bet · GT01BoU7 · 2006-02-09 00:00:00 — En starkt bidragande orsak till detta är de långa planprocesserna. Alltför ofta kan vi läsa om byggprojekt som stoppas på grund av överklaganden. Samstämmiga synpunkter från byggsektorn har understrukit behovet av förändringar som kan ge en snabbare och på andra sätt mer effektiv plan- och byggprocess. Jag har förståelse för att en förändrad reglering kräver ett omfattande utredningsarbete men behovet av förändringar har diskuterats alldeles för länge utan att ge konkreta resultat. Redan i betänkande 2001/02:BoU6 föreslog bostadsutskottet att skulle ställa sig bakom ett förslag om en bred översyn av PBL. Översynen har visserligen genomförts men fortfarande har regeringen inte redovisat några förslag till lagändringar för att komma till rätta med förseningar i plan- och byggprocesserna. Någon proposition är inte heller aviserad för behandling under detta riksdagsår. Det är nu dags att gå från ord till handling. En tydlig reglering för fysisk planering som medger en effektiv hantering är mycket viktig för samhällets utveckling. De brister som har konstaterats i dagens lagstiftning i fråga om fysisk planering och i plan- och bygglagstiftningen i övrigt är av sådant slag att de omgående bör åtgärdas om vi skall kunna få den utveckling som är önskvärd. Därför bör begära att regeringen återkommer till med förslag till reformering av plan- och bygglagstiftningen. I denna del har Moderata samlingspartiet, liberalerna, och en gemensam syn, vilket framgår av de motioner som getts in under den allmänna motionstiden och som rör plan- och bygglagstiftningen. Likaså är partierna enligt de ingivna motionerna ense om att som sin mening bör tillkännage följande för regeringen avseende behovet av reformering av plan- och byggprocessen samt bostadsbyggande och buller. Utformningen av plan- och byggprocessen Planprocesserna tar och skapar fördyringar, vilket bl.a. leder till att byggherrar som inte bygger i så stor omfattning inte engagerar sig i projekt. Detta minskar i sin tur konkurrensen och kan i förlängningen också vara ett hinder för ökat byggande. Dessa problem, som i stor utsträckning beror på brister i regelverket, måste man komma till rätta med genom ändringar i plan- och bygglagstiftningen om vi skall kunna garantera en önskvärd samhällsutveckling. Förändringsbehovet rör olika delar av regelverket. Exempelvis behöver instansordningen ändras. Det faktum att en detaljplan kan överklagas i tre instanser och ett efterföljande bygglov i så många som fyra instanser verkar avskräckande för många intressenter, och den ökning av kostnaderna som en överprövning medför omöjliggör många projekt. Därför måste antalet instanser minska. Det kan också vara motiverat att se över den sakägarkrets som anses vara direkt berörd av en åtgärd och därmed ha rätt att överklaga själva sakinnehållet i beslut som meddelats med stöd av PBL. Noggranna överväganden måste göras mellan exploateringsintresset och enskildas rätt att få beslut överprövade. Jag ser inget motsatsförhållande mellan en effektivare planprocess och målet om en god demokrati. Det innebär att rätten och möjligheten att överklaga både detaljplaner och bygglov naturligtvis skall kvarstå, däremot måste omfattningen begränsas. En strävan när det gäller den förändrade lagstiftningen bör vara att minska detaljstyrningen och öka flexibiliteten. Särskilt angeläget är det att föreslå förändringar för att underlätta byggande av bostäder av olika slag. Buller är ett av det moderna samhällets gissel. Av motionerna som getts in under den allmänna motionstiden framgår att de borgerliga partierna har en samlad syn på problematiken som rör bostadsbyggande och buller samt behovet av åtgärder. Partierna har tidigare gemensamt uttryckt sina ställningstaganden i denna fråga, senast i en reservation till betänkande 2004/05:BoU11 Planfrågor. Inget har framkommit som gett anledning att ändra mina ställningstaganden i dessa delar. Det