Utskottet anförde vidare att det, enligt utskottets mening, inte kan uteslutas att allmänhetens syn på dessa frågor också genomgått betydande förändringar, och att detta antagande fick stöd av gjorda opinionsundersökningar. Mot denna bakgrund ansåg utskottet att tiden kunde anses mogen för att brett och förutsättningslöst utreda frågan om en könsneutral äktenskapslagstiftning. Enligt utskottets uppfattning borde lämpligen en parlamentariskt sammansatt utredning ges detta uppdrag där olika aspekter på frågan ges en noggrann genomlysning. Det fick ankomma på regeringen att tillkalla en sådan utredning och utarbeta erforderliga direktiv. Efter förslag av utskottet gav regeringen detta till känna (bet. 2003/04:LU22, rskr. beslutade regeringen att en särskild utredare, biträdd av två referensgrupper - en med företrädare för riksdagspartierna och en med företrädare för trossamfund - skall ta ställning till om par av samma kön bör kunna ingå äktenskap (dir. 2005:6). Utredaren skall hålla en nära kontakt med homosexuellas organisationer samt andra berörda. Utredningen har antagit namnet Äktenskaps- och partnerskapsutredningen. Av direktiven följer sammanfattningsvis att utredaren skall göra en grundlig analys av frågan om par av samma kön bör kunna ingå äktenskap och redovisa samtliga skäl som talar för och emot detta. Vidare skall utredaren ta ställning till formerna för ingående av äktenskap. Utredaren skall överväga om behörigheten för trossamfund att företräda det allmänna vid ingående av äktenskap bör finnas kvar eller om äktenskap endast bör få ingås civilt. Om utredaren anser att äktenskap även i fortsättningen bör kunna ingås hos trossamfund, skall det övervägas om några förändringar bör göras när det gäller denna behörighet. Utredaren skall, oavsett sina ställningstaganden när det gäller trossamfunden, utreda formerna för ingående av äktenskap civilt. Om utredarens slutsats blir att äktenskap bör kunna ingås av par av samma kön, bör detta enligt direktiven få till följd att partnerskapslagen upphävs. Om utredaren kommer till slutsatsen att äktenskap inte bör kunna ingås av par av samma kön, skall utgångspunkten i stället vara att partnerskapet behålls. Det skall då övervägas om förändringar bör göras när det gäller partnerskapet. Uppdraget skall redovisas . Det står utredaren fritt att lämna särredovisningar i vissa frågor om det bedöms lämpligt. Utskottet ser med tillfredsställelse på att frågan om par av samma kön bör kunna ingå äktenskap, och andra därmed sammanhängande frågor, nu är föremål för en grundlig utredning. Utredningen har fått ett omfattande uppdrag, och flertalet av de nu aktuella motionerna behandlar frågor som kommer att aktualiseras inom ramen för utredningen. Det gäller såväl frågor om en könsneutral äktenskapslagstiftning och en ordning med s.k. civiläktenskap, äktenskapets ställning, rätten att förrätta vigsel och partnerskapsregistrering som olika krav på ändringar såvitt gäller partnerskapslagstiftningen. Mot denna bakgrund anser utskottet att det saknas skäl för att nu vidta någon åtgärd med anledning av dessa motioner. Resultatet av pågående utredningsarbete bör i stället avvaktas. Med det anförda föreslår utskottet att avslår motionerna L239 yrkandena 1 och 2, L252 yrkandena 1-3, L291 yrkandena 1, 2, 4, 5, 7 och 8, L309 yrkandena 1 och 2, L313 yrkandena 1, 2, 5 och 6, L341 yrkande 2, L343, L375 yrkandena 4 och 22-26 samt L392. När det gäller motion L231 vill utskottet liksom framhålla att det enligt nuvarande lagstiftning inte föreligger något hinder mot ett förordnande av vigsel- eller registreringsförrättare utan geografisk begränsning. Av förordningen (1987:1019) med närmare föreskrifter om vigsel som förrättas av domare eller särskilt förordnad vigselförrättare följer bl.a. att tid och plats för vigseln bestäms av vigselförrättaren efter samråd med paret. Motsvarande bestämmelser finns i förordningen (1994:1341) om registrering av partnerskap. För många av de vigsel- och registreringsförrättare som förordnas av länsstyrelserna är uppdraget visserligen knutet till att de är förtroendevalda med politiska uppdrag inom en kommun. Det finns dock, enligt gällande författningar, inget som hindrar att den som är förordnad utför uppdrag även i andra delar av landet. Med det anförda föreslår utskottet att avslår också motion L231. