bet · GT01MJU27 · 2006-05-30 00:00:00 — Enligt motion 2004/05:MJ471 (s) bör fisket ges en plats i de regionala utvecklingsplanerna för kustområdena. Genom att betrakta fisket som en tillgång som kan utvecklas ytterligare i samverkan med andra branscher kan både fisket och skärgården fortleva. Utveckling av nya produkter, baserade även på fiskslag som inte har utnyttjats, är en angelägenhet för kustområdena. Beslut om hävande av restriktionerna för fisket i begärs i motion 2004/05:MJ327 (m). Eftersom restriktionerna enligt motionären ensidigt påverkar ett fåtal företagare utan att skydda det allmänna intresset i någon påtaglig omfattning måste de upphöra. I motion 2005/06:MJ272 (fp) begärs åtgärder som ger bättre förutsättningar för trålfiskekapaciteten längs . Detta skulle säkerställa tillgången på strömming både för konsumtion och till beredningsindustrin och främja ett småskaligt och kustnära fiske längs . Tillgängligt ekonomiskt stöd måste anpassas till regionala och lokala förhållanden, framför allt när det gäller nybyggnationer och modernisering av fiskefartyg (yrkande 1). Eftersom industrifisket utanför Gräsö-Öregrunds fiskareförenings kust bedrivs på sådant sätt att det slår ut den småskaliga fiskerinäringen bör, enligt motion 2004/05:MJ413 (c), få i uppdrag att vidta åtgärder mot problemet med industrifisket i i syfte att främja det småskaliga fisket. Värnandet av det småskaliga och kustnära fisket efter Östersjö- och Bottenhavskusterna är ämnet även för motion 2004/05:MJ535 (s). Fisket är starkt hotat av nya regler för kvoter som gör det möjligt för stora trålare med s.k. moderfartyg i följe att snabbt lägga om från ett slags fiske i till annat slags fiske i och . Enligt motion 2005/06:MJ333 (v) bör strukturmedel användas för att utveckla kustfisket samt attrahera yngre människor till näringen och erbjuda dem adekvat utbildning (yrkande 5). Eftersom den samlade kunskapen om regionala och lokala förhållanden finns hos länsstyrelserna anförs i motion 2005/06:MJ471 (s) att beslut om licenser till de fiskare som bedriver ett småskaligt kustfiske bör överföras till respektive länsstyrelse. Det behövs också förenklinger i den administrativa hanteringen av yrkeslicenser (yrkande 1). Vikten av att insjöfisket ges likvärdiga villkor med marint fiske betonas i motion 2005/06:MJ585 (c). Fångsterna är kvantitetsmässigt tämligen begränsade, men genom att fiskarna med egna insatser kan bereda och ofta sälja fångsten lokalt erhålles förhållandevis höga kilopriser. Eftersom det svenska yrkesmässiga fisket i insjöar är unikt ur ett EU-perspektiv måste regeringen fortsatt arbeta för att detta fiske garanteras med det fisket likvärdiga villkor (yrkande 12). Konsumentperspektivet, småskalig livsmedelsförädling m.m. Enligt motion 2005/06:MJ39 (c) måste sambandet mellan yrkesfiskets produktion och leveranser å ena sidan och folkhälsa och konsumentintresse å den andra förtydligas i fiskeripolitiken.I skrivelsen saknas en koppling mellan produktionsförhållanden och konsumentintresse. För att marknaden skall få tillgång till fisk måste villkoren för fångstsektorn och andra delar av fiskerinäringen vara sådana att produktionen inte hindras. Regeringens omsorg om andra kategorier fiskande får inte stå i vägen för konsumenternas förväntningar och krav på svenskfångad fisk på marknaden (yrkande 3). I motion 2005/06:MJ501 (s) delvis förs fram ett antal synpunkter på svenskt fiske. Bland annat måste konsumenternas rätt till bra information tillgodoses. Om slutsatsen av ett förnyat ställningstagande inom EU till dioxinproblemet blir att även skall omfattas av förbudet måste konsekvenserna både för yrkes- och fritidsfisket liksom för konsumenterna utredas. I motion 2004/05:MJ371 (mp, fp) anförs att, om miljömärkning av fiskeriprodukter skall kunna genomföras, det krävs entydiga kriterier för bedömningen av olika fångstmetoder och deras miljöpåverkan, för hur en enskild fiskares miljöpåverkan genom utsläpp och arbetsmetoder skall