bet · GT01SoU24 · 2006-05-16 00:00:00 — Handisam kommer att slutföra arbetet, som kommer att ha betydelse för de fortsatta insatserna inom tillgänglighetsområdet. I motion So43 av m.fl. (fp) yrkande 2 anförs att ett femårigt stimulansbidrag bör utgå för att uppnå det mål om tillgänglighet som satts upp för . I motion So44 av m.fl. (kd) yrkande 3 begärs en nystart på arbetet med att uppnå fullgod tillgänglighet för personer med funktionshinder. Motionärerna anför att regeringen bör återkomma och redovisa det fortsatta arbetet med att förbättra tillgängligheten i samhället och implementera om delaktighet och jämlikhet för människor med funktionshinder. I motion So46 av m.fl. (c) yrkande 14 anförs att lekplatser och näridrottsplatser är viktiga miljöer och att hindren för tillgänglighet i normalfallet är enkla att åtgärda och därför hör till dem som omfattas av tillgänglighetsmålet . Utskottet behandlade senast motionsyrkanden om stimulansbidrag för ökad tillgänglighet i det av godkända betänkande 2005/06:SoU1 Utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg m.m. Utskottet anförde att det vidhöll sin bedömningen att insatser behövs för att förbättra tillgängligheten i vardagsmiljön och att utvecklingen mot en bättre tillgänglighet för alla måste påskyndas. Vidare anförde utskottet att ansvars- och finansieringsprincipen ligger fast. Utskottet kunde därmed inte ställa sig bakom förslaget om att inrätta ett särskilt stimulansbidrag till anpassning av byggnader m.m. för funktionshindrade. Motionerna avstyrktes (s. y. fp). Utskottet delar regeringens uppfattning att det finns två tydliga mål för tillgängligheten som bör vara uppfyllda t.o.m. . Det rör sig om dels att kollektivtrafiken bör vara tillgänglig, dels att enkelt avhjälpta hinder i lokaler och på allmänna platser bör undanröjas. Utskottet förutsätter att arbetet med att uppnå dessa mål bedrivs med stor kraft. Utskottet vidhåller följaktligen sin uppfattning såväl från den förra uppföljningen av handlingsplanen som från den senaste budgetbehandlingen av anslagen under utgiftsområde 9 att insatser behövs för att förbättra tillgängligheten i vardagsmiljön och att utvecklingen mot en bättre tillgänglighet för alla måste påskyndas. Utskottet vill dock på nytt peka på att ansvars- och finansieringsprincipen ligger fast. Motion So43 (fp) yrkande 2 avstyrks. Mot bakgrund av det ovan anförda har utskottet en viss förståelse för de bedömningar som torde ligga till grund för den begäran som framförs i motion So44 (kd) yrkande 3. Utskottet, som vill lyfta fram det viktiga arbetet för att stimulera och driva på arbetet för ett tillgängligare som tidigare haft och som Handisam har, anser dock inte att något tillkännagivande till regeringen är nödvändigt. Motionen avstyrks därför. Utskottet har förståelse även för de synpunkter som framförs i motion So46 (c) yrkande 14. Utskottet, som utgår från att tillgänglighetsarbetet bedrivs skyndsamt, anser dock, framför allt mot bakgrund av Handisams uppdrag på området, att något tillkännagivande inte är nödvändigt. Särskilda åtgärder för förbättrat bemötande Utskottets förslag i korthet Utskottet bör avslå ett motionsyrkande om att förvaltningslagen skall förses med ett tillägg om bemötandefrågor. Jämför reservation 7 (m, fp, kd, c). Regeringen anför att det offentliga har stått i fokus för insatserna inom bemötandeområdet. Genom att utbildningsstöd (Sisus) har haft ett särskilt uppdrag att arbeta med bemötandefrågorna har också statens möjligheter att påverka bemötandet fått en framträdande plats. Sisus har identifierat behov och utvecklat metoder för kompetensutveckling och kunskapsspridning för att inspirera till fortbildning inom offentlig sektor. Regeringens bedömning är att myndigheten genom sitt arbete aktivt har bidragit till att driva på arbetet med bemötandefrågor inom offentlig sektor, inte minst på lokal och regional nivå, . I linje med den förvaltningspolitiska utvecklingen har regeringen dock funnit