bet · GT01UU15 · 2006-03-16 00:00:00 — Barnen har placerats av sina vårdnadshavare, oftast i familjens ursprungsland, för exempelvis utbildning eller fostran. Barnen har inte alltid samtyckt till placeringen och har fråntagits sina pass och eventuell returbiljett. Det har förekommit osäkerhet bland passmyndigheterna utomlands om de rättsliga förutsättningarna för att utfärda pass till minderåriga utan medgivande av vårdnadshavare. Passfrågan har på så sätt utgjort ett hinder för att barnen får skyndsam hjälp. Utskottet noterar att regeringen beslutat att till Lagrådet överlämna förslag till ändring i passlagen. Förslaget innebär att tillfälliga pass för direkt resa till skall kunna utfärdas för barn , även utan vårdnadshavarens medgivande. Detta skall kunna göras om ett barn befinner sig i en situation där det finns risk att dess hälsa eller utveckling skadas eller det annars finns särskilda skäl att utfärda pass för barnet. Lagändringen föreslås träda i kraft . Avsikten med lagändringen är enligt folkhälso- och socialministern att avlägsna ett byråkratiskt hinder för strandsatta barn att komma hem och att markera att kommunerna måste behandla dessa ärenden snabbt. Med vad som anförts avstyrker utskottet motionerna 2004/05:U225 (fp) yrkande 21, 2004/05:U226 (fp) yrkande 10, 2004/05:U283 (kd) yrkandena 8-12 och 17, 2004/05:U315 (kd) yrkande 11, U209 (fp) yrkande 24, U336 (fp) yrkande 12 samt U351 (kd) yrkandena 2, 3, 9-14 och 18. 5.2 Jämställdhet, kvinnors situation och könsrelaterad handel förespråkar i partimotion Sk496 yrkande 16 arbete för ökad respekt för de mänskliga rättigheterna och stärkande av kvinnors rätt till bestämmande över den egna sexualiteten. betonar i partimotion 2004/05:U226 yrkande 9 kvinnors rättigheter och konstaterar att av världens allra fattigaste individer är kvinnor. När det gäller makt, pengar och inflytande är kvinnor andra klassens medborgare i alla världens länder. Utvecklingspolitiken bör ta avstamp i kvinnors egna behov och förutsättningar att skapa förändring. I kommittémotionerna 2004/05:U225 yrkande 18 och U209 yrkande 20 förespråkas åtgärder för att motverka våld mot och diskriminering av kvinnor. I de nämnda motionerna 2004/05:U226 yrkande 11 och U209 yrkande 22 liksom i partimotion U336 yrkande 11 föreslås att i internationella forum driver frågan om sexuell och reproduktiv hälsa inklusive rätten till abort. Motsvarande förslag återfinns också i kommittémotion 2004/05:U310 yrkande 1. Åtgärder bör vidtas för att motverka handel med kvinnor och barn, enligt motionerna 2004/05:U225 yrkande 19 och U209 yrkande 21. I partimotion Ju383 yrkande 10 pläderar för nolltolerans mot att internationella organisationers personal utnyttjar offer för människohandel eller begår andra övergrepp mot civila. begär i kommittémotionerna 2004/05:U308 yrkande 1 samt U382 yrkande 1 att regeringen i bilaterala och multilaterala kontakter med andra länder skall verka för att traditionella lagar som diskriminerar kvinnor avskaffas. I den förstnämnda motionen, yrkandena 5-7, samt i motion U382 yrkande 5 föreslås åtgärder för en minskad klyfta mellan kvinnors och mäns tillgång till mark, krediter och produktionsmedel liksom att regeringen ökar trycket på utvecklingsländerna att höja andelen kvinnor som deltar i beslutande församlingar och verkar för en global ökning av antalet deltagande kvinnor på högsta politiska nivå. I kommittémotion U384 yrkande 2 förespråkar åtgärder för att förhindra våldtäkt som vapen i kris och krig samt för att öka kvinnors roll i arbetet med att bevara fred och säkerhet. bör, enligt , i motionerna 2004/05:U308 yrkande 9 och U382 yrkande 9,verka för att det internationella samfundet intensifierar arbetet med att stoppa det könsrelaterade våldet. Kvinnors och barns situation måste uppmärksammas på grund av deras utsatthet för diskriminering och våld, anför partiet i kommittémotion U383 yrkande 10. Enligt motion 2004/05:U308 yrkande 10 bör agera för att hedersmord prioriteras på den politiska