bet · GT01SfU12 · 2006-02-16 00:00:00 — Mottagande av ensamkommande barn Utskottet behandlar i detta betänkande regeringens proposition 2005/06:46 Mottagande av ensamkommande barn jämte motioner som väckts med anledning av propositionen och under allmänna motionstiden . I propositionen föreslås att särskilda bestämmelser om mottagande av ensamkommande barn skall införas i lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. (LMA). Med ensamkommande barn avses barn som vid ankomsten till är skilda från båda sina föräldrar eller från någon annan vuxen person som får anses ha trätt i förälders ställe, eller som efter ankomsten står utan sådan ställföreträdare. Mottagandet av de ensamkommande barnen skall handhas av kommuner som träffat överenskommelse om detta med . skall dock behålla det övergripande ansvaret för mottagandet. Verket skall anvisa en kommun som skall anordna boende för barnet. Den anvisade kommunen blir vistelsekommun och ansvarar för utredning och åtgärder enligt socialtjänstlagen (2001:453) beträffande barnet. I lagförslaget ges också kommunerna behörighet att anordna boenden för asylsökande ensamkommande barn. Kommuner som träffar överenskommelser med skall vara berättigade till dels en fast ersättning, dels en särskild ersättning för de boenden som drivs med stöd av LMA. Dessa ersättningar kommer att regleras i förordning. Lagändringarna föreslås träda i kraft . I motionerna tas bl.a. upp frågor om begreppet ensamkommande barn, att kommunerna skall ha det fulla ansvaret för mottagande av ensamkommande barn samt att god man för ensamkommande barn skall förordnas räknat från barnets ankomst till . Utskottet föreslår att antar regeringens förslag till ändring i LMA och godkänner de föreslagna riktlinjerna om statlig ersättning till kommuner för mottagande av ensamkommande barn. Såvitt gäller frågan om att utse god man för ensamkommande barn föreslår utskottet att som sin mening ger regeringen till känna dels att regeringen bör återkomma till med förslag om att det i lagen (2005:429) om god man för ensamkommande barn skall tas in en bestämmelse om att den gode mannen skall utses efter barnets ankomst till , dels att den nya bestämmelsen skall utvärderas senast efter ikraftträdandet. Därmed tillstyrker utskottet helt respektive delvis två motionsyrkanden i frågan. Övriga motionsyrkanden avstyrks. I ärendet finns 12 reservationer och ett särskilt yttrande. Utskottets förslag till riksdagsbeslut antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. såvitt avser 1 §. Därmed bifaller proposition 2005/06:46 punkt 1 i denna del och avslår motionerna 2005/06:Sf7 yrkande 2, 2005/06:Sf10 yrkande 2 och 2005/06:Sf11 yrkandena 2 och 3. Reservation 1 (kd, c, mp) Ansvaret för ensamkommande barn antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. till den del det inte omfattas av punkt 1. Därmed bifaller proposition 2005/06:46 punkt 1 i denna del och avslår motionerna 2005/06:Sf7 yrkande 1, 2005/06:Sf8 yrkande 3, 2005/06:Sf11 yrkande 4, 2005/06:Sf334 yrkande 23, 2005/06:Sf364 yrkande 3 i denna del, 2005/06:Sf388 yrkande 10 och 2005/06:So556 yrkande 9. Reservation 2 (fp, kd, c) avslår motion 2005/06:Sf10 yrkande 1. Reservation 3 (kd) Barns önskemål om boendet avslår motion 2005/06:Sf11 yrkande 6. Reservation 4 (mp) avslår motion 2005/06:Sf11 yrkande 5. Reservation 5 (mp) Tidsfrist för förordnande av god man tillkännager för regeringen som sin mening dels vad utskottet anfört om att regeringen bör återkomma med förslag om att det i lagen (2005:429) om god man för ensamkommande barn bör införas en bestämmelse om att god man för dessa barn skall utses efter barnets ankomst till , dels att den nya bestämmelen bör utvärderas senast efter ikraftträdandet. Därmed bifaller motion 2005/06:Sf10 yrkande 3 i denna del och bifaller delvis motion 2005/06:Sf11 yrkande 1. Reservation 6 (s) Registerkontroll av god man avslår motion 2005/06:Sf10 yrkande 3 i denna del. Reservation 7 (kd) avslår motionerna 2005/06:Sf9 