bet · GT01TU5 · 2006-05-16 00:00:00 — - Stöd interoperabilitet mellan olika transportslag. - Förbättra möjligheterna för vattentransporter. - Intensifiera forskningen kring vätgasdrift och framställning av vätgas. - Avskaffa införseltullarna på biodrivmedel. - Skärp EU-kraven på dieselolja, minst till nivå. - Ett system för beskattning av flygbränsle måste skapas på internationell nivå. - Differentiera luftfartsavgifterna med utgångspunkt i miljöeffekterna. - Inför miljörelaterade farledsavgifter för fartyg inom hela EU. Likalydande förslag framförs i motion 2005/06:MJ47 av m.fl. (kd) yrkande 9. m.fl. (c) kräver i motion 2005/06:A309 att hela EU arbetar för en förbättrad infrastruktur och transportpolitik i , allt i syfte att förbättra sysselsättningen, minska trängsel, negativ miljöpåverkan och antalet olyckor (yrkande 16). Motion 2005/06:T610 av m.fl. (kd) handlar om svensk åkerinäring. Motionärerna konstaterar att den maximala fordonslängden i och är längre än i övriga , vilket anges vara positivt för miljön om man därmed kan utnyttja fordonets lastkapacitet bättre. Regeringen föreslås därför verka för att alla EU-länder skall godkänna de längre fordonsekipagen (yrkande 7). Ett identiskt förslag framförs av m.fl. (kd) i motion 2004/05:T462 (yrkande 7). Utskottet vill inledningsvis påminna om att transportsystemets gränsöverskridande natur innebär att internationell reglering och internationella överenskommelser spelar en avgörande roll. Den pågående internationaliseringen med ökad utrikeshandel och skärpta krav på snabba och effektiva transporter över landgränser innebär att det internationella samarbetet blir allt viktigare. Denna utveckling har accentuerats av utvecklingen inom EU. För att svenska ståndpunkter skall få genomslag på denna arena måste även i fortsättningen ta aktiv del i de viktiga internationella organen för utvecklingen av de internationella regelverken på transportområdet. agerande i internationella forum måste självfallet styras av den inriktning och de prioriteringar som riksdag och regering lagt fast genom transportpolitiken. För att öka effektiviteten i EU-arbetet bör tydligare svenska prioriteringar göras. Utgångspunkterna för EU-arbetet på transportområdet med så decentraliserade beslut som möjligt i EU-processen och en integrering av det europeiska transportsystemet bör stå fast. Den nordliga dimensionen och de särskilda förutsättningar som den innebär bör lyftas fram i arbetet. Ett samordnat svenskt agerande i olika organ är en grundläggande förutsättning för ett trovärdigt och framgångsrikt internationellt arbete. Som regeringen anger är det därför viktigt att det internationella arbete som utförs av myndigheterna i ökad utsträckning samordnas med . I dessa avseenden delar utskottet således regeringens bedömning. Utskottet vill dock tillägga vikten av att detta förberedande beredningsarbete även förankras i när det gäller frågor av mer strategisk eller politisk betydelse. Vidare konstaterar utskottet i likhet med regeringen att de senare årens utveckling i , främst med avseende på utvidgningen av EU, innebär att formerna och innehållet för det fortsatta Östersjösamarbetet på det transportpolitiska området bör ses över. I detta avsnitt behandlade motioner handlar om vilka frågor som bör driva i det internationella arbetet i syfte att åstadkomma ett hållbart och effektivt transportsystem. Då såväl utskottet som regeringen anger som sin bedömning att agerande bör utgå från de av transportpolitiska målen, som handlar om ett hållbart och samhällsekonomiskt effektivt transportsystem, ser utskottet inte något behov av något initiativ med anledning av dessa motioner. De avstyrks därför. Motionsförslag om tillåten längd på fordonsekipage behandlades av utskottet i betänkande 2005/06:TU8 Väg- och fordonsfrågor, där utskottet uppmärksammade att försöksverksamhet med längre fordon, i syfte att effektivisera vägtrafiken och förbättra miljön, pågår i i . Bland annat mot denna bakgrund var utskottet inte berett