dagordningen i och EU. I yrkandena 12 och 15 i den nämnda motionen liksom i motion U382 yrkandena 12-15 begärs attSverige inom EU och internationellt verkar för ett förbud mot prostitution och för att EU erkänner kvinnlig könsstympning som brott mot de grundläggande mänskliga rättigheterna. Kampen mot kvinnlig könsstympning bör stödjas genom biståndspolitiken och genom utbildningsinsatser. Kraftfullare agerande från regeringens sida för att inom det internationella samfundet och genom frivilligorganisationer motverka sexuell exploatering mot barn förespråkas i kommittémotionerna 2004/05:U283 yrkande 1 och U351 yrkande 1. I partimotion A370 yrkande 35 framhåller att ett verktyg för att bekämpa människohandeln utgörs av det tilläggsprotokoll till FN:s konvention mot gränsöverskridande och organiserad brottslighet som avser förebyggande, bekämpande och bestraffande av handel med människor, särskilt kvinnor och barn. I kommittémotion 2004/05:U306 yrkandena 5, 7 och 11 föreslås stöd till traffickingoffer i ursprungslandet och betonas vikten av att i internationella sammanhang understryka sambandet mellan människohandel och synen på prostitution samt att det genomförs informationsinsatser för att varna för människohandlare. Ökad uppmärksamhet krävs av FN och andra internationella organ för att få till stånd skydd mot sexuella övergrepp och våld i flyktinglägren, enligt motion U382 yrkande 4. förespråkar i kommittémotion U340 yrkandena 11, 14 och 17 åtgärder för att stoppa trafficking. Regeringen bör verka för att alla europeiska regeringar skall underteckna överenskommelser mot trafficking och framför allt ratificera FN:s konvention mot gränsöverskridande och organiserad brottslighet inklusive tilläggsprotokollet om förebyggande, bekämpande och bestraffande av handel med människor, särskilt kvinnor och barn (Palermoprotokollet). bör främja tillkomsten av internationella uppförandekoder på olika nivåer för militärer och poliser som tjänstgör utomlands. Det är vidare angeläget att internationellt verkar för en kriminalisering av könsköpare enligt svensk modell. Utskottet vill inledningsvis erinra om om avskaffande av allt slags diskriminering av kvinnor (CEDAW) som antogs av 1979. Konventionen ger ett ramverk för att säkerställa lika rätt för kvinnor och män. Till konventionen hör ett fakultativt protokoll som framför allt ger individer, eller grupper av individer, klagorätt vad gäller kränkningar av konventionens rättigheter. För att främja konventionens förverkligande finns en övervakningskommitté vars huvudsakliga verksamhet består i att övervaka staters efterlevnad av konventionen främst genom granskning av deras rapporter. 2000 slog fast jämställdhet mellan könen och stärkande av kvinnors rättigheter som avgörande faktorer i fattigdomsbekämpningen och ett genomförande av hållbar utveckling. I millenniedeklarationen åtog sig medlemsstaterna också uttryckligen att bekämpa alla former av våld mot kvinnor och att efterleva konventionen om avskaffande av allt slags diskriminering av kvinnor. Det tredje av de åtta millenniemålen är direkt inriktat på jämlikhet och stärkande av kvinnors rättigheter. Det har dock blivit allt tydligare och mer accepterat av det internationella samfundet att ett könsperspektiv måste införlivas i samtliga millenniemål, eftersom jämställdhet är en förutsättning för att de skall nås. Utskottet välkomnar de ökade satsningar på jämställdhet inom svenskt utvecklingsbistånd som görs . Insatserna förstärks främst på tre områden: kvinnors och flickors allmänna hälsa, sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter, könsrelaterat våld och jämställdhetsintegrering som handlar om att analysera nya områden, som export- och näringslivsfrämjande och handel, ur ett jämställdhetsperspektiv. Utskottet ser positivt på att jämställdhet ingår i Sidas strategiska prioriteringar 2006 och att en ny policy för jämställdhet i utvecklingssamarbetet har tagits fram. Där slås fast att en stor del av världens kvinnor