bet · GT01BoU7 · 2006-02-09 00:00:00 — Utformningen av dessa cykelgarage är också ofta otillfredsställande eftersom de är svårtillgängligt placerade i källare eller byggda så att de underlättar stöld och vandalisering. Regeringen bör därför ge i uppdrag att se över normerna för cykelparkeringar samt ta fram rekommendationer till fastighetsägarna om hur cykelparkeringarna bör vara utformade för god tillgänglighet och minskad risk för stöld och vandalisering. Vad jag ovan anfört bör tillkännage för regeringen som sin mening. Det innebär ett bifall till motion 2005/06:T612 (mp, fp, kd, c, -) yrkandena 4-6. Byggfelsförsäkring för självbyggare, punkt 15 (m, c) av de (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 15 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2005/06:Bo288 och bifaller delvis motionerna 2005/06:Bo211 och 2005/06:Bo289. De nya regler om stärkt konsumentskydd vid småhusbyggande som trädde i kraft har i vissa avseenden visat sig få orimliga konsekvenser för dem som själva bygger ett eget småhus. Lagen om byggfelsförsäkring är så utformad att byggfelsförsäkring i princip alltid måste tecknas när ett småhus uppförs. Endast när det är frågan om enklare fritidshus kan undantag från detta krav beviljas. Det innebär att den som själv bygger sitt småhus för permanentboende alltid måste teckna en försäkring. Problemet är emellertid att lagen medger att försäkringsbolagen inte ersätter kostnader för fel som byggnadens ägare (dvs. byggherren/husbyggaren) själv vållat. I praktiken innebär detta att självbyggaren tvingas teckna en dyr försäkring i storleksordningen som i huvudsak är värdelös. Endast vid fel i sådana delar av bygget där självbyggaren anlitat hjälp utifrån kan det bli aktuellt med ersättning. har många självbyggare tvingats konstatera att det inte är möjligt att komma undan denna nya samhällspålaga eftersom bygglovet är villkorat med tecknandet av en försäkring. För dem som väljer att själva bygga ett småhus blir således det som var avsett att öka konsumentskyddet inget annat än en onödig extra utgift som fördyrar boendet. Vi anser mot denna bakgrund att det är uppenbart att de aktuella reglerna i lagen om byggfelsförsäkring måste ändras så att självbygge av småhus undantas från försäkringskravet. Detta bör som sin mening tillkännage för regeringen. Det innebär ett bifall till motion 2005/06:Bo288 (c) samt ett delvis bifall till de två övriga motioner som påtalat det aktuella missförhållandet. Byggforskning, punkt 16 (fp) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 16 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2005/06:Bo256 yrkande 18 och avslår motionerna 2005/06:Ub311, 2005/06:MJ439 yrkande 1, 2005/06:MJ443 yrkande 4, 2005/06:Bo234, 2005/06:Bo263, 2005/06:Bo298 yrkande 23, 2005/06:Bo316 yrkandena 1-4 och 2005/06:Bo335 yrkande 21. I motion 2005/06:Bo256 (fp) framhålls behovet av åtgärder för att stärka forskningen inom bygg- och bostadssektorn. Ett särskilt behov av kunskapsuppbyggnad gäller för frågor om inomhusmiljön och boendemiljön i övrigt. Det gäller bl.a. forskning om hälsovådliga ämnen i byggmaterial, om sambandet mellan tillgång till gröna miljöer och hälsa, om hur man skapar trygga stadsmiljöer, om bullerstörningar och om olika ventilationsfrågor. Det är nödvändigt att tillräckliga resurser avsätts för forskningen inom bl.a. dessa områden. Vi anser också att det bör övervägas att inrätta en s.k. forskarskola inom området god boendemiljö vid något av universiteten. En utvärdering behöver göras av formerna för medelsfördelning till forskningen inom bygg- och bostadssektorn. Det är därvid särskilt angeläget att pröva fördelningen av forskningsmedel från bl.a. Det bör övervägas om forskningen inom sektorn kan stärkas genom att Formas avvecklas och ersätts med en ordning för forskningsfinansiering som bättre kan garantera en både kvalitativt