bet · GT01SoU16 · 2006-04-04 00:00:00 — I motion So559 av och () yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att ges i uppdrag att producera ett skriftligt informationsmaterial för kvinnor som överväger abort. Vidare begärs i yrkande 2 att stödsamtal före och efter abort skall vara obligatoriska. I motion So560 av () begärs ett tillkännagivande om arbetet med att förebygga spridningen av hiv/STI också skall omfatta förebyggandet av oönskade graviditeter. I motion Kr412 av m.fl. (kd) yrkande 14 begärs ett tillkännagivande om tonårsaborter. Motionärerna anför att bör ges i uppdrag att leda arbetet med att minska antalet tonårsaborter. I motion So514 av och () begärs ett tillkännagivande om att initiera ett arbete med som innebär att de skärpta abortföreskrifterna för kvinnor omformuleras. Motionärerna anför att utgångspunkten bör vara att det finns goda skäl för att en ung kvinna inte vill berätta för sina föräldrar om en abort. Unga kvinnor kanske inte vågar söka sig till den offentliga vården av rädsla för att föräldrarna skall informeras mot deras vilja, heter det i motionen. Utskottet behandlade motionsyrkanden om aborter och fosterdiagnostik senast i betänkande 2004/05:SoU10 Hälso- och sjukvårdsfrågor m.m. (s. 63 f.). Utskottet delade ett antal motionärers inställning att det är angeläget att antalet aborter, särskilt tonårsaborter, minskas. Utskottet noterade att regeringen ser med oro på det ökade antalet tonårsaborter och att den noga följer utvecklingen och effekten av det förebyggande arbete som bedrivs samt att ytterligare åtgärder kommer att övervägas om utvecklingen fortsätter. Utskottet fann därför inte skäl att nu föreslå något initiativ med anledning av motionerna. När det gällde omyndiga abortsökande och frågan om och hur deras vårdnadshavare bör informeras konstaterade utskottet att detta behandlas ingående i ändrade föreskrifter och allmänna råd om abort (SOSFS 2004:4) samt att inte borde ta något initiativ med anledning av motionerna. Statsrådet besvarade en skriftlig fråga om ökning av tonårsaborterna (fr. 2005/06:254). I sitt svar angav statsrådet bl.a. att utvecklingen i abortstatistiken är en allvarlig varningssignal, i synnerhet då abortfrekvensen är högst bland dem som bor i socioekonomiskt svaga områden. Vidare framhöll statsrådet vikten av preventiva insatser för att minska antalet tonårsaborter. Statsrådet anförde också att regeringen uppdrog åt att göra en översyn av målen i de olika kursplaner som rör kunskapsområdet sex och samlevnad för grund- och gymnasieskolan samt att överväga hur kunskapsområdet tydligare kan lyftas fram i dessa dokument samt att även skall överväga behovet av eventuella förändringar i läroplanen med anledning av den översyn som följer av den nya skollagen. reviderade sina föreskrifter och allmänna råd om abort (SOSFS 2004:4). I 3 kap. anges följande om stödsamtal: Enligt 2 § abortlagen (1974:595) skall den kvinna som begär abort erbjudas stödsamtal innan den utförs. Detsamma gäller om fråga uppkommit om att avbryta havandeskapet enligt 6 § samma lag. Enligt 8 § abortlagen (1974:595) skall kvinnan erbjudas stödsamtal efter en abort eller avbrytande av havandeskap enligt 6 § samma lag. Stödsamtal bör ges av en yrkesutövare med beteendevetenskaplig kompetens. I 5 kap. anges följande beträffande kvinnor som genomgår abort: En kvinna bör uppmanas att i första hand själv berätta om graviditeten och den önskade aborten för sin eller sina vårdnadshavare eller, om detta inte är möjligt, för någon annan vuxen närstående person. Vid behov bör hon få hjälp med detta. Om den unga kvinnan motsätter sig att vårdnadshavaren kontaktas, måste vårdpersonalen utifrån bestämmelser om vårdnadshavarens allmänna omvårdnadsansvar bedöma, med hänsyn till kvinnans ålder och mognad, om det är lämpligt att ändå informera denne. Även om den unga kvinnan inte har nått en sådan ålder och mognad att hon har fått ett integritetsskydd gentemot vårdnadshavaren kan det ändå finnas en skyldighet