bet · GT01UU9 · 2006-03-14 00:00:00 — har t.ex. deltagit med trupp i den internationella säkerhetsstyrkan i (ISAF) sedan insatsen igångsattes. ISAF verkar i enligt ett mandat från under kapitel VII. Merparten av den svenska truppen har bidragit till bemanningen av en regional enhet för säkerhet och återuppbyggnad (Provincial Reconstruction Team, PRT). Utskottet konstaterar, med hänvisning till sammansatta utrikes- och försvarsutskottets betänkande 2005/06:UFöU1, att säkerhetsstyrkan, för att kunna uppfylla sitt mandat, samarbetar med den afghanska regeringen och med övriga viktiga aktörer i . Utskottet konstaterar att den militära koalitionen Operation Enduring Freedom (OEF), till skillnad från den internationella säkerhetsstyrkan, också har till uppgift att aktivt bekämpa kvarvarande talibanstyrkor och al-Qaida-grupperingar. En annan skillnad är att koalitionen grundar sin närvaro på en inbjudan av den afghanska regeringen samt på de resolutioner som antog efter terrordåden i . Genom inbjudan från den afghanska regeringen har OEF en folkrättslig grund för sin närvaro. Utskottet noterar vidare, beträffande uppgiftsfördelningen, att det är klarlagt att ansvaret för operativ terrorismbekämpning även i fortsättningen skall ligga på koalitionen OEF och på den afghanska armén. Sådana uppgifter skall alltså inte lösas av den internationella säkerhetsstyrkan. ISAF skall i stället fortsatt ha som huvuduppgift att inom sitt operationsområde genomföra de stabiliserings- och säkerhetsinsatser som behövs för att den afghanska regeringen skall kunna upprätthålla säkerheten för civilbefolkningen och därmed skapa förutsättningar för ett fungerande afghanskt samhälle grundat på rättsstatsprinciper och skyddet för de mänskliga rättigheterna. I betänkande 2005/06:UFöU1 avgav en reservation. avgav ett särskilt yttrande. Både reservationen och det särskilda yttrandet avsåg frågan om ett utökat svenskt deltagande i den internationella säkerhetsstyrkan (ISAF) i . ställde sig bakom utskottets betänkande (rskr. 2005/06:83). Kampen mot terrorismen förutsätter internationellt samarbete. Härvidlag har internationella organisationer som FN, EU, , Nato m.fl. en viktig roll. FN har, vilket utskottet redovisat i ett tidigare avsnitt, en central roll i kampen mot den internationella terrorismen. Centralt är arbetet för en övergripande konvention mot terrorism och en FN-strategi. FN har också instiftat två s.k. sanktionsregimer för att bekämpa terrorism. Båda dessa regelverk innehåller bestämmelser om frysning av tillgångar och förbud mot att tillgängliggöra tillgångar. Den ena sanktionsregimen, 1267-regimen, är uppbyggd kring FN:s säkerhetsråds resolutioner (1999), 1333 (2000), 1363 (2001), 1390 (2002), 1452 (2002) och 1455 (2003), 1456 (2003), 1526 (2004) och 1617 (2005) och innehåller sanktioner mot , talibanerna och samt personer, grupper, företag och enheter som har samröre med dem. För att kontrollera att sanktionerna efterlevs har FN skapat en sanktionskommitté, 1267-kommittén, som även fått i uppdrag att upprätta en lista över dem som träffas av sanktionerna. I 1267-kommittén deltar samma länder som är medlemmar i säkerhetsrådet. Den andra sanktionsregimen, 1373-regimen, instiftades genom FN:s säkerhetsråds resolution (2001) som ett svar på attackerna . 1373-regimen innehåller sanktioner mot terrorister och terroristgrupper i allmänhet. FN har i detta fall överlåtit åt medlemsländerna själva att peka ut vilka som skall träffas av sanktionerna. FN har skapat en sanktionskommitté även för denna sanktionsregim, (). Kommitténs uppgift är att övervaka implementeringen av resolution . I CTC deltar samma länder som är medlemmar i säkerhetsrådet. När säkerhetsrådet antog resolutionerna blev de folkrättsligt bindande. En sådan folkrättslig bundenhet medför dock inte att sanktioner blir direkt tillämpliga i , utan för det krävs att resolutioner genomförs, dvs. omvandlas till lagform, antingen i form av svensk lag eller EU-rätt. EU:s medlemsländer har valt att, så långt det är möjligt, genomföra båda sanktionsregimerna gemensamt. 