bet · GT01JuSoU1 · 2006-04-06 00:00:00 — Den kvalitet som har uppnåtts, exempelvis inom samordning och kriminalvård, måste nu värnas och vidareutvecklas. Vidare anför regeringen att det är angeläget att kunskapen om flickor/kvinnor och narkotika fördjupas och att metoder i det förebyggande arbetet liksom vårdinsatserna utvecklas så att de når och möter både mäns och kvinnors behov. Regeringens uppfattning är att kunskapen behöver fördjupas om missbruk ur ett folkhälsovetenskapligt genusperspektiv samt att fler metoder med ett uttalat jämställdhetsperspektiv skall utvecklas både inom det förebyggande arbetet och när det gäller vård och behandling. Enligt tillgängliga data så utgör män av de tunga missbrukarna, och det är motsvarande andel i behandlingssystemet. När det gäller andelen unga som använt narkotika (enligt CAN:s skolundersökningar) så är det lika många flickor som använt narkotika som pojkar. Enligt regeringens bedömning skall, som nämnts ovan, narkotikapolitiska insatser riktas mot tillgången och efterfrågan på narkotika i syfte att minska nyrekryteringen till missbruk, förmå personer med missbruksproblem att upphöra med sitt missbruk samt att minska tillgången på narkotika. Det är viktigt att balansen mellan olika insatser för att minska efterfrågan och tillgången på narkotika upprätthålls och att narkotikapolitikens tydliga socialpolitiska och folkhälsopolitiska profil bibehålls. Förebyggande insatser, vård och behandling och begränsning av utbudet är åtgärder som ömsesidigt förstärker varandra. Att satsa på en effektiv vård är också en viktig förebyggande insats. Framgångsrik vård, som leder till att personer med missbruksproblem slutar använda narkotika, innebär att narkotikamarknaden begränsas och utbudet minskar eftersom missbrukare inte bara är konsumenter av narkotika utan också ofta själva handlar med narkotika. Framgångsrika vårdinsatser har också en direkt positiv effekt för bl.a. anhöriga till personer med missbruksproblem och särskilt deras barn. Effektiva kontrollinsatser, slutligen, leder inte bara till en minskad tillgång på narkotika utan har även för många en avhållande effekt. I motion So6 (kd) yrkande 1 (delvis) yrkas att avslår proposition 2005/06:30 utom såvitt avser förslaget om ändring i lagen (1976:371) om behandling av häktade och anhållna m.fl. Vidare begärs i motionen, yrkande 2 (delvis), att regeringen återkommer med en handlingsplan som innehåller konkreta förslag och tydliga målsättningar. Enligt motionärerna saknar propositionen en konkretisering av vad en mätbar måluppfyllelse i praktiken innebär. I motion 2004/05:So36 (m) yrkande 1 riktas kritik mot regeringens narkotikapolitik. Motionärerna anför att det behövs ökade resurser till polis, domstolar, kriminalvård och tullen för att minska narkotikans utbredning. I motion So1 (m) yrkande 1 (delvis) anförs att regeringens missbrukspolitik har misslyckats. Enligt motionärerna krävs det nya arbetsmetoder och en ny syn på narkotikapolitiken. I yrkande 9 anförs beträffande narkotikapolitiska mål att tillgången på narkotika bland ungdomar ökar och att priserna blir allt lägre. Enligt motionärerna synes en totalrevidering av narkotikapolitiken alltmer nödvändig. I motion So3 (c) yrkande 1 begärs att den narkotikapolitiska handlingsplanen bereds i ett särskilt utskott för narkotikapolitiska frågor sammansatt av socialutskottet och justitieutskottet. I motion 2003/04:So345 (fp) yrkande 1 anförs att ett etappmål för den svenska narkotikapolitiken bör ställas upp inom ramen för det övergripande målet om ett narkotikafritt samhälle. Förslagsvis bör narkotikamissbruket minska till en tredjedel av vad det är . I motion Ju332 (fp) yrkande 11 anför motionärerna att bekämpandet av narkotika i första hand är en fråga om att upprätthålla förbudet, sekundärt en fråga om missbrukarvård. Ansvaret för narkotikafrågan bör därför inte ligga under utan under . I motion 2004/05:So35 (v) begärs att regeringen återkommer med en särskild resultatskrivelse