säkrad och behovsanpassad forskning. Det är emellertid viktigt att påpeka att en sådan omläggning inte får leda fram till en minskning av de externa forskningsmedlen för bostadssektorn. För att garantera ett oberoende forsknings- och utvecklingsarbete inom bygg- och bostadssektorn är det också angeläget att ompröva uppgifter inom detta område. Regeringen har uppdragit åt att finansiera vissa former av utvecklingsprojekt. Det bör emellertid inte vara en uppgift för en statlig myndighet, utan ansvaret för forskning och utveckling bör ligga på näringslivet, universiteten och på de organ som har till uppgift att stimulera forskning. Vad vi ovan anfört med bifall till förslagen i motion 2005/06:Bo256 (fp) yrkande 18 och partimotion 2005/06:Bo298 yrkande 23 bör tillkännage för regeringen som sin mening. Övriga motioner om byggforskning avstyrks i den mån de inte kan anses vara tillgodosedda med det anförda. Byggforskning, punkt 16 (kd) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 16 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2005/06:Bo234 och 2005/06:Bo316 yrkandena 1-4 och avslår motionerna 2005/06:Ub311, 2005/06:MJ439 yrkande 1, 2005/06:MJ443 yrkande 4, 2005/06:Bo256 yrkande 18, 2005/06:Bo263, 2005/06:Bo298 yrkande 23 och 2005/06:Bo335 yrkande 21. Samhällsbyggnads- och byggsektorn svarar för av bruttonationalprodukt och dess 80 000 företag sysselsätter ca 450 000 personer. Denna sektor har därigenom en avgörande betydelse både för landets ekonomiska utveckling och för möjligheterna att åstadkomma en hållbar utveckling i övrigt. Sektorns komplexitet och företagsstruktur samt ett ofta mycket detaljerat regelsystem har emellertid lett till brister i incitament för utveckling, innovationer, förnyelse och risktagande. Resultatet är låg produktivitetsutveckling, kvalitetsbrister, svagt konkurrenstryck och bristande kundfokus. Staten har ett stort ansvar för samhällsbyggnadssektorns utveckling. Mer än hälften av all upphandling inom byggsektorn sker via det politiska systemet och bekostas av skattemedel. Den byggda miljön har också en avgörande betydelse för medborgarnas liv och välbefinnande. Samhället har därmed ett särskilt ansvar för kunskapsuppbyggnaden och forskningen på området. Utvecklingen av de statliga anslagen till forskning och utveckling riktade mot samhällsbyggnadssektorn har detta till trots minskat . Omstruktureringen av forskningsfinansiering har bl.a. kännetecknats av en positiv fokusering på ökad forskningskvalitet. har den inneburit en otydlighet avseende identifikation och erkännande av forskning och utveckling inriktade på samhällsbyggande. Detta gäller inte minst bristen på regler för hanteringen av anslag från för forskning, särskilt i fråga om medfinansiering av EU-projekt. Denna brist hotar svenska forskares konkurrensmöjligheter om EU-kontrakt och blir särskilt kännbar för forskningen inom samhällsbyggnadssektorn. Ett grundproblem är att det saknas särskilda medel för medfinansiering. Ett annat problem för forskarna är att ett av EU redan godkänt projekt även måste prövas av de svenska forskningsfinansiärerna. Denna hantering leder inte sällan till förseningar, likviditetsproblem och otrygghet för forskargruppen. bör mot denna bakgrund agera för att åstadkomma en bättre koordinering mellan nationella finansieringsprogram och EU:s ramprogram för forskning. En annan fråga som inte har hanterats bra efter omstruktureringen gäller möjligheten för forskningen inom sektorn att få stöd från flera forskningsfinansiärer. Formas är visserligen det forskningsråd som har ett utpekat ansvar för stöd till kunskapsuppbyggande samhällsbyggnadsforskning, men stöd skall även kunna utgå från andra forskningsråd och stiftelser. Det har emellertid visat sig att forskare inriktade mot sektorn har haft mycket svårt att komma i fråga för stöd från andra forskningsfinansiärer. Detta