yrkande 1 och 2005/06:Sf11 yrkande 7. Reservation 8 (v, c, mp) Konsekvenser av nedläggning av boenden avslår motion 2005/06:Sf9 yrkande 2. Reservation 9 (v) avslår motionerna 2005/06:Sf8 yrkandena 4 och 5, 2005/06:Sf222 yrkandena 1 och 2 samt 2005/06:Sf364 yrkande 3 i denna del. avslår motionerna 2005/06:Sf8 yrkande 1 och 2005/06:Sf10 yrkande 3 i denna del. Reservation 10 (fp, kd, c, mp) Handläggningstiden i ärenden som rör ensamkommande barn avslår motionerna 2005/06:Sf8 yrkande 2, 2005/06:Sf10 yrkande 3 i denna del och 2005/06:Sf364 yrkande 3 i denna del. Reservation 11 (fp, kd, v, mp) Antalet uppehållstillstånd för ensamkommande barn avslår motion 2005/06:Sf10 yrkande 3 i denna del. Reservation 12 (kd, v, mp) Riktlinjer om statlig ersättning till kommuner godkänner de av regeringen föreslagna riktlinjerna om statlig ersättning tilll kommuner för mottagande av ensamkommande barn. Därmed bifaller proposition 2005/06:46 punkt 2. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (), (), (), Per (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), () och (). Allmänt om mottagningsprocessen för asylsökande ensamkommande barn Majoriteten av de ensamkommande barnen uppmärksammas i samband med att de anmäler sig vid någon av transitenheter. Det är sällsynt att barn upptäcks vid den svenska gränsen. Vid transitenheten framför barnet vanligtvis sin begäran om asyl och/eller uppehållstillstånd. Endast ett fåtal av de ensamkommande barnen har identitetshandlingar. Den första åtgärd som vidtas när ett ensamkommande barn utan kända vårdnadshavare anlänt till transitenheten är att enheten underrättar i kommunen om att det anlänt ett ensamkommande barn. Saknar barnet bostad i förs barnet oftast till något av grupp- eller ungdomsboenden. Många av de ensamkommande barnen har emellertid släktingar i som efter medgivande av i den aktuella kommunen kan ta hand om barnet. Ofta tillåts ett ensamkommande barn att temporärt bo hos sådana släktingar i avvaktan på att utreder frågan om lämpligt boende för barnet och att prövar frågan om uppehållstillstånd. Mer än hälften av de ensamkommande barnen bor i s.k. eget boende, dvs. hos släkt och vänner. i den kommun där transitenheten är belägen flyttar normalt över barnets ärende till den kommun där barnet kommit att bo. Överförmyndaren i den nya kommunen underrättas om att barnet befinner sig i kommunen, varefter god man förordnas för barnet. Även hälso- och sjukvården samt skolväsendet underrättas om barnets ankomst. Den gode mannen är skyldig att biträda barnet med upprättandet av ansökan om uppehållstillstånd och medverkar också vid underrättelser om beslut. Riskerar barnet att avvisas skall ett offentligt biträde förordnas för barnet, om det inte måste antas att behov av biträde saknas. Det offentliga biträdet blir utan särskilt förordnande det ensamkommande barnets ställföreträdare i ärendet om uppehållstillstånd om det inte förordnats en god man för barnet. Utskottets förslag i korthet Barn som vid ankomsten till är skilda från båda sina föräldrar eller från någon annan vuxen person som får anses ha trätt i föräldrarnas ställe, eller som efter ankomsten står utan sådan ställföreträdare, skall omfattas av de särskilda bestämmelserna om mottagande av ensamkommande barn i lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. (LMA). bör bifalla regeringens förslag och avslå motionsyrkanden rörande definitionen av begreppet ensamkommande barn. Jämför reservation 1 (kd, c, mp). Enligt 2 § lagen (2005:429) om god man för ensamkommande barn, som trädde i kraft , skall överförmyndaren, om barnet vid ankomsten till är skilt från båda sina föräldrar eller från någon annan vuxen person som får anses ha trätt i föräldrarna ställe, förordna en god man att i vårdnadshavares och förmyndares ställe ansvara för barnets personliga förhållanden och sköta dess angelägenheter. Detsamma gäller om barnets föräldrar eller en annan vuxen person som får anses ha trätt i föräldrarnas ställe