lever i fattigdom. De fattiga kvinnorna saknar valmöjligheter, makt och materiella resurser. Traditionella könsroller och normer står i vägen för utvecklingen. Följderna blir ofta negativa och ibland ödesdigra för flickor och kvinnor. Men även pojkar och män blir lidande av obalans och traditionella orättvisor. Därför är, framhåller Sida, jämställdhetsarbetet en del i all fattigdomsbekämpning i myndighetens verksamhet. Det är både en fråga om mänskliga rättigheter och, dessutom, en viktig del av hela samhällsutvecklingen - insatser som främjar jämställdhet har visat sig vara bland de mest effektiva sätten att minska fattigdom. Utskottet vill här också nämna att en rad förslag om stärkande av kvinnors ställning lagts fram i slutrapporten från utrikesutskottets särskilda projektgrupp Jämställdhet inom utvecklingssamarbetet. Rapporten ingår som bilaga i utskottets betänkande 2004/05:UU2. Satsningar på kvinnors utbildning får direkta effekter på reproduktionsmönstren. Det leder till minskad barnadödlighet, ökad preventivmedelsanvändning, förbättrat näringsintag, ökad satsning på barns skolgång etc. Utbildningens innehåll är viktig. Om den bygger på värderingarna i ett könssegregerat samhällssystem blir inte effekterna lika stora. Kvinnors möjlighet till avlönat arbete har också stor betydelse för att de skall kunna skapa sig en egen plattform och få ökad makt i samhället. Den handlingsplan som antogs vid i - före millenniedeklarationen - har enligt utskottet fortfarande hög aktualitet. Inte minst beror det på att den har en vägledande funktion för stater när det gäller genomförande av politik rörande kvinnor och jämlikhet. I handlingsplanen identifierades tolv särskilt viktiga områden: den ökande fattigdomen bland kvinnor effekterna för kvinnor av konflikter kvinnors makt och beslutsfattande mekanismer för att främja kvinnors villkor främjande och skydd av mänskliga rättigheter för kvinnor kvinnor och miljö samt flickor/barn. Vid uppföljningskonferenserna respektive 2005 - +5 respektive +10 - har regeringar och kvinnoorganisationer följt upp och utvärderat resultatet av handlingsplanen och sökt identifiera hindren när det gäller genomförande av kvinnors rättigheter. Utskottet erinrar om att +10 slog fast ett antal viktiga hinder mot att kvinnors rättigheter förverkligas. Dessa inkluderar lågt deltagande av kvinnor på beslutsfattande nivåer, fortlevandet av stereotypa attityder och diskriminerande beteende gentemot kvinnor samt diskriminering i arbetslivet. Våld mot kvinnor, särskilt i hemmet, är fortfarande vanligt förekommande i alla länder och kvinnor fortfar att vara utsatta för s.k. traditionellt våld i många delar av världen. I , och är kvinnor i oproportionerligt hög grad påverkade av fattigdom och bristande tillgång till hälsovård, vilket bl.a. leder till hög mödradödlighet. Människohandel och stor utbredning av hiv/aids bland kvinnor utgör problem i länder i , samt . I många länder finns fortfarande lagstiftning som diskriminerar kvinnor och som hindrar dem från att fullt ut åtnjuta politiska, civila, ekonomiska och sociala rättigheter. På många håll införs lagstiftning för att stärka kvinnors rättigheter men det praktiska genomförandet brister. I sammanhanget vill utskottet peka på att +10 sett ur ett parlamentariskt perspektiv utgjorde temat för en resolution som antogs vid Interparlamentariska unionens 111:e session i . Utskottet konstaterar att slog fast att framsteg för kvinnor innebär framsteg för alla. Toppmötet bekräftade åter vikten av att fullt ut genomföra rättigheterna och handlingsplanen från eftersom den bidrar till ett förverkligande av millenniemålen. I sammandrag åtog sig toppmötesdeltagarna i slutdeklarationen att främja jämställdhet mellan könen och att eliminera könsdiskriminering bl.a. genom att och undanröja ojämlikhet på alla nivåer i utbildningssystemet, garantera kvinnors fria och jämbördiga rätt att äga och ärva egendom, garantera lika rätt till reproduktiv hälsa, främja kvinnors lika tillgång