gäller inte minst för som har till uppgift att främja hållbar tillväxt genom utveckling av effektiva innovationssystem och finansiering av behovsmotiverad forskning. Rimligen borde denna programförklaring och målsättning gälla alla sektorer av samhället och då inte minst samhällsbyggnadssektorn. Med hänvisning till det anförda anser jag att i enlighet med förslagen i motion 2005/06:Bo316 (kd) bör tillkännage för regeringen att den bör - agera för att stärka samverkan mellan de forskningsfinansierande organen och samhällsbyggnadssektorn, - vidta åtgärder så att byggsektorn ges likvärdig status och likvärdiga möjligheter till stöd fört innovationsinriktad forskning och utveckling som andra industrisektorer, - åstadkomma bättre förutsättningar för svenska forskares medverkan i EU-program och andra internationella forum, - verka för en bättre koordinering av svenska forsknings- och finansieringsprogram med för forskning. Jag anser vidare att staten bör engagera sig i större utsträckning för att stimulera innovationer och produktutveckling inom byggsektorn. Ett exempel på ett område där en spännande utveckling kan förutses lyfts fram i motion 2005/06:Bo234 (kd) och gäller användningen av växtfibrer i byggproduktionen. Det är tydligt att växtfibrer kommer att spela en allt större roll, bl.a. som armering i olika typer av kompositmaterial. I finns ett betydande fiberkunnande inom industrin, inte minst knutet till skogsindustrin och till olika forskargrupper. Denna kunskap bör tas till vara inom byggsektorn. Tekniken med växtfiberarmering kan bl.a. användas för sprutbetong. Växtfibrer producerade inom landet skulle i betydande grad kunna ersätta importerade stålfibrer som armering i många typer av byggprojekt. För att stimulera denna utveckling krävs emellertid vissa forsknings- och utvecklingsinsatser. En lämplig form för det statliga engagemanget i denna fråga är att knyta insatserna till det pågående dialogprojektet som drivs av . Inom projektet har det definierats ett antal långsiktiga mål som alla har sin utgångspunkt i en vision om att en hållbar bygg- och fastighetssektor kan nås inom en generation. bör som sin mening ge regeringen till känna att bör få i uppdrag att verka för forskning och utveckling i syfte att öka användningen av växtfibrer i byggproduktioner. Vad jag ovan anfört innebär bifall till motionerna 2005/06:Bo234 (kd) och 2005/06:Bo316 (kd). I den mån övriga motioner inte kan anses vara tillgodosedda med det anförda avstyrks de. Byggforskning, punkt 16 (v) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 16 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2005/06:MJ439 yrkande 1 och 2005/06:MJ443 yrkande 4 och avslår motionerna 2005/06:Ub311, 2005/06:Bo234, 2005/06:Bo256 yrkande 18, 2005/06:Bo263, 2005/06:Bo298 yrkande 23, 2005/06:Bo316 yrkandena 1-4 och 2005/06:Bo335 yrkande 21. I två v-motioner framhålls behovet av forskning och teknikutveckling när det gäller va-system. Det finns ett stort behov av satsningar på att utveckla kretsloppsbaserade system. Teknikutveckling och systemtänkande när det gäller slutna, kretsloppsbaserade avloppssystem har gått i stå. Frånsett system för ett litet antal hushåll dominerar fortfarande dagens vattenburna system som slutar i havet. Det medför två systemfel, dels hamnar näringen i havet som blir övergött, dels slösar vi bort näringen som borde återbördas till jordbruksmarken. För att förbättra situationen behöver reningsgraden bli bättre vid reningsverken, slammet tas om hand på ett mer kretsloppsbaserat sätt och utveckling måste ske av mer slutna va-system. Det behövs mot denna bakgrund fortsatt och förnyad forskning och pilotanläggningar av va-system som inte belastar havet utan baseras på slutna kretsloppslösningar. Staten bör speciellt uppmärksamma behovet av att sluta kretsloppet av fosfor. Vad vi ovan anfört bör tillkännage