1267-regimen har genomförts av EU genom en gemensam ståndpunkt (2002/402/GUSP) och en rådsförordning (881/2002). Rådsförordningen innehåller också en lista över dem som träffas av sanktionerna. Listan är en kopia av den konsoliderade FN-listan och uppdateras så snart en ändring skett i FN:s lista. Listan i rådsförordningen har uppdaterats . 1373-regimen har genomförts av EU genom ett lagstiftningspaket bestående av två gemensamma ståndpunkter (2001/930/GUSP och 2001/931/GUSP) samt en rådsförordning (2580/2001). Reglerna om frysning och förbud mot tillhandahållande av tillgångar finns i de två sistnämnda dokumenten. Till dessa är knutna varsin lista över dem som skall träffas av sanktionerna. Listorna beslutas enhälligtav ministerrådet och har uppdaterats vid 15tillfällen. De senaste listorna återfinns i den gemensamma ståndpunkten (2005/936/GUSP) och i rådets beslut (2005/930/EG). Den har, såväl inom EU och FN som bilateralt, aktivt arbetat för bättre rättssäkerhet vid riktade sanktioner. Ansträngningarna har bl.a. rört utformningen av och beslutsordningen för internationella sanktioner riktade mot enskilda. Enligt utskottets uppfattning är det också angeläget att redan gjorda åtaganden i form av resolutioner och liknande fullföljs och genomförs. Europeiska unionen (EU) Efter terrordåden i ökade ambitionerna inom EU för den gemensamma bekämpningen av terrorismen. Kampen har sedan skyndats på av bombdåden i och 2005. Eftersom kampen mot terrorismen till stor del förs inom straffrätt och brottsbekämpning spelar ministerrådet för rättsliga och inrikes frågor en avgörande roll i EU:s antiterrorarbete. Bland annat har ministerrådet antagit en strategi och en uppdaterad handlingsplan för terrorbekämpning. Dessutom har flera lagstiftande åtgärder vidtagits. Bland dessa utmärker sig den europeiska arresteringsordern och rambeslutet för att motverka terrorism. Rådet utnämnde en samordnare för kampen mot terrorism. Först att tillträda posten var holländaren . Hans säte finns i ministerrådets sekretariat i . Den europeiska polisbyrån, Europol, har också inrättat en särskild terroristenhet. Europol har även ett antiterroristprogram med ett antal stödprogram. Polisbyrån kan bl.a. stödja utredningar om terrorism i medlemsländerna. I övrigt fortgår arbetet med att genomföra den handlingsplan mot terrorism som antogs av . Handlingsplanen spänner över en mängd områden såsom utrikespolitik och sjö- och luftsäkerhet. Tyngdpunkten ligger dock på straffrättsliga frågor och polissamarbete. Konkreta åtgärder mot terrorism är således föremål för internationellt samarbete. Utskottet vill dock i detta sammanhang understryka att kampen mot terrorismen alltid måste föras i enlighet med rättsstatliga principer och normer. Utskottet vidareutvecklar sina resonemang i denna del på annat håll i detta betänkande. Som utskottet tidigare i detta betänkande redovisat antog en strategi och handlingsplan för att motverka radikalisering och rekrytering. Också bedriver ett viktigt arbete i kampen mot terrorism. Detta tog på allvar fart efter och har stadigt växt i omfattning . är kampen mot terrorism en prioriterad fråga i . Vid ministermötet i antogs en handlingsplan, och året därpå i enades man om en OSSE-stadga mot terrorism. har arbetet fått en mer konkret och praktisk karaktär, inriktat på genomförande av ovan nämnda dokument. En viktig uppgift för , som regional organisation, är vidare att verka för att beslut som fattats globalt, främst av FN-systemet, faktiskt genomförs av . kan även konstateras att verksamhet i sin helhet, med inriktning på förebyggande och lösning av konflikter, bidrar till att motverka terrorism, inte minst genom att bemöta själva grogrunderna till terrorism. Vid ministermötet i antogs tre beslut om terrorism. Dessa handlade om ökad containersäkerhet, bekämpning av terroristorganisationers utnyttjande av Internet samt en rekommendation om inrapportering av stulna