bet · GT01JuU23 · 2006-03-23 00:00:00 — I detta betänkande behandlar utskottet ett sextiotal motionsyrkanden, huvudsakligen från den allmänna motionstiden , med anknytning till trafikbrottsområdet. Motionerna tar bl.a. upp frågor om val av påföljd vid trafiknykterhetsbrott och viss annan trafikbrottslighet samt om olika åtgärder för att utreda eller förebygga skilda slag av trafikbrott, främst rattfylleri. Utskottet föreslår, i huvudsak med hänvisning till gällande regler och pågående arbete, att samtliga motionsyrkanden avslås. I ärendet finns 17 reservationer (m, fp, kd, c, mp) och två särskilda yttranden (m). Utskottets förslag till riksdagsbeslut avslår motionerna 2004/05:Ju338, 2004/05:So507 yrkande 9, 2004/05:T398 yrkande 19, 2004/05:T465 yrkande 10, 2005/06:Ju332 yrkande 22, 2005/06:Ju382 yrkandena 1 och 2 samt 2005/06:T380 yrkande 11. Reservation 1 (m, fp, c) avslår motionerna 2004/05:Ju340 yrkande 10, 2004/05:Ju409, 2004/05:T465 yrkandena 12 och 13, 2005/06:Ju382 yrkande 3, 2005/06:Ju442 yrkande 2, 2005/06:So3 yrkande 13 och 2005/06:T380 yrkandena 13 och 14. Reservation 2 (m, fp, c) Obligatoriskt deltagande i program med offer för trafikbrott avslår motion 2005/06:T609 yrkande 3. Reservation 3 (kd) avslår motion 2005/06:Ju442 yrkande 1. avslår motionerna 2004/05:Ju204 och 2005/06:Ju222. Reservation 4 (m) avslår motion 2004/05:Ju242. Vållande till annans död avslår motionerna 2004/05:Ju330 yrkande 13, 2004/05:Ju397 och 2005/06:So3 yrkande 12. avslår motionerna 2004/05:Ju330 yrkande 14, 2004/05:Ju383, 2004/05:Ju439, 2004/05:Ju446, 2004/05:T397 yrkande 5, 2004/05:T465 yrkande 11, 2005/06:Ju382 yrkande 5, 2005/06:Ju532 yrkande 31 och 2005/06:T380 yrkande 12. Reservation 5 (m, fp, kd, c) avslår motionerna 2004/05:Ju312 och 2004/05:Ju495. Obligatoriska drogtester av förare vid trafikolyckor avslår motionerna 2004/05:T398 yrkande 18 i denna del och 2005/06:T495 yrkande 2. Reservation 6 (c) Rätt för bilinspektörer att ta alkoholutandningsprov avslår motionerna 2004/05:Ju440 och 2005/06:Ju262. Reservation 7 (fp) Rätt för tulltjänstemän att ta alkoholutandningsprov avslår motion 2005/06:Ju382 yrkande 9. Reservation 8 (m, fp, kd, c) avslår motion 2004/05:T398 yrkande 18 i denna del. Reservation 9 (c) avslår motionerna 2004/05:Ju447 i denna del och 2005/06:Ju530 yrkande 17. Reservation 10 (m, c) avslår motionerna 2004/05:Ju478, 2005/06:Ju401 och 2005/06:Ju517. Reservation 11 (c) avslår motion 2004/05:T462 yrkande 4. Reservation 12 (kd) avslår motionerna 2004/05:Ju447 i denna del, 2004/05:T465 yrkande 14, 2005/06:So3 yrkande 11 och 2005/06:T562 yrkande 4. Reservation 13 (fp, c) Reservation 14 (mp) Beslag av fordonsnycklar m.m. avslår motionerna 2004/05:Ju463 och 2005/06:Ju288. Reservation 15 (m, fp, kd, c) avslår motionerna 2004/05:Ju311, 2004/05:Ju403, 2005/06:Ju243, 2005/06:Ju270 yrkandena 1 och 2, 2005/06:Ju424 och 2005/06:T380 yrkande 10. Reservation 16 (fp) Rätt för polismän att föra talan i trafikmål avslår motion 2005/06:T562 yrkande 8. Reservation 17 (mp) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (), (), (), (), (), (), Elisebeht (), (), (), (), (), (), (), (), (), () och (). I detta ärende behandlar utskottet ett antal motioner som handlar om trafikbrott, främst