bet · GT01SkU17 · 2006-02-21 00:00:00 — Avdragsrätten skall enligt motionen endast omfatta pensionsplaner där de grundläggande principerna är desamma som i det offentliga pensionssystemet. Motion A364 innehåller även ett yrkande 7 med förslag om att utreda en höjning av åldern för första uttag från privat pensionssparande och avtalspensioner från 55 till . Regeringen utfärdade direktiv till en särskild utredare som skall utreda den skattemässiga behandlingen av de pensionssystem som kompletterar den allmänna pensionen, dvs. tjänstepensioner och privat pensionssparande. Uppdraget syftar till att anpassa den skattemässiga regleringen så att arbetsutbud och tillväxt gynnas. I detta ingår att förbättra och förenkla reglerna samt att öka likformigheten och neutraliteten i beskattningen av pensionssystemen. Utredaren skall bl.a. utvärdera det nuvarande systemets effekter på sparande och arbetsutbud, framför allt arbetsutbudet bland äldre personer. Uppdraget skall redovisas (dir. 2004:99). Utskottet anser att resultat av det pågående utredningsarbetet bör avvaktas och avstyrker följaktligen motionerna. Utskottets förslag i korthet avslår motionärernas förslag om den skattemässiga behandlingen av kostnader för personalens och företagarens friskvård och hälsovård. Jämför reservation 20 (kd). Som skattefria personalvårdsförmåner räknas förmåner som riktar sig till all anställd personal och som består av enklare åtgärder för att skapa trivsel i arbetet eller liknande eller lämnas på grund av sedvänja inom det yrke eller den verksamhet som det är fråga om (11 kap. 11 och 12 §§ IL). Möjlighet till enklare slag av motion och annan friskvård räknas hit. Genom en lagändring (prop. 2002/03:123, bet. 2003/04:SkU3) förenklades reglerna genom ett slopande av villkoren att motionen eller friskvården skall utövas inom särskilda anläggningar eller enligt abonnemang som tecknats av arbetsgivaren och betalas direkt av denne till anläggningens innehavare. Av förenklingsskäl slopades även kraven på att förmånen skall vara av kollektiv natur eller i ringa omfattning utövas av den anställde. Efter lagändringen blir avgörande för skattefriheten i huvudsak att motionen eller friskvården riktar sig till hela personalen, är av mindre värde och av enklare slag samt att förmånen inte får bytas ut mot kontant ersättning. har till ledning för rättstillämpningen rekommenderat att sporter som kräver dyrare redskap eller kringutrustning som golf, segling, ridning och utförsåkning inte räknas som skattefria personalvårdsförmåner. Förmåner som avser dessa sporter blir skattepliktiga om arbetsgivaren bekostar utövande eller utrustning. Avdragsreglerna omfattar inte sådana utgifter för friskvård som en enskild näringsidkare har för egen räkning. Vissa andra slag av förmåner som är skattefria för anställda, t.ex. företagshälsovård, förebyggande behandling eller rehabilitering kan dock dras av även om de utnyttjas personligen av en enskild näringsidkare. Typiskt sett gäller rätten till avdrag sådana utgifter för t.ex. rehabilitering som är nödvändiga för att näringsidkaren skall kunna fortsätta sin verksamhet. Om utgifterna däremot inte är av denna karaktär blir de i skattehänseende i princip att betrakta som ej avdragsgilla levnadskostnader för näringsidkaren. Även uttagsbeskattning kan ske. I vilka fall detta aktualiseras avgörs från fall till fall i rättstillämpningen. Enligt ett ställningstagande av till ledning för en enhetlig rättstillämpning (, dnr 130 230419-05/111) är hälsoundersökningar som är relaterade till arbetsmiljön och som görs som en del av arbetsmiljöarbetet på arbetsplatsen företagshälsovård. Som exempel på sådana undersökningar kan nämnas lungröntgen för anställda som vistas i rökiga arbetsmiljöer, hjärtundersökningar som görs på idrottsmän och blodtrycksmätning av anställda som har en stressig arbetsmiljö. Förmån av sådan hälsoundersökning är skattefri för den anställde och arbetsgivaren medges avdrag för utgiften. Hälsoundersökningar