är av största vikt att angripa bullerproblemen vid ljudkällan. Därutöver måste det till en ändring i befintlig lagstiftning alternativt en mer nyanserad och verklighetsanpassad tillämpning av lagarna för att inte nybyggnation i storstäder helt skall stoppas. Skillnaderna mellan storstad och landsbygd gör att det inte kan vara rimligt att samma miljökrav skall gälla fullt ut. Det behövs en nyanserad syn, som bl.a. innebär att man i tätorter bör fokusera framför allt på att uppnå en bra inomhusmiljö vad avser buller. Detta bör prägla tillämpningen på området och aktualiserar bl.a. behovet av en översyn när det gäller buller vid husfasad. Jag vidhåller vad m, fp, kd och c förde fram i en gemensam avvikande mening till bostadsutskottets yttrande i samband med beredningen av proposition 2004/05:150 Svenska miljömål - ett gemensamt uppdrag, dvs. att vid nästa översyn av miljömålen bör delmålet avseende buller omarbetas så att det fokuserar på hälsoeffekter av buller (yttr. 2005/06:BoU3y). I en av årets ingivna motioner aktualiseras behovet av ett förändrat synsätt avseende bullerreglerna och ett antal utgångspunkter anges för detta som jag anser att bör tillkännage som sin mening. Utgångspunkterna är desamma som de borgerliga partierna uttalade i föregående års utskottsbetänkande avseende planfrågor (se bet. 2004/05:BoU11 s. 21 f.). - I de fall en kommun i sina planbeslut på ett tydligt sätt har angett vilka avvägningar man har gjort så bör en verksamhetsutövare (t.ex. väghållare) kunna utgå från att kommunens bedömningar kommer att stå sig även vid en tillsynsmyndighets eventuella prövning. - Om kommunen iakttar åtgärdsprogrammens bestämmelser så skall inte tillsynsmyndigheten kunna ställa längre gående krav. - Om de kommunala besluten innebär att de riktvärden som ställt sig bakom uppfylls så skall det vara uteslutet att ställa strängare krav. - Som utgångspunkt bör man ha att lokala beslut, där kommunala och regionala organ i olika plansammanhang har pekat ut skyddsvärda tysta områden, beaktas även när de kolliderar med riksintressen kring t.ex. infrastrukturutbyggnad. Vidare vidhåller jag att det finns skäl att se över regleringen i 5 kap. 7 § 11 PBL i en strävan att precisera bestämmelsens tillämpningsområde. Bestämmelsen anger att man i detaljplan kan meddela bestämmelser om skyddsanordningar för att motverka störningar från omgivningen och, om det finns särskilda skäl, högsta tillåtna värden för störningar genom luftförorening, buller, skakning, ljus eller annat liknande som omfattas av 9 kap. . Dessa särskilda skäl måste preciseras så att myndigheterna får en enhetlig bedömning och så att samsyn råder kring hur planer för nyproduktion behandlas. Jag anser att regeringen bör återkomma med de lagförslag m.m. som krävs för att trygga ett fortsatt bostadsbyggande också i storstadsregioner. Utöver det ovannämnda vill jag särskilt lyfta fram några av de områden som behandlas i de c-motioner som jag anser att bör bifalla. Krav i övrigt rörande utformningen av plan- och byggprocessen Till de grundläggande syftena med hör bl.a. att främja jämställdheten mellan kvinnor och män. Planprocessen har av tradition varit ett mansdominerat område, och det brottsförebyggande arbetet har ofta en utgångspunkt som inte tar hänsyn till skillnader mellan könen. De erfarenheter och kunskaper som kvinnor har tar man inte till vara i processerna. Kvinnors inflytande inom hela kedjan, från planering och beslut till byggande, behöver därför stärkas. De offentliga organens klåfingrighet och misstro mot människors förmåga att ta ansvar måste minska. Utgångspunkten skall vara förenklingar i de regelverk som omgärdar byggandet, och alla förslag som går i motsatt riktning, exempelvis bygglovsplikt för lantbrukets byggnader, måste avvisas. Rätten att som enskild berörd kunna överklaga beslut enligt PBL är viktig att värna. Emellertid behöver denna rätt tydliggöras. Också antalet överklagandeinstanser och