det lämpligt att ompröva statens uppgifter i den här delen av handlingsplanens prioriterade områden. Den renodling och avgränsning av statens uppgifter som bl.a. har inneburit att inte längre bedriver attitydpåverkande verksamhet på samma sätt och i samma utsträckning som tidigare, har inverkat på regeringens syn på hur bemötandefrågorna bör hanteras. Därför finns något uttalat bemötandeuppdrag, som det Sisus hade, för Handisam. Regeringen har i stället formulerat myndighetens pådrivande roll primärt utifrån dess uppgifter att fastställa riktlinjer för tillgänglighet och genom de krav som kan ställas utifrån förordningen (2001:526) om de statliga myndigheternas ansvar för genomförandet av handikappolitiken. Handisam skall också inom offentlig och privat verksamhet bidra till en kvalificerad kunskapsuppbyggnad om funktionshindrades förutsättningar för delaktighet och självbestämmande i samhället. I motion So46 av m.fl. (c) yrkande 12 begärs att ett tillägg rörande bemötandefrågor skall införas i förvaltningslagen. Motionärerna pekar på att många människor känner sig kränkta i kontakter med myndigheter då de inte bemöts med respekt och förståelse. Gällande rätt och tidigare behandling Enligt 4 § förvaltningslagen (1986:223) skall varje myndighet lämna upplysningar, vägledning, råd och annan sådan hjälp till enskilda i frågor som rör myndighetens verksamhetsområde. Hjälpen skall lämnas i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet. Av lagens 8 § framgår vidare, när en myndighet har att göra med någon som inte behärskar svenska eller som är allvarligt hörsel- eller talskadad, att myndigheten vid behov bör anlita tolk. Dessutom framgår av 5 § att myndigheterna skall ta emot besök och telefonsamtal från enskilda. Om särskilda tider för detta är bestämda, skall allmänheten underrättas om dem på lämpligt sätt. Myndigheterna skall också se till att det är möjligt för enskilda att kontakta dem med hjälp av telefax och elektronisk post och att svar kan lämnas på samma sätt. Ett motionsyrkande likalydande med So46 (c) yrkande 12 behandlades av i det av godkända betänkandet 2005/06:KU7 Statlig förvaltning, m.m. Motionen avstyrktes i förenklad form med hänvisning till att den behandlats tidigare (ej res. Motionsyrkanden rörande bemötandefrågor behandlades även i betänkande 2004/05:KU14 Statlig förvaltning, m.m. anförde bl.a. följande i sin bedömning. När det gäller bemötandefrågor vill utskottet inledningsvis betona att det är av stor vikt med ett långsiktigt och kontinuerligt kompetensutvecklingsarbete inom förvaltningar och för deras personal. Det är inte acceptabelt att personer med funktionshinder blir dåligt bemötta i sina kontakter med olika offentliga instanser; funktionsnedsättning får enligt utskottets mening inte utgöra ett hinder vid kontakt med myndigheter. Utskottet vill härvidlag i likhet med föregående år lyfta fram de nationella målen i handikappolitiken och de riktlinjer för en tillgängligare statsförvaltning som tagits fram av . Utskottet utgår som tidigare från att regeringen, mot bakgrund av den nationella handlingsplanen för handikappolitiken, delar utskottets uppfattning. Utskottet vill i sammanhanget även framhålla att arbete, som skall vara avslutat senast , kan komma att innehålla förslag om skydd mot missgynnande av personer med funktionshinder på grund av bristande tillgänglighet. Mot ovan anförda bakgrund är det tills vidare enligt utskottets mening inte nödvändigt med de tillkännagivanden som föreslås i motionerna - - - . Utskottet anser det utomordentligt viktigt att alla oavsett funktionshinder blir bra bemötta i kontakter med myndigheter och delar i alla delar inställning i frågan. Mot bakgrund av den lagstiftning som redan finns och det arbete som pågår på området anser utskottet dock inte att något tillkännagivande till regeringen är nödvändigt. Motion So46 (c) yrkande 12 avstyrks därför. Utskottets förslag i korthet bör avslå motioner som efterfrågar en bättre situation