att ta något initiativ i frågan. Utskottet kvarstår vid sin tidigare bedömning och avstyrker motionsförslagen. Givet EU-frågornas betydelse inom transportpolitiken anser utskottet att väl fungerande samråd och aktivt informationsutbyte mellan regeringen och i dessa frågor är mycket angeläget. Utskottet välkomnar därför att frågan uppmärksammas i propositionen. De rutiner som utskottet och utarbetat har enligt utskottets mening varit värdefulla och bör kunna utgöra en god grund för fortsatt utveckling som tryggar att ges ett stärkt inflytande i det allt viktigare samarbetet inom transportområdet på EU-nivå. Utskottets förslag i korthet Utskottet ställer sig positivt till den utveckling av planeringssystemet som regeringen redogör för i propositionen. Med hänvisning till pågående utvecklingsarbete föreslås avslå motionsförslag om planeringssystemet för åtgärder i väg- och järnvägsinfrastrukturen. Jämför reservationerna 12 (m, fp, kd, c), 13 (c) och 14 (m, fp, kd, c). Dagens infrastrukturplanering för vägar och järnvägar sker i två steg: inriktningsplanering och åtgärdsplanering. I inriktningsplaneringen beslutar om mål, ekonomiska ramar och inriktning för den kommande planeringsperioden. Åtgärdsplaneringen sker sedan genom att , och länen, utifrån de ramar och riktlinjer som varit resultatet av inriktningsplaneringen, utarbetar nationella stomnäts- respektive väghållningsplaner samt länsplaner för regional infrastruktur. De nationella länsplanerna fastställs därefter av regeringen medan länsplanerna fastställs på regional nivå. Regeringen redovisar sitt ställningstagande i form av en skrivelse till . För en mer ingående beskrivning av planeringssystemet se exempelvis rapporten av vägar och järnvägar - en uppföljnings- och utvärderingsstudie (2003/04:URD4). En omfattande diskussion har förts i olika forum om planeringssystemets effektivitet, legitimitet och relevans. Bland annat mot denna bakgrund har ett antal utredningar av olika aspekter av processen gjorts, inte minst i anknytning till planeringsomgången för . Utskottet vill särskilt uppmärksamma sin genomförda studie om roll i den långsiktiga infrastrukturplaneringen (2003/04:URD4). Vid behandlingen av regeringens proposition 2003/04:95 Utökade planeringsramar för väg- och järnvägsinvesteringar 2004-2015, i vilken regeringen redovisade utfallet av denna planeringsomgång, redogjorde utskottet för sin inställning i ett antal frågor inom detta område. Utskottet ansåg att ett förtjänstfullt och angeläget utredningsarbete bedrivits kring planeringsprocessens utformning och innebörd och utgick från att de frågor som uppmärksammats inom ramarna för detta arbete kan ges en fortsatt behandling i den vidare utvecklingen av infrastrukturplaneringen, bl.a. i syfte att kontinuerligt anpassa infrastrukturplaneringen till förändringar i omvärlden och utifrån de krav som kan ställas på processen. Det gäller bl.a. krav på en väl fungerande mål- och resultatstyrning. Se utskottets betänkande för en utförlig redogörelse för utskottets ställningstagande. Regeringen konstaterar i propositionen att önskemål framförts om att förenkla, påskynda, förkorta och öka flexibiliteten i processerna. anges att det finns en risk att förenklingar kan leda till otillräckligt demokratiskt inflytande och minskad rättssäkerhet för den enskilde. Det är därför viktigt att upprätthålla en balans i dessa avseenden. Enligt regeringens bedömning bör därför pågående arbetet med att förenkla, påskynda och effektivisera de planerings- och beslutsprocesser som berör transporter och infrastruktur fortsätta, som föreslagna förändringar beaktar kraven på demokratiskt inflytande och rättssäkerhet samt behovet av att processerna skall kunna överblickas av medborgarna. Utgångspunkten för utvecklingen av infrastrukturen bör enligt regeringens bedömning vara de transportpolitiska målen. Ett genomförande av inriktningsplaneringen bör således bidra till att de transportpolitiska målen nås. Inriktningsplaneringen bör förenklas och