bet · GT01UbU4 · 2006-01-26 00:00:00 — Trots att kommittén skall redovisa sina slutsatser om en enhetlig diskrimineringslagstiftning senast valde regeringen att lägga fram ett förslag om en ny speciallag mot diskriminering. anger regeringen i propositionen att den föreslagna lagens varaktighet kan bli kortvarig, med anledning av kommitténs arbete med en enhetlig lagstiftning. vill se en enhetlig, sammanhängande och tydlig lag mot diskriminering, så snart det är praktiskt möjligt. Vi bedömer att det är ett mer ändamålsenligt sätt att motverka diskriminering än att splittra upp fallen som specialfall i en mängd olika lagar. En samlad diskrimineringslagstiftning sänder också en tydlig signal från samhällets sida att allt slags diskriminering är oacceptabel. bör skydd mot diskriminering införas i grundlagen. finns flera ombudsmän mot diskriminering, som delar på tillsynsansvaret. bedömer att ett mer effektivt skydd mot diskriminering uppnås om dessa slås samman till en och samma myndighet. Myndighetens uppdrag skall vara att utöva tillsyn över diskriminering. Det vore därför fel att skapa ytterligare en ombudsmannafunktion, i stället för att låta en ombudsman ansvara för alla frågor kring diskriminering. har lagt fram ett system för att kvalitetssäkra skolors arbete mot mobbning, trakasserier och kränkningar. Kunskap om hur effektivt arbete bedrivs finns i de forskningsbaserade åtgärdsprogram som utvecklats och tillämpas i flera andra länder. De har dokumenterat starkt positiva effekter mot mobbning och kränkningar. Dessa kunskaper tillämpas dock inte i någon större utsträckning i svenska skolor. vill ge i uppdrag att låta vetenskapligt utvärdera program mot mobbning och kränkningar, för att kvalitetssäkra dessa. Det skall åtföljas av krav på att alla skolor arbetar med forskningsbaserade och kvalitetssäkrade åtgärdsprogram. Gör skolan inte det, eller underlåter skolan att följa valt åtgärdsprogram, skall det vara en grund för skadestånd om en elev far illa. Genom dessa åtgärder tydliggörs att skolan har ett ansvar. Det fastslår också tydligt vilket ansvar skolan har. Därmed skapas den nationella kvalitetsnorm för skolors arbete mot mobbning och kränkningar som saknas, såväl som i det förslag som presenteras i propositionen. Systemet bygger - liksom i och - på en centralt genomförd utbildningssatsning, där landets alla skolor erbjuds utbildning i hur de forskningsbaserade programmen fungerar. För att minska förekomsten av diskriminering, mobbning och kränkningar i skolor krävs att forskning om effektiva åtgärdsprogram tillämpas och att kunskap sprids till skolorna. Det behövs fördjupad insikt i vad som ligger bakom mobbning, kränkningar och våld och om hur destruktiva klimat kan brytas. För att åstadkomma detta krävs utbildningssatsningar. Det krävs också att kvalitetskrav på skolors arbete mot mobbning och kränkande beteende införs samt att detta åtföljs av fler verktyg och tydliga befogenheter till skolan. För att effektivt motverka all form av diskriminering krävs att dagens splittrade lagstiftning ersätts av en samlad, tydlig lag mot diskriminering. Inget av detta föreslås dock i propositionen. Propositionen kommer inte att åstadkomma verklig effekt på förekomsten av diskriminering och kränkande beteende i skolan. Förslaget kommer inte att leda till att färre barn och ungdomar blir utsatta för diskriminering, mobbning och kränkningar i skolan. Mobbningens allvar och uttrycksformer kommer knappast heller att påverkas. Tvärtom finns stor risk att regeringen låter sig nöja med denna lag och underlåter att genomföra de insatser som kan åstadkomma en verklig skillnad. I propositionen görs heller ingen analys av vilka konsekvenser det får att den föreslagna lagen införs innan den nya skollagen kommer. Regeringen inväntar heller inte förslag, varför varaktigheten kan ifrågasättas. Med anledning av ovanstående avslår regeringens förslag till en ny speciallag mot diskriminering. Behovet av en samlad diskrimineringslagstiftning, punkt 2 (m, fp, kd, c) av (), (), (), (), (), () och Axel Darvik (fp). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om en samlad diskrimineringslagstiftning. Därmed bifaller motionerna 2005/06:Ub5 yrkande 1, 2005/06:Ub7 yrkande 5 och 2005/06:Ub261 yrkande 2. En ny speciallag mot diskriminering, som föreslås i propositionen, splittrar den redan osammanhängande diskrimineringslagstiftningen ytterligare. Därmed riskerar effekten bli ett sämre skydd mot diskriminering genom att överblicken av gällande lagstiftning på området försvåras än mer och rättigheterna blir svårare att överblicka. Med anledning av behovet av en mer effektiv diskrimineringslagstiftning tillsattes . Trots att kommittén skall redovisa sina slutsatser om en enhetlig diskrimineringslagstiftning senast , dvs. , väljer regeringen att nu lägga fram ett förslag om en ny speciallag mot diskriminering. anger regeringen i propositionen att den föreslagna lagens varaktighet kan bli kortvarig, med anledning av kommitténs arbete med en enhetlig lagstiftning. Vi vänder oss mot detta sätt att hantera så viktiga frågor. Alla människor skall behandlas lika och ges skydd mot diskriminering, oavsett grund. Det finns inget hållbart motiv för att dela upp diskriminering i olika kategorier och ha en splittrad lagstiftning. Diskriminering i alla former är förkastlig och utgör samma typ av brottslig handling, oavsett av vilket slag den är. Vi vill se en enhetlig, sammanhängande och tydlig lag mot diskriminering, så snart det är praktiskt möjligt. Vi bedömer att det är ett betydligt mer ändamålsenligt och effektivt sätt att motverka diskriminering än att splittra upp dem som specialfall i en mängd olika lagar. En samlad diskrimineringslagstiftning sänder också en tydlig signal från samhällets sida att all slags diskriminering är oacceptabel. bör skydd mot diskriminering införas i grundlagen. Överensstämmelse med internationella konventioner, punkt 3 (kd, c) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om överensstämmelse med internationella konventioner. Därmed bifaller motionerna 2005/06:Ub5 yrkande 2 och 2005/06:Ub6 yrkande 7. I det nu liggande lagförslaget sägs att lagen ska skydda barn och elever mot diskriminering på grund av kön, etnisk tillhörighet, religion eller trosuppfattning, sexuell läggning eller funktionshinder. Det är diskrimineringsgrunder som överensstämmer med andra svenska diskrimineringslagar dock inte med de diskrimineringsgrunder som lagts fast i FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna och i . Bland annat utesluts diskrimineringsgrunderna språk och politisk uppfattning. Någon förklaring till detta ges inte i propositionen. Vi anser att diskrimineringsgrunderna bör överensstämma med de internationella konventioner som undertecknat. Detta bör ges regeringen till känna. Man kan fråga sig varför lagen som förespråkas i propositionen skulle vara unik i sitt slag i ? Kanske därför att i andra länder har man en bredare diskrimineringslagstiftning? Vi vill se en diskrimineringslagstiftning som gäller alla människor i . Det ska inte spela någon roll om du är löntagare, egenföretagare, arbetslös, skolelev, gömt flyktingbarn, ung eller gammal, invandrad eller svensk. Det spelar inte någon roll vem du är, du ska inte på något sätt utsättas för diskriminering. På det sätt som den nya lagen är utformad är det lätt att vissa aspekter eller grupper faller bort. Till exempel överensstämmer inte de diskrimineringsgrunder som anges i lagförslaget med dem i FN:s konvention om barnets rättigheter. Bland annat har språk och politisk eller annan åskådning utelämnats. I en bredare diskrimineringslagstiftning skulle inte denna typ av problem uppstå. En gemensam ombudsman mot diskriminering, punkt 4 (m, fp, kd, c) av (), (), (), (), (), () och Axel Darvik (fp). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om en gemensam ombudsman mot diskriminering. Därmed bifaller motionerna 2005/06:Ub5 yrkande 3 och 2005/06:Ub7 yrkande 6. finns flera ombudsmän mot diskriminering, som delar på tillsynsansvaret. Vi bedömer att ett mer effektivt skydd mot diskriminering uppnås om dessa slås samman till en och samma myndighet. Myndighetens uppdrag skall vara att utöva tillsyn över diskriminering. Det vore därför fel, menar vi, att skapa ytterligare en ombudsman mot diskriminering på det sätt som föreslås i propositionen, i stället för att låta en särskild ombudsman ansvara för alla frågor kring diskriminering. Om det fanns en bred diskrimineringslagstiftning som gällde alla människor i vore det också enklare att genomföra vårt krav på en myndighet som paraply för de olika ombudsmännen till exempel JämO, HO, HomO, BO, och DO. De olika ombudsmännen måste självklart behålla sin expertis och specialinriktning men det torde finnas ett antal synergieffekter om samtliga satt under samma tak. Som det ser ut finns det många instanser som arbetar med relativt likartade arbetsuppgifter. Dagens situation kan också leda till gränsdragningsproblem vilket skulle undvikas om ombudsmännen slogs ihop. En sammanslagning skulle stärka den enskilda människan som blir diskriminerad då en enhetlig lag blir mer kraftfull och ställer högre krav. Detta vore positivt för alla som blir diskriminerade, oavsett anledning. Samordning med annat lagstiftningsarbete, punkt 5 (fp, kd) av (), () och Axel Darvik (fp). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om samordning med annat lagstiftningsarbete. Därmed bifaller motion 2005/06:Ub6 yrkande 4. Lagen om skydd mot diskriminering och kränkande behandling ger eleverna ett ökat rättsskydd. Elever som blivit kränkta på olika sätt bl.a. genom mobbning ges rätt till upprättelse och skadestånd. Skolans ansvar för att motverka all form av diskriminering och kränkande behandling tydliggörs. Detta är positivt. bör ett ökat ansvar också följas av ökade befogenheter. Många lärare och skolledare anser att de saknar tillräckliga möjligheter att ingripa mot mobbning eller våldsamma situationer i skolan. I en undersökning från Lärarförbunden konstaterades att sex av tio lärare varit i situationer där de varit osäkra på vilka befogenheter som lagstiftningen ger dem. Frågan behandlades av som också föreslog vissa ökade befogenheter på detta område. har lärare och skolledare väntat på en ny skollag. En lag som gång efter annan skjutits upp av regeringen och samarbetspartierna. Den nya lagen kommer inte att presenteras före valet . anser att det nu liggande lagförslaget i stora delar är beroende av den nya skollagen. Det hade därför varit naturligt att låta dessa lagar gå hand i hand och läggas fram . Detta bör ges regeringen till känna. Skolans ökade ansvar för att motverka alla former av kränkningar måste åtföljas av tydligare befogenheter t.ex. för att ingripa i en mobbningssituation. Det innebär t.ex. att lärares såväl rättighet som skyldighet att vidta sanktioner mot de elever som kränker andra elever skall lagfästas, att mobbare i en krissituation skall kunna stängas av för , att skolledaren skall ha befogenhet att vidta de åtgärder som krävs för att garantera en trygg skolmiljö osv. Samordning med annat lagstiftningsarbete, punkt 5 - motiveringen (m) av (), () och (). och framför på denna punkt kritik som i sak väl överensstämmer med den framför i reservation 1. Vi menar att detta bör leda till avslag på propositionen. Om lagstiftning mot diskriminering och annan kränkande behandling i skolan, punkt 6 (fp) av () och Axel Darvik (fp). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om lagstiftning mot diskriminering och annan kränkande behandling i skolan. Därmed bifaller motion 2005/06:L291 yrkande 16 och avslår motion 2005/06:Ub522. Att enbart införa nya diskrimineringslagar är att bara se delar av problemet. De kränkningar som enskilda elever utsätts för hänger ihop med de grundläggande problemen att upprätthålla en lugn och trygg skolmiljö. När vuxenvärlden abdikerar från sitt ansvar att upprätthålla lugn och arbetsro i skolmiljön drabbar det inte minst de elever som är extra utsatta för trakasserier på grund av att man bryter mot gruppnormen, t.ex. genom att ha en annan sexuell läggning än flertalet. Sexuella trakasserier, punkt 7 (fp, kd, c) av (), (), () och Axel Darvik (fp). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om sexuella trakasserier. Därmed bifaller motionerna 2004/05:Ub306 yrkande 14, 2005/06:Ub315 yrkande 4, 2005/06:Ub343 yrkande 43 och 2005/06:Ub344 yrkande 46 och avslår motion 2004/05:Ub275 yrkande 16. Många elever och lärare känner sig kränkta och hotade i skolan. Grova könsord används alltför ofta för att förolämpa och såra. Utvecklingen speglar hur attityderna i det övriga samhället hårdnat. Många flickor vittnar om hur de får grova könsord kastade efter sig utan att varken de själva, kompisar eller lärare längre reagerar. Könsorden har blivit en del av det vanliga språkbruket. Det är en utveckling som måste brytas. Skolan skall vara en plats där elever och personal visar respekt för varandra. Flickor skall inte behöva acceptera att bli kallade för könsord. Sexuella trakasserier skall inte tolereras i skolan. Det är angeläget att det finns tydliga rutiner för hur skolorna skall hantera problemen. Sexuella trakasserier är också mobbning och måste stoppas. tar lagstiftningen inte lika allvarligt på sexuella trakasserier av elever som av vuxna. I jämställdhetslagen har en strängare lagstiftning införts mot sexuella trakasserier på arbetsplatsen. Det är viktigt att elevers situation när det gäller sexuella trakasserier uppmärksammas på samma sätt som arbetstagarnas. För att lösa problemet med sexuella trakasserier och grovt språkbruk krävs ett långsiktigt arbete där skolan, föräldrarna, politikerna och samhället i övrigt nu måste ta initiativet. Lagarna måste skärpas så att alla former av trakasserier förbjuds i skolan. Skolan och kommunerna måste jobba målmedvetet för att motverka sexuella trakasserier. Målinriktat arbete, punkt 9 (c) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om målinriktat arbete. Därmed bifaller motion 2005/06:Ub5 yrkande 5. Det finns en viss risk att lagen inte är tillräckligt definierad i sin utformning. Till exempel går det att läsa i propositionen att "den som ansvarar för skolverksamheten ska bedriva ett målinriktat arbete för att främja de ändamål som bär upp lagen". Detta är en diffus formulering som dessutom är godtycklig och svår att arbeta efter. begär att regeringen återkommer till med förslag på en mer lättbegriplig och klar definition för skolorna att arbeta efter. Likabehandlingsplan, punkt 10 (fp, kd, c) av (), (), () och Axel Darvik (fp). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 10 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om likabehandlingsplan. Därmed bifaller motionerna 2005/06:Ub4 yrkande 1 och 2005/06:Ub6 yrkande 1 och bifaller delvis motion 2004/05:Ub477 yrkande 26. Det förebyggande arbetet är avgörande i arbetet mot diskriminering och kränkande behandling i skolan vilket också påpekas i propositionen. sägs mycket lite om vad det förebyggande arbetet skall innehålla. Vi menar att regeringen lägger alltför stor vikt vid den likabehandlingsplan som varje skola skall upprätta och som skall vara styrande i allt arbete mot diskriminering och kränkande behandling. Likabehandlingsplanen kan vara ett bra verktyg för skolorna men kan lika gärna