till arbetsmarknaden, hållbar anställning och tillräckligt skydd på arbetsmarknaden samt garantera kvinnors lika tillgång till egendom, inklusive land, krediter och teknologi. Deltagarna i världstoppmötet förpliktade sig också att eliminera alla former av diskriminering och våld mot kvinnor och flickor, vilket också innefattar avskaffande av straffrihet och genom att civila, särskilt flickor och kvinnor, tillförsäkras skydd under och efter väpnade konflikter, något som står i överensstämmelse med internationell humanitär rätt. Vidare åtog de sig att främja ökad kvinnorepresentation i beslutsfattande regeringsorgan, vilket också innefattar lika möjligheter för kvinnor att fullt ut delta i den politiska processen. gäller det att omsätta toppmötesslutsatserna i praktiskt handlande. Utskottet förutsätter att kommer att vara aktivt pådrivande i detta arbete. Ett av de områden som prioriteras i de svenska insatserna gäller sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter (SRHR). Utskottet välkomnar att regeringen publicerat ett dokument som redovisar strategiska prioriteringar på detta område. Dokumentet, som finns tillgängligt på hemsida, tar upp en rad olika områden, däribland stärkande av kvinnors och flickors makt att forma samhället och sina egna liv, hälsa och rättigheter, könsrelaterat våld och sexuellt utnyttjande, situationen för homo-, bi- och transsexuella personer, prostitution och människohandel för sexuella ändamål, mödrahälsovård och vård av nyfödda. Där framhålls också betydelsen av tillgång till preventivmedel och att alla kvinnor skall ha tillgång och rätt till säker och laglig abort. Vikten av kapacitetsuppbyggnad betonas i sammanhanget. samarbetar kring SRHR-frågor på det internationella planet med bl.a. , (), FN:s hiv/aids-program (), (), (), () och svenska enskilda organisationer. Inom ramen för EU:s arbete bidrar aktivt när det gäller att främja kvinnors mänskliga rättigheter i ett stort antal internationella forum. EU verkar för att konventionen om avskaffande av allt slags diskriminering av kvinnor ratificeras och genomförs universellt. Likaså bevakar unionen att befintliga internationella åtaganden på detta område, inbegripet deklarationen och handlingsplanen från , inte undergrävs. FN är självfallet ett viktigt forum när det gäller att lyfta fram och främja kvinnors rättigheter. har och övriga EU-medlemsstater i varit medförslagsställare till resolutioner om brott som begås av hedersskäl, om kvinnornas ställning i FN-systemet samt om handel med kvinnor och flickor. Det är enligt utskottet glädjande att en resolution om brott som begås av hedersskäl (framlagd av och och med 78 medförslagsställare) vid generalförsamlingens 59:e session fick starkt stöd från många håll i världen och att det i resolutionen även riktas en uppmaning till stater att öka medvetenheten om mäns ansvar för att främja jämställdhet. Vid samma session i generalförsamlingen stödde EU en resolution om våld mot kvinnor (framlagd av ) men var inte medförslagsställare eftersom det i resolutionen varken fanns någon definition på brott mot kvinnor eller något entydigt fördömande av allt sådant våld och en rad viktiga frågor inte hade tagits upp. I FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna har EU:s medlemsstater bl.a. givit stöd till resolutioner om kvinnors likställda äganderätt till mark, avskaffande av våld mot kvinnor samt om integrering av kvinnors mänskliga rättigheter i hela FN-systemet. I ett uttalande om kvinnors mänskliga rättigheter har EU framhållit att ett jämställdhetsperspektiv måste bli en integrerad del av rättssystem och lagstiftning, att uppnåendet av jämställdhet kräver erkännande av kvinnors sexuella och reproduktiva rättigheter samt att ett effektivt genomförande av deklarationen och handlingsplanen från var avgörande för att uppnå millennieutvecklingsmålen. Vikten av kvinnors deltagande i beslutsfattande understryks i motionsförslag. Utskottet vill peka på att det skett en glädjande - om än