kunna mätas och för hur bearbetning av fisken i produktionsleden mellan fiskare och konsument skall vägas in. Om det behövs för att öka förtroendet för en sådan märkning bör staten övervaka hur kriterierna används (yrkande 12). Vikten av att stödja yrkesfiskets arbete med miljö- och kravcertifiering av olika fisken och fiskeslag betonas i motion 2005/06:MJ585 (c). Motionärerna anser en sådan utveckling mycket positiv och värd att stödja. Miljöcertifiering av flera fiskslag ökar också fiskerinäringens trovärdighet och utgör ett bra bevis för att det svenska yrkesfisket bedrivs på ett sätt och med metoder som uppfyller de hårda miljökrav som fordras för att erhålla certifieringen (yrkande 15). Enligt motion 2005/06:MJ446 (kd) bör staten stå för kostnaderna vid ansökan om godkännande för miljömärkning för de bestånd där svenska fiskare huvudsakligen är verksamma. bör få ansvaret för detta, och den i sammanhanget ringa kostnaden bör inrymmas i verkets budget (yrkande 33). Behovet av en informationskampanj om nyttan av att äta svensk fisk påtalas i motion 2004/05:MJ339 (m). bör få i uppdrag att inleda en sådan kampanj. I motion 2005/06:MJ405 (c) föreslås åtgärder som syftar till att underlätta villkoren för fortsatt drift av det kustnära fisket. Beredning, framför allt rökning, och försäljning av fisk i mindre omfattning är en viktig biinkomst för många skärgårdsboende inte minst längs . För att denna verksamhet skall kunna bestå, utkomsten för skärgårdsboende inte beskäras ytterligare och hotet mot en levande skärgård förstärkas bör tillståndskraven inte utökas när det gäller beredning och försäljning av fisk. Det kustnära fiskets fortsatta existens måste säkras och föreskrifterna i livsmedelstillsynen utformas därefter. En proposition om en uppdaterad fiskeripolitik tog ställning till regeringens proposition 2003/04:51 Kust- och insjöfiske samt vattenbruk med förslag om mål och inriktning för den nationella politiken för kust- och insjöfisket samt för fritidsfisket och vattenbruket (bet. 2003/04:MJU13, rskr. 2003/04:186). I den nu aktuella skrivelsen redogör regeringen för resultatet av den reformering av den gemensamma fiskeripolitiken som genomfördes och hur genomförandet och tillämpningen därefter har framskridit samt aviserar bl.a. en översyn och revidering av grunderna för svensk fiskerilagstiftning. kommer därmed att få tillfälle att ta ställning till de ändringar i lagstiftningen som kan bli följden av detta arbete. I avvaktan härpå avstyrker utskottet motion 2005/06:MJ37 (kd) yrkande 1. När det gäller motionens krav på införande av ett yrkesfiskaravdrag vill utskottet hänvisa till sina uttalanden längre fram i betänkandet. Enligt den nya grundförordningen, förordning (EG) nr 2371/2002, skall bl.a. fleråriga återhämtningsplaner och förvaltningsplaner upprättas för att återställa respektive bibehålla fiskebestånden inom biologiskt säkra gränser. Fiskeflottans kapacitet skall begränsas genom att referensnivåer har fastställts . Det ekonomiska stödet till fiskeflottan begränsades, och upphörde allt stöd till byggande av nya fiskefartyg och för export av fartyg till tredje land. Fiskerikontrollen förstärktes bl.a. genom att fler fartyg har utrustats med satellitsändare och gemenskapens inspektörer har fått ökade befogenheter. Dessutom bibehålls medlemsstatens skydd av kustzonen inom . Den nya europeiska fiskeripolitiken bygger på följande fyra grunder: - En långsiktig förvaltning av fiskeriverksamheten som, tack vare åtgärder som tillämpas , skall göra det möjligt för bestånden att återhämta sig och för yrkesfiskarna att bättre planera sin verksamhet. - En ny inriktning för det offentliga stödet till fiskeflottan, vilket koncentreras på att förbättra säkerheten och arbetsvillkoren ombord samt på andra åtgärder för att omstrukturera fiskesektorn, snarare än att användas för att utvidga en flotta som är för stor. - Effektivare, öppnare och rättvisare kontroller av hur de fastställda reglerna tillämpas. - Ökad