pass till . I antogs vidare en deklaration om terrorism. Vid ministermötet i antogs tre beslut om terrorism. Dessa handlade om ökad containersäkerhet, ökat rättsligt samarbete för att motverka terrorism och bekämpning av illegala droger. I sammanhanget bör också nämnas de resolutioner som antogs, under ordförandeskap av en ledamot av utskottet, av parlamentariska församling i ("Terrorism by Suicide Bombers" och "Terrorism and Human Rights"). Också är en viktig internationell organisation i kampen mot den internationella terrorismen. Bland annat har förhandlat fram en särskild konvention om förebyggande av terrorism, som öppnades för undertecknande vid i . Av medlemsstater har 18 medlemsstater undertecknat konventionen, däribland . Konventionen innehåller straffbestämmelser när det gäller offentlig uppmaning till terroristbrott samt träning och rekrytering av terrorister. Den innehåller också bestämmelser om utlämning, internationell rättslig hjälp, förebyggande åtgärder m.m. Försvarsalliansen bedriver ett aktivt arbete mot den internationella terrorismen. , dagen efter , valde alliansen att betrakta angreppet mot såsom fallande under artikel 5 i Natostadgan, vilket innebär att angreppet ansågs vara ett angrepp på samtliga Natos medlemsstater. Det var första gången som denna artikel åberopats. Vid de tre senaste toppmötena som Nato har hållit (1999, 2002 och 2004) har viktiga steg tagits för att dels anpassa organisationen till en vidgad hotbild som också omfattar terrorism, dels öka ansträngningarna att bekämpa terrorismen och öka samarbetet med olika partner. Kampen mot terrorismen har kommit att bli centralt i alliansens samarbete med partner inom t.ex. Euro-atlantiska partnerskapet och . Samarbetet omfattar också länder i och i . Försvarsalliansen samarbetar också med andra internationella organisationer. Nato har också lanserat Operation Endeavour. Operationen syftar till att övervaka civil fartygstrafik i och i sund som misstänks ha kopplingar till internationell terrorism. Något svenskt deltagande i Operation Endeavour är inte aktuellt. Vidare har Nato, genom Airborne Warning and (), övervakat luftrummet vid t.ex. större och viktigare politiska och publika evenemang, inkluderande Natos toppmöten, och . Interparlamentariska unionen (IPU) Även inom Interparlamentariska unionen (IPU) har kampen mot internationell terrorism uppmärksammats genom en rad temakonferenser och antagna resolutioner. I det här sammanhanget vill utskottet särskilt lyfta fram följande fyra resolutioner: Contribution of the world's parliaments to the struggle against terrorism, in conformity with resolution 55/158 of the United Nations General () Condemnation of the terrorist attacks of on the of () Terrorism - a threat to democracy, human rights and civil society: the contribution of parliaments to combating international terrorism and addressing its causes in order to maintain international peace and security () The role of parliaments in the and functioning of mechanisms to provide for the judgment and sentencing of war crimes, crimes against humanity, genocide and terrorism, with a view to avoiding impunity () Terrorism är ett komplext problem och därmed måste också de åtgärder som vidtas för att komma åt det vara mångfacetterade. Några enkla svar på frågan om hur man bör bekämpa terrorism finns därför inte. Med vad som ovan anförts anser utskottet att de frågor som motionerna väckt är besvarade och avstyrker därmed motionerna 2005/06:U289 (m) yrkande 21, 2004/05:Fö212 (m) yrkande 3, 2005/06:U247 (m) yrkande 3, 2005/06:U251 (fp)yrkande 1, 2004/05:U314 (kd) yrkande 12 samt 2004/05:U318 (c) yrkande 2. Rättssäkerhetsaspekter på kampen mot terrorismen I flera motioner förs fram krav på att kampen mot terrorismen måste ske med beaktande av demokratins, de mänskliga fri- och rättigheternas samt rättsstatens principer. I partimotion 2004/05:U242 (m) yrkande 4 hävdas att den internationella terrorismen bäst avvärjs med ett utökat internationellt samarbete