fokusera på följande analyser och underlag: - Analyser av åtgärder som i särskilt hög grad kan påverka transportbehovet och val av transportsätt för olika grupper av kvinnor och män i olika åldrar samt för näringslivet. - Underlag till regeringens förslag till om planeringsramar för infrastruktur och fördelning mellan olika typer av åtgärder. Infrastrukturplaneringen och den regionala utvecklingsplaneringen bör vara samordnad på länsnivå vad gäller övergripande strategiska mål och prioriteringar för den regionala utvecklingen. Angående de i regeringens bedömning nämnda förenklingarna av inriktningsplaneringen anges att den lägesanalys som inleder planeringsarbetet har stora likheter med uppdrag att fortlöpande följa upp de transportpolitiska målen. Dessa två uppgifter bör med fördel kunna läggas samman. Utöver detta ser regeringen ett särskilt behov av två typer av underlag. För det första: analyser av åtgärder som i särskilt hög grad kan påverka transportbehovet och val av transportsätt för olika grupper av kvinnor och män i olika åldrar samt för näringslivet. För det andra: Underlag till regeringens förslag till om planeringsramar för infrastruktur och fördelning mellan olika typer av åtgärder. I propositionen anges att detta förslag reducerar analyserna som myndigheterna skall göra som frågan om hur de ekonomiska ramarna för infrastrukturen skall fördelas huvudsakligen läggs på den politiska nivån. Genom att beslut om övergripande mål och delmål för transportpolitiken även skall gälla för infrastrukturen säkerställs inflytande över infrastrukturplaneringen. Angående samordningen av infrastrukturplanering och den regionala utvecklingsplaneringsprocessen anges att det främsta syftet är att föra de strategiska inriktningsbesluten och åtgärdsbesluten närmare motsvarande prioriteringar inom det regionala utvecklingsarbetet. Möjligheten att uppnå målen och att utföra identifierade åtgärder ökar då flera processer verkar för likartade mål. Med denna samordning vill regeringen uppnå ett bättre underlag för prioriteringar genom att tillföra båda processerna ett helhetsperspektiv. Regeringen anser, inte minst mot bakgrund av förslag, att det bör ställas krav på trafikhuvudmännen att utarbeta långsiktiga strategiska planer för den lokala och regionala kollektivtrafiken i länen. Nuvarande trafikförsörjningsplaner är på vissa håll inte tillräckliga men bör ändå vara en god utgångspunkt när trafikhuvudmännen skall utarbeta de nya långsiktiga strategiska planerna. Det är angeläget att dessa planer utarbetas för att öka den långsiktiga kopplingen mellan trafikering och infrastrukturåtgärder samt för att öka kopplingen till den fysiska planeringen och den regionala utvecklingsplaneringen. Regeringen avser tillsätta en utredning med uppdrag att genomföra en översyn av lagstiftningen för trafikhuvudmännen. Utredningen bör ges uppdrag att i samarbete med berörda aktörer ta fram förslag till innehåll och form för en sådan långsiktig och strategisk planering av trafikhuvudmännen. Övergripande frågor i infrastrukturplaneringen m.fl. (fp) talar i motion 2004/05:N242 om infrastrukturplaneringen. Enligt motionärerna är det angeläget att utbyggnaden av transportinfrastrukturen ges en långsiktig och mer förutsägbar inriktning än vad som är fallet. Infrastrukturprojekt som främjar ekonomisk tillväxt bör prioriteras (yrkande 3). m.fl. (kd) finner i motion 2004/05:T459 att infrastrukturplaneringen för uppvisat stora brister. Det är bl.a. svårt att se kopplingen mellan de av beslutade transportpolitiska målen och de av regeringen eller länen beslutade infrastrukturplanerna. Motionärerna kräver därför en oberoende granskning av hur regeringen följt beslut i detta avseende (yrkande 2). Motion 2005/06:T578 av m.fl. (s) handlar om kommunikationer i skogslänen. För att kunna utveckla hela landet är det enligt motionärerna nödvändigt att tillvarata kapaciteten som skapas av den dagens stora satsning på järnvägsinfrastruktur. Staten och regionerna måste därför