för regeringen som sin mening. Det innebär ett bifall till partimotion 2005/06:MJ443 yrkande 4 och motion 2005/06:MJ439 (v) yrkande 1. Byggforskning, punkt 16 (c) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 16 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2005/06:Ub311, 2005/06:Bo316 yrkandena 1-4 och 2005/06:Bo335 yrkande 21 och avslår motionerna 2005/06:MJ439 yrkande 1, 2005/06:MJ443 yrkande 4, 2005/06:Bo234, 2005/06:Bo256 yrkande 18, 2005/06:Bo263 och 2005/06:Bo298 yrkande 23. Forskningen inom bygg- och bostadssektorn är av stor betydelse för att utveckla samhällsplaneringen i olika avseenden. Det är angeläget att tillräckliga resurser ges till alla forskningsinriktningar och att en rimlig avvägning görs mellan det statliga stödet till naturvetenskapligt respektive beteendevetenskapligt inriktad forskning inom sektorn. Som framhålls i motion 2005/06:Bo335 (c) är det inte bara den naturvetenskapliga forskningen som är viktig för en långsiktig och hållbar utveckling utan det gäller i allt högre grad även forskningen inom det beteendevetenskapliga området. Inom byggsektorn skulle mer beteendevetenskaplig forskning kunna bidra till ett bättre helhetsperspektiv när det gäller boendemiljö och resursanvändning. Beteendevetenskaplig kunskap är också av stor betydelse för att utveckla samhällsplaneringen när det exempelvis gäller frågor om att förebygga brottslighet. Det är således viktigt att det beteendevetenskapliga forskningsperspektivet inom bostadsområdet tas till vara och utvecklas. Flera viktiga frågor för utvecklingen av forskningen om bostäder och samhällsplanering lyfts också fram i motion 2005/06:Bo316 (kd). Som framhålls i denna motion finns det ett behov av att stärka samverkan mellan de forskningsfinansierande organen och samhällsbyggnadssektorn. Den byggda miljön har en avgörande betydelse för medborgarnas liv och välbefinnande. Samhället har därmed ett särskilt ansvar för kunskapsuppbyggnaden och forskningen på området. Det är vidare angeläget att byggsektorn ges likvärdig status och likvärdiga möjligheter till stöd för innovationsinriktad forskning och utveckling som andra industrisektorer. finns tecken på att bygginriktade innovationsprojekt ges betydligt sämre statligt stöd är liknande projekt inom andra sektorer. Som påtalas i motionen behöver det också åstadkommas bättre förutsättningar för svenska forskares medverkan i EU-program och en bättre koordinering av svenska forsknings- och finansieringsprogram med för forskning. går svenska forskare ibland miste om möjligheten till stöd från EU för sin forskning på grund av att det svenska systemet för forskningsfinansiering inte är anpassat till på området. Avslutningsvis vill jag lyfta fram en angelägen fråga om kopplingen mellan de mål som sätts upp av samhället för att åstadkomma en långsiktigt hållbar utveckling och de medel som satsas på forskningen inom motsvarande område. Ett exempel på en sådan koppling tas upp i motion 2005/06:Ub311 (c) och gäller behovet av grundforskning för att nå det nationella grusmålet. Skatten på naturgrus har höjts . Skatten fördyrar byggandet av bl.a. vägar, betongkonstruktioner och bostäder. Jag anser att denna skatt borde komma byggsektorn till del genom att ett ökat stöd ges till forsknings- och utvecklingsinsatser för metoder som ersätter naturgrus med krossat berg. För betongindustrin krävs grundläggande forskning kring de tekniska problemen som en övergång till krossberg i betongmassan utgör. Det är därför rimligt att en del av de medel som naturgrusskatten inbringar används för grundforskning som bidrar till att det nationella naturgrusmålet kan nås. Vad jag ovan anfört bör med bifall till motionerna 2005/06:Bo316 (kd), 2005/06:Bo335 (c) yrkande 21 samt 2005/06:Ub311 (c) som sin mening tillkännage för regeringen. Övriga motioner avstyrks. Översyn av villkoren för