otillräcklig - utveckling på många håll i världen. Enligt de uppgifter som redovisas i årliga publikation 2005 har andelen kvinnliga parlamentsledamöter ökat i flertalet av de 177 länder som redovisas i rapporten. Dessvärre uppvisar närmare 30 länder en utveckling i motsatt riktning. Detta understryker enligt utskottets mening betydelsen av att outtröttligt i internationella sammanhang främjar kvinnors deltagande i politisk och annan verksamhet. Som nämnts antog Interparlamentariska unionen vid sin 111:e session i en resolution som underströk vikten av att stärka parlamentens roll i genomförandet av +10. En av många frågor som betonades i resolutionen gällde betydelsen av att öka andelen kvinnor i beslutsfattande positioner på alla nivåer för att garantera demokratisk utveckling i stater. Förekomsten på global nivå av våld mot kvinnor har uppmärksammats i en rad FN-sammanhang. Det gäller exempelvis vid , i FN:s förklaring om avskaffande av våld mot kvinnor , i ett antal resolutioner i generalförsamlingen och i en rekommendation från för avskaffande av diskriminering av kvinnor (). I rapporten in an Insecure World (Kvinnor i en osäker värld) ges en aktuell bild av spännvidden i och omfattningen av det våld som kvinnor upplever i sin vardag, under väpnade konflikter och i post-konflikter. Rapporten gavs ut av (). DCAF är en internationell stiftelse vars verksamhet stöds av 46 länder och som är stationerad i . Vardagsvåldet tar sig många uttryck, enligt rapporten. Selektiva aborter och barnamord riktade mot flickor förekommer i stor omfattning i vissa delar av världen. Uppemot 200 miljoner kvinnor och flickor "saknas", sett ur demografisk synvinkel. anser att omfattningen av mödradödlighet är en av de största tragedierna . Medan 1 av 4 000 kvinnor i den industrialiserade världen löper risk att dö under graviditet eller förlossning är andelen 1 av 16 i söder om och 1 av 43 i södra , för att nämna ett par exempel. Kvinnor utgör mer än två tredjedelar av de 2,5 miljarder människor som räknas som fattiga (och som lever på per dag). Över hela världen och utan undantag för någon region är våld utövat av den egna partnern och inom familjen den vanligaste formen av våld mot kvinnor, enligt Women in an Insecure World,som redovisar en rad statistiska uppgifter om förekomsten. Också uppgifter om hedersmord och sexuella trakasserier av flickor återfinns i rapporten. Utskottet konstaterar att i många länder behandlas våld mot kvinnor och barn inom familjen fortfarande som ett privat problem och inte som det angelägna politiska och samhälleliga problem det utgör. Utskottet vill framhålla att stater har skyldighet att på alla sätt förhindra alla former av våld mot kvinnor. Underlåtenhet att göra detta innebär att staten gör sig skyldig till en kränkning av de mänskliga rättigheterna. Utskottet understyrker vikten av att och EU i internationella sammanhang enträget fortsätter att fästa uppmärksamheten på dessa frågor. Ett exempel på detta är den resolution i generalförsamlingen (59/167) om avskaffande av våld mot kvinnor som antogs . Utskottet vill i detta sammanhang ocksåframhålla den viktiga säkerhetsrådsresolution (2000) som beskriver kvinnor i det konfliktförebyggande arbetet, i konfliktsituationer och i återuppbyggnadsarbetet inte bara som offer utan också som viktiga aktörer vars potential bör tas till vara. I betänkande 2004/05:UU9 redovisade utskottet sin syn på resolutionen och förespråkade i likhet med tidigare ställningstaganden en uppföljningsmekanism för resolutionen enligt mönster från kvinnokonventionen, vilket skulle kunna öppna för bättre bevakning och rapportering, liksom för möjligheten att utse speciella rapportörer och ta hänsyn till enskilda klagomål. Det svenska stödet för åtgärder inom FN och andra internationella organ mot alla former av våld mot kvinnor måste fortsätta. Utskottet understryker att alla former av våld mot kvinnor måste fördömas och att stater som inte antagit och genomfört lagstiftning om våld mot kvinnor