som redovisar resultatet av insatser för narkotikabekämpning. Motionärerna anför att den avlämnade resultatskrivelsen inte har det innehåll som var avsett. Resultatskrivelsen borde innehålla en redogörelse för utgångsläget vid redovisningsperiodens början, en beskrivning av vidtagna åtgärder och uppnådda resultat samt regeringens analys och bedömning. har vid ett antal tillfällen, senast i det av godkända betänkandet 2002/03:SoU5 Vissa narkotikafrågor behandlat motionsyrkanden om att fastställa ett etappmål för den svenska narkotikapolitiken. Utskottet vidhöll att målet om ett samhälle fritt från narkotika kan verka utopiskt men att denna vision kan ge inspiration och vägledning i det vardagliga arbetet mot narkotika. Utskottet konstaterade vidare att regeringen förordat att kommunerna uppställer såväl kortsiktiga som långsiktiga mål i sina lokala narkotikastrategier samt att insatserna utvärderas och följs upp med mätbara indikatorer. Motionen ansågs därmed i huvudsak tillgodosedd (s. 12; res. Sammansatta justitie- och socialutskottet vill inledningsvis betona att det råder en enighet mellan alla riksdagspartier om att målet för narkotikapolitiken i skall vara ett narkotikafritt samhälle. Narkotikapolitiska insatser skall riktas mot tillgången och efterfrågan på narkotika, i syfte att minska nyrekryteringen till missbruk, att förmå personer med missbruksproblem att upphöra med sitt missbruk och att minska tillgången på narkotika. Utskottet vill även betona att det arbete som bedrivs kräver uthållighet och måste vara långsiktigt. Att vidmakthålla den avvisande hållningen bland unga är angeläget, och politikens innehåll måste enligt utskottets uppfattning ständigt kommuniceras. För att begränsa ungdomars experimenterande med narkotika behövs saklig information i kombination med ett bra skolklimat, en trovärdig dialog kring narkotika och ett fungerande samarbete med föräldrar och elevhälsa. Det narkotikapolitiska beslut som fattades (prop. 1984/85:19 och 46, bet. 1984/85:JuU12, SoU8, SkU9 och UbU7) utgör grunden för en samordnad och intensifierad narkotikapolitik. Målet har alltsedan dess varit att skapa ett narkotikafritt samhälle där annat bruk av narkotika än det som är medicinskt motiverat inte kan accepteras. har därefter upprepade gånger slagit fast att målet för den svenska narkotikapolitiken är att skapa ett narkotikafritt samhälle. Utskottet finner ingen anledning att ompröva de för narkotikapolitiken fastlagda målen. bör därför åter slå fast att det övergripande målet för politikområdet Narkotikapolitik är ett narkotikafritt samhälle. Vidare skall narkotikapolitiska insatser riktas mot tillgången och efterfrågan på narkotika, i syfte att minska nyrekryteringen till missbruk, att förmå personer med missbruksproblem att upphöra med sitt missbruk och att minska tillgången på narkotika. bör således bifalla regeringens proposition i denna del. Vid denna bedömning avstyrker utskottet motion So6 (kd) yrkandena 1 och 2, båda i här behandlad del. Utskottet står bakom inriktningen i handlingsplanen. Följaktligen delar utskottet inte de synpunkter som framförs i motionerna 2004/05:So36 (m) yrkande 1 samt So1 (m) yrkandena 1 i här behandlad del och 9. Mot bakgrund av att ett sammansatt utskott behandlar narkotikahandlingsplanen får vidare motion So3 (c) yrkande 1 anses tillgodosedd. Utskottet har förståelse för uppfattningen i motion 2003/04:So345 (fp) yrkande 1 om etappmål för narkotikapolitiken. Utskottet vidhåller dock socialutskottets uppfattning och menar alltjämt att motionen får anses i huvudsak tillgodosedd. Hur ansvaret för olika politikområden skall fördelas mellan olika departement är en fråga för regeringen. Något tillkännagivande bör därför inte göras med anledning av vad som anförs i motion Ju332 (fp) yrkande 11. Utskottet vill dock för egen del betona vikten av att narkotikapolitikens tydliga socialpolitiska och folkhälsopolitiska profil bibehålls. måste, i linje med balansen i politiken, ansvaret