att hemlighålla uppgifter om henne för vårdnadshavaren enligt 14 kap. 4 § andra stycket sekretesslagen (1980:100), nämligen om det kan antas att hon lider betydande men, om uppgifterna röjs för denne. I de situationer då information om graviditeten och aborten varken ges till vårdnadshavaren eller någon annan vuxen närstående person bör kvinnan få särskilt stöd före, under och efter aborten. Det bör antecknas i patientjournalen om kvinnan själv har informerat vårdnadshavaren om aborten, om vårdpersonalen har informerat vårdnadshavaren om aborten eller om vårdpersonalen inte har informerat vårdnadshavaren om aborten samt skälen för detta. Utskottet instämmer i regeringens förslag att grundläggande bestämmelser om användningen av fosterdiagnostik skall ges i lag. De föreslagna bestämmelserna innebär bl.a. att den gravida kvinnan efter genomgången fosterdiagnostik skall få all information om fostrets hälsotillstånd som har kommit fram vid undersökningen samt att uppgift om fostret som inte rör dess hälsotillstånd endast skall lämnas ut om kvinnan begär det. Utskottet ställer sig bakom lagförslaget i denna del och tillstyrker därmed 4 kap. 1 § förslaget till lag om genetisk integritet m.m. Motionerna So22 (kd) yrkande 3 och 4, So530 (kd) yrkande 5 samt So712 (kd) yrkande 8 avstyrks. Vad härefter gäller frågan om preimplantatorisk genetisk diagnostik (PGD) anser utskottet liksom regeringen att bestämmelser härom skall ges i lag. Utskottet delar uppfattningen att PGD endast skall få användas om mannen eller kvinnan bär på anlag för en allvarlig monogen eller kromosomal ärftlig sjukdom, som innebär en hög risk för att få ett barn med en genetisk sjukdom eller skada. Utskottet anser vidare i likhet med regeringen att behandlingen inte får användas för val av egenskap utan endast inriktas på att barnet inte skall ärva anlag för sjukdomen eller skadan i fråga. Med det sagda tillstyrker utskottet 4 kap. 2 § första och andra styckena förslaget till lag om genetisk integritet m.m. Motionerna So22 (kd) yrkandena 5 och 6 samt So712 (kd) yrkande 9 bör därmed avslås. Regeringens förslag innebär vidare att PGD inte utan tillstånd av skall få användas för att försöka få ett barn med en sådan genuppsättning att barnet skulle kunna bli donator av blodstamceller till ett svårt sjukt barn (PGD/HLA). Tillstånd skall endast få lämnas om det finns synnerliga skäl för att tillåta användning. I motion So21 (fp) yrkande 3 uttrycks farhågor för att barn kan komma att uppleva att de fötts med avsikten att fungera som donator för en annan individ och att PGD/HLA bör utredas ytterligare innan ställning tas i denna fråga. Utskottet ansluter sig emellertid till regeringens uppfattning att en viss försiktig tillämpning av metoden bör vara möjlig. I detta sammanhang vill utskottet understryka vikten av att följer utvecklingen på området. bör således anta 4 kap. 2 § tredje stycket förslaget till lag om genetisk integritet m.m. Motionerna So21 (fp) yrkande 3, So22 (kd) yrkande 7 avstyrks. Utskottet övergår härmed till att behandla ett antal motionsyrkanden om abort. I motion So712 (kd) yrkande 13 begärs ett tillkännagivande om behovet av en översyn av abortlagstiftningen. Utskottet kan inte ställa sig bakom en sådan begäran. Ett antal motioner behandlar behovet av abortförebyggande åtgärder, informationsmateriel till kvinnor som överväger abort samt stöd till kvinnor som genomgått abort. Utskottet vidhåller sin inställning att det är angeläget att antalet aborter, särskilt tonårsaborter, minskas. Vidare utgår utskottet från att regeringen noga följer utvecklingen på området och vid behov vidtar ytterligare åtgärder. Något initiativ från krävs därför för närvarandeinte. Motionerna So530 (kd) yrkandena 1 och 3, So532 (kd), So559 (kd) yrkandena 1 och 2, So560 (kd), So712 (kd) yrkandena 10-12 och Kr412 (kd) yrkande 14 avstyrks. När det gäller omyndiga abortsökande och frågan om och hur deras vårdnadshavare bör informeras konstaterar utskottet återigen att detta