för funktionshindrade på arbetsmarknaden. bör också avslå motioner om lönebidrag, ökat stöd för företagande bland funktionshindrade och om att arbetsgivarens medfinansieringsansvar för sjukpenningen skall avskaffas. Jämför reservationerna 8 (m, fp, kd, c), 9 (m, fp, kd, c), 10 (m, fp, kd, c) och 11 (m, fp, kd, c). Att öka sysselsättningen är ett av regeringens viktigaste mål. Ansvaret för att öka sysselsättningen är något som sträcker sig över flera politikområden. För att lyckas krävs ett starkt engagemang från alla samhällssektorer, inte minst näringsliv och fackliga organisationer. Arbetslinjen är grunden i svensk arbetsmarknadspolitik. Den är bl.a. ett uttryck för grundläggande politiska värderingar om att göra alla delaktiga i samhället och förhindra att grupper ställs utanför. De fördelningspolitiska inslagen inom arbetsmarknadspolitiken är därför stora, och särskilda konjunkturoberoende program finns för funktionshindrade med nedsatt arbetsförmåga som de är prioriterade i de konjunkturberoende programmen. Möjligheterna för personer med funktionshinder att få och behålla ett arbete påverkas av olika faktorer. Lagstiftning om förbud mot diskriminering på arbetsmarknaden är ett viktigt instrument. har arbetsmarknadssituationen för människor med funktionshinder försämrats. Arbetskraftsdeltagandet var lägre för kvinnor än för män. Dessa könsskillnader återfinns bland både personer med funktionshinder och personer utan funktionshinder. I budgetpropositionen för har regeringen presenterat en rad förslag för att förbättra situationen för personer med nedsatt arbetsförmåga. Den bidragsgrundande nivån i lönebidraget har höjts. En modell med insatser i tre steg har införts för att tillförsäkra individen en bättre kvalitet och ökad effektivitet. Arbetsmarknadspolitiken kan dock inte ensam förbättra situationen på arbetsmarknaden för personer med funktionshinder. Utbildningspolitiken har också ett ansvar för att utbildningar är tillgängliga på ett sådant sätt att alla som vill får möjlighet att studera. Regeringen menar att det är angeläget att särskilt sätta fokus på förutsättningarna för att personer med funktionshinder skall få samma möjligheter till utbildning och arbete som andra. Regeringen avser bl.a. att tillsätta en utredning för att göra en kartläggning och analys av de insatser samhället erbjuder. Vidare anförs att AMS, som är sektorsansvarig myndighet, till regeringen har redovisat etappmål för det handikappolitiska arbetet. Målen avser bl.a. att sysselsättningsgraden skall närma sig befolkningens som helhet. Andelen personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga av alla arbetssökande i förberedande utbildning och arbetsmarknadsutbildning skall överstiga deras andel av samtliga arbetslösa. Andra etappmål är att andelen arbetsgivare som är beredda att anställa kvinnor och män med funktionshinder skall öka och att de som har behov av individuellt stöd och anpassning skall ha fått det . Dessa etappmål är ambitiösa och tar fasta på att förbättra situationen för personer med funktionshinder på arbetsmarknaden. Arbetsmarknadssituationen har dock försämrats. () menar att det finns skäl att se över sambanden mellan olika politikområden och deras ansvariga sektorsmyndigheter. I motion So42 av m.fl. (m) yrkande 4 och i motion So44 av m.fl. (kd) yrkande 5 anförs att arbetssituationen för personer med funktionshinder måste förbättras. I motion So46 av m.fl. (c) yrkande 2 betonas vikten av att arbete sätts i fokus också inom handikappolitiken. Enligt motionärerna bör arbetslivet öppnas för så många som möjligt, vilket även inbegriper funktionshindrade. I yrkande 4 efterfrågas ett sysselsättningsmål för funktionshindrade. För att ge kraft åt arbetet att radikalt förbättra funktionshindrades möjligheter att delta och bidra till arbetsmarknaden bör ett sysselsättningsmål för funktionshindrade sättas upp och bli ett av målen för arbetsmarknadspolitiken. I yrkande 5 anförs att inga personer skall