delaktighet i besluten för fiskare och andra berörda, bl.a. genom inrättandet av regionala rådgivande nämnder (, RAC), vilket skall göra det möjligt för alla berörda parter att ta sin del av ansvaret i de olika aspekterna av förvaltningen av det fiske som berör dem. Som regeringen anför i skrivelsen måste en långsiktig politik oundgängligen även bygga på vetenskaplig rådgivning. I enlighet med reformbeslutet har kommissionen presenterat ett meddelande om förbättrad vetenskaplig rådgivning som senare resulterade i en av rådet antagen handlingsplan. I budgetpropositionen för , utgiftsområde 23, anför regeringen att ett viktigt steg i utvecklingen av den gemensamma fiskeripolitiken är att framtida insatser skall grundas på strategiska planer som syftar till att ge en heltäckande bild av förhållandena inom fisket. De skall på detta sätt ge en möjlighet att kombinera de ekonomiska insatserna under kommande strukturperiod 2007-2013 med åtgärder inom resurs- och kontrollområdena. Regeringen anför vidare att en viktig åtgärd inom ramen för en ny strukturstödsperiod är att minska fiskeflottans kapacitet för att på så sätt skapa bättre balans mellan fiskekapacitet och tillgängliga resurser. För att säkerställa beståndens förnyelse är det nödvändigt att förhindra överfiske. Fiskerikontroll utgör i detta sammanhang en viktig del av den ansvarsfulla hushållningen med fiskresurserna. I likhet med regeringen anser utskottet att linje i de internationella förhandlingarna angående fiskekvoter skall vara i enlighet med den biologiska rådgivningen från ICES. Kvaliteten på den vetenskapliga rådgivningen är därför avgörande för en ändamålsenlig fiskeriförvaltning. arbetar kontinuerligt för en förbättring och stärkning av ICES. Viktigt är även EU:s program för datainsamling, som infördes , vilket innebär att grundläggande uppgifter om fisket skall samlas in. Uppgifterna, som är av stor betydelse för den gemensamma fiskeripolitiken, omfattar såväl biologiska, ekologiska och tekniska som socioekonomiska aspekter. En första programperiod omfattade 2000-2006. En revidering skall ske och ett nytt program skall utarbetas för nästa programperiod 2007-2013. Revideringen förväntas medföra ökade krav på EU:s medlemsstater. antog EU:s fiskeministrar en förordning om åtgärder för att komma till rätta med bifångster av småvalar i fiskeredskapen. I första hand innebar förslaget en utfasning av drivgarnsfisket efter lax i samt att redskap skall utrustas med sälskrämmor, s.k. pingers. Även ett system med oberoende observatörer ingår i det beslutade programmet. I arbetet med ett hållbart fiske ingår sektorns miljöfrågor som en betydelsefull del. Utgångspunkten i detta arbete utgörs av såväl beslut som har fattats av som de av beslutade nationella miljökvalitetsmålen (prop. 2004/05:150, bet. 2005/06:MJU3, rskr. 2005/06:48 och 2005/06:49). Av de 16 miljökvalitetsmål med delmål som behandlas berörs fiskesektorn särskilt av Hav i balans samt levande kust och skärgård och Levande sjöar och vattendrag. Skärpningar har gjorts av delmålen i jämförelse med beslut , bl.a. vad gäller skyddade områden, hotade arter, minskning av bifångster, anpassning av uttag av fisk, utsättningar m.m. beslut kommer att få stor betydelse för det framtida arbetet som kommer att innebära förstärkningar för delmålen Hav i balans samt levande kust och skärgård och Levande sjöar och vattendrag. Utskottet vill även erinra om regeringens skrivelse En sammanhållen havsmiljöstrategi (skr. 2004/05:173, bet. 2005/06:MJU4, rskr. 2005/06:30). I skrivelsen redovisar regeringen åtgärder som bl.a. avser förbättrad samordning av myndigheternas verksamhet inom havsmiljöområdet, samordnad planering, förbättrad kunskapsuppbyggnad samt miljökvalitetsmålet Hav i balans samt levande kust och skärgård. Dessutom betonas vikten av fortsatt arbete särskilt inom EU och berörda internationella konventioner. I sitt betänkande utgick utskottet från att kommer att fortsätta att sträva efter att försiktighetsprincipen