behandlas ingående i föreskrifter och allmänna råd om abort (SOSFS 2004:4). bör inte ta något initiativ med anledning av motionerna So514 (s) och So530 (kd) yrkande 4. Utskottets förslag i korthet bör avslå ett motionsyrkande om professionell rådgivning i samband med gentester med hänvisning till att regeringen förutskickat att den avser att ge i uppdrag att bl.a. belysa hur dessa produkter bör regleras. Jämför reservation 9 (m, fp, kd, c). Regeringen anför (s. 124) att flera remissinstanser uttryckt oro för att det vid självtest inte finns någon sakkunnig person att resonera med om den information som erhålls samt att regeringen delar dessa betänkligheter och anser att dessa utgör tungt vägande skäl mot en utveckling där självtester blir ett mera regelmässigt inslag i egenvården. Enligt regeringen är den enda verkligt effektiva metoden att minska olägenheterna med en eventuell framtida kommersiell marknadsföring av gentest till allmänheten att i ökad utsträckning satsa på information och undervisning om genetiska faktorer och deras betydelse. För vissa typer av test skulle det från säkerhetssynpunkt vara lämpligt om det fanns föreskrifter om att den enskilde endast kan köpa testet efter en skriftlig beställning. Genom att underteckna beställningen skulle köparen kunna bekräfta att han eller hon tagit del av den information om testet och dess eventuella konsekvenser som tillsynsmyndigheten bedömt vara nödvändig. Sammanfattningsvis anser regeringen att gentest avsedda för självtestning skall underkastas reglering. Regeringen avser att ge i uppdrag att belysa hur dessa produkter bör regleras och om det är förenligt med EG:s direktiv på området att komplettera förordningen (1993:876) om medicintekniska produkter med en föreskrift om att lagen i samma ämne skall gälla för gentest avsedda för självtestning. I motion So21 av m.fl. (fp) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om professionell rådgivning i samband med genetiska självtester. Motionärerna anför att det är viktigt att det finns kunskap och lyhördhet inom vården för att möta ett eventuellt ökat behov av vägledning. Utskottet delar regeringens och motionärernas oro för att det vid självtest inte finns någon sakkunnig person att resonera med om den information som testet ger. Som regeringen framhåller är den enda verkligt effektiva metoden för att minska olägenheterna med en eventuell framtida kommersiell marknadsföring av gentest till allmänheten att i ökad utsträckning satsa på information och undervisning om genetiska faktorer och deras betydelse.Även utskottet anser därför att vägande skäl talar för att självtest borde underkastas regleringen i lagen om medicintekniska produkter, om en marknadsföring av sådana test i skulle påbörjas. Sammanfattningsvis ser utskottet positivt på att regeringen avser att ge i uppdrag att belysa hur produkterna bör regleras och om det är förenligt med EG:s direktiv på området att komplettera förordningen om medicintekniska produkter med en föreskrift om att lagen i samma ämne skall gälla för gentest avsedda för självtestning. Utskottet avstyrker därmed motion So21 (fp) yrkande 2. Försäkringsbolagens möjlighet att efterforska och använda genetisk information Utskottets förslag i korthet bör anta 2 kap. 2 § förslaget till lag om genetisk integritet m.m. om försäkringsbolagens möjlighet att efterforska och använda genetisk information samt avslå två motionsyrkanden. I propositionen föreslås att det skall ges bestämmelser i lag om i vilken utsträckning ett försäkringsbolag får efterforska eller använda genetisk information i samband med ingående, ändring eller förnyelse av ett avtal. Utgångspunkten för lagregleringen skall vara att försäkringsbolag, efter i huvudsak samma linjer som gäller i det nuvarande avtalet mellan försäkringsbranschen och staten, får efterforska och använda genetisk information vid riskbedömda personförsäkringar på mycket höga belopp. Regeringen föreslår att gränserna i förhållande till nuvarande avtal