beviljas sjukersättning och aktivitetsersättning utan att fokus sätts på att dessa personer skall erbjudas arbete, sysselsättning eller rehabilitering. Motionärerna pekar på att det är särskilt viktigt att unga funktionshindrade får chansen att komma in på arbetsmarknaden. I yrkande 6 begärs en utbyggnad av lönebidraget och i yrkande 7 att möjlighet skall införas till fortsatt anställning med lönebidrag även efter . Dessutom begärs i yrkande 9 att möjlighet skall införas för funktionshindrade som startar och driver eget företag att prövas för lönebidrag. Även i motion So43 av m.fl. (fp) yrkande 3 begärs att personer med funktionshinder som startar och driver eget företag ges goda möjligheter att ansöka om och prövas för lönebidrag eller trygghetsanställning i egen anställning. I motion So46 av m.fl. (c) yrkande 8 efterfrågas en utredning om hur stödinsatserna för företagande kan behöva anpassas för att underlätta för och uppmuntra funktionshindrade att starta och driva företag. I motion So42 av m.fl. (m) yrkande 5 och i motion So44 av m.fl. (kd) yrkande 6 begärs att arbetsgivarens ansvar för av sjukpenningen efter 14 dagars sjukskrivning skall avskaffas. Även i motion So46 av m.fl. (c) yrkande 3 begärs att arbetsgivarens ansvar för medfinansiering av sjukpenningen skall avskaffas. Motioner om lönebidrag liknande de här aktuella behandlades senast i det av godkända betänkandet 2005/06:AU1 Utgiftsområdena 13 Arbetsmarknad och 14 Arbetsliv. Med delvis bifall till motioner föreslog arbetsmarknadsutskottet ett tillkännagivande till regeringen om lönebidrag . Utskottet anförde att de tankar som ligger bakom en tidigare ändring i lagen (1982:80) om anställningsskydd (LAS) om rätt att stanna kvar i anställningen till bör få tydligt genomslag vid bedömningen av om fortsatt lönebidrag skall lämnas. Övriga motioner om lönebidrag avstyrktes (res. antog ett lagförslag innebärande bl.a. ett medfinansieringsansvar för arbetsgivare omfattande av sjukpenningkostnaderna för anställda som är helt sjukskrivna (prop. 2004/05:21, bet. 2004/05:SfU5, rskr. 2004/05:111). Syftet var att skapa ekonomiska drivkrafter och göra det mer lönsamt för arbetsgivare att vidta åtgärder för att minska de långa sjukskrivningarna. har därefter i yttrande till finansutskottet /06:SfU1y Ramar för utgiftsområdena 8, 10, 11, 12, m.m. anfört följande (s. 21). Beträffande arbetsgivarnas medfinansieringsansvar för sjukpenningkostnader har utskottet i betänkande 2004/05:SfU5 ställt sig bakom regeringens förslag om en sådan medfinansiering. Utskottet har därvid bl.a. uttalat att det enligt utskottets mening är viktigt i kampen mot ohälsan att det finns ekonomiska drivkrafter för arbetsgivare att genom förebyggande insatser och rehabiliteringsåtgärder minska sjukfrånvaron på arbetsplatsen. Genom förslaget om medfinansiering får arbetsgivaren ett ansvar för och en möjlighet att påverka kostnaderna för sjukfrånvaron på arbetsplatsen. Utskottet vidhåller sitt ställningstagande. [Avvikande meningar m, fp, kd, c]. behandlade och avstyrkte ett motionsyrkande likalydande med So46 (c) yrkande 8 i det av godkända betänkandet 2005/06:NU13 Vissa näringspolitiska frågor. Utskottet hänvisade till de särskilda stöd som kan ges till arbetshandikappade i samband med start av näringsverksamhet. Utskottet anförde vidare att det delade motionärernas uppfattning att det är positivt med ett ökat företagande bland funktionshindrade. Utskottet ansåg dock inte att borde göra ett tillkännagivande om att detta bör vara ett mål för näringspolitiken. Motionsyrkandet avstyrktes (res. Utskottet delar regeringens bedömning att det är angeläget att särskilt fokusera på förutsättningarna för att personer med funktionshinder skall få samma möjligheter till utbildning och arbete som andra. Utskottet noterar därför med tillfredsställelse att med anledning av förslag i budgetpropositionen har beslutat om ett antal åtgärder för att förbättra situationen för personer med nedsatt