som utförs i syfte att kontrollera det allmänna hälsotillståndet hos de anställda betraktas emellertid som hälso- och sjukvård. När arbetsgivaren bekostar sådana hälsoundersökningar för de anställda är förmånen skattepliktig för de anställda om hälsoundersökningen sker inom den offentligt finansierade vården. Den anställde beskattas i den situationen normalt för patientavgiften. Arbetsgivaren medges avdrag för utgiften. Sker hälsoundersökningen inom den inte offentligt finansierade hälso- och sjukvården är förmånen skattefri för den anställde. Arbetsgivaren får i den situationen inte avdrag för utgiften. I motion Sk224 yrkar () att enskilda näringsidkare skall kunna dra av sin egen friskvård i samma utsträckning som anställda. och () yrkar i motion Sk387 att ensamföretagare som driver sitt företag som enskild firma eller som handelsbolag skall kunna få del av den friskvårdsreform som infördes på samma villkor som andra grupper. och () vill enligt motion Sk500 att golf bör vara avdragsgill som friskvård. I motion Sk521 föreslår () att beskrivningen av vad som avses med personalvårdsförmåner moderniseras (yrkande 1), att personalvårdsförmånerna ändras så att de också omfattar egenföretagare i enmansföretag och handelsbolag (yrkande 2) och att beloppsbegränsningen för personalvårdande friskvårdsförmåner slopas (yrkande 3). m.fl. (kd) föreslår i motion Sf428 yrkande 4 att hälsokontroller skall omfattas av företagshälsovården och därmed medföra avdragsrätt för arbetsgivaren. I motion MJ528 yrkande 4 av m.fl. föreslås att ridning och hästsport skall kunna utgöra en skattebefriad friskvårdsförmån upp till ett visst belopp. Som utskottet redovisat ovan ändrade reglerna om friskvård så sent som . Ändringarna innebär att vissa särskilda villkor för skattefriheten slopades så att reglerna gavs en enklare och tydligare utformning. Avgörande för skattefriheten är efter ändringarna i huvudsak att motionen eller friskvården riktar sig till hela personalen, är av mindre värde och av enklare slag samt att förmånen inte får bytas ut mot kontant ersättning. Utskottet anser att tidigare beslut inte bör utvidgas i olika hänseenden och avstyrker motionsyrkandena. Utskottets förslag i korthet avslår motionärernas förslag om ett nytt tillkännagivande till regeringen om ett yrkesfiskaravdrag och om att införa ett särskilt utjämningssystem för yrkesfiskare. Jämför reservation 21 (m, fp, kd, c). Yrkesfiskare som i näringsverksamheten gör fiskeresor som är förenade med övernattning utanför hemorten får avdrag för sina ökade levnadskostnader på grund av vistelsen utanför hemorten (16 kap. 28 b § IL). Till ledning för tillämpningen av reglerna finns dåvarande allmänna råd om avdrag för ökade levnadskostnader för yrkesfiskare att tillämpas års taxering (RSV 2002:11). Enligt dessa regler får yrkesfiskare som har företagit inrikes fiskeresor under göra minst ett schablonavdrag om per dag. Vid exempelvis blir det totala avdraget . För fiskeresor utomlands varierar avdragets storlek beroende på destinationen, men avdraget är normalt högre än för inrikes resor. har tidigare beslutat ett tillkännagivande om att regeringen efter en beredning av frågan om yrkesfiskarnas konkurrenssituation i förhållande till grannländerna skall återkomma till med förslag som tillgodoser de krav på konkurrensneutralitet i förhållande till grannländerna som väckts i flera motioner (bet. 1996/97:SkU13). Regeringen anmälde ett yrkesfiskaravdrag till för prövning enligt statsstödsreglerna (Jo 2001/2645). Enligt anmälan skall yrkesfiskaravdraget utbetalas till fiskare med yrkesfiskarlicens och uppgå till , dock högst av inkomsten. Den planerade stödåtgärden motiveras bl.a. med att de danska yrkesfiskarna har ett motsvarande stöd som godkänts av kommissionen. Regeringen har därefter fått besvara kompletterande frågor från kommissionen. Genom en skrivelse underrättade kommissionen om sitt beslut att inleda ett formellt granskningsförfarande av stödsystemet eftersom