för brottsbekämpningen tydliggöras. Utskottet ser med tillfredsställelse på att regeringen i sin resultatskrivelse återkommit med en redogörelse för åtgärder som vidtagits på det narkotikapolitiska området. Utskottet delar inte den uppfattning som framförs i motion So35 (v), varför bör avstyrka motionen.Utskotten har vidare regelbundet informerat sig om det arbete som bedrivits inom ramen för regeringens narkotikapolitiska samordning. Genom den information som erhållits har utskotten fått en god bild av såväl utvecklingen av narkotikasituationen som det arbete som utförs på narkotikaområdet. Utskottet återkommer i de följande avsnitten till resultatskrivelsens innehåll. Insatser för att minska nyrekryteringen till missbruk Utskottets förslag i korthet bör, främst med hänvisning till att motionerna får anses tillgodosedda med vad som anförs i handlingsplanen, avslå motionsyrkanden om förebyggande insatser. bör även avslå motionsyrkanden om att bör ges den nationellt samordnande ledningen för det drogförebyggande arbetet och att stödet till de kommunala drogsamordnarna bör permanentas. Jämför reservationerna 5 (m, fp, kd, c), 6 (m, fp, kd, c), 7 (fp) och 8 (fp, kd). Regeringen anser att metodutveckling och förebyggande insatser bör erbjudas bl.a. inom följande områden. - Utbildning i skolan om narkotika och alkohol som fokuserar på sociala influenser och kompetenshöjande träning för eleverna i kombination med ett aktivt föräldraengagemang. - Insatser för att tidigt upptäcka och hjälpa ungdomar som t.ex. skolkar eller missbrukar alkohol eller narkotika. - Tidiga stödinsatser för psykosocialt utsatta barn, ungdomar och deras familjer samt till barn i familjer med missbruksproblem. - Åtgärder för att göra narkotikan mindre tillgänglig. - Information och annat opinionsskapande arbete som bidrar till att skapa och upprätthålla ett stöd för en restriktiv narkotikapolitik. - Insatser inom arbetslivet. Förebyggande insatser har prioriterats och fått ett stort genomslag . Både nationella och lokala opinions- och informationsinsatser har genomförts. Kommunernas verksamhet har bl.a. inneburit insatser riktade till ungdomar och föräldrar, med skolan som en viktig arena. Enligt CAN:s skol- och värnpliktsundersökningar har narkotikaanvändningen minskat något. Även om tillgängliga data tyder på en relativt stabil situation , är det regeringens bedömning att det krävs en fortsatt satsning på att utveckla det förebyggande arbetet. Av de remissinstanser som uttalat sig framgår att det finns ett starkt stöd för de prioriteringar som uttrycks i den nuvarande handlingsplanen men att det behövs ett fortsatt statligt stöd för utvecklingen. har här enligt regeringen en viktig roll som och som stöd till regionalt och lokalt folkhälsoarbete. Ett effektivt förebyggande arbete mot narkotika måste utgå från ett helhetsperspektiv på barns och ungdomars levnadsvillkor och rymma insatser såväl inom barnomsorg, fritidsverksamhet, grund-, gymnasie- och högskola som arbetsmarknad och , hälso- och sjukvårdens och polisens arbete. Till exempel är skolans möjligheter att hävda en drogrestriktiv linje beroende av stöd från det övriga samhällets värderingar och de attityder till droger som finns bland vuxna. En kombination av insatser är nödvändig där samverkan med både föräldrar och samhället i övrigt har stor betydelse. För att förebyggande arbete skall vara framgångsrikt krävs också att inte endast generella insatser utan också insatser anpassade till den avsedda målgruppen görs. Enligt regeringen måste narkotikafrågan ges politisk prioritet lokalt och nationellt och den allmänna opinionen och lokalsamhällets resurser mobiliseras. För att upprätthålla och stärka opinionen mot droger bland barn och ungdomar krävs framför allt att barnen och ungdomarna själva engageras i och får inflytande över det förebyggande arbetet samt att de i dialog med vuxna ges möjlighet att diskutera narkotikapolitiska frågor. Narkotikaförebyggande arbete, tillsammans med annat