bli en pappersprodukt utan egentlig betydelse. Regeringens krav på en likabehandlingsplan verkar närmast vara ett namnbyte på den nuvarande handlingsplanen mot mobbning och garanterar ingen större förnyelse av arbetet mot trakasserier och kränkningar. Det är därför viktigt att syftet med likabehandlingsplanerna tydliggörs ytterligare samt att dessa inte ses som det enda verktyget i detta arbete. I 6 § slås fast att huvudmannen eller den huvudmannen bestämmer skall se till att det finns en likabehandlingsplan för varje enskild verksamhet. Planen skall syfta till att främja barns och elevers lika rättigheter och förebygga och förhindra trakasserier och annan kränkande behandling. Detta låter naturligtvis bra, men problemen uppstår när denna paragraf skall prövas när en elev begär skadestånd. Vad skall en likabehandlingsplan uppfylla för krav för att anses godkänd? Eller annorlunda uttryckt: hur dålig kan en likabehandlingsplan få vara innan den blir olaglig? använder många skolor antimobbningsplaner, som får sägas påminna om förslaget till likabehandlingsplan. Det finns många typer av antimobbningsplaner, men när det gäller antimobbningsplaner finns en utvecklad forskning och flera olika vetenskapligt grundade modeller. Risken med likabehandlingsplanerna är att de inte får den tyngd och vetenskapliga grund som så allvarliga företeelser som mobbning kräver. Vi förespråkar därför ett krav på att skolans likabehandlingsplan skall innehålla en vetenskapligt grundad och av godkänd, antimobbningsplan. Detta borde ingå som ett krav i 6 §. Likabehandlingsplan, punkt 10 - motiveringen (m) av (), () och (). , och framför på denna punkt kritik som i sak väl överensstämmer med den framför i reservation 1. Vi menar att detta bör leda till avslag på propositionen. Kvalitativa krav på skolans mobbningsförebyggande arbete, punkt 11 (m) av (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 11 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om kvalitativa krav på skolans mobbningsförebyggande arbete. Därmed bifaller motionerna 2004/05:Ub390 yrkande 18 och 2005/06:Ub7 yrkande 8. Fall av mobbning och kränkande behandling omfattas i lagstiftningen. Krav finns på att skolor skall ha en handlingsplan mot mobbning och kränkande beteende. Sådana finns också på i stort sett alla skolor. Däremot saknas tydliga kvalitetskrav gällande skolans insatser för att förebygga, upptäcka och stoppa mobbning. Det medför att snart sagt varje insats från skolans sida anses tillräcklig, i juridisk mening. Avsaknaden av en nationell kvalitetsnorm gör att det i det enskilda fallet inte finns något att relatera skolans insatser till vid en domstolsprövning, vilket försvårar elevens möjlighet att få rätt. Regeringens förslag innebär att bevisbördan läggs på skolan, men varken i den föreslagna lagen eller i förarbetena anges någon kvalitetsnorm att jämföra skolans arbete med. Det som skulle kunna åstadkomma en verklig förändring saknas alltså i propositionen. Vilka insatser som i juridisk mening skall anses tillräckliga, eller "skäliga", är oklart i förslaget. Frågan är hur en skola skall kunna visa att den "gjort allt" för att hindra mobbning och trakasserier av en enskild elev när varken regeringen eller lagstiftaren har någon uppfattning om vad som bör göras. Regeringen löser alltså inte det juridiska problemet, utan flyttar det bara vidare. har i många tidigare sammanhang redogjort för hur ett system för att kvalitetssäkra skolors arbete mot mobbning och kränkningar skulle kunna genomföras i . Kunskaper finns utifrån de forskningsbaserade åtgärdsprogram som utvecklats och tillämpas i flera andra länder, med dokumenterat positiva effekter mot mobbning. Dessa kunskaper tillämpas dock inte i någon större utsträckning på svenska skolor. vill ge i uppdrag att vetenskapligt låta utvärdera program