det råder allvarliga tvivel om dess förenlighet med EG-fördraget. Skrivelsen har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning (EUT C 258, 20.10.2004, s. 2). Sedan fartygsfonderna avskaffades i samband med skattereformen finns inga särskilda reserveringsmöjligheter för fartyg, men en vinst vid försäljningen kan till (för enskilda näringsidkare) sättas av till periodiseringsfond. En sådan avsättning kan stå kvar , och den kan också gradvis upplösas mot avskrivningar på ersättningsfartyget. Avskrivningsreglerna tillåter att ett fartyg, som andra inventarier, skrivs av helt trots att den ekonomiska livslängden är avsevärt längre. I motionerna Sk212 av (), Sk351 av m.fl. (fp, m, kd, c), MJ349 yrkande 2 av m.fl. (fp), MJ446 yrkande 37 av m.fl. (kd) och MJ451 yrkande 1 av och () föreslås att skall tillkännage för regeringen att bör kräva största skyndsamhet i handläggningen inom EU av frågan om ett yrkesfiskeavdrag. I m.fl. (kd) motion MJ446 yrkandena 35 och 36 föreslås även att det skall införas ett särskilt konto för inkomstutjämning för yrkesfiskare och att det skall bli tillåtet att skattemässigt redovisa ett negativt saldo för inventarietillgångar vid fartygsbyte. Kommissionens prövning av regeringens förslag till ett nytt yrkesfiskaravdrag sker numera inom ramen för ett formellt granskningsförfarande. har lämnat sina kommentarer med anledning av detta, och finansministern har i ett frågesvar i (fr 2004/05:128 om skatteavdrag för yrkesfiskare) upplyst om att några ytterligare åtgärder för att påskynda processen inte är möjliga. Utskottet avstyrker mot denna bakgrund motionsyrkandena såvitt gäller yrkesfiskaravdraget. Utskottet avstyrker också förslagen om att införa ett särskilt utjämningssystem eller speciella redovisningsregler i syfte att medge ytterligare skattelättnader till den berörda näringen. I denna del hänvisar utskottet till de principer för möjligheterna till resultatutjämning m.m. som ligger till grund för företagsbeskattningen. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandet om en översyn av den skattemässiga behandlingen av privat egendom med anknytning till näringsverksamhet. I motion Sk432 yrkar () att det skall göras en översyn av reglerna om näringssmitta i syfte att få fram regler som på ett bättre sätt än dagens skiljer på privat egendom och tillgångar i företaget vid försäljning av privat egendom som kan ha köpts eller ärvts långt innan näringsverksamheten startades. En möjlig lösning skulle enligt motionen kunna vara att införa en tidsgräns för när den privat anskaffade varan skall beskattas i inkomstslaget inkomst av näringsverksamhet. Har den försålda varan anskaffats eller ärvts ett visst antal år före det att näringsverksamheten startade skall varan beskattas som inkomst av kapital. När en person som bedriver näringsverksamhet avyttrar sin personligen ägda egendom kan detta aktualisera beskattning av vinsten (eller förlusten) av försäljningen som inkomst av näringsverksamhet i stället för inkomst av kapital. Det kan gälla varor eller inventarier som har en nära anknytning till den näringsverksamhet som personen bedriver. Detta brukar kallas näringssmitta eller rörelsesmitta. Några avgöranden från Regeringsrätten ger viss vägledning. För ett speciellt fall av näringssmitta finns särskilda regler. Det gäller fastigheter som ägs av den som driver byggnadsrörelse, handel med fastigheter och tomtrörelse. Dessa regler har utretts av företagsskatteutredning som har lagt fram förslag om förändringar i sitt slutbetänkande Vissa företagsskattefrågor (SOU 2005:99). Utskottet har inte erfarit att den fråga som tas upp i motionen har gett upphov till problem som skulle behöva lösas genom särskilda lagbestämmelser. I avsaknad av preciserade lagbestämmelser får de rättstillämpande myndigheterna möjlighet att verka för rimliga resultat efter omständigheterna i varje enskilt fall. Den speciella frågan om hur byggnadsrörelse skall beskattas bereds i . Beträffande denna fråga bör beredningen avvaktas. Utskottet avstyrker motionen. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandet om en återgång till de skatteregler som gällde för enskilda näringsidkares bilförmån års skattereform. I motion Sk250 yrkar och () ett återinförande av de regler för enskilda näringsidkares bilförmån som gällde års skattereform samt höjd schablon för avdrag vid användning av egen bil i tjänsten till /mil och för resa till och från arbetet till /mil. års skattereform medgavs enligt praxis avdrag för bilkostnader i näringsverksamheten endast om bilen var ett rörelseinventarium och nödvändig för driften. De totala kostnaderna fördelades mellan den privata och den yrkesmässiga användningen i förhållande till körsträckan för vardera ändamålet. En enskild näringsidkare fick alltså avdrag för de bilkostnader som direkt betingades av näringsverksamheten. Bilens övriga kostnader utgjorde näringsidkarens privata ej avdragsgilla levnadskostnader. Om näringsverksamhetens nytta av bilen var obetydlig medgavs i stället avdrag för inbesparade transportkostnader. Kunde den totala körsträckans fördelning mellan privat körning och körning i förvärvsverksamheten inte visas brukade kostnaderna för den privata körningen uppskattas till ett skäligt belopp. En anpassning av enskilda näringsidkares avdragsrätt för bil i näringsverksamheten till vad som gäller för löntagare ansågs vid skattereformen påkallad med hänsyn till målen om likformiga, enhetliga och rättvisa skatteregler. En sådan förändring borde även kunna innebära att reglerna skulle bli enklare att tillämpa (prop. 1989/90:110 s. 591). För att få en större likformighet i förhållande till löntagare infördes ordningen att en näringsidkare som redovisar bilen som ett inventarium i näringsverksamheten skall ta upp ett förmånsvärde i inkomstslaget näringsverksamhet beräknat på samma sätt som en löntagares bilförmån. Den näringsidkare som inte redovisade bilen som inventarium fick enligt de ursprungliga reglerna ett avdrag för användning av bilen i näringsverksamheten som efter höjningar i olika omgångar numera uppgår till /mil, vilket är samma som gäller för löntagare. En förutsättning är att verksamheten inte belastas med några driftskostnader för bilen och att näringsidkaren genom körjournal eller på annat lämpligt sätt kan visa hur kostnaderna bör fördelas mellan användning i näringsverksamheten och den privata användningen. Utskottet anser att de ställningstaganden som har gjorts i samband med skattereformen om hur enskilda näringsidkares bilförmån i princip skall beskattas inte bör ändras. Utskottet avstyrker följaktligen motionen om en återgång till i äldre praxis fastlagda principer för beskattningen. Ombyggnader för ökad tillgänglighet Utskottets förslag i korthet avslår motionärernas förslag om ett skatteavdrag för ombyggnader för ökad tillgänglighet. I motion So364 yrkande 11 föreslår m.fl. (mp, -) ett särskilt skatteavdrag för ombyggnationer som syftar till att öka tillgängligheten för personer med olika former av funktionshinder. Det framgår av den senaste finansplanen (prop. 2005/06:1 volym 1 s. 38) att regeringen prioriterar arbetet med att förbättra tillgängligheten och att bekämpa diskriminering. En myndighet med särskilt uppdrag kopplat till den nationella handlingsplanen för handikappolitiken (prop. 1999/2000:79, bet. 1999/2000:SoU14) inrättas genom en omstrukturering av befintliga myndigheter. Myndigheten skall svara för samordning och stödja och stimulera olika aktörer att beakta de handikappolitiska målen i sin verksamhet. Den nya myndigheten har /06 tagit över uppdrag att inom ramen för Tillgänglighetscentret (TC) följa myndigheternas arbete med att förbättra tillgängligheten för personer med funktionshinder. En skrivelse om handikappolitikens utveckling kommer att presenteras . Frågor om ökad tillgänglighet har också tagits upp i slutbetänkande SOU 2005:77. Betänkandet bereds i . Enligt utskottets mening skall det inte behöva införas särskilda