mellan staten och höjs till 30 prisbasbelopp vid engångsutbetalningar respektive 4 prisbasbelopp vid periodisk ersättning. Till skillnad från vad som följer av avtalet skall försäkringsbolagen i fortsättningen inte få efterforska eller använda genetisk information vid s.k. barnförsäkringar. I motion So20 av () begärs ett tillkännagivande om ett kombinerat skydd som bygger på såväl ekonomiskt mått som vilka försäkringar som erbjuds som standard. Det bör enligt motionären inte vara tillåtet att efterfråga genetisk information eller kräva gentest vid försäkringar som går att teckna som standard. Enligt motionären skulle en kombination av ett grundskydd för försäkringar med ersättningsnivåer om 30 prisbasbelopp och ett skydd för samtliga försäkringar som erbjuds vara att föredra. I motion So21 av m.fl. (fp) yrkande 4 begärs ett tillkännagivande om lagreglering av förbud att efterforska eller använda genetisk information i samband med försäkringsavtal. Utöver de skäl som regeringen anfört för en lagreglering vill motionärerna framhålla kravet på tydlighet mot allmänheten om individens rättigheter gällande genetisk integritet. Utskottet delar regeringens uppfattning att det även för försäkringsbolag skall gälla förbud mot att utan stöd i lag ställa som villkor för ett avtal att en försäkringssökande skall genomgå genetisk undersökning eller lämna genetisk information om sig själv. Som regeringen anfört bör det dock i särskilda fall vara tillåtet att i samband med ett avtal få efterforska eller använda genetisk information om den andre. Utskottet anser i likhet med regeringen att det framför allt finns två skäl som talar för att möjligheterna för försäkringsbolagen att beakta resultatet av genetiska undersökningar skall begränsas. För det första bör det allmänna intresset av skydd för den genetiska integriteten framhållas. Skyddsintresset är, som påpekas i propositionen, särskilt framträdande på detta område. För det andra finns en farhåga för att riskpersoner blir obenägna att genomgå genetiska undersökningar även när detta är medicinskt motiverat. Propositionens förslag innebär således att det skall ges bestämmelser i lag om i vilken utsträckning ett försäkringsbolag får efterforska eller använda genetisk information i samband med ingående, ändring eller förnyelse av ett avtal. Vidare innebär förslaget att beloppsgränserna i förhållande till nuvarande avtal mellan staten och höjs till 30 prisbasbelopp vid engångsutbetalningar respektive 4 prisbasbelopp vid periodisk ersättning. Försäkringsbolagen skall enligt förslaget inte få efterforska eller använda genetisk information vid s.k. barnförsäkringar. Enligt utskottets uppfattning är regeringens förslag väl avvägt. På de av regeringen anförda skälen bör därför 2 kap. 2 § förslaget till lag om genetisk integritet m.m. tillstyrkas. Motionerna So20 (m) och So21 (fp) yrkande 4 avstyrks i den mån de inte är tillgodosedda med det anförda. Utskottets förslag i korthet bör avslå förslaget till lag om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713). bör vidare ge till känna vad utskottet anfört om att regeringen förutsätts återkomma till med ett förslag till reglering av sekretess på försäkringsområdet, i vart fall såvitt avser genetisk undersökning och information, som kan träda i kraft . I propositionen föreslås att det i försäkringsrörelselagen (1982:713) införs en sekretessbestämmelse som innebär att enskildas förhållanden till försäkringsbolag inte obehörigen får röjas. Bestämmelsen föreslås bli straffsanktionerad enligt 21 kap. 1 § första stycket 4 samma lag. Regeringen hänvisar till att Kommittén om genetisk integritet i betänkandet Genetik, integritet och etik (SOU 2004:20) uppmärksammat att avsaknaden av en heltäckande sekretessbestämmelse på försäkringsområdet innebär att försäkringsområdet skiljer sig från vad som länge gällt på bankområdet. Regeringen anför att det är angeläget att nu införa en heltäckande sekretess även på försäkringsområdet. Den bestämmelse som