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden med krav på bl.a. avskaffande av möjligheten att ingå äktenskap . Utskottet hänvisar till gällande rätt och pågående utredningsarbete. Jämför reservation 2 (fp, v). I motion Ju380 av m.fl. (fp) begärs ett tillkännagivande om att den dispensmöjlighet som finns bör avskaffas så att ingen person lagligen kan ingå äktenskap (yrkande 28). Ett motsvarande yrkande framställs i motion Sf383 av m.fl. (fp) (yrkande 22). Även () pekar i motion So429 på de problem som finns särskilt för flickor som lever i s.k. hederskulturer och risken att de tvingas ingå äktenskap mot sin vilja. I motionen begärs ett tillkännagivande om att lagstiftningen inte skall acceptera äktenskap som skett genom ombud, dvs. där en part inte själv deltagit (yrkande 14). behandlade utskottet regeringens proposition 2003/04:48 Åtgärder mot barnäktenskap och tvångsäktenskap. De då föreslagna lagändringarna syftade till att förbättra skyddet för enskilda mot påtvingade och för tidiga äktenskap och därigenom förhindra barnäktenskap och tvångsäktenskap. Förslagen i propositionen tillstyrktes av utskottet (bet. 2003/04:LU19). Lagändringarna, som trädde i kraft , innebar bl.a. att villkoren för att få tillstånd att ingå äktenskap skärptes. Den som är får inte ingå äktenskap utan tillstånd av , och till följd av lagändringar får tillstånd ges endast om det finns särskilda skäl (2 kap. 1 § ). I ett sådant ärende skall inhämta yttrande samt de upplysningar som kan vara av betydelse för frågans bedömning från socialnämnden i den kommun där den underårige är folkbokförd eller, om sökanden inte är folkbokförd här i landet, i den kommun där han eller hon vistas (15 kap. 1 § ). Utskottet underströk i ovan nämnda betänkande att en dispensprövning inte enbart handlar om att ge en underårig rätt att ingå äktenskap utan också om att undanta den underårige från det skydd åldersgränsen erbjuder. Därför bör sådant tillstånd ges bara om det föreligger särskilda skäl. Vidare anförde utskottet att en självklar utgångspunkt för prövningen är att den underåriges eget bästa skall vara bestämmande vid avgörandet. Endast om förhållandena är sådana att det är särskilt angeläget ur den unges synvinkel att äktenskap kan ingås bör dispens meddelas. Sammanfattningsvis ansåg utskottet att den ordning för dispensprövningen som föreslagits i propositionen var fullt tillfredsställande. Vad som anförs i motionerna Ju380 och Sf383 utgör enligt utskottets mening inte skäl att frångå ställningstaganden och förorda något initiativ till lagändringar när det gäller möjligheterna att få dispens från 18-årsgränsen för att ingå äktenskap. När det sedan gäller motion So429 konstaterar utskottet att det för äktenskap som ingås i ställs krav på att mannen och kvinnan skall vara närvarande vid vigseln (4 kap. 2 § ). Om så inte är fallet är den förrättning som ägt rum ogiltig som vigsel. Beträffande äktenskap som ingåtts utanför behandlades även denna fråga i ovan nämnda lagstiftningsärende. Förutom ändringar i beslutade ändringar i bl.a. lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap (lag). Bland annat infördes en ny regel som förtydligar och utökar möjligheterna att vägra erkänna vissa utländska äktenskap (1 kap. 8 a §). Ett utländskt äktenskap skall inte erkännas i om det är sannolikt att det har ingåtts under tvång, eller om minst en av parterna hade anknytning till och det skulle ha funnits hinder mot äktenskapet enligt svensk lag då det ingicks. Undantag görs dock om det finns särskilda skäl att erkänna äktenskapet. Vad gäller formerna för ingående av äktenskap anses ett äktenskap som ingåtts utomlands giltigt till formen, om det är giltigt i det land där det ingicks. Som anfördes i ovan nämnda proposition förekommer det i vissa delar av världen att man ingår