samt att gemensamma insatser alltid skall ske på rättsstatens grund. Internationell terrorism anses utgöra ett hot mot den medmänsklighet och humanitet som genomsyrar varje civilt samhälle och rättsstat. Försvaret av gemensamma värden kring demokrati, respekt för de mänskliga fri- och rättigheterna och rättssäkerhet måste ske med utökat internationellt samarbete. Gemensamma insatser måste samordnas och ske i militär, juridisk och civil samverkan och alltid på rättsstatens grund. Demokratins principer försvaras inte om vi själva bryter mot desamma. Därför måste all lagstiftning och alla åtgärder utformas med beaktande av de grundläggande fri- och rättigheterna och respekten för den enskildes integritet. I tre motioner, kommittémotion 2005/06:U209 (fp) yrkande 5, kommittémotion 2005/06:U285 (fp) yrkande 11 ochkommittémotion 2004/05:U225 (fp) yrkande 5, för fram att kampen mot terrorismen måste föras inom demokratins och rättsstatens ramar och i enlighet med folkrätten och internationella konventioner. som vi måste visa handlingskraft mot terrorism måste, enligt , rättsstatens grundläggande principer respekteras. Vi kan inte acceptera att de mänskliga rättigheterna åsidosätts av kortsiktiga opinions- eller effektivitetsskäl. Samtliga åtgärder som vidtas i jakten på terrorister måste ske under former som är internationellt vedertagna när det gäller respekten för de mänskliga rättigheterna. Ambitionen att komma åt den internationella terrorismen får inte leda till åtgärder som går ut över oskyldiga individers mänskliga fri- och rättigheter. I kampen mot terrorismen måste regeringen kraftfullt driva frågan om rättssäkerhet så att svenska grundlagar upprätthålls för alla medborgare. Det är oacceptabelt att inte har följt internationella konventioner när det gäller fångarna på Guantánamobasen, även om de fängslade är misstänkta för att bl.a. ha utfört terrordåd. Tortyrövergreppen från koalitionens styrkor i i var fruktansvärda och kan aldrig försvaras. som ockupationsmakt och respekterad demokrati har ett ansvar för att sådana handlingar inte sker och att i efterhand straffa de som ändå gjort sig skyldiga till övergreppen. I kommittémotion 2004/05:U315 (kd) yrkande 10 görs gällande att grundläggande mänskliga rättigheter måste garanteras också för de personer som blivit berörda av kampen mot terrorismen. Internationell terrorism anses vara en form av krigföring och en grov kränkning av människovärdet och de mänskliga rättigheterna genom att den slår mot civila och är ett ständigt hot mot samhället. betonas att kampen mot terrorismen måste ske med metoder som stämmer överens med det öppna och demokratiska samhällets principer. ser därför med oro på tendenser till minskade beviskrav, fängslanden utan formella anklagelser, alltmer av ökad övervakning och avlyssning och specialstyrkor som i sin terroristjakt kan agera utanför internationell och nationell rätt. I kommittémotion 2005/06:U383 (kd) yrkande 5 anser att varje stat måste beakta grundläggande mänskliga rättigheter i den terroristbekämpning som kan kräva vissa begränsningar i den personliga integriteten. Motionären bakom denenskildamotion /06:U318 (s) lyfter fram vikten av att i FN arbetar för rättssäkerhet i samband med sanktioner mot enskilda. I den enskildamotionen 2004/05:U260 (mp) yrkande 12 argumenterar motionären för att kampen mot terrorism inte får urholka medborgerliga fri- och rättigheter, ett öppet och transparent samhälle eller individens integritet. Utskottet menar att övertygelsen om varje människas rätt till ett värdigt liv utgör grunden för den solidaritet med fattiga, förtryckta och utsatta människor som är en viktig del i svensk utrikespolitik och som också kommer till uttryck i och i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna. Insikterna har vuxit om att säkerhet och en framgångsrik kamp mot terrorismen förutsätter demokrati, respekt för de mänskliga rättigheterna, jämställdhet, ekonomisk och social utveckling, rättvis fördelning, miljöhänsyn