bostadsanpassningsbidrag, punkt 17 (m, c) av de (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 17 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2005/06:Bo335 yrkande 13 och bifaller delvis motion 2005/06:Bo233 yrkande 1. En snabbt ökande andel äldre i samhället har även ökat behovet av olika former av tillgänglighetsskapande åtgärder i våra bostäder. Många äldre väljer att byta till bostäder som är anpassade till deras behov. Det handlar ofta om att sälja en stor villa och flytta till en lägenhet. Andra väljer att bo kvar och har då ofta behov av anpassningsåtgärder i bostaden. Den som är funktionshindrad har rätt till ett ekonomiskt bidrag från kommunen för sådana anpassningsåtgärder. Detta bidrag möjliggör för många att leva ett självständigt liv i eget boende och i en invand miljö. Bostadsanpassningsbidragen kan således bidra till att uppfylla samhällets målsättning att alla människor så långt som möjligt, oavsett funktionshinder, skall kunna delta i samhällets aktiviteter och bo kvar i sin bostad. I takt med den demografiska utvecklingen har emellertid kommunernas kostnader för bostadsanpassningsbidragen ökat alltmer. Ofta är det också oklart hur reglerna om bostadsanpassningsbidrag skall tolkas och när bidrag skall utgå. I en av de motioner som påtalat behovet av en översyn av bidragssystemet redovisas några av bristerna i dagens regler. Det gäller exempelvis anpassningsåtgärder som fordrar en större utbyggnad av den ursprungliga bostaden. Åtgärder av detta slag påverkar den personliga förmögenheten för fastighetsägaren som möjligheten till återbruk av den gjorda investeringen vid t.ex. flytt inte finns. Ett annat exempel gäller installation av trapphissar som utnyttjas . Dagens regler medger inte för kommunen att återanvända hissen, t.ex. efter förmånstagarens död. Vi anser mot denna bakgrund att det finns ett stort behov av att se över reglerna för och hanteringen av bostadsanpassningsbidragen. Vad vi anfört i denna fråga med anledning av motionerna 2005/06:Bo233 (c) yrkande 1 och 2005/06:Bo335 (c) yrkande 13 bör tillkännage för regeringen som sin mening. och länsstyrelsernas roll i den fysiska planeringen, punkt 19 (m, fp) av de (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 19 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2005/06:Bo255 yrkande 4, avslår motionerna 2005/06:Bo7 yrkandena 1-5, 2005/06:Bo8 yrkandena 1-4 och 2005/06:Bo325 yrkandena 3 och 4 samt lägger redogörelse /06:RRS7 till handlingarna. I , Uppsikt och tillsyn i samhällsplaneringen - intention och praktik (RiR2005:12, ), konstateras en otydlig styrning från regeringens sida av uppsikten och tillsynen över den fysiska planeringen. Förutom att brister i uppsikt och tillsyn leder till bristande beslutsunderlag för regering och riksdag kan de också leda till att många planbeslut inte kan anses vara enhetliga och förutsägbara. Detta är allvarligt inte minst med tanke på att utfallet kan ha betydande konsekvenser för företag och enskilda medborgare. Vi anser att de brister som påpekats lägger ett stort ansvar på regeringen och att bristerna måste åtgärdas. Vad vi nu med anslutning till motion 2005/06:Bo255 (fp) yrkande 4 anfört bör som sin mening tillkännage för regeringen. och länsstyrelsernas roll i den fysiska planeringen, punkt 19 (kd) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 19 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2005/06:Bo8 yrkandena 1-4, avslår motionerna 2005/06:Bo7 yrkandena 1-5, 2005/06:Bo255 yrkande 4 och 2005/06:Bo325 yrkandena 3 och 4 samt lägger redogörelse /06:RRS7 till handlingarna. Den granskning som nu genomfört av den fysiska planeringen visar att den socialdemokratiska regeringen dels brustit i sin styrning av och länsstyrelsernas arbete, dels överbelastat med regeringsuppdrag. Detta har försvårat myndighetens möjligheter att uppfylla sitt ansvar för den