äktenskap genom ombud. Ett äktenskap som ingås genom ombud behöver inte av den anledningen ha ingåtts av tvång, men i vissa fall kan det hända att ombudet tagit sina instruktioner från någon annan än den som ombudet företräder. Bestämmelserna i vigsellandet kan också vara sådana att den som ingår äktenskapet inte har någon egen rätt att besluta i frågan. Om äktenskapet i sådana fall har ingåtts mot den enskildes vilja är tvånget att anse som så allvarligt att äktenskapet, till följd av lagändringar, inte bör godtas i . Utskottet kan inte komma till någon annan slutsats än att de nuvarande regler som syftar till att förhindra tvångsäktenskap har fått en ändamålsenlig utformning. Vad som anförs i motion So429 utgör, enligt utskottets mening, inte skäl att nu förorda initiativ till ytterligare lagändringar. I sammanhanget kan också nämnas att regeringen har beslutat att en särskild utredare skall göra en översyn av straffbestämmelsen om människohandel och överväga förändringar i syfte att förstärka skyddet mot människohandel. Utredaren skall också analysera om den gällande lagstiftningen - i straffrättsligt hänseende - erbjuder ett tillfredsställande skydd mot barn- och tvångsäktenskap och inom ramen för sitt uppdrag lägga fram författningsförslag. Uppdraget skall redovisas (dir. 2005:152). Med det anförda föreslår utskottet att avslår motionerna Ju380 yrkande 28, Sf383 yrkande 22 och So429 yrkande 14. Ogiltigförklaring eller återgång av äktenskap Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden med krav på införande av en möjlighet till ogiltigförklaring eller återgång av äktenskap. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden. Jämför reservation 3 (m, fp, kd, c). m.fl. (fp) begär i motion L276 ett tillkännagivande om behovet av en vidare översyn av vad som skall gälla i fråga om sådana äktenskap som ingås under tvång, av misstag, under svek eller av personer med bristande rättskapacitet (yrkande 9). I samma motion begärs ett tillkännagivande om återinförande av en återgångsregel för äktenskap som ingåtts trots äktenskapshinder och utan ansökan om dispens (yrkande 10). Motsvarande motionsyrkanden avstyrktes av utskottet i samband med utskottets ställningstagande till proposition 2003/04:48 Åtgärder mot barnäktenskap och tvångsäktenskap (bet. 2003/04:LU19). Som redovisas i nämnda betänkande skall vissa i rättsligt hänseende konstitutiva moment föreligga vid en vigsel (4 kap. 2 § ). Dessa är att kvinnan och mannen skall vara närvarande, att de skall samtycka till äktenskapet på fråga från vigselförrättaren, att vigselförrättaren skall förklara att de är makar och att vigselförrättaren är behörig att förrätta vigsel. Brister det i fråga om någon av dessa förutsättningar är följden den att förrättningen är ogiltig som vigsel. Detta innebär att det äktenskap som synes ha uppstått är en nullitet. Den förrättning som ägt rum ger inte i något hänseende upphov till ett äktenskaps rättsverkningar. Andra fel eller brister i förrättningen eller förfarandet än de angivna leder inte till vigselns ogiltighet. Principen bakom de restriktiva rekvisiten för vigselns ogiltighet är att faktiskt bestående äktenskap inte bör få rivas upp på grund av formfel vid dess ingående, såvida felet inte är av synnerlig betydelse. I ovan nämnda lagstiftningsärende beslutade , såsom redovisats i föregående avsnitt, en uttrycklig regel om att utländska äktenskap som ingåtts under tvång inte skall erkännas i . Utskottet konstaterade i det sammanhanget att Lagrådet ansett att frågan om tvångsäktenskap borde belysas i ett vidare perspektiv. Lagrådet hade efterlyst en översyn av vad som skall gälla i fråga om sådana äktenskap som ingås av misstag, under svek eller av personer med bristande rättskapacitet. Utskottet anförde att rättsläget i dessa avseenden inte är helt klart men delade regeringens bedömning att det inte fanns skäl att göra den av Lagrådet efterfrågade översynen inom ramen för det då aktuella lagstiftningsärendet. Enligt utskottet kunde det emellertid finnas skäl för regeringen att återkomma till i dessa