drogförebyggande arbete, utgör ett viktigt inslag i ett generellt folkhälsoarbete som ytterst syftar till att ge barn och ungdomar en god uppväxtmiljö. kan insatser inom folkhälsopolitikens övriga målområden stödja det drogförebyggande arbetet. Det finns enligt regeringen anledning att särskilt lyfta fram målområde tre som syftar till att skapa trygga och goda uppväxtvillkor, ytterst den viktigaste aspekten för allt förebyggande arbete. Även övriga målområden som syftar till delaktighet och inflytande i samhället och social trygghet är viktiga i sammanhanget. Enligt regeringen bör förebyggande insatser mot narkotika också, så långt möjligt, integreras med insatser och information för att förebygga missbruk av andra ämnen, såsom alkohol, lösningsmedel, dopningspreparat m.m. Regeringen pekar på att det yttersta syftet med förebyggande insatser är att de skall leda till att så många individer som möjligt tar avstånd från narkotika, att de som har en positiv attityd till narkotika förändrar sin inställning och att de som prövat eller använder narkotika förändrar sitt beteende. För att uppnå dessa målsättningar krävs olika arbetsmetoder inom en rad olika områden. Riktad information bör ges till olika kategorier av ungdomar. Även föräldrar och andra vuxna bör få kunskap om narkotika och dess verkningar samt information om narkotikaläget i kommunen. På många håll har särskilda föräldrautbildningar genomförts med gott resultat. Regeringen anför vidare att fortsatta utvecklingsinsatser måste genomföras för att förstärka skolans insatser i det förebyggande arbetet. Av skollag och läroplaner framgår att skolan bör utforma mål för sin undervisning om tobak, alkohol och andra droger, information om vad som sker vid upptäckt av missbruk av något slag, åtgärder mot skolk, strategier för elev- och föräldrasamverkan samt för kompetensutveckling av personalen. Målen bör vara tydliga och lätta att utvärdera och följa upp samt revideras vid behov. Regeringen har givit i uppdrag att bilda en arbetsgrupp med en rad berörda myndigheter m.fl. för implementering av alkohol- och narkotikaförebyggande arbete i skolan. överlämnade till regeringen en konkret treårig implementeringsplan för dessa insatser. Enligt uppdraget skall institutet föra ut kunskap till beslutsfattare och tjänstemän i kommunerna och till skolorna om kunskapsbaserade verkningsfulla metoder för att stärka det alkohol- och narkotikaförebyggande arbetet i skolan. Arbetet skall rapporteras till regeringen , med slutrapport . Metodutvecklingen inom det förebyggande arbetet bör enligt regeringen inriktas på dels metoder för uppföljning och utvärdering av preventiva insatsers effekt med särskild inriktning på lokalt förebyggande arbete, dels metoder för att identifiera och nå olika målgrupper, dels metoder som involverar frivilligorganisationerna. Enligt regeringen måste det förebyggande arbetet baseras på kunskap och kompetens. Kunskapsgenerering och kompetensutveckling måste stödjas. Forskningsområdet bör prioriteras, och resultaten bör regelmässigt sammanställas och analyseras. Av särskild vikt är att kunskaper från forskning och metodutveckling kan föras ut på fältet. Kompetensen bland dem som arbetar med förebyggande frågor kan vidare förstärkas genom olika insatser såsom förbättrad grundutbildning, handledning, fortbildning, utvärdering och uppföljning. Regeringen anser vidare (s. 41) att systemet med alkohol- och narkotikapolitiska samordnare utgör en viktig del av det förebyggande arbetet på lokal nivå. Det är därför angeläget att den organisation med lokala och regionala samordnare som har byggts upp över nästan hela landet vidareutvecklas. Regeringen avser därför att fortsätta det temporära stödet till samordnarna. Däremot anser regeringen att det finansiella stödet skall avvecklas . bör inom ramen för sitt ansvar bl.a. utveckla metodmaterial som stöd för kommunernas utvecklingsarbete. I motion 2004/05:So37 (fp) yrkande 1 förespråkar motionärerna att , i linje med