tillämpas och att fiskekvoter och förvaltningsåtgärder baseras på den vetenskapliga rådgivningen från (). Vidare bör självfallet verka för att ICES skall förstärka den vetenskapliga rådgivningen avseende fiskeripolitiken. I enlighet med beslut kommer regeringen även att utarbeta en plan för hur de svenska insatserna till förmån för ICES vetenskapliga rådgivning avseende marin miljö skall förstärkas. Slutligen har utskottet inhämtat att miljöministrarna vid ministermötet i inom enades om att införa miljökonsekvensbeskrivningar för nya fiskemetoder. Med det ovan anförda finner utskottet syftet med motionerna 2004/05:MJ369 (fp) yrkande 19, 2004/05:MJ389 (s), 2004/05:MJ448 (s), 2004/05:MJ500 (kd) yrkande 28, 2005/06:MJ36 (m) yrkande 1, 2005/06:MJ37 (kd) yrkande 4, 2005/06:MJ38 (m) yrkande 1, 2005/06:MJ39 (c) yrkande 2, 2005/06:MJ40 (fp) yrkande 1, 2005/06:MJ292 (fp) yrkande 3, 2005/06:MJ446 (kd) yrkande 29, 2005/06:MJ532 (c) yrkande 9 och 2005/06:MJ585 (c) yrkande 5 i väsentliga delar tillgodosett. Någon ytterligare åtgärd med anledning av motionsyrkandena finner utskottet inte påkallad. Med anledning av motion 2004/05:MJ428 (s) vill utskottet tillägga att fisket i regleras av den gemensamma fiskeripolitiken där både och , inklusive , ingår. Med det anförda och med vad utskottet i tillämpliga delar anfört ovan föreslår utskottet att motionen lämnas utan vidare åtgärd från sida. Svenska fiskefartyg bedriver också fiske på bestånd utanför . Sådant fiske kan bedrivas inom ramen för EU:s fiskeavtal med andra länder eller genom s.k. privata licenser. Om ett svenskt fiskeföretag träffat privatavtal om fiske i ett annat lands vatten eller om ett annat lands fiskemöjligheter måste företaget ansöka om särskilt tillstånd för bedrivande av sådant fiske även hos . Tillstånden är årliga och förknippade med särskilda villkor. Frågan om vilka regler som skall gälla för att ge tillstånd för svenska fartyg i sådan verksamhet är komplicerad både utifrån folkrättslig och allmänrättslig synpunkt och utreds därför inom . Med det anförda föreslår utskottet att motion 2004/05:MJ500 (kd) yrkande 31 avstyrks i den mån den inte kan anses tillgodosedd. De svaga bestämmelserna i om fiskeriförvaltning gav upphov till ett separat implementeringsavtal för konventionen om förvaltning av gränsöverskridande och långtvandrande fiskbestånd. Avtalet innehåller detaljerade bestämmelser bl.a. om vem som har rätt att fiska och hur fisket skall bedrivas. Enligt vad utskottet inhämtat är frågan om fisket på de arter som uteslutande finns på internationellt vatten föremål för diskussion inom de regionala fiskeriorganisationerna och behandlades i samband med den översyn av implementeringsavtalet som ägde rum . Med det anförda avstyrker utskottet motion 2005/06:MJ446 (kd) yrkande 34 i den mån motionsyrkandet inte kan anses tillgodosett. I samband med den översyn av den gemensamma fiskeripolitiken som inleddes angavs som övergripande mål att gemenskapens fiskresurser skall förvaltas på ett långsiktigt hållbar sätt i enlighet med försiktighetsprincipen och ekosystemansatsen. Detta är en förutsättning för konsumenternas tillgång till ett högkvalitativt livsmedel och för en fiskerinäring som långsiktigt skall kunna utgöra en stabil verksamhet med stor regionalpolitisk betydelse. Målet för den då rådande gemensamma fiskeripolitiken bedömdes inte ha uppnåtts och behovet av förändringar påpekades i flera avseenden. Det grundläggande elementet var att fångsterna skulle anpassas till det långsiktigt hållbara biologiska utrymmet, vilket främst skulle uppnås genom bl.a. ökad tillförlitlighet hos den vetenskapliga rådgivningen och respekt för denna rådgivning. Som regeringen anför i skrivelsen måste en långsiktig politik oundgängligen bygga bl.a. på vetenskaplig rådgivning, och i enlighet med reformbeslutet presenterade kommissionen ett meddelande om förbättrad vetenskaplig rådgivning som senare resulterade i en av rådet antagen handlingsplan. Av skrivelsen