handläggningstider behöver ses över i en strävan att få processerna mer effektiva. Dessutom borde man se över möjligheterna att få kommunens argument för avslag prövade i en högre instans i syfte att tydliggöra gränsen mellan vad som faller inom det kommunala handlingsutrymmet och vad den enskilde skall ha rätt att få överprövat. Trafikintensiteten har ökat kraftigt . Miljöer i traditionella boendeområden i större städer påverkas negativt av utvecklingen. I områden som påverkas av bilavgaser har påvisats att dödligheten under ett par decenniers tid har ökat . Det är en situation som är oacceptabel och bör åtgärdas. Strikta bullerregler och luftkvalitetsnormer är därför viktiga. De skall inte sättas som motpol mot en bygds utveckling utan som varningssignal att åtgärder måste vidtas. Det är viktigt att betona att all samhällsplanering skall utgå från vad människor och naturen tål och att vi inte skall tära på resurser till men för framtida generationers välfärd. Tryggheten i vårt boende beror till stor del på hur stadsplaneringen ser ut eftersom den fysiska miljöns utformning kan vara avgörande för möjligheterna att förebygga olika typer av brott. Därför är det angeläget att kommunerna i sin planering för städer och utformande av vår boendemiljö tar hänsyn till riskerna för brott och låter berörda delta i planeringen för att fånga upp frågorna om trygghet. Genom att göra detta kan de kommunala planerna bli användbara medel för att öka tryggheten och förebygga brottslighet. I en fp-motion krävs ett tydliggörande att statliga myndigheter och bolag har ett särskilt ansvar för att agera så att bra boendemiljöer bibehålls, återskapas och att ytor för rekreation och naturupplevelser skapas och skyddas. Dessutom framhålls att för regeringen bör tillkännage vikten av att säkra tätortsnära natur och att betona möjligheter till exempelvis fritidsodling, sportfiske och ridning i tätortsnära natur. Jag anser att bör bifalla dessa förslag i enlighet med de motiv som framgår av motionen i dessa delar. Alla kommuner skall ha en aktuell översiktsplan, men alltför många kommuners planer är föråldrade och fyller inte sitt syfte, detta trots att en proaktiv planering från kommunernas sida skapar goda förutsättningar för byggande, vilket i sin tur är en förutsättning för tillväxt och utveckling. Lagstiftningen behöver moderniseras för att öka drivkraften att ta fram och hålla översiktsplanerna aktuella. I sökandet efter sådana lösningar är det viktigt att låta kommunerna behålla sitt starka inflytande över planeringen. Däremot behöver formerna för den fysiska planeringen och uppföljningen av kommunernas översiktsplanering ses över. Ett rimligt krav är att varje kommun har en aktuell översiktsplan som antas av fullmäktige minst en gång per mandatperiod. har ett flertal översvämningar drabbat . Kommunerna har ett ansvar för att genom planering och skyddsåtgärder förebygga bl.a. översvämningar. Det är ett stort ansvar som läggs på den lokala nivån och resurserna är otillräckliga. Det är därför nödvändigt med en samlad översyn av kommunernas ansvar och resurser att förebygga krissituationer. Detta bör ges regeringen till känna. Vad jag nu anfört med anledning av motionerna 2005/06:So315 (c) yrkande 5, 2005/06:So552 (c) yrkande 7, 2005/06:T379 (c) yrkande 1, 2005/06:N481 (c) yrkande 8, 2005/06:Bo205 (c), 2005/06:Bo256 (fp) yrkandena 7-9 och 2005/06:Bo335 (c) yrkandena 15, 18-20, 22, 23 och 25 (c) bör som sin mening tillkännage för regeringen. En reformering av plan- och bygglagstiftningen, punkt 1 (mp) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2005/06:So364 yrkandena 13 och 17, 2005/06:So699 yrkande 16, 2005/06:MJ351 yrkandena 7, 8 och 10, 2005/06:MJ533 yrkande 5, 2005/06:Bo241, 2005/06:Bo277 yrkandena 1, 2, 4 och 5, 2005/06:Bo304 yrkandena 1-3 och 6, 2005/06:Bo305 yrkandena 1 och 4-6 samt 2005/06:Bo333 yrkande 6 och avslår motionerna 2005/06:Ju484 yrkande 5, 2005/06:Sf336 yrkande 24, 2005/06:Sf389 