den ursprungliga tanken när institutet bildades, bör ges det samordnande ansvaret för det drogförebyggande arbetet. I motion 2004/05:So37 yrkande 2 (fp) påtalas vikten av att den resurs som de kommunala drogsamordnarna utgör tas till vara och inte skingras. Motionärerna anser det nödvändigt att staten fortsätter att stödja det drogförebyggande arbetet och att man i överenskommelser med kommunerna säkerställer att detta arbete blir permanent. I motion 2003/04:So345 (fp) yrkande 7 påtalas att sekundärprevention - att man ingriper mot personer som bedöms ha särskild risk - har kommit i skymundan när det gäller narkotikaprevention. Främst rör det sig om ungdomar som experimenterar med narkotika men ännu inte hunnit utveckla något mer avancerat beroende. I ett antal motioner berörs familjens roll i det förebyggande arbetet. Sålunda anförs i motion 2003/04:So414 (m) yrkande 1 att möjligheterna för föräldrar och andra närstående att upptäcka narkotikabruk på ett tidigt stadium är betydligt större om föräldrarna har goda kunskaper. I motionerna 2003/04:So578 (kd) yrkande 3 och 2004/05:So609 (kd) yrkande 1 framhålls familjens betydelse för barnets utveckling och att föräldrar bör kunna ges stöd genom information om missbruksrelaterade frågor inom ramen för den föräldrautbildning som finns . I motion 2004/05:So37 (fp) yrkande 3 anförs att skolans drogförebyggande arbete framför allt bör karakteriseras av samarbete med föräldrarna om vilka normer som skall gälla i skolan och snabb information till hemmen när problem uppstår, antagande av en alkohol- och drogpolicy för den egna skolan m.m. I motion Ju282 (s) yrkande 2 efterfrågas åtgärder för att stärka den förebyggande verksamheten och ge stöd till utsatta ungdomar, bl.a. förstärkningar till föreningslivet och ett föräldrastöd anpassat till ett mångkulturellt samhälle. I motion Kr412 (kd) yrkande 10 påtalas att arbetet mot missbruk bland unga för att få någon effekt måste ske lokalt i samarbete med ideella organisationer, föräldragrupper, skolor och andra aktörer som når ut till ungdomar som har eller som riskerar att drabbas av ett narkotikaberoende. I motion 2003/04:Ub322 (kd) yrkande 2 anförs att det behövs rikstäckande kampanjer och många andra informationsåtgärder för att motverka ett ökat drogbruk bland ungdomar. I motion So634 (kd) yrkande 3 förespråkas en nationell kampanj mot narkotika riktad till ungdomar. I motion 2004/05:So206 (c)efterfrågas ett nationellt projekt mot narkotika med utgångspunkt från Kumlamodellen. Enligt motionären tillämpar Kumla kommun en effektiv arbetsmetod för att bekämpa distribution och användning av narkotika bland ungdomar. Sammansatta justitie- och socialutskottet delar regeringens uppfattning att det krävs en fortsatt satsning på att utveckla det förebyggande arbetet. Det handlar om att få så många individer som möjligt att ta avstånd från narkotika och att upprätthålla denna inställning, att de som har en positiv attityd till narkotika förändrar sin inställning och att de som prövat eller använder narkotika förändrar sitt beteende. För att uppnå dessa målsättningar krävs olika arbetsmetoder - och såväl generella som riktade insatser - inom en rad olika områden. De båda utskotten har vid en offentlig utfrågning på temat Ungas väg in i missbruk bl.a. erfarit vikten av tidiga insatser för att förhindra att unga hamnar i missbruk. Utskottet delar även regeringens uppfattning att det krävs att narkotikafrågan ges politisk prioritet lokalt och nationellt och att den allmänna opinionen och lokalsamhällets resurser mobiliseras. För att upprätthålla och stärka opinionen mot droger bland barn och ungdomar krävs framför allt att barnen och ungdomarna själva engageras i och får inflytande över det förebyggande arbetet samt att de i dialog med vuxna ges möjlighet att diskutera narkotikapolitiska frågor. I socialutskottet har av tradition rått en bred enighet kring vikten av det förebyggande arbetet och hur det skall bedrivas. Det sammansatta