skattelättnader vid sidan av de ordinarie skattereglerna för ombyggnader och reparationer på fastigheter för att det skall vara möjligt att uppnå de uppställda kraven på en förbättrad tillgänglighet. Utskottet förutsätter att detta skall vara möjligt att uppnå inom ramen för det prioriterade arbete som sker i andra former. Utskottet avstyrker följaktligen motionen. Bidrag till idrott, kultur och annan ideell verksamhet Utskottets förslag i korthet avslår motionärernas förslag om utvidgad avdragsrätt för bidrag till idrott, kultur och annan ideell verksamhet. Jämför reservation 22 (m, fp, kd, c) och särskilt yttrande 6 (mp). Med sponsring avses vanligtvis ekonomiska bidrag från företag till idrott, kultur eller annan allmännyttig verksamhet. Avdragsrätten för sponsorbidrag bedöms utifrån de bestämmelser som gäller för driftskostnader i allmänhet. Huvudregeln, som finns i 16 kap. 1 § IL, anger att utgifter för att förvärva och bibehålla inkomster skall dras av som kostnad. Samma kapitel innehåller ett antal bestämmelser som preciserar omfattningen av avdragsrätten för vissa typer av utgifter. Som exempel kan nämnas att särskilda inskränkningar i avdragsrätten gäller för utgifter för representation, som ofta har karaktär av levnadskostnader, medan utgifter för forskning och utveckling bedöms enligt en mer generös regel än huvudregeln. För sponsorbidrag finns inga regler utöver huvudregeln. En principiellt viktig inskränkning i avdragsrätten för utgifter är förbudet i 9 kap. 2 § IL att dra av sina levnadskostnader och liknande. Denna regel gäller generellt och inte bara för näringsverksamhet. Av lagtexten framgår uttryckligen att gåvor räknas som sådana utgifter som inte får dras av vid inkomsttaxeringen. föreslog skatteutskottet enhälligt med delvis bifall till sex motioner (m, fp, kd, mp) att skulle tillkännage för regeringen att en prövning borde göras av reglerna kring den skattemässiga behandlingen av utgifter i samband med sponsring. följde utskottet (bet. 2001/02:SkU21, rskr. 2001/02:202). Bakgrunden till uppdraget var att det gjorts gällande från kultur- och näringslivshåll att sponsring av kultur inte kunde dras av i samma omfattning som sponsring av idrott. I ett uppmärksammat mål (sponsring av Operan, mål nummer 2677-1998) hade Regeringsrätten godkänt avdrag för den del av ett sponsorbidrag som kunde hänföras till lokal-, representations-, personal- och reklamkostnader. gav bolaget rätt till bl.a. egna föreställningar, fasta platser, biljetter, tillgång till representationslokaler och möjligheter att ordna egna evenemang. Den del av sponsorbidraget som inte kunde hänföras till direkta motprestationer från Operan, utan utgjorde ett mer allmänt stöd av institutionens verksamhet, ansågs vara gåva eftersom det saknades en sådan anknytning mellan företagets och Operans verksamheter som ändå kunde motivera en avdragsrätt. I avgörandet spelade avdragsförbudet för gåvor i 9 kap. 2 § IL en avgörande roll. Regeringsrätten uttalade att sponsring träffas av förbudet mot avdrag för gåvor om mottagaren inte tillhandahåller någon direkt motprestation och ersättningen inte heller avser en verksamhet hos mottagaren som har ett sådant samband med sponsorns verksamhet att ersättningarna kan ses som indirekta omkostnader i denna. Den omständigheten att sponsringen är ägnad att förbättra sponsorns goodwill och därigenom kan vara kommersiellt motiverad innebär således inte i sig att sponsringen förlorar sin karaktär av gåva. Regeringsrätten uppskattade den avdragsgilla delen till omkring hälften av det totala beloppet eftersom det inte var möjligt att med någon större grad av precision fastställa hur bidrag till Operan fördelade sig på avdragsgilla respektive icke avdragsgilla utgifter. I ett annat avgörande i Regeringsrätten (sponsring av projekt , mål nummer 2982-1996) ansågs däremot kravet på anknytning, som saknades i Procordiamålet, vara uppfyllt. hade pilgrimsfalken som symbol och varumärke och gav bidrag med