föreslås i propositionen innebär att enskildas förhållanden till försäkringsbolag inte obehörigen får röjas. Vidare föreslås att den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot bestämmelsen döms till böter eller fängelse i högst . Det är utskottets bestämda uppfattning att sekretess skall gälla för genetisk undersökning och information på försäkringsområdet samt att en sådan sekretessbestämmelse skall vara straffsanktionerad. Den föreslagna bestämmelsen har emellertid givits en generell utformning och avser hela försäkringsområdet. Enligt utskottets uppfattning har konsekvenserna av denna generella utformning inte belysts tillräckligt i propositionen. Utskottet anser således att förslaget i denna del är otillräckligt berett. Det anförda innebär att utskottet inte kan ställa sig bakom lagförslaget om sekretess på försäkringsområdet, utan föreslår att avslår propositionen i denna del. Utskottet förutsätter att regeringen återkommer till med ett förslag till reglering av sekretess på försäkringsområdet, i vart fall såvitt avser genetisk undersökning och information. Vidare förutsätter utskottet att förslaget lämnas till i sådan tid att bestämmelsen kan träda i kraft . Utskottet vill i detta sammanhang erinra om att bestämmelserna om användning av genetisk undersökning och information på försäkringsområdet i förslaget till lag om genetisk integritet m.m. föreslås börja tillämpas först fr.o.m. . Vad utskottet nu anfört bör ges regeringen till känna. Utskottets förslag i korthet bör avslå ett motionsyrkande om att den s.k. PKU-biobanken endast skall få användas efter prövning av . Utskottet understryker vikten av att regeringen återkommer med ett förslag till lagreglering av biobanker och vävnadsprover som insamlats utanför hälso- och sjukvården. Utskottet ser vidare positivt på att regeringen uttalar att det är angeläget att klarlägga hur bestämmelser om straffprocessuella tvångsmedel förhåller sig till regleringen i biobankslagen. Lagen (2002:297) om biobanker i hälso- och sjukvården m.m. (biobankslagen) gäller för de biobanker som består av vävnadsprover som tagits och samlats in för visst ändamål från patienter eller annan provgivare inom hälso- och sjukvården. Biobank definieras i lagen som en samling biologiskt material från människa som ordnas och bevaras tills vidare eller för en bestämd tid. Materialets ursprung skall kunna spåras till en viss individ. Förutom för vård och behandling och andra medicinska ändamål får en biobank användas endast för ändamål som avser kvalitetssäkring, utbildning, forskning, klinisk prövning, utvecklingsarbete eller därmed jämförlig verksamhet (2 kap. 2 § nämnda lag). Vid finns en särskild biobank (PKU-biobanken) som innehåller vävnadsprover tagna på praktiskt taget alla barn som fötts i landet . För vävnadsproverna i PKU-biobanken gäller att de endast får användas för analyser och andra undersökningar för att spåra och diagnostisera ämnesomsättningssjukdomar, retrospektiv diagnostik av andra sjukdomar hos enskilda barn, epidemiologiska undersökningar, uppföljning, utvärdering och kvalitetssäkring av verksamheten samt klinisk forskning och utveckling (5 kap. 2 § biobankslagen). Vävnadsprover får även fram till användas för identifiering av avlidna vid olyckor eller andra händelser, där ett stort antal människor har avlidit (5 kap. 2 a §). I propositionen anges (s. 175) att i ett uppmärksammat mordfall lämnade ut ett blodprov från PKU-biobanken till polisen. Blodprovet hade tagits i samband med födseln på en person som var misstänkt för mordet. Polisen lät därefter utföra en DNA-analys av provet. Det har diskuterats om sjukhuset bröt mot biobankslagen när den lämnade ut vävnadsprovet eller om åklagarens beslut att ta provet i beslag med stöd av 27 kap. 1 § hade företräde. Enligt sistnämnda bestämmelse får föremål som skäligen kan antas ha betydelse för utredning om brott tas i beslag. Beslut om beslag får endast fattas om skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den