och förstärkt internationellt samarbete. Terrorism kan aldrig rättfärdigas men det är också viktigt att aldrig kompromissa om de grundläggande värdena i kampen mot terrorismen. De mänskliga rättigheterna och lagar måste alltid respekteras. I annat fall ger vi en seger till terroristerna. Demokratins styrka är, enligt utskottet, att kunna möta terrorism med uthållighet och även i en kritisk situation upprätthålla principerna om rättssäkerhet och de mänskliga rättigheterna. Utskottet menar att kampen mot terrorism ställer många frågor om folkrätt och mänskliga rättigheter på sin spets. Utskottet anser t.ex. att situationen för de frihetsberövade personerna på Guantánamobasen med rätta har kritiserats av bl.a. (ICRC, ) och av experter knutna till FN:s kommission för mänskliga rättigheter. Också svenska medborgare har berörts av kampen mot terrorismen. En svensk medborgare satt t.ex. frihetsberövad på Guantánamobasen och tre svenskar som sattes upp på FN:s sanktionslista har fått sina finansiella tillgångar frysta utan att rimliga krav på rättssäkerhet respekterades. Utskottet konstaterar att är ett av de länder som tidigt och tydligt offentligt givit uttryck för kritik mot situationen på och fångarnas rättsliga status. har, vilket har redovisats i två interpellationssvar i av utrikesministern (protokoll 2005/06:62 och 79, interpellationerna 2005/06:196 och 2005/06:255), aktivt drivit frågan gentemot de amerikanska myndigheterna. och relaterade frågor har också diskuterats inom EU och i samband med kontakter mellan och . I en globaliserad värld måste alla omfattas av den internationellarätten. Kampen mot terrorismen måste ha hög prioritet och alltid föras med respekt för de mänskliga rättigheterna och den humanitära rätten. En misstänkt terrorist har inte andra rättigheter än andra och om de mänskliga rättigheterna gäller alla medborgare. Den största paradoxen utgörs dock av att terroristerna av i kriget mot terrorismen har kommit att benämnas "fiendekombattanter" som de berövats rätten till kombattantstatus med det skydd som annars gäller för stridande. Efter ett utslag i 2004 har dock numera även utländska medborgare, som tillfångatagits utomlands och sitter frihetsberövade på , rätt att få lagligheten av sitt förvarstagande prövat i amerikanska civila domstolar. Ett flertal sådana processer pågår . I det nödvändiga internationella samarbetet mot internationell terrorism, ivilket aktivt medverkar, framhåller Sverigekonsekvent vikten av att denna kamp måste bedrivas med full respekt för folkrätten, de mänskliga rättigheterna och rättssäkerheten. Inom ramen för EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik har riktlinjer utarbetats om respekten för de mänskliga rättigheterna i kampen mot terrorismen. Även inom har utarbetats riktlinjer om de mänskliga rättigheterna och kampen mot terrorismen. har också i FN, och andra forum framhållit vikten av skydd för de mänskliga rättigheterna inom ramen för terroristbekämpning samt givit aktivt stöd för det arbete inom FN som syftar till att understryka denna viktiga princip. reagerar också när enskilda länder åsidosätter folkrätten i kampen mot terrorism. Utskottet välkomnar att FN:s kommission för mänskliga rättigheter, MRK, i en resolution om att skydda och befrämja de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheter vid avvärjande av terrorism föreslagit att en specialrapportör utses för en treårsperiod (2005-2008) för frågor om de mänskliga rättigheterna i terroristbekämpning (resolution 80/2005). Rapportören skall rapportera till MRK och generalförsamlingen och uppmanas till dialog och samarbete med bl.a. säkerhetsrådets anti-terrorismkommitté och med den terroristförebyggande delen av FN:s kontor för droger och brottslighet (UN Office on Drugs and Crime). Hela EU var medförslagsställare. Utskottet noterar att regeringen arbetar för ökad fokus på rättssäkerhetsfrågor och mänskliga rättigheter i kampen mot terrorismen. Huvuddelen av detta arbete har bedrivits med