gemensamt utarbeta långsiktiga strategiska trafikförsörjningsprogram som kopplas till de regionala utvecklingsprogrammen (yrkande 11). m.fl. (c) finner i motion 2004/05:T394 att många beslut fattas på nationell nivå, trots att konsekvenserna är regionala. Detta förhållande anges gälla inom infrastrukturplaneringen. Enligt motionärerna finns det därför anledning att låta se över ansvarsfördelningen inom detta område (yrkande 1). () föreslår i motion 2005/06:T440 vissa förändringar av ansvarsfördelningen i infrastrukturplaneringen. Regionerna i landet bör tilldelas medel och beslutsmakt. De olika länen bör få ett större utrymme att själva bygga infrastrukturen efter givna tilldelade ramar. bör planeringen få en mer realistisk tidshorisont. En viktig förutsättning för att få en positiv utveckling i en region är att det finns grundläggande service i form av vägar, järnvägar, flyg, post och telekommunikationer. I motion 2005/06:T578 av m.fl. (s) föreslås mot denna bakgrund att regionalpolitiska och sociala hänsyn skall väga tyngre vid prioriteringarna i infrastrukturplaneringen (yrkande 1). Vidare anges att den politiska styrningen av åtgärder i landets infrastruktur måste stärkas, utan att därmed förlora de fördelar som konkurrens kan ge. Det måste bli mindre lönsamt att bara "plocka russinen ur kakan". Därför måste konkurrenslagstiftningen ses över, så att den inte förhindrar en effektiv regionalpolitik (yrkande 2). I motion 2005/06:N481 av m.fl. (c) anges att en väl fungerande infrastruktur, både fysisk och digital, är en nyckelfråga i det moderna samhället och av avgörande betydelse för att skapa tillväxt på landsbygden. Staten måste ta ansvaret för infrastrukturen, som lokala och regionala organ ges större inflytande i prioriteringarna inom detta område (yrkande 10). m.fl. (fp) talar i motion 2005/06:T339 om järnvägsinfrastrukturens betydelse i arbetet med att öka järnvägens andel av godstrafiken. En viktig åtgärd är enligt motionärerna att utvidga de genomförda förändringarna av så att även järnvägsprojekt omfattas. Detta i syfte att minska tidsutdräkten för planprocesser (yrkande 1). I motion 2005/06:T559 av m.fl. (fp) konstateras att förändrats på så sätt att vissa verksamheter som tidigare fordrade tillåtlighetsprövning av regeringen nu har undantagits. Motionärerna föreslår att detta undantag även skall gälla mindre utbyggnader av järnväg, vilket enligt motionärerna skulle innebära mindre förseningar av utbyggnaden av järnvägen (yrkande 24). () uppmärksammar i motion 2004/05:T239 ett större infrastrukturprojekt som på grund av olika beslut i olika rättsliga instanser blir dyrare än nödvändigt och tar än beräknat. Enligt motionären är det angeläget att se över relevanta regler och rutiner så att liknande situationer undviks framöver. I motion 2005/06:K284 av () och (-) konstateras att reglerna för byggande av väg och byggande av järnväg skiljer sig åt, i det att procedurerna för byggande av järnväg är mer komplicerade. Motionärerna föreslår att väglagen (1971:948) och lagen om byggande av järnväg (1995:1649) samordnas på lämpligt sätt (yrkande 3). m.fl. (mp, -) föreslår i motion 2005/06:Sk415 att kommuner skall ges rätt att ställa krav på olika verksamheter att ta ansvar för den trafik de genererar. Detta gäller inte minst i samband med genomförandet av nyexploateringar, då en transportplan bör tas fram för att minimera de genererade transporternas negativa miljöpåverkan (yrkande 3). Övergripande frågor i infrastrukturplaneringen I samband med behandling av regeringens förslag till utökade planeringsramar för väg- och järnvägsinvesteringar 2004-2015 (prop. 2003/04:95) redogjorde utskottet för sin inställning i ett antal frågor som berör planeringen av väg- och järnvägsinfrastruktur. Utskottet angav att det, mot bakgrund av planeringsprocessens betydelse för transportsystemets utveckling, är av största vikt att infrastrukturplaneringen kontinuerligt utvärderas och utvecklas, samt att bl.a. frågorna om processens legitimitet