efter barnets ankomst till upphör att utöva förmynderskapet eller vårdnaden. Regeringen föreslår att det i LMA tas in särskilda regler för vilka barn som skall anses som ensamkommande. Enligt regeringen bör reglerna i sak överensstämma med lagen om god man för ensamkommande barn. Vidare bör reglerna om förmynderskap och vårdnad ligga till grund för bedömningen av om ett barn är att betrakta som ensamkommande eller inte. Enligt vad som anges i propositionen tillämpas nationalitetsprincipen på förmynderskapsfrågor, dvs. den stat där den underårige är medborgare anses i första hand vara behörig att anordna förmynderskap medan hemvistprincipen tillämpas på frågor om vårdnad, dvs. vårdnadsfrågan avgörs av lagen i det land där den underårige senast hade sin hemvist. De svenska distinktionerna mellan förmyndare och vårdnadshavare har enligt regeringen inte alltid någon motsvarighet i andra rättsordningar. För att ett barn inte skall anses som ensamkommande fordras därför att barnet åtföljs antingen av en förälder eller av en annan vuxen person som enligt tillämplig utländsk rätt eller sedvänja, eller som på grund av ett avgörande som erkänns här i landet, får anses ha trätt i förälders ställe. Enligt regeringen bör det centrala vara att den vuxne av svenska myndigheter erkänns som företrädare för barnet. Ett barn som kommer till tillsammans med en förälder bör emellertid inte anses som ensamkommande även om föräldern inte har vårdnaden om barnet, t.ex. på grund av att föräldern är omyndig. Enligt regeringen finns det inte några skäl att behandla barnen på olika sätt beroende på om de kommit hit ensamma eller lämnats ensamma efter ankomsten. Samtliga ensamkommande barn skall därför utredas och beredas boende och eventuell vård av kommunernas socialtjänst. Förslaget, som föranleder ändring i 1 § LMA, avses träda i kraft . I motionerna Sf10 yrkande 2 av m.fl. (kd), Sf7 yrkande 2 av m.fl. (c) och Sf11 yrkandena 2 och 3 av och () begärs att den av regeringen föreslagna definitionen av begreppet ensamkommande barn ändras enligt följande: barn som vid ankomsten till är skilda från båda sina föräldrar eller juridiska/sedvanliga huvudsakliga vårdnadshavare eller från någon annan vuxen person som får anses ha trätt i föräldrarnas ställe, eller som efter ankomsten står utan sådan ställföreträdare. När det gäller förslaget till definition av begreppet ensamkommande barn anges i propositionen uttryckligen att ett barn för att inte räknas som ensamkommande måste åtföljas antingen av föräldrar eller av annan vuxen som av de svenska myndigheterna erkänns som företrädare för barnet, t.ex. på grund av att han eller hon har ställning som vårdnadshavare för barnet enligt lagen eller sedvanan i den stat där barnet senast hade sitt hemvist. Utskottet anser att regeringens förslag i förening med detta motivuttalande väl uppfyller de krav som kommit till uttryck i motionerna, vilka i sin tur grundar sig på Rädda Barnens uppfattning som även framförts i en skrivelse till utskottet . Något behov av att komplettera förslaget kan utskottet emellertid inte se. Med hänsyn härtill och då utskottet delar uppfattningen att regleringen av vilka barn som skall omfattas av de särskilda bestämmelserna om ensamkommande barn i sak bör överensstämma med lagen om god man för ensamkommande barn tillstyrker utskottet regeringens förslag och avstyrker motionerna Sf10 yrkande 2, Sf7 yrkande 2 och Sf11 yrkandena 2 och 3. Utskottets förslag i korthet Kommunerna ges i lag behörighet att anordna boenden för ensamkommande barn som är asylsökande eller som har beviljats uppehållstillstånd med eller efter tillfälligt skydd. skall för dessa barn anvisa en kommun med vilken verket har träffat överenskommelse, om det inte finns särskilda skäl att anvisa en annan kommun. Den kommun som anvisat skall ansvara för barnets boende och för att barnet får det stöd och den hjälp som föreskrivs i socialtjänstlagen (2001:453). bör därmed bifalla regeringens förslag. bör vidare