misstänkte eller för något annat motstående intresse. Det kan tilläggas att beslag inte förutsätter att en viss person kan misstänkas för brott. Händelsen har utretts av inom ramen för ett tillsynsärende. ansåg att företrädare för sjukhuset hade varit mer tillmötesgående mot polis och åklagare än vad som hade varit nödvändigt utifrån de legala förutsättningarna för beslag. Styrelsen fann däremot inte att sjukhuset kunde kritiseras för den framförda uppfattningen att ett beslut om beslag enligt har företräde framför ändamålsbestämmelserna i biobankslagen. Enligt har intresseavvägningen mellan den personliga integriteten och tvångsmedel i syfte att beivra brott inte prövats på ett sådant sätt att ett auktoritativt vägledande uttalande kan sägas föreligga. Mot denna bakgrund har i en skrivelse till regeringen begärt att lagstiftningen skall ses över i syfte att klargöra rättsläget. förordar en ordning som tydligt anger att bestämmelser om tvångsmedel inte har företräde framför biobankslagen. Enligt regeringen är det angeläget att det klarläggs hur bestämmelser om straffprocessuella tvångsmedel förhåller sig till regleringen i biobankslagen. Denna fråga kommer att övervägas i särskild ordning. I motion Ju528 av () yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att får användas endast efter prövning av . Motionären anför att polis vid ett antal tillfällen nyttjat den biobank som finns uppbyggd utifrån ett forskningssyfte inom vården, det. Enligt motionären bör ett eventuellt användande av underställas . En förenklad användning av biobanken kan tillåtas gälla när inrättande av ett DNA-register, efter bred folklig debatt, beslutats av . I samband med ärendets beredning har utskottet fått en översiktlig redogörelse av för den rapport om uppföljning av biobankslagen som styrelsen överlämnade till regeringen. Av biobankslagen framgår att lagen gäller de biobanker som består av vävnadsprover som tagits och samlats in för ett visst ändamål från patienter eller annan provgivare inom hälso- och sjukvården. Redan i samband med lagens tillkomst uttalade utskottet att man delade den kritik som framförts om att det är olyckligt att lagen enbart avser biobanker inom hälso- och sjukvården (2001/02:SoU9 s. 11). Vidare anförde utskottet att man utgick från att regeringen skulle återkomma med ett förslag till lagreglering av biobanker och vävnadsprover som insamlats utanför hälso- och sjukvården. Utskottet vill nu understryka vikten av att regeringen återkommer med ett sådant förslag. Utskottet ser vidare positivt på att regeringen i propositionen uttalar att det är angeläget att klarlägga hur bestämmelser om straffprocessuella tvångsmedel förhåller sig till regleringen i biobankslagen samt att denna fråga kommer att övervägas i särskild ordning. bör inte ta något initiativ i frågan. Motion Ju528 (c) yrkande 1 avstyrks. Insemination, äggdonation m.m. Utskottets förslag i korthet bör anta 6 kap. 2 § förslaget till lag om genetisk integritet m.m. som innebär att s.k. givarinsemination efter tillstånd från skall få utföras även vid andra sjukhus än offentligt finansierade sjukhus. bör vidare, med hänvisning till tidigare uttalanden i saken, avslå motionsyrkanden om bl.a. behandling med befruktning utanför kroppen, surrogatmoderskap samt om prioriteringar i vården. Jämför reservationerna 10 (m, fp, c), 11 (v), 12 (v), 13 (v, mp) och 14 (c). Assisterad befruktning kan utföras dels i form av insemination, dels i form av befruktning utanför kroppen, s.k. in vitro-fertilisering (IVF). Aktuella bestämmelser finns i lagen (1984:1140) om insemination och lagen (1988:711) om befruktning utanför kroppen. Lagarna kompletteras av föreskrifter och allmänna råd från (SOSFS 2002:13, 2005:17). Enligt 3 § inseminationslagen får givarinsemination (dvs. insemination med spermier från en annan man än kvinnans man eller sambo) endast utföras vid offentligt finansierade sjukhus under överinseende av läkare med specialistkompetens i gynekologi och obstetrik.