framgår att har beklagat att något förslag om förbättrad vetenskaplig rådgivning ännu inte har presenterats i enlighet med den av rådet antagna handlingsplanen och att de biologiska råden därmed är något ofullständiga. Detta bedöms dock inte vara den främsta orsaken till bristen på beslut om en ansvarsfull och långsiktig beståndsförvaltning. Det främsta hindret tycks enligt regeringen fortfarande vara svårigheterna att uppnå politiska överenskommelser inom de gränser som de vetenskapliga råden anger. Ett tydligt bevis på detta är det beslut om TAC och kvoter för som inte kunde stödja, bl.a. av det skälet att nedskärningarna av fiskeansträngningen i flera fall var otillräckliga i förhållande till återhämtningsplanen för torsken i och de vetenskapliga rekommendationerna (rådets förordning (EG) nr 51/2006 av ) om fastställande för av fiskemöjligheter och därmed förbundna villkor för vissa fiskbestånd och grupper av fiskbestånd i gemenskapens vatten och, för gemenskapens fartyg, i andra vatten där fångstbegränsningar krävs (EGT L 16, 20.1.2006, s. 1). I budgetpropositionen för , utgiftsområde 23, uttalade regeringen att linje i de internationella förhandlingarna om fiskekvoter skall vara i enlighet med den biologiska rådgivningen från ICES. Kvaliteten på den vetenskapliga rådgivningen är därför avgörande för en ändamålsenlig fiskeriförvaltning. arbetar kontinuerligt för en förbättring och stärkning av ICES. Viktigt är även EU:s program för datainsamling som infördes och som innebär att grundläggande uppgifter om fisket skall samlas in. Uppgifterna, som är av stor betydelse för den gemensamma fiskeripolitiken, omfattar såväl biologiska, ekologiska och tekniska som socioekonomiska aspekter. En första programperiod omfattade , och en revidering skall ske och ett nytt program skall utarbetas för nästa programperiod 2007-2013. Enligt regeringen förväntas revideringen medföra ökade krav på EU:s medlemsstater. Vid sin behandling av proposition 2004/05:150 Svenska miljömål - ett gemensamt uppdrag utgick utskottet från att kommer att fortsätta att sträva efter att försiktighetsprincipen tillämpas och att fiskekvoter och förvaltningsåtgärder baseras på den vetenskapliga rådgivningen från ICES. Vidare bör självfallet verka för att ICES skall förstärka den vetenskapliga rådgivningen avseende fiskeripolitiken. Regeringen kommer även att utarbeta en plan för hur de svenska insatserna till förmån för ICES vetenskapliga rådgivning avseende marin miljö skall förstärkas (bet. 2005/06:MJU3, rskr. 2005/06:48 och 2005/06:49). Utskottets ställningstagande kvarstår. Med det anförda anser utskottet syftet med motionerna 2004/05:MJ421 (v) yrkandena 2 och 3, 2004/05:MJ500 (kd) yrkande 24 och 2005/06:MJ36 (m) yrkande 2 i väsentliga delar tillgodosett utan något särskilt uttalande i frågan. I propositionen om kust- och insjöfiske samt vattenbruk (prop. 2003/04:51) betonade regeringen behovet av att fördelningen av den svenska kvoten och tillträdet till fiskresursen skall användas mer aktivt som styrmedel för att bl.a. stärka det kustnära och småskaliga fisket. Utskottet delade regeringens uppfattning (bet. 2003/04:MJU13, rskr. 2003/04:186). Av skrivelsen framgår att lämnade ett förslag till regeringen om ett fördelningssystem för det pelagiska fisket. Förslaget innebär att ett frivilligt system införs med individuella överförbara kvoter i det pelagiska fisket. Förslaget bereds inom . Frågan har initierats även av fiskerinäringen, bl.a. genom skrivelser till från och Pelagiska . Organisationerna har i allt väsentligt ställt sig bakom förslagen. föreslår följande utgångspunkter för ett nytt pelagiskt system: Systemet bör omfatta det pelagiska fisket. Blandfiskare bör kunna ingå i systemet i den del de bedriver pelagiskt fiske. Pelagiska fiskare bör få möjlighet att delta i systemet med individuella fiskemöjligheter vid ett definitivt tillfälle, och övergången bör ske inför ett fiskeår. Fiskaren kan då välja att stå utanför systemet och fiska