yrkande 27, 2005/06:So315 yrkande 5, 2005/06:So422 yrkande 5, 2005/06:So552 yrkande 7, 2005/06:Kr334 yrkande 17, 2005/06:Kr335 yrkande 2, 2005/06:Kr373 yrkande 3, 2005/06:Kr380 yrkande 3, 2005/06:T379 yrkande 1, 2005/06:MJ292 yrkande 4, 2005/06:MJ395 yrkandena 7 och 8, 2005/06:MJ439 yrkandena 5 och 8, 2005/06:N388 yrkande 2, 2005/06:N438 yrkande 6, 2005/06:N443 yrkandena 49, 50 och 52, 2005/06:N481 yrkande 8, 2005/06:Bo202, 2005/06:Bo204, 2005/06:Bo205, 2005/06:Bo212 yrkandena 1-4, 2005/06:Bo215, 2005/06:Bo217 yrkandena 1-5, 2005/06:Bo218 yrkandena 2-4, 2005/06:Bo220 yrkandena 1-3, 2005/06:Bo222, 2005/06:Bo245 yrkandena 1 och 3, 2005/06:Bo246 yrkandena 1 och 2, 2005/06:Bo247 yrkandena 1-6, 2005/06:Bo251, 2005/06:Bo255 yrkandena 1-3, 5, 6 och 13-15, 2005/06:Bo256 yrkandena 7-10, 2005/06:Bo258, 2005/06:Bo262, 2005/06:Bo264, 2005/06:Bo265, 2005/06:Bo266, 2005/06:Bo268, 2005/06:Bo270, 2005/06:Bo271, 2005/06:Bo273, 2005/06:Bo275 yrkandena 2-4, 2005/06:Bo276 yrkandena 11-15, 2005/06:Bo279 yrkandena 1-3, 5 och 7, 2005/06:Bo281, 2005/06:Bo296, 2005/06:Bo297 yrkandena 1 och 2, 2005/06:Bo298 yrkandena 37 och 38, 2005/06:Bo300 yrkande 11, 2005/06:Bo309, 2005/06:Bo317, 2005/06:Bo321 yrkandena 1-3, 2005/06:Bo324, 2005/06:Bo325 yrkandena 1, 2, 5 och 6, 2005/06:Bo335 yrkandena 15, 18-20, 22, 23 och 25, 2005/06:Bo337 yrkande 2 och 2005/06:Bo338 yrkande 18. Jag anser att bör tillkännage följande inför regeringens slutliga beredning av förslag. Den fysiska planeringen handlar om konfliktlösningar av olika slag. En konflikt som ofta aktualiseras i stads- och boendemiljön är den mellan barns behov och trafikens behov. Min uppfattning är att barnens bästa alltid skall beaktas inom samhälls- och trafikplaneringen och att barnens rätt till en stimulerande och säker vardagsmiljö skall prioriteras vid planeringen i stads- och boendemiljöer. Utgångspunkten skall därför vara att barn skall ha företräde till sin livsmiljö och att trafiken måste anpassas därefter. Tystnaden har blivit allt svårare att fånga och är den i högsta grad utrotningshotad. Det är därför viktigt att tillkännage att det är angeläget att värna miljöer som är bullerfria och att bygga ett tystare samhälle. Bullerfria rekreationsområden behövs med strängare regler för motorbåtar, snöskotrar och annat som annars förorenar tystnaden. Ett viktigt verktyg för att bekämpa buller kan vara att ta fram gränsvärden för bullernivåer på arbetsplatser, men också för olika delar av vårt samhälle. Det behövs en hårdare bedömning och sänkta gränsvärden i utomhusmiljöer. Vidare bör länsstyrelserna inventera vilka åtgärder kommunerna vidtagit för att minska bullret i respektive kommun. Gröna miljöer har stor betydelse, både för människors välbefinnande och som lunga åt staden. Grönskan renar luften från stoft och avgaser, dämpar buller och påverkar även stadens klimat positivt genom att den dämpar vindar, höjer luftfuktigheten och utjämnar temperaturskillnader. Jag bedömer det därför som viktigt att kommunerna kartlägger och inventerar sina grönområden. Det är angeläget att tillkännage vikten av att i alla sammanhang där så är möjligt beakta åtgärder för att minska luftföroreningarna i syfte att förbättra folkhälsan. Elöverkänslighet drabbar många människor i vårt samhälle. Flera rapporter har kommit om hälsorisker som kan uppstå både när det gäller bildskärmsarbete och arbete med elektriska apparater med skilda spänningstal. Bosättning i närheten av kraftledningar har visat på oroande effekter med troliga cancerrisker. Forskningen och kartläggningen måste få fortsätta, och i avvaktan på förbättrade kunskaper bör försiktighetsprincipen bli vägledande vid bedömningar. Det innebär såvitt avser plan- och bygglagstiftningen att försiktighetsprincipen enligt bör förenas med tillämpningen av PBL, och i det sammanhanget behöver innebörden av försiktighetsprincipen ur ett PBL-perspektiv förtydligas. Det bör leda till att försiktighetsprincipen skall gälla vid