frågor. Utskottet vill inte heller nu utesluta att det kan finnas skäl för regeringen att, i lämpligt sammanhang, överväga dessa frågor. Något formellt tillkännagivande härom från sida kan dock inte anses erforderligt, och utskottet föreslår att motion L276 yrkande 9 avslås. Vad därefter gäller frågan om det bör införas en möjlighet till ogiltigförklaring eller återgång av äktenskap ansåg regeringen i ovan nämnda lagstiftningsärende att det inte var motiverat att i det sammanhanget överväga att införa en sådan möjlighet såvitt gäller äktenskap som ingåtts i . De fall där en sådan möjlighet skulle kunna utnyttjas är, enligt vad regeringen anförde i propositionen, mycket sällsynta, och det är möjligt att enkelt upplösa sådana äktenskap genom äktenskapsskillnad. Utskottet hade inte någon annan uppfattning än regeringen. Utskottet vidhåller sitt tidigare ställningstagande och ser inte heller nu skäl för någon åtgärd från sida med anledning av motion L276 yrkande 10 som därför bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår en motion med krav på att betänketiden vid äktenskapsskillnad skall avskaffas. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden. Jämför reservation 4 (v). m.fl. (v) anför i motion L250 att de makar som bestämt sig för att ansöka om äktenskapsskillnad redan har övervägt saken i tillräcklig omfattning och att äktenskapsskillnad därför skall medges utan att det ställs krav på betänketid. Motionärerna begär att regeringen skall lägga fram lagförslag i enlighet med detta (yrkande 1). En äktenskapsskillnad skall i vissa fall föregås av en betänketid . Betänketid skall löpa om båda makarna begär det, om någon av dem varaktigt bor tillsammans med eget barn som står under den makens vårdnad eller om bara en av makarna vill att äktenskapet skall upplösas (5 kap. 1 och 2 §§ ). regler om betänketid är tillämpliga också i fråga om upplösning av registrerat partnerskap (2 kap. 2 § partnerskapslagen). Motioner med yrkanden om att betänketiden skall avskaffas har tidigare avstyrkts av utskottet, (bet. 2004/05:LU14). Utskottet har ansett att en betänketid är väl avvägd och har inte varit berett att föreslå ett avskaffande av betänketiden. Utskottet vidhåller alltjämt sin uppfattning och anser att bör avslå motion L250 yrkande 1. Utskottets förslag i korthet avslår en motion med krav på att möjligheten att överklaga en dom på äktenskapsskillnad respektive upplösning av partnerskap skall avskaffas. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden. I motion L250 anser m.fl. (v) att rätten att överklaga bör tas bort vid dom på äktenskapsskillnad respektive upplösning av registrerat partnerskap. Motionärerna begär att regeringen skall lägga fram lagförslag i enlighet med detta (yrkande 2). Enligt 49 kap. 1 § gäller som en allmän regel att en tingsrätts dom får överklagas. Motsvarande gäller enligt 54 kap. 1 § i fråga om överklagande av en hovrätts dom. För att skall pröva en hovrätts dom krävs enligt 54 kap. 9 § prövningstillstånd. beslutade om ändringar i det processuella regelverket (prop. 2004/05:131, bet. JuU29, rskr. Bland annat beslutades en ändring i 49 kap. 12 § som innebär att det som huvudregel skall krävas prövningstillstånd för att hovrätten skall pröva en tingsrätts dom. Av 14 kap. 5 § följer att frågor om bl.a. vårdnad om barn, barns boende och umgänge med barn kan prövas i ett mål om äktenskapsskillnad. För överklagande av en tingsrätts dom i ett sådant mål vari en fråga om vårdnad, boende eller umgänge varit föremål för prövning skall enligt 18 kap. 3 a § inte gälla något krav på prövningstillstånd. Om en sådan fråga överklagas inom ramen för ett mål om äktenskapsskillnad krävs inte prövningstillstånd för någon del av överklagandet. Däremot krävs alltså prövningstillstånd om domen endast avser äktenskapsskillnad. Detsamma gäller en dom om upplösning av partnerskap. De nu nämnda lagändringarna kommer att träda i kraft den dag regeringen bestämmer. Kravet på prövningstillstånd i hovrätt omfattar således även mål om äktenskapsskillnad och upplösning av partnerskap.