och inflytande måste beaktas. Utskottet konstaterar därför med tillfredsställelse att ett utvecklingsarbete bedrivits samt att regeringen i propositionen återkommer till med sina bedömningar i några av de centrala frågorna. Enligt regeringens bedömning bör det pågående arbetet med att förenkla, påskynda och effektivisera de planerings- och beslutsprocesser som berör transporter och infrastruktur fortsätta, som föreslagna förändringar beaktar kraven på demokratiskt inflytande och rättssäkerhet samt behovet av att processerna skall kunna överblickas av medborgarna. Utskottet ställer sig bakom denna inriktning, som är i linje med utskottets tidigare ställningstagande. Inte minst mot bakgrund av utskottets ställningstagande till förmån för förenklingar i infrastrukturplaneringen ser utskottet positivt på regeringens bedömning att inriktningsplaneringen bör förenklas och fokusera på de analyser som anges i propositionen. Såvitt gäller bedömningen att den lägesanalys som inleder planeringsarbetet har stora likheter med uppdrag att fortlöpande följa upp de transportpolitiska målen och att dessa två uppgifter med fördel bör kunna läggas samman, vill utskottet påminna om att det redan i betänkande 2003/04:TU10 ställde sig bakom detta förslag. Utskottet vill även poängtera behovet av att det fortsatta utvecklingsarbetet beaktar behovet av långsiktighet och förutsägbarhet i infrastrukturplaneringen. Det långsiktiga perspektivet måste således vara en ledstjärna, även om detta inte får innebära att den långsiktiga planeringen blir så oflexibel att den omöjliggör förändringar som kan motiveras utirån snabba omvärldsförändringar. Syftet med motionsförslag om behovet av långsiktighet i infrastrukturplaneringen kan anses tillgodosett med vad som här anförts. Utskottet vill även understryka vikten av att planerna inte blir inaktuella eller ogenomförbara på grund av ett förändrat statsfinansiellt läge. Årliga uppdateringar kan därför motiveras, under förutsättning att den långsiktiga framförhållningen som beskrivits ovan beaktas och att uppdateringarna tar sin utgångspunkt i den av beslutade politiska inriktningen, liksom långsiktsplanerna har sin utgångspunkt i de riksdagsbeslut som avslutar infrastrukturplaneringen. Med anledning av ett motionsförslag om kopplingen mellan de av beslutade transportpolitiska målen och de av länen och regeringen fastställda åtgärdsplanerna vill utskottet hänvisa till att , i samband med regeringens skrivelse till om åtgärdsplanerna har tillfälle att kommentera utfallet av åtgärdsplaneringen. I den årliga mål- och resultatuppföljningen med anledning av regeringens budgetproposition finns det vidare möjlighet att kommentera vidtagna åtgärders betydelse i arbetet med att uppfylla de transportpolitiska målen. Utskottet har därför i avsnittet om de transportpolitiska målen förutsatt ett vidare utvecklingsarbete av mål- och resultatuppföljningen. En översyn i enlighet med motionens förslag är därför inte nödvändig. Utskottet välkomnar även regeringens förslag att det bör ställas krav på trafikhuvudmännen att utarbeta långsiktiga strategiska planer för den lokala och regionala kollektivtrafiken i länen. Motionsförslag om att staten och regionerna gemensamt måste utarbeta långsiktiga strategiska trafikförsörjningsprogram som kopplas till de regionala utvecklingsprogrammen blir därmed tillgodosett. Yrkandet avstyrks följaktligen. Utskottet delar den grundsyn som kommer till uttryck i motionerna om att åtgärder i infrastrukturen har en stor betydelse för den regionala utvecklingen. Denna grundsyn kommer även till uttryck i det transportpolitiska delmålet om en positiv regional utveckling och är därmed en av utgångspunkterna för infrastrukturplaneringen. Det är därför viktigt att planeringsprocessens utformning möjliggör att regionala behov beaktas. Mot denna bakgrund har utskottet betonat vikten av att länen har ett stort inflytande i planeringen samt att detta även bör gälla sådana vägar som är stamvägar, i de fall