rattfylleribrotten. Till underlaget i ärendet hör även anteckningar från en offentlig utfrågning om rattfylleri, som justitieutskottet och trafikutskottet anordnade , se bilaga 2. Utskottets förslag i korthet I detta avsnitt behandlas ett större antal motioner rörande rattfylleri. Motionerna gäller bl.a. frågor om val av påföljd vid rattfylleribrott, om brottsrubriceringen i fall av rattfylleri som leder till någon annans död, om kriminalisering av s.k. eftersupning samt om behörighet för vissa andra personalkategorier än polismän att ta alkoholutandningsprov på fordonsförare. Utskottet föreslår, med hänvisning till pågående arbete, att samtliga motionsyrkanden avslås. Jämför reservationerna 1 (m, fp, c), 2 (m, fp, c), 3 (kd), 4 (m), 5 (m, fp, kd, c), 6 (c), 7 (fp), 8 (m, fp, kd, c) och 9 (c) samt särskilda yttrandena 1 (m) och 2 (m). Under det senaste dryga decenniet har ett flertal reformer genomförts beträffande rattfylleribrotten. För en utförlig redovisning av dessa reformer och av gällande rätt på området hänvisas till utskottets betänkande 2002/03:JuU10 s. 22 f. I det betänkandet redogörs också för utskottets tidigare ställningstagande i frågor rörande rattfylleri. I sitt betänkande 2002/03:JuU10 förordade utskottet ett tillkännagivande att den då kommande utvärderingen av rattfyllerilagstiftningen också skulle omfatta vållande till annans död. biföll utskottets hemställan (rskr. Regeringen beslutade att tillkalla en utredning, . Utredningen har i enlighet med sina huvuddirektiv (dir. 2003:174) haft i uppdrag att bl.a. göra en utvärdering och översyn av rattfyllerilagstiftningen, sådana påföljdsfrågor som har anknytning till rattfylleribrottslighet samt vissa andra frågor som har betydelse vid utredning och lagföring av sådan brottslighet. Utredningen redovisade uppdraget i de delar som omfattas av huvuddirektiven genom att överlämna sitt delbetänkande Rattfylleri och sjöfylleri (SOU 2006:12) till justitieministern. Genom tilläggsdirektiv (dir. 2005:145) fick ett utvidgat uppdrag. Enligt tilläggsdirektiven skall utredningen överväga vissa ytterligare frågor rörande rattfylleri. Utredningen skall redovisa uppdraget enligt tilläggsdirektiven . i detta avsnitt, efter en genomgång av de nu aktuella motionsyrkandena på området, redogör utskottet för huvuddragen i delbetänkandet. I det sammanhanget återger utskottet också det huvudsakliga innehållet i tilläggsdirektiven. I flera motioner tas frågor om påföljden vid främst grovt rattfylleri upp. Sålunda bör enligt motion 2004/05:Ju338 (s) grovt rattfylleri normalt medföra fängelsestraff. Enligt motionerna 2004/05:So507 (m), 2004/05:T398 (c), 2004/05:T465 (fp) och T380 (fp) bör straffskärpning för rattfylleri övervägas. Motionärerna bakom motionerna Ju332 (fp) och Ju382 (fp) anser att vid grovt rattfylleri eller upprepade fall av rattfylleri bör påföljden vara fängelse med längre strafftid än och att samhällstjänst inte bör komma i fråga som påföljd vid rattfylleri. I flera motioner uppmärksammas särskilt frågan om behandling mot alkoholmissbruk som påföljd för dem som döms för rattfylleribrott. I motionerna 2004/05:T465 (fp), Ju382 (fp) och T380 (fp) anförs att ingen skall kunna dömas för rattfylleri utan att komma i kontakt