planering av stadsmiljön, utbyggnader och vid rekommendationer för bosättning och vistelse i närheten av elektriska och magnetiska fält. I stadsmiljön skall principen tillämpas för att inte öka den elektromagnetiska strålningen. Det är dessutom väsentligt att staten utformar riktlinjer för länsstyrelser och kommuner för inrättande av lågstrålande zoner för boende med överkänslighet för den allmänna strålningsmiljön. Det är också nödvändigt att man i nya PBL skapar tydliga möjligheter för kommunerna och länsstyrelserna att inrätta lågstrålande zoner. Regeringen bör upprätta en handlingsplan för att uppfylla rätten till skydd och boende som alla medborgare har enligt grundlagen, även för den del av befolkningen som kan vistas i offentliga miljöer eller i masttäta områden. Dessutom bör det införas bygglovsplikt enligt PBL för basstationer för mobiltelefoni. Det krävs också en översyn av lagstiftningen för att klargöra kommunernas möjligheter att medverka till byggandet av bostadsområden med begränsad utsatthet för elektromagnetisk strålning. Genusfrågor i den fysiska planeringen Bostäder och bostadsområden, liksom arbetsplatser och offentliga lokaler, byggs fortfarande med alltför lite hänsynstagande till de behov som barn, äldre och personer med funktionshinder har. I samband med planläggning enligt PBL tas också för lite hänsyn till kvinnors perspektiv och behov. Det skulle underlätta för alla, och bidra till en förändring av arbetsfördelning mellan könen, om de aktiviteter och hänsyn som främst berör kvinnor beaktades i större utsträckning vid planering av bostäder och bostadsområden. Det behövs en tillgänglighetslagstiftning så att otillgänglighet i offentliga och publika lokaler görs olaglig. I finns (Americans with Disabilities Act), vilket är en lag som gör otillgänglighet för funktionshindrade till ett brott. I gäller lagen om förbud mot diskriminering på grund av funktionshinder, etnisk tillhörighet, religion eller sexuell läggning. Den gäller vid arbetsförmedling, inom restaurangbranschen, på arbetsmarknaden och inom kreditväsendet. Detta är emellertid inte tillräckligt. Så länge det inte finns några sanktionsmöjligheter för t.ex. byggherrar som bygger otillgängligt så fortsätter det att byggas på detta sätt. utreds en ny samlad diskrimineringslag för de olika diskrimineringsgrunderna. Om inte tillgänglighetsfrågorna löses inom ramen för denna utredning behövs en särskild rättighetslagstiftning för tillgänglighet. Det handlar dock inte enbart om att kunna åtgärda brister i efterhand utan också om att göra rätt från början. En egen bostad är för många en förutsättning för att kunna leva ett självständigt liv. Möjligheterna till bostadsanpassning är därför avgörande för möjligheterna att få en egen bostad för många med funktionshinder. Potentialen för bostadsanpassningar läggs dock redan vid själva byggandet. För att skapa förutsättningar för ett eventuellt framtida behov av bostadsanpassning måste därför alla nya bostäder som byggs utformas så att de med små medel kan tillgänglighetsanpassas för alla former av funktionshinder. Vad jag nu anfört med anledning av motionerna 2005/06:So364 yrkandena (mp, -) 13 och 17, 2005/06:So699 (mp, -) yrkande 16, 2005/06:MJ351 (mp, -) yrkandena 7, 8 och 10, 2005/06:MJ533 (mp) yrkande 5, 2005/06:Bo241 (mp), 2005/06:Bo277 (mp) yrkandena 1, 2, 4 och 5 (mp), 2005/06:Bo304 (mp) yrkandena 1-3 och 6, 2005/06:Bo305 (mp) yrkandena 1 och 4-6 och 2005/06:Bo333 (mp) yrkande 6 bör som sin mening tillkännage för regeringen. Byggnaders inomhusmiljö, punkt 2 - motiveringen (m) av de (), () och (). tog ställning till regeringens proposition 2004/05:150 Svenska miljömål. I detta sammanhang behandlades bl.a. frågor om miljökvalitetsmålet God bebyggd miljö med delmålet om inomhusmiljön. Vi kan konstatera att ett arbete som berör flertalet av de frågor som tas upp i de nu aktuella motionerna redan pågår inom ramen för miljömålsarbetet. Det finns emellertid anledning