åtgärderna föranleds av ett lokalt eller regionalt behov. Utskottet förutsatte även inför den senaste planeringsomgången att såväl som fördjupar sitt samrådsarbete och ökar insynen i sin interna beslutsprocess i syfte att på bästa sätt ta hänsyn till lokala och regionala strategier och program. Detta ökar även den demokratiska förankringen av processen. I den planeringsperiod som avslutats har länen vidare spelat en viktig roll när det gäller framtagande av underlag i planeringsprocessen. Såvitt gäller beslut om infrastrukturåtgärder som avser åtgärder på de regionala vägar vill utskottet påminna om att dessa fattas inom ramen för länsplanen, dvs. på regional nivå. Utskottet anser mot denna bakgrund att syftet med de motioner som begär ett starkt regionalt inflytande är tillgodosedda. Utskottet är därför inte berett att föreslå att vidtar någon åtgärd med anledning av motionsförslagen om ett ökat regionalt inflytande i planeringsprocessen. Frågan om regleringen av den fysiska planeringen har uppmärksammats i ett antal motioner. I en motion anges att dagens regelverk stadgar en planerings- och prövningsprocess som är för lång och omständlig. I två motionsyrkanden föreslås att de genomförda förändringarna av bör utvidgas så att även järnvägsprojekt omfattas. Detta i syfte att minska tidsutdräkten för planprocesser. I en motion föreslås att Väglagen (1971:948) och lagen om byggande av järnväg (1995:1649) samordnas, mot bakgrund av att procedurerna för byggande av järnväg är mer komplicerade än för vägar. Slutligen föreslås att kommuner skall ges rätt att ställa krav på olika verksamheter att ta ansvar för den trafik de genererar, inte minst i samband med genomförandet av nyexploateringar, då en transportplan bör tas fram för att minimera de genererade transporternas negativa miljöpåverkan Utskottet ser det som angeläget att förkorta och effektivisera planeringsprocessen och instämmer därmed med motionärerna i denna del. Det är dock även viktigt att möjligheten att uppnå miljömålen inte försvåras eller att allmänhetens rätt till insyn och deltagande åsidosätts. Utskottet ser därför positivt på att regeringen tillsatt två utredningar som parallellt ser över och lämnar förslag till åtgärder som berör den fysiska planeringsprocessen. Den ena är och den andra är av plan- och bygglagstiftningen, . Kommittéernas slutbetänkanden, som avlämnats , bereds inom . Utskottet förutsätter att här behandlade motionsförslag övervägs i det fortsatta beredningsarbetet. Enligt utskottets mening finns det dock inte några skäl att föregripa denna process genom att föreslå ett riksdagsinitiativ med anledning av här behandlade motioner. De avstyrks därmed med hänvisning till pågående beredning. Utskottets förslag i korthet bör avslå motionsförslag om bl.a. alternativ finansiering av transportinfrastruktur. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstagande i frågan. Jämför reservationerna 15 (m, fp, kd, c), 16 (m) och 17 (fp, kd, c). Enligt lagen (1996:1059) om statsbudgeten skall investeringar i infrastruktur finansieras med anslag över statsbudgeten. Det innebär att investeringarna direktavskrivs, dvs. betalas på en gång med statens löpande inkomster. har dock möjlighet att besluta att en investering, t.ex. i vägar eller järnvägar, skall finansieras på ett annat sätt. har sådan alternativ finansiering varit föremål för utredningsarbete och i betydande utsträckning också använts. Motiv som framförts är att det möjliggör en effektivisering av infrastruktursatsningar, bl.a. genom att genomförandet kan tidigareläggas, liksom en ökad riskspridning. De olika formerna har också olika ekonomiska konsekvenser för staten. Det som är gemensamt för flertalet av dem är att kostnaden för investeringen sprids ut . Exempel på alternativ finansiering är: - vägavgift eller broavgift (t.ex. ), - lån i (t.ex. Närtidssatsningen på prioriterade objekt 2002-2004), - statligt garanterade lån på marknaden (t.ex. t.o.m. ), - lån från kommuner, s.k. förskottering (t.ex. ),