arbetsförmåga. Utskottet ser i detta sammanhang vidare de etappmål för det handikappolitiska arbetet som redovisat som mycket värdefulla. Dessutom noterar utskottet att regeringen avser att tillsätta en utredning för att göra en kartläggning och analys av de insatser samhället erbjuder. Mot bakgrund av det omfattande arbete som pågår på området och det utredningsarbete som avses att initieras anser utskottet inte att något tillkännagivande är nödvändigt med anledning av vad som anförs i motionerna So42 (m) yrkande 4, So44 (kd) 5, So46 (c) yrkandena 2, 4 och 5. Utskottet ser lönebidraget som en mycket viktig åtgärd för att förbättra situationen för personer med nedsatt arbetsförmåga. På förslag från arbetsmarknadsutskottet har som redovisats ovan gjort ett tillkännagivande till regeringen vad gäller möjligheten till lönebidrag efter . delar arbetsmarknadsutskottets bedömningar när det gäller framförda yrkanden om lönebidrag. Motionerna So43 (fp) yrkande 3 och So46 (c) yrkandena 6, 7 och 9, varav yrkande 7 får anses åtminstone delvis tillgodosett genom tillkännagivandet, avstyrks därför. Utskottet ser naturligtvis positivt på ett ökat företagande bland funktionshindrade och noterar som näringsutskottet redogjort för att det finns särskilda stöd som kan ges i samband med start av näringsverksamhet. Utskottet delar dock näringsutskottets uppfattning att något tillkännagivande till regeringen i frågan inte är nödvändigt. Motion So46 (c) yrkande 8 avstyrks därför. Utskottet har inte någon annan uppfattning än socialförsäkringsutskottet när det gäller arbetsgivarnas medfinansieringsansvar för sjukpenningkostnader. Utskottet avstyrker därför motionerna So42 (m) yrkande 5, So44 (kd) yrkande 6 och So46 (c) yrkande 3. Demokrati och mänskliga rättigheter Utskottets förslag i korthet bör med hänvisning till det beredningsarbete som pågår rörande en sammanhållen diskrimineringslagstiftning avslå motioner som efterlyser en diskrimineringslagstiftning för funktionshindrade. bör även avslå en motion om individuellt utkrävbara rättigheter. Jämför reservation 12 (m, fp, kd, c) och särskilt yttrande 1 (m, fp, kd, c). Regeringen anför att en rad insatser har gjorts för att underlätta för personer med funktionshinder att delta i allmänna val. Även insatser för att förbättra möjligheterna för personer med funktionshinder att delta som förtroendevalda har genomförts. Ytterligare satsningar för att stärka möjligheten till politisk delaktighet kommer att genomföras. I regeringens skrivelse En nationell handlingsplan för de mänskliga rättigheterna 2006-2009 (skr. 2005/06:95) lyfts frågor om diskriminering på grund av funktionshinder och andra frågor om funktionshindrades mänskliga rättigheter fram. Vidare anförs i skrivelsen att regeringen beslutade om direktiv till en parlamentarisk kommitté , , med uppdrag att överväga en gemensam lagstiftning mot diskriminering som omfattar alla eller flertalet diskrimineringsgrunder och samhällsområden (dir. 2002:11 samt tilläggsdirektiv 2003:69 och 2005:8). Kommittén har även, utifrån sina ställningstaganden i fråga om utformningen av en framtida diskrimineringslagstiftning, sett över uppgifter och ansvarsområden för bl.a. . Den har vidare övervägt möjligheterna att slå samman några eller samtliga av ombudsmännen mot diskriminering till en institution eller att samordna dem på något annat sätt. Kommittén har även övervägt om sådana regler skall införas på de områden som omfattas av EG-direktivet (2000/78/EG) om inrättandet av en allmän ram för likabehandling i arbetslivet, men inte av lagen (1999:132) om diskriminering i arbetslivet av personer med funktionshinder. Vidare har kommittén analyserat vilka former av missgynnande på grund av bristande tillgänglighet ett generellt diskrimineringsförbud skall omfatta, och vem som i olika situationer skall bära ansvaret för olika hinder eller brister i detta hänseende. Utgångspunkten för kommitténs arbete har varit att det skall finnas utrymme för att