inom ramarna för det existerande ransoneringssystemet. De pelagiska fartyg som ingår i systemet med individuella fiskemöjligheter bör inte få tillträde till övriga fisken, dvs. det skall inte vara möjligt att gå över till andra typer av fiske eller byta fiskeinriktning. Under fiskeåret får fartygen inte bedriva fiske på andra bestånd för vilka det finns nationella kvoter. En del av kvoterna bör avsättas för att skydda och utveckla det småskaliga och/eller det regionalt bedrivna fisket i första hand i inklusive nyrekrytering av yngre fiskare. En mindre del av kvoten bör reserveras som säkerhetsmarginal vid kvotavräkning. Fiskemöjligheterna bör endast kunna överlåtas permanent, dvs. Överlåtelser bör endast kunna ske mellan fartygstillståndshavare. Överlåtelse av fiskemöjligheterna bör kunna ske till en eller flera fartygstillståndshavare. De bestånd som bör fördelas inom ramarna för det nya pelagiska systemet är sill och skarpsill i , och . Övriga redan fördelade pelagiska kvoter ingår i systemet. De principer som tillämpas för fördelning av fiskemöjligheterna inom systemet bör även kunna användas för andra pelagiska bestånd som får nationella kvoter. Den individuella fiskemöjligheten bör vara uttryckt som en andel av den för tillgängliga kvoten. Fiskeföretagens relativa andel av kvoten bör redovisas offentligt. Fiskemöjligheterna bör omfatta årsandelar. Fiskeföretag inom systemet bör kunna initiera kvotbyten med andra länder. Beslut om genomförande av byten måste dock även fortsättningsvis fattas av . Det pelagiska systemet bör ha en begränsad giltighetstid , varefter en utvärdering bör ske och systemet eventuellt revideras. Systemet bör förvaltas av . Kostnader för administration av systemet bör täckas genom en avgift från berörda fiskare. Det pelagiska systemet skall gå att förena med ny lagstiftning och nya åtaganden till följd av nationella och internationella beslut på området. Avveckling av fiskeföretag inom systemet bör kunna kombineras med skrotningsbidrag. Därigenom kan fartygskapaciteten permanent föras ut ur den svenska fiskeflottan. De kvoter som bör fördelas inom ramarna för systemet är sill och skarpsill i , och . Övriga redan individuellt fördelade pelagiska fiskemöjligheter, dvs. sill i och samt makrill, bör ingå i systemet. I korthet innebär det föreslagna systemet med individuella fiskemöjligheter enligt möjlighet för det pelagiska fisket att få bättre förutsägbarhet i sitt fiske, både på kort och på lång sikt. Förslaget innebär också att systemet införs med förtur i avvaktan på en genomgång av de totala förutsättningarna för strukturering av den svenska fiskeflottan. Vidare innebär förslaget att individuella fiskemöjligheter beräknas som en andel av de svenska pelagiska kvoterna. Fiskemöjligheterna baseras på historiskt fiske. En översyn av systemet bör göras . De individuella fiskemöjligheterna bör vara överförbara mellan fartygstillståndshavare, och överföring av fiskemöjligheterna kan endast ske på permanent basis. Delar av tillgängliga svenska kvoter bör reserveras för att ge utrymme för regionala hänsynstaganden och för nyetableringar inom det småskaliga pelagiska fisket. Utskottet vill erinra om jordbruks- och fiskerådets beslut om ny reglering för fisket i , och . Minskningen av antalet fiskedagar blev jämfört med . beslutade även om kvoter och begränsningar för fisket i . Vid båda besluten, om och om , protesterade mot att antalet dagar då fiske tillåts inte har minskat tillräckligt. Beslutet innebär bl.a. en höjning av fiskekvoten för torsk i den känsliga östra delen av (öster om ) från dagens till . Det innebär också att begränsningen av de dagar som fiske är tillåtet i minskar. Antalet dagar med fiskestopp ökar inte, vilket har krävt. gällde 4,5 månaders sommarstopp i det östra beståndet. är nu sommarstoppet 3 månader samt som varje land får fördela. Båda besluten gäller fisket . För torsk beslutades om en reducering av kvoten i enlighet med det avtal som redan har tecknats med .