göra ett tillkännagivande om att regeringen skall återkomma med ett förslag om att god man för ett ensamkommande barn skall förordnas från barnets ankomst till samt att en utvärdering av bestämmelsen skall göras senast efter ikraftträdandet. bör därmed helt eller delvis bifalla två motionsyrkanden. bör avslå övriga motionsyrkanden bl.a. om att kommunerna skall ha det fulla ansvaret för mottagande av ensamkommande barn, om familjehemsplacering och om att ett barn som blivit myndigt skall kunna bo kvar i ungdomsboende. Jämför reservationerna 2 (fp, kd, c), 3 (kd), 4 (mp), 5 (mp), 6 (s), 7 (kd), 8 (v, c, mp) och 9 (v). Regeringen gör i propositionen bedömningen att boendet för ensamkommande barn i fortsättningen skall tillhandahållas av en kommun inom ramen för . Skälet är att på grund av lång erfarenhet av vård och omsorg om barn förvärvat stor grundläggande kompetens inom detta område och är bättre skickade än att ta ansvaret för omhändertagandet av de ensamkommande barnen. Regeringen föreslår därför att kommunerna i lag ges behörighet att ordna boenden för ensamkommande barn. Genom förslaget befrias från sin dubbla roll som vårdare och beslutsfattare, och de ensamkommande barnen kan fullt ut förväntas komma i åtnjutande av de stödinsatser som kan erbjuda. Enligt regeringen är det dock nödvändigt att har ett övergripande ansvar för i vilken kommun barnen placeras. I annat fall kommer de gränsdragningsproblem som finns beträffande vilken kommun som är att anse som vistelsekommun, dvs. den kommun någon mer eller mindre tillfälligt visats i, att kvarstå. Regeringen föreslår därför att skall anvisa en kommun med vilken verket träffat överenskommelse, om det inte finns särskilda skäl att anvisa en annan kommun, t.ex. att barnet har önskemål om att få komma till en viss kommun för att bosätta sig hos en släkting. Den kommun som anvisat skall ansvara för barnets boende och för att barnet får det stöd och den hjälp som föreskrivs i socialtjänstlagen, och den kommunen skall därefter anses utgöra barnets vistelsekommun enligt socialtjänstlagen. Boendet kan vara antingen ett särskilt boende för ensamkommande barn som drivs av en kommun eller någon annan form av boende som efter utredning anses som lämpligt, t.ex. ett familjehem eller hos en anhörig. Såvitt gäller kommunernas hem för vård eller boende finns föreskrifter och allmänna råd från om hur sådana hem bör drivas och om vilka krav som i övrigt ställs på dessa hem (SOSFS 2003:20). Reglerna i socialtjänstlagen liksom i föreskrifter och råd kommer att äga tillämpning på kommunernas boenden för ensamkommande barn, varför de barn som tas emot av kommunerna tillförsäkras samma standard vad gäller vård och omsorg som övriga barn i . Vidare kommer dessa boenden, oavsett om de anordnas direkt i regi eller av privata underentreprenörer, att underkastas tillsyn enligt 13 kap. 2 § socialtjänstlagen (SoL). Problemet med att sekretess inte råder mellan boendeenheter och de enheter som handlägger frågor om uppehållstillstånd bortfaller eftersom sedvanlig sekretess kommer att råda mellan kommunernas socialtjänst och . Enligt regeringens mening bör de kommuner som ingått överenskommelser med kunna ha beredskap för att ta emot de relativt få barn det är fråga om. Dessa kommuner bör också ha en viss jourberedskap om antalet barn skulle öka vid någon tid. Om barnet avvisas eller utvisas kvarstår ansvar till dess beslutet om avvisning eller utvisning verkställts. Förslaget, som föranleder ändring i 2 och 3 §§ LMA, avses träda i kraft . m.fl. (fp) begär i motion Sf8 yrkande 3 ett tillkännagivande om att kommunen tar över det fulla ansvaret för de ensamkommande barnens boende och omvårdnad asylansökan prövas. Liknande yrkanden finns i motionerna Sf364 yrkande 3 (delvis) av m.fl. (fp) och So556 yrkande 9 av m.fl. (fp). m.fl. (kd) begär i motion Sf10 yrkande 1 ett tillkännagivande om familjehemsplacering av ensamkommande flyktingbarn. bör på ett mycket tidigt stadium ta ställning till om