justitie- och socialutskottet anser att de synpunkter på det förebyggande arbetet som förs fram i motionerna 2003/04:So345 (fp) yrkande 7, 2003/04:Ub322 (kd) yrkande 2, 2004/05:So206 (c), So634 (kd) yrkande 3 och Kr412 (kd) yrkande 10 väl överensstämmer såväl med socialutskottets tidigare uttalanden som med vad regeringen anfört i handlingsplanen. Motionerna får därför anses i huvudsak tillgodosedda. Familjen har enligt utskottets mening en betydelsefull roll i det förebyggande arbetet. Även föräldrar och andra vuxna bör därför få kunskap om narkotika och dess verkningar samt information om narkotikasituationen liksom det arbete som bedrivs i den egna kommunen. Som regeringen anför har på många håll särskilda föräldrautbildningar genomförts med gott resultat. Även skolan har en mycket viktig roll i det förebyggande arbetet och för kontakten med föräldrar. Utskottet delar vidare den uppfattning som anförs i motion Ju282 (s) yrkande 2 om att det stöd som ges till föräldrar bör vara anpassat till ett mångkulturellt samhälle och att stöd till föreningslivet är viktigt. Motionerna 2003/04:So414 (m) yrkande 1, 2003/04:So578 (kd) yrkande 3, 2004/05:So37 (fp) yrkande 3, 2004/05:So609 (kd) yrkande 1 och Ju282 (s) yrkande 2 får enligt utskottets mening, mot bakgrund av vad som anförs i handlingsplanen, anses i huvudsak tillgodosedda. I motion 2004/05:So37 (fp) yrkande 1 förespråkas att skall ges den nationella ledningen av det drogförebyggande arbetet. () skall enligt sin instruktion (2001:309) ansvara för sektorsövergripande uppföljning och utvärdering av insatser inom folkhälsoområdet, vara nationellt för metoder och strategier på området och ansvara för övergripande tillsyn inom alkohol-, narkotika- och tobaksområdena. FHI har följaktligen en utomordentligt viktig uppgift i det drogförebyggande arbetet. Ansvaret för samordningen av det förebyggande arbetet på alkohol- respektive narkotikaområdet åligger emellertid och den nationella narkotikasamordnaren. Utskottet anser inte att det finns skäl att ändra på denna ordning. Motion So37 (fp) yrkande 1 avstyrks därför. Utskottet har förståelse för synpunkten i motion 2004/05:So37 (fp) yrkande 2 att stödet till de kommunala drogsamordnarna skall permanentas. När det gäller det drogsamordnande arbetet noterar utskottet med tillfredsställelse att regeringen anser att utvecklandet av ett kommunbaserat, långsiktigt samordnat förebyggande arbete har högsta prioritet. Utskottet delar vidare regeringens uppfattning att systemet med alkohol- och narkotikapolitiska samordnare utgör en viktig del av det förebyggande arbetet på lokal nivå och att det är angeläget att den organisation med lokala och regionala samordnare som har byggts upp över nästan hela landet vidareutvecklas. Utskottet noterar vidare att regeringen avser att fortsätta med det temporära stödet till samordnarna. Något tillkännagivande till regeringen om att stödet bör permanentas är dock inte nödvändigt enligt utskottets uppfattning. Motion 2004/05:So37 (fp) yrkande 2 avstyrks därför. Insatser för att förmå personer med missbruksproblem att upphöra med sitt missbruk Utskottets förslag i korthet bör avslå motioner om vård och behandling för personer som missbrukar narkotika. Motionerna får anses tillgodosedda främst med hänvisning till de åtgärder som beskrivs i handlingsplanen. bör även, främst med hänvisning till tidigare uttalanden, avslå motionsyrkanden om det ekonomiska ansvaret för missbrukarvården, inrättande av en anhörigombudsman, förutsättningarna för tvångsvård, tillhandahållande av avgiftningsplatser m.m. Jämför reservationerna 9 (m, fp, kd, c), 10 (fp), 11 (kd), 12 (m, fp, kd, c), 13 (m), 14 (fp, kd), 15 (v), 16 (kd) och 17 (m) samt särskilt yttrande 1 (v). Regeringen anför att målen för samhällets vård- och behandlingsinsatser är följande. - Alla narkotikamissbrukare skall nås med erbjudande om hjälp och vid behov vård mot sitt missbruk. - Råd, stöd och hjälp skall nå människor i ett tidigt stadium av missbruket.