förhållandevis blygsamma belopp till två föreningar som arbetade med ett projekt som syftade till att säkra pilgrimsfalkens fortlevnad i . I skrivelse 2003/04:175 återkom regeringen med en redovisning av en genomförd översyn av den skattemässiga behandlingen av sponsring med anledning av tillkännagivande. Enligt regeringens bedömning hindrar inte nuvarande lagregler och rättspraxis att det i det enskilda fallet kan göras en nyanserad bedömning av sponsorns rätt till avdrag och att hänsyn därvid tas till vad som i jämförelse med andra kostnader i näringsverksamheten utgör särdrag i fråga om sponsring. Reglerna i sig får sägas vara såväl ändamålsenliga som neutrala i fråga om sponsring i jämförelse med andra kostnader. Emellertid förutsatte regeringen att man i praxis, med bibehållen respekt för förbudet mot avdrag för gåvor, skall kunna beakta imageskapande sponsring i högre utsträckning. Eftersom sponsring är en jämförelsevis ny företeelse finns endast ett fåtal vägledande avgöranden från Regeringsrätten. Nuvarande rättsregler hindrar inte att rättsutvecklingen följer utvecklingen inom företagen och går mot en större öppenhet i fråga om motprestationens karaktär. Utgången i de tidigare behandlade Procordia- och Falconmålen hindrar inte heller motprestationer av olika karaktär. Ett sätt att komma till rätta med tolkningssvårigheter är enligt skrivelsen att utfärdar rekommendationer på området. Sådana kan ange typiska situationer när avdrag bör erhållas och riktlinjer för storleken av godtagbara belopp. Rekommendationer har i förhållande till lagstiftning den fördelen att de kan ta hänsyn till en kontinuerlig utveckling på rättsområdet i stort. kommer först i kontakt med företagen och är genom sin kunskap om företagens förhållanden väl lämpat att utforma rekommendationer på området. Regeringen hade inhämtat att avser att se över rekommendationerna på området. Regeringen å sin sida avser att följa hur utvecklingen på området fortskrider. Utskottet (bet. 2004/05:SkU6) stannade för att det är bättre att försöka komma till rätta med eventuella tolkningsproblem med hjälp av de rekommendationer som avser att utfärda och att avvakta utvecklingen i rättspraxis än att försöka utforma detaljerade lagregler om sponsring. Som regeringen har anfört har rekommendationer den fördelen i förhållande till lagstiftning att de kan ta hänsyn till en kontinuerlig utveckling på rättsområdet i stort. Utskottet fäste också vikt vid att regeringen har för avsikt att följa hur utvecklingen på området fortskrider. Regeringen uppdrog åt att utfärda riktlinjer i fråga om avdragsrätten för sponsring. har lämnat riktlinjer om avdragsrätt för sponsring. Riktlinjerna innehåller ställningstaganden som har tagits fram i syfte att åstadkomma en enhetlig och likformig rättstillämpning inom . Internt benämns dessa ställningstaganden för styrsignaler. Publicering sker på webbplatsen för att ge allmän kännedom om ställningstaganden. I riktlinjerna redovisas även utförligt gällande rätt mot bakgrund av den rättspraxis som utvecklats på området. I motion Sk322 yrkandena 1 och 2 förordar m.fl. (m) att sponsring av konst och kultur bör kunna betraktas som avdragsgill marknadsföring och att lagtexten skall förtydligas för att uppnå detta. och () yrkar i motion Sk341 på en särskild lagreglering som ger samma avdragsmöjligheter för sponsring av högklassig kultur som idrott. () föreslår i motion Sk345 yrkande 1 skattefrihet för donationer som tillförs forskningen från externa finansiärer och privata stiftelser. Enligt motion Sk383 av och () bör det vara möjligt att betrakta all sponsring som avdragsgill marknadsföring och lagtexten bör förtydligas så att det framgår vad som är godkänd och avdragsgill sponsring. I motion Kr281 om idrottens villkor yrkande 13 efterlyser m.fl. (m) tydligare avdragsregler för sponsring och anför bl.a. att idrottsrörelsen är beroende av bidrag och att det är företagsledningen som bäst kan bedöma värdet för företaget av ett bidrag.