uppmanas att göra detta. I en rad motioner föreslås åtgärder mot människohandel och prostitution. Som framgått tidigare i betänkandet publicerade 2005 rapporten , som utgör en uppföljning av organisationens deklaration om grundläggande principer och rättigheter i arbetslivet. Rapporten innehåller uppskattningar av förekomsten av tvångsarbete, bl.a. till följd av människohandel, på global och regional nivå . Där ingår också beräkningar av hur många personer som är offer för sexslavhandel och vilka förtjänster som görs av dem som exploaterar sådana offer. Cirka 2,5 miljoner män, kvinnor och barn är enligt offer för sexslavhandel. Den totala olagliga förtjänsten till följd av utnyttjandet av sådana offer uppgår enligt beräkningar till . Hälften av detta intjänas i den industrialiserade världen. Den årliga förtjänsten av en person som utför tvångsarbetare för sexuella ändamål beräknas till . Också i den tidigare nämnda rapporten in an Insecure World som även åberopar uppgifter från beräknas omfattningen av människohandel. Där uppges att mellan 700 000 och 2 miljoner kvinnor utsätts för människohandel över internationella gränser. Handeln med kvinnor avser prostitution och andra former av sexuell exploatering, tvångsarbete, slaveri och organhandel, enligt den nämnda rapporten. Omfattningen i världen av människohandel ökade med , enligt rapporten. Tilläggsprotokollet om förebyggande, bekämpande och bestraffande av handel med människor, särskilt kvinnor och barn (Palermoprotokollet), till FN:s konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet är inriktat på tre olika åtgärder för att stoppa människohandel: att förhindra själva handeln i sig, att skydda offren för människohandel och att åtala förövarna av människohandel. Utskottet anser att det behövs uppmärksamhet, resurser och genuin politisk vilja för att genomföra åtgärder mot människohandel. I mottagarländerna måste ökad uppmärksamhet riktas mot efterfrågan. Åtgärder för minskad efterfrågan är, enligt vad utskottet erfarit, ett av de områden som kommer att belysas i en nationell handlingsplan mot prostitution och människohandel som utarbetas inom . Enligt uppgift avser regeringen att överlämna handlingsplanen till i form av en skrivelse. Det är vidare viktigt att länder som många offer för människohandel kommer från ratificerar internationella konventioner riktade mot denna handel. Men om inte genomförandet av konventionerna sker på ett effektivt sätt får ratifikationen ingen praktisk effekt. Därför måste ursprungsländerna, dvs. de länder som många offer kommer från, fullt ut delta i preventiva åtgärder, både på regeringsnivå och genom det civila samhället. Det krävs, som framhåller, en helhetssyn och åtgärder på ett flertal områden för att människohandeln skall kunna bekämpas. Eftersom människohandel i väsentligt större grad drabbar kvinnor än män, anser utskottet att fattigdomsbekämpning, kraftfulla insatser mot könsdiskriminering och jämställdhetspolitik måste utgöra grunden för åtgärder riktade mot denna handel. har inom ramen för EU-samarbetet aktivt deltagit i bekämpandet av människohandel. Detta sker genom samarbete med internationella och regionala forum, lagstiftning och en rad finansieringsprogram. Kommissionen publicerade meddelandet Bekämpning av människohandel - en integrerad strategi och förslag till en handlingsplan (KOM [2005] 514). Där föreslås åtgärder inte bara på lagstiftningsområdet utan också initiativ på andra områden, framför allt i EU:s utrikespolitik och utvecklingspolitik. Också inom exempelvis och bedrivs verksamhet riktad mot människohandel. Utskottet har med tillfredsställelse noterat att rekommendationer har utarbetats inom FN om personal i organisationens fredsbevarande insatser och sexuell exploatering och trakasserier. Rekommendationerna måste nu få genomslagskraft i hela FN-systemet. Det är därför positivt att starkt understrukit betydelsen av dessa rekommendationer och betonat vikten av att de genomförs fullt ut och utan tidsutdräkt.