barnet bör ges en sådan placering. I samma motion yrkande 3 (delvis) begärs ett tillkännagivande om att en god man skall förordnas för de ensamkommande barnen efter ankomsten till liksom att registerkontroll skall göras av personen i fråga. m.fl. (kd) begär i motion Sf388 yrkande 10 ett tillkännagivande om att skall ha det entydiga ansvaret för mottagandet av de ensamkommande flyktingbarnen redan vid ankomsten. och () begär i motion Sf9 yrkande 1 ett tillkännagivande om att ett barn som blir myndigt innan ansökan om uppehållstillstånd slutgiltigt prövats inte bör flyttas från kommunalt ungdomsboende till ett anläggningsboende för vuxna eller till eget boende. Motionärerna framhåller att även den som fyllt kan vara i behov av visst stöd och att ensamkommande barn som ansökt om uppehållstillstånd före det att de fyllt18 år därför bör betraktas som barn till dess att ansökan prövats. I samma motion yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att konsekvenserna av att boenden för ensamkommande läggs ned mitt i skolterminen kan bli att barnen tvingas till ett hastigt och oplanerat byte av skola. m.fl. (c) begär i motion Sf7 yrkande 1 ett tillkännagivande om att kommunerna skall ha det fulla ansvaret för ensamkommande barns omvårdnad och boende då asylansökan prövas. Enligt motionärerna räcker det inte att ge kommunerna ett ökat ansvar. Om någon kommun inte vill ta emot barnen hamnar de i boende, vilket kan leda till att vissa barn tvingas till ett sämre boende med sämre omvårdnad utan extern tillsyn. Ett liknande yrkande finns i motion Sf334 yrkande 23 av m.fl. (c). I motion Sf11 av och () begärs i yrkande 1 ett tillkännagivande om jourgodman som enligt motionärerna behövs för att sköta det första dygnets kontakter och administration kring det ensamkommande barnet. I samma motion yrkande 4 begärs ett tillkännagivande om behovet av ett förtydligande av om skall anordna boende för ensamkommande barn. Motionärerna anser att verket endast i undantagsfall skall anordna sådana boenden. I yrkande 5 begärs ett tillkännagivande om förberedelser för kommunerna vad gäller boende och behovet av en s.k. jourbank av boenden. Kommunerna måste förbereda boende och inte i samband med att barnen anländer. Eventuellt krävs en jourbank för att klara hastigt uppkomna behov. I yrkande 6 begärs ett tillkännagivande om att artiklar, särskilt artiklarna 2 och 12, tydligt bör redovisas och beaktas. Motionärerna anser att barnen skall höras om sin önskan om sin boendesituation. I yrkande 7 begärs ett tillkännagivande om att släppa tvånget att byta boende i och med att den unge fyller . Barn och unga skall slippa alltför många uppbrott, och det bör inte förekomma att man skiljer syskon åt för att det äldsta av dem fyllt . Vad först gäller ansvaret för mottagande av de ensamkommande barnen konstaterar utskottet att ansvarsfrågan inte har reglerats särskilt och att detta förhållande har skapat oklarheter när det gäller ansvarsfördelningen mellan såväl och kommunerna som mellan kommunerna. Eftersom denna situation är ohållbar välkomnar utskottet att frågan nu får sin lösning. Regeringens förslag innebär att ansvar i fortsättningen begränsas till att bestämma vilken kommun som skall ha ansvaret i de enskilda fallen samt att utge bistånd enligt LMA. skall således inte självt driva boenden för denna grupp barn, utan det kommer uteslutande att vara en uppgift för kommunen. Utskottet gör samma bedömning som regeringen, nämligen att det är nödvändigt att har kvar ett övergripande ansvar för i vilken kommun barnen placeras eftersom dagens problem med den oklara ansvarsfördelningen annars skulle kvarstå. Om däremot skulle fortsätta att driva boenden för ensamkommande barn skulle detta, som påpekas i propositionen, kunna leda till att en del barn blir kvar i dessa boenden, i värsta fall . Även problemen med bristen på utomstående tillsyn och dubbla roller som beslutsfattare och vårdare av barnen skulle bestå. Utskottet anser att regeringens