inriktning på internationella organisationer som FN, och . Inom ramen för arbetet med olika sanktionsinstrument har t.ex. flera förbättringar skett. har t.ex. fått genomslag för idéer om förbättringar av den sanktionsregim under vilken bl.a. tre svenska medborgare fick sina tillgångar frysta. Regeringen tog också initiativ genom att i , tillsammans med , anordna ett seminarium om rättssäkerhetsaspekter på sanktioner, varvid olika tankar kring hur FN:s sanktionssystem ytterligare skulle kunna förbättras presenterades. driver också , tillsammans med och , ett särskilt projekt i syfte att öka rättssäkerheten vid riktade sanktioner. Med vad som ovan anförts anser utskottet att de frågor som motionerna väckt är besvarade och avstyrker därmed motionerna 2004/05:U242 (m) yrkande 4, 2005/06:U209 (fp) yrkande 5, 2005/06:U285 (fp) yrkande 11, 2004/05:U225 (fp) yrkande 5, 2004/05:U315 (kd) yrkande 10, 2005/06:U383 (kd) yrkande 5, 2005/06:U318 (s) samt 2004/05:U260 (mp) yrkande 12. I några motioner diskuteras hur världssamfundet kan hantera hotet om att massförstörelsevapen kan användas av terrorister. I partimotion 2005/06:U289 (m) yrkande 23 konstaterar att det största hotet inom den närmaste tioårsperioden kan komma i form av massförstörelsevapen som biologiska och kemiska vapen i händerna på internationella terroristnätverk. Hantering av massförstörelsevapen kräver stor kunskap och ekonomiska resurser, vilket begränsar deras tillgänglighet för en bredare krets. Hjälp från otillförlitliga stater kan dock leda till att massförstörelsevapen kan komma i händerna på terrorister, vilket skulle kunna ge förödande konsekvenser. anser därför att fullt ut skall delta i Initiative (PSI), som syftar till att hindra spridning och framställning av massförstörelsevapen. I sammapartimotion, 2005/06:U289 (m) yrkande 28,framför att tydligare bör stödja utvecklingsinsatser som syftar till att motverka internationell terrorism. Det kan ske genom att biståndsmedel används till att förstöra lager av lätta vapen samt biologiska och kemiska vapenlager. I de enskilda motionerna 2003/04:Fö242 (m) yrkande 2 och 2004/05:Fö212 (m) yrkande 2lyfter motionären fram hotet från massförstörelsevapen. Massförstörelsevapen är ett allvarligt hot i terroristers händer. har diskussionen om massförstörelsevapen fokuserats på hotet från kärnvapen. Utöver de etablerade kärnvapenmakterna beräknas många länder ha kapacitet att framställa kärnvapen. Risken för spridning av kunskap och teknik om kärnvapenframställning till terrornätverk är ett problem. Även om det bedöms mindre sannolikt att terroristgrupper har kärnvapen, är risken stor att olika grupper får tillgång till kemiska och biologiska stridsmedel s.k. s.k. smutsiga bomber. I de enskilda motionerna 2003/04:Fö242(m) yrkande 4 och 2004/05:Fö212 (m) yrkande 4argumenterar motionären för att ett gemensamt missilförsvar skapas i samarbete mellan , och . Det anses ligga i intresse att delta i samtal om, och i inrättandet av, en gemensam missilförsvarsförmåga bland världens demokratier. Spridningen av massförstörelsevapen utgör ett av de största hoten mot internationell fred och säkerhet och har numera en mycket nära koppling till frågor om internationell terrorism. En synnerligen oroande tendens i denna process är att vissa stater som utvecklar dessa vapen, och därmed bryter mot internationella regimer och överenskommelser, ofta är politiskt instabila och i flera fall står på randen till att bli s.k. sönderfallande stater (failing states). Fortsatt spridning av massförstörelsevapen till totalitära stater, vars politiska makt och legitimitet vilar på en repressiv och bräcklig grund, kan medföra att dessa vapen kommer i extremisters och terroristers händer. I ljuset av de stora terrorattentat som har genomförts i bl.a. , och framstår en sådan utveckling som ytterst skrämmande. har tillsammans med de sex övriga länderna (, , , , och ) i Ny Agenda-koalitionen spelat en aktiv roll för att driva frågan om kärnvapennedrustning framåt.