i varje enskilt fall göra en bedömning av vad som kan anses skäligt. Kommittén lämnade sitt slutbetänkande En sammanhållen diskrimineringslagstiftning (SOU 2006:22) . I betänkandet föreslås bl.a. att för den som omfattas av diskrimineringsförbuden skall underlåtenhet att vidta åtgärder för tillgänglighet anses som diskriminering. I motion So42 av m.fl. (m) yrkande 3 betonas behovet av en diskrimineringslagstiftning. Motionärerna anför att rättigheterna för personer med funktionshinder måste tydliggöras genom lagstiftning och att arbetet mot diskriminering i alla former måste intensifieras. I motion So43 av m.fl. (fp) yrkande 1 anförs att bristande tillgänglighet för personer med funktionshinder bör kunna ses som diskriminering. Enligt motionärerna bör ansvar för diskriminering kunna utdömas i de fall där den som driver en verksamhet som det med enkla medel är möjligt att göra tillgänglig underlåter att göra det. Även i motion So44 av m.fl. (kd) yrkande 2 framhålls att bristande tillgänglighet bör anses som diskriminering. I motion So46 av m.fl. (c) yrkande 11 begärs att regeringen låter utreda möjligheten att ersätta regleringar av den offentliga verksamheten med individuellt utkrävbara rättigheter. Motionärerna framhåller att det i har funnits lagstiftning som förbjuder diskriminering på grund av bristande tillgänglighet. En person som inte kan delta i samhället på grund av bristande tillgänglighet kan därmed få detta prövat av en oberoende instans. behandlade i betänkande 2005/06:KU17 En andra nationell handlingsplan för de mänskliga rättigheterna, m.m. ett yrkande likalydande med So46 yrkande 11. Motionsyrkandet behandlades och avstyrktes i förenklad form (res. behandlade i betänkande 2003/04:KU12 ett liknande yrkande. Utskottet hänvisade då till att det (bet. 2001/02:KU14 s. 25) avstyrkt en motion (c) om individuellt utkrävbara rättigheter och förstärkt kommunalt självstyre med hänvisning till den då aviserade översynen av uppgifts- och ansvarsfördelningen mellan staten, kommunerna och landstingen. Utskottet anförde att det inte gjorde någon annan bedömning än tidigare när det gäller frågan om en lagstiftning om individuella rättigheter som ersättning för dagens sociala rättigheter samt en lista för medborgarrättigheter. Motionen avstyrktes (res. Den nationella handlingsplanen är inriktad på generella lösningar och den allmänna tillgängligheten i samhället. Detta bör leda till ett minskat behov av särlösningar och till att alltfler kan delta i samhällslivet på likvärdiga villkor. , som lämnat sitt slutbetänkande En sammanhållen diskrimineringslagstiftning (SOU 2006:22) , har haft i uppdrag att bl.a. överväga behovet av en sammanhållen diskrimineringslagstiftning samt behovet av regler som ger skydd mot diskriminering av personer med funktionshinder i bemärkelsen bristande tillgänglighet. bör inte föregripa behandlingen av betänkandet. Utskottet avstyrker därför motionerna So42 (m) yrkande 3, So43 (fp) yrkande 1 och So44 (kd) yrkande 2. När det gäller frågan om individuellt utkrävbara rättigheter gör socialutskottet inte någon annan bedömning än . Motion So46 (c) yrkande 11 avstyrks därför. Utskottets förslag i korthet bör, främst med hänvisning till pågående arbete, avslå motioner om hjälpmedelsgaranti, vårdvisare och psykiskt funktionshindrades tandhälsa. Jämför reservationerna 13 (m, fp, kd, c), 14 (m, fp, kd, c) och 15 (m, fp, kd, c). Regeringen anför att hälso- och sjukvårdens verksamhet i princip berör hela befolkningen och att regeringens satsningar inom området således kommer alla medborgare till del. Barn, unga och vuxna med funktionshinder har ofta mer kontakt med sjukvården än andra. På så sätt har generella förbättringar större betydelse för denna grupp än för andra grupper. Tillgänglighetssatsningen inom hälso- och sjukvården och vårdgarantin har således inneburit viktiga reformer för ökad trygghet och livskvalitet för många flickor och pojkar samt kvinnor och män med funktionshinder.