mot mobbning och kränkningar, för att kvalitetssäkra dessa. Det skall åtföljas av krav på att alla skolor arbetar med denna typ av kvalitetscertifierade, effektiva åtgärdsprogram. Gör skolan inte det, eller underlåter att följa valt åtgärdsprogram, skall det vara en grund för skadestånd om elever far illa. Genom dessa åtgärder tydliggörs att skolan har ett ansvar. Det fastslår också tydligt vilket ansvar skolan har. Därmed skapas den nationella kvalitetsnorm för skolors arbete mot mobbning och kränkningar som saknas, såväl som i det förslag som presenteras i propositionen. Antimobbningsplan, punkt 12 (fp) av () och Axel Darvik (fp). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 12 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om antimobbningsplan. Därmed bifaller motionerna 2005/06:Ub343 yrkande 35 och 2005/06:Ub344 yrkande 38. Åtgärderna mot mobbning måste vara av tre slag: förebyggande så att mobbning och utslagning aldrig uppstår, aktiva så att ingripandet mot mobbning sker med kraft och uppföljande så att mobbaren inte åter fastnar i sitt destruktiva beteende. Gör skolan meningsfull - med kunskaper och höga förväntningar. En skolpolitik som betonar kunskap och ordning är i sig ett mycket viktigt bidrag till en skola som i större grad präglas av arbetsro och harmoni. Vi vet att elever som halkar efter i skolan, eller som upplever skoltiden som meningslös, ofta reagerar med att hävda sig på annat sätt: genom att störa undervisningen och/eller trakassera övriga elever, ibland rentav skolpersonal. Eleven skall tidigt få möta krav och utvärderingar - men också tidigt få stöd och hjälp när så behövs. Antimobbningsplaner skall finnas på alla skolor. Det har visat sig vara viktigt att ha en beredskap och tydliga regler för vad som skall göras redan innan problemet uppstår. Reglerna skall vara kristallklara och de skall efterlevas. skall ha sanktionsmöjligheter mot skolor och rektorer som inte upprättar en sådan åtgärdsplan. Varje skola skall ha en antimobbningsplan med väl inarbetade rutiner för att förebygga, upptäcka och åtgärda mobbning. Nationell nolltolerans, punkt 13 (fp, kd, c) av (), (), () och Axel Darvik (fp). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 13 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om nationell nolltolerans. Därmed bifaller motionerna 2004/05:Ub470 yrkande 1, 2004/05:Ub477 yrkande 25 och 2005/06:Ub535 yrkande 8. Mobbning är ett trauma som tusentals och åter tusentals elever upplever. Det riskerar att slita sönder dem inifrån, att rasera självkänslan och i det långa loppet leda till destruktiva beteenden. Varje fall av mobbning är en kränkning av människovärdet, och det enda rimliga är därför nolltolerans mot all form av mobbning. Det är svårt för en person som aldrig själv varit utsatt att sätta sig in i den psykiska terror som mobbning innebär. Men genom att lyssna till och läsa texter av barn och ungdomar som varit utsatta går det att få en bild av den verklighet dessa barn befinner sig i. För att lyckas förhindra mobbning är det viktigt att flera parter samarbetar. Både elever, skolpersonal och föräldrar har ett ansvar för att vi skall komma till rätta med mobbningen. Genom samarbete, långsiktighet och ett tydligt värdegrundsarbete kan detta ske. En nolltolerans för våld och mobbning i skolan måste införas. En bestämmelse som klart fastlägger skolans ansvar för att både förebygga, upptäcka och ingripa mot kränkande behandling i alla dess former måste finnas med. Det är också viktigt att det förebyggande arbetet fungerar bra - att eleverna blir sedda och att anonymiteten bryts. Självklart skall all skolpersonal ha en ansvar för att förhindra mobbning och våld i skolan. Det skall framgå av skollagen att lärare och övrig personal som upptäcker mobbning ges skyldighet att rapportera till rektor för åtgärder.