förslag är väl avvägt och att det säkerställer att de ensamkommande barnen kommer att tas om hand av kommunerna. Ansvaret för att tillhandhålla boende för barnen och för att tillgodose deras behov av omsorg, stöd och hjälp kommer därmed att till fullo ligga på kommunerna, vilka enligt socialtjänstlagen har det yttersta ansvaret för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver (2 kap. 2 § SoL). Försåvitt gäller barn och unga konstaterar utskottet att socialnämnden enligt 6 kap. 1 § SoL skall sörja för att den som behöver vårdas eller bo i ett annat hem än det egna tas emot i ett familjehem eller i ett hem för vård och boende. Med hänsyn till den utsatta situation som dessa barn befinner sig i är det av särskild vikt att i ett så tidigt skede som möjligt utreder varje barns behov av insatser, t.ex. i form av familjehemsplacering. Enligt utskottets mening ger regeringens förslag förutsättningar för att så skall ske, och utskottet tillstyrker därför förslaget. Motionerna Sf8 yrkande 3, Sf364 yrkande 3 (delvis), So556 yrkande 9, Sf10 yrkande 1, Sf388 yrkande 10, Sf7 yrkande 1 och Sf334 yrkande 23 avstyrks därmed. Även motion Sf11 yrkande 4 avstyrks med det anförda. När det gäller tidpunkten för ikraftträdandet har Kommuner och Landsting i en skrivelse som inkom till utskottet hänvisat till en överenskommelse med regeringen om den kommunala finansieringsprincipen och bl.a. påtalat att det inte är realistiskt med ett ikraftträdande . Enligt överenskommelsen bör riksdagsbehandlingen av ett förslag ske senast före ikraftträdandet. Utskottet anser att ikraftträdandet av denna reform inte bör förläggas eftersom en del av de barn som berörs av reformen då kan tvingas byta skola mitt under terminen. Detta är ett sämre alternativ jämfört med om barnet byter skola vid terminsstarten och det finns enligt utskottet ingen anledning att i onödan försvåra för dessa barn. Utskottet är emellertid inte heller berett att skjuta fram ikraftträdandet till . Reformen är mycket angelägen och frågan om ansvaret för de ensamkommande barnen har varit föremål för behandling ända , då begärde att regeringen skulle återkomma med förslag i ansvarsfrågan. I fråga om barnens egna önskemål vad gäller boendet delar utskottet regeringens uppfattning att självfallet skall ta hänsyn till om barnet har egna önskemål om i vilken kommun det skall placeras, t.ex. om det finns släktingar i , och detta även om släktingen i fråga inte bor i en kommun som träffat överenskommelse med verket. Utskottet ser ingen anledning att betvivla att barnets önskan inte skulle respekteras när så är lämpligt och möjligt. Utskottet anser därför att tillräckliga garantier finns för att hänsyn skall tas till barnets önskemål, givetvis med beaktande av dess ålder och mognad. Med det anförda avstyrker utskottet motion Sf11 yrkande 6. Av propositionen framgår att de kommuner som ingått överenskommelse med bör kunna ha beredskap för att ta emot de relativt få barn det är fråga om. Dessa kommuner bör också ha en viss jourberedskap om antalet barn skulle öka vid någon tid. Enligt vad som anges i propositionen finns det ett flertal kommuner som förklarat sig intresserade av att träffa överenskommelse med om mottagande av ensamkommande barn. Något skäl att befara att det skulle kunna uppstå en brist på kommuner som kan anvisa ensamkommande barn till kan utskottet således inte se. Utskottet avstyrker därmed motion Sf11 yrkande 5. Vad gäller frågan om inrättande av s.k. jourgodman respektive att en god man skall förordnas efter barnets ankomst till vill utskottet hänvisa till lagutskottets betänkande 2004/05:LU26, vari förslaget till lag om god man för ensamkommande barn behandlades. framhöll det angelägna i att ärenden om förordande av god man för ensamkommande barn handläggs skyndsamt så att ett godmansförordnande kan ske . Att i lagtexten föreskriva en uttrycklig tidsfrist inom vilken ett förordnande skall ske var enligt lagutskottet dock en mindre lämplig ordning.