att renodla och fokusera detta arbete i enlighet med de förslag som m, fp, kd och c förde fram i en gemensam avvikande mening till bostadsutskottets yttrande 2005/06:BoU3y i samband med beredningen av propositionen. Vi vill därutöver framhålla en stor tveksamhet till de förslag om byggnadsdeklarationer inom ett flertal områden som har aktualiseras i olika utredningar. Vår grundläggande inställning i denna fråga är att krav som kan innebära en ökad administration för fastighetsägarna, och därmed i förlängningen leda till ökade boendekostnader, bör begränsas så långt det är möjligt. De aktuella motionerna bör avslås av . Byggnaders inomhusmiljö, punkt 2 (fp) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2005/06:Bo256 yrkandena 4-6 och avslår motionerna 2005/06:Ub587 yrkande 46 och 2005/06:Bo335 yrkande 14. har rapporter om brister i inomhusmiljön i bostäder och andra byggnader kommit med jämna mellanrum. Ett omfattande kunskapsunderlag har tagits fram på olika områden. Det är väl känt vilka de allvarligaste problemen är och vad som krävs för att åtgärda dem. Trots detta har regeringen varit relativt passiv och inte tagit de initiativ som krävs för att påskynda nödvändiga åtgärder. I en fp-motion om boendemiljön lyfts tre problemområden särskilt fram där det finns behov av initiativ från regeringens sida. Det gäller radonproblemet, behovet av byggnadsdeklarationer samt åtgärder som kan ge en bättre inomhusmiljö för barn. I miljömålsarbetet har under miljökvalitetsmålet God bebyggd miljö formulerats ett delmål för inomhusmiljön som innebär att byggnader och deras egenskaper inte skall påverka hälsan negativt. Som ett led i detta skall radonhalten vara lägre än /m3 i alla skolor och förskolor och i alla bostäder . Regeringen konstaterade emellertid i den miljömålsproposition som lades fram för att delmålet rörande radon kan bli svårt att uppnå. Trots detta har regeringen inte lagt fram några förslag om åtgärder som är tillräckligt kraftfulla för att målet skall kunna nås. Framför allt bör regeringen låta undersöka vilka metoder som kan användas för att stärka konsumentskyddet när det gäller bostäder och radon. Det bör vara möjligt att få veta om den lägenhet som man bor i eller det hus som man ämnar köpa har radonhalter över gränsvärdena. Då information kring hälsoriskerna med radon anses vara den enskilt viktigaste metoden för att medvetandegöra allmänheten och skapa drivkrafter för sanering bör regeringen verka för att öka informationssatsningarna på området. Det bör ligga i varje husägares eget intresse att säkra sin inomhusmiljö, och vi anser därför att bidragen till radonsanering kan dras ned medan åtgärderna för information bör ökas. har föreslagit att det skall vara obligatoriskt för byggnadens ägare att upprätta byggnadsdeklarationer innan en byggnad tas i bruk, säljs eller hyrs ut. I deklarationerna föreslås uppgifter om radon, ventilation och energianvändning ingå. Förslaget om byggnadsdeklaration är intressant då detta stärker konsumentmakten, men det får inte leda till en mindre flexibel bostadsmarknad. Speciellt bör förslaget om krav på byggnadsdeklaration vid uthyrning av byggnad ses över. Det är dessutom mycket tveksamt om byggnadsdeklarationerna bör kopplas till ett nationellt register på området. Ett särskilt stort behov av en bättre inomhusmiljö finns i många av de miljöer där barn och ungdomar tillbringar stora delar av sina dagar, dvs. i förskolor och skolor. Flera undersökningar har bekräftat bilden av att inomhusmiljön på många håll är så dålig att den riskerar att leda till hälsoproblem. Kommunerna är medvetna om problemen men anser sig ofta sakna ekonomiska resurser för att på allvar ta itu med dem. Det finns därför ett behov av att lyfta frågan till den nationella nivån. Huvudansvaret för inomhusmiljön i skolorna bör givetvis även i fortsättningen ligga på respektive huvudman i kommunerna, men även flera statliga myndigheter har ett ansvar på området.