fysiska planeringen. konstaterar att den i granskningen "inte kunnat se att regeringen har vidtagit några egentliga åtgärder för att styra uppsikten och tillsynen i enlighet med PBL:s intentioner trots att närmare två decennier gått sen reformen infördes". Jag anser att granskningens resultat skall föranleda åtgärder från sida, i synnerhet som där framkommer att centrala delar av inte fungerar i enlighet med syftena bakom lagstiftningen. Det är allvarligt att konstaterat att statens inflytande över kommunernas fysiska planering varken utgör någon garanti för hög kvalitet eller för en enhetlig lagtillämpning. Statens uppgift i samband med den viktiga mellankommunala planeringen måste fungera på ett betydligt bättre sätt. För en effektiv planprocess krävs också att länsstyrelsernas uppgift att förse kommunerna med planeringsunderlag utvecklas. Den förstudie som gjorts om en planeringsportal och som varit ute på remiss visar på ett stort behov av en nationellt samordnad webbtjänst för tillhandahållande av underlag för samhällsplanering i vid bemärkelse. Jag anser att granskning måste ligga till grund för - en noggrann översyn av det statliga ansvaret för den fysiska planeringen och att regeringen skall ta initiativ till att förtydliga och tillsyns- respektive uppsiktsansvar över planväsendet, - en översyn av roll i vilken skall ingå att se över vilka konsekvenser som det stora antalet regeringsuppdrag har fått för arbete med att följa upp planväsendet och tillämpningen av PBL, - en översyn av länsstyrelsernas resurser och kompetens i frågor som rör den fysiska planeringen i vilken skall ingå att regeringen skall se över länsstyrelsernas förutsättningar att kunna ta sitt ansvar i fråga om helhetsbedömningar och sammanvägningar av de statliga intressena i planärenden. Regeringens information till har enligt uppfattning varit ensidig och behöver utvecklas för att skall få en rättvisande bild av utvecklingen. Den bristfälliga rapporteringen till har enligt min mening medfört att den viktiga statliga överblicken över planväsendet har försämrats. Det behövs åtgärder som motverkar denna utveckling. Mot bakgrund av vad som framkommit i redogörelsen avseende brister i regeringens information till anser jag att det behövs förändringar på detta område. I regeringens återredovisning till om utvecklingen inom planväsendet bör därför ingå att beskriva förutsättningarna för och det nuvarande läget i myndigheternas arbete med att göra sin uppsikt och tillsyn till de verktyg som förutsattes när PBL infördes. Vad jag nu med anslutning till motion 2005/06:Bo8 (kd) anfört bör som sin mening ge till känna för regeringen. Det innebär att motion 2005/06:Bo7 (c) blir delvis tillgodosedd. och länsstyrelsernas roll i den fysiska planeringen, punkt 19 (c) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 19 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2005/06:Bo7 yrkandena 1-5, avslår motionerna 2005/06:Bo8 yrkandena 1-4, 2005/06:Bo255 yrkande 4 och 2005/06:Bo325 yrkandena 3 och 4 samt lägger redogörelse /06:RRS7 till handlingarna. Jag delar bedömning att centrala delar av inte fungerar. Detta kräver en översyn av lagstiftningen och en tydligare ansvarsfördelning där utgångspunkten bör vara federalismens principer, då det yttersta ansvaret för hur mark och vatten används bör ligga på den kommunala nivån. Jag delar också uppfattning att översiktsplaneringen inte fungerat på det sätt som avsågs vid införandet av planinstrumentet 1987. Eftersom översiktsplanen är ett grundläggande instrument behöver en analys göras för att klargöra varför översiktsplanen inte fått tänkt genomslag och fungerat som det demokratiska instrument den otvivelaktigt borde utgöra i frågor om användandet av mark och vatten. En förändring som tveklöst skulle stärka planens roll är att, fullt ut, överföra ansvaret för strandskyddet till kommunen.