med någon form av aktivt påverkansprogram; kvalificerad rehabilitering bör ingå i straffet. I motion So3 (c) anförs att den som döms till fängelse för grovt rattfylleri måste få vård mot sitt alkoholmissbruk under anstaltsvistelsen. Enligt motion Ju442 (kd) bör lagen ändras så att rattfyllerister kan omhändertas för att genomgå missbruksbehandling. Enligt samma motion bör möjligheterna att inrätta ett s.k. Smadit Resurscentrum i för att utveckla metoder för rehabilitering av rattfyllerister undersökas. Förkortningen Smadit står för Samverkan Mot Alkohol och Droger I Trafiken och innebär ett samarbete mellan berörda myndigheter där alkohol- eller drogpåverkade förare skall erbjudas ett samtal med beroendevården och vid behov hjälp mot sitt missbruk ("Skellefteåmodellen"). Vissa motionärer tar upp frågan om att, efter amerikansk förebild, låta s.k. VIP (Victim Impact Panel Program) ingå som en del i påföljden vid rattfylleribrott. Med VIP avses i korthet en ordning där gärningsmannen får möta och lyssna till drabbade av rattfylleribrottslighet i huvudsakligt syfte att belysa konsekvenserna av sådan brottslighet och förhindra återfall. Sålunda anförs i motion 2004/05:Ju340 (fp) att påföljden för rattfylleribrott bör leda till behandling och att program initieras där gärningsmannen får konfronteras med offer för trafiknykterhetsbrott enligt VIP. I motion T609 (kd) anser motionärerna att det skall kunna dömas till obligatoriskt deltagande i VIP, och i motion 2004/05:Ju409 (s) att införandet av VIP bör utredas och övervägas i lämpligt sammanhang, och därefter eventuellt prövas och utvärderas. Frågor med anknytning till brottet drograttfylleri berörs i några motioner. Enligt motionerna 2004/05:Ju204 (m) och Ju222 (m) bör vid flera brott utdömas särskilt straff för drograttfylleri och straffskalan bör höjas till fängelse. I motion 2004/05:Ju242 (m) begärs att polisen ges ökade möjligheter att göra även cannabistester på bilförare som misstänks för rattfylleri. I syfte att inskärpa allvaret i att framföra motorfordon i onyktert tillstånd bör, enligt motionerna 2004/05:Ju397 (m) och So3 (c), den som i onyktert tillstånd orsakar annans död dömas för dråp i stället för vållande till annans död. Enligt motion 2004/05:Ju330 (c) bör den som berövar annan livet i samband med grovt rattfylleri kunna dömas för dråp. Flera motionärer tar upp frågan om s.k. eftersupning, med vilket avses alkoholförtäring efter körningen. I motion 2004/05:Ju330 (c) begärs en kriminalisering av eftersupning. Motsvarande yrkande återfinns i motionerna 2004/05:Ju383 (s), 2004/05:Ju439 (s), 2004/05:Ju446 (fp), 2004/05:T397 (s), 2004/05:T465 (fp), Ju382 (fp), Ju532 (c) och T380 (fp). Frågor med anknytning till reglerna om alkoholutandningsprov berörs i ett antal motioner. Sålunda begärs i motion 2004/05:Ju312 (m) att det s.k. sållningsinstrumentet bör visa graden av alkoholpåverkan och bilföraren informeras om denna också när den ligger under gränsvärdet för vad som är straffbart. Enligt motion 2004/05:Ju495 (fp) bör säkerhetsavdraget vid alkoholutandningsprov avskaffas. I motionerna 2004/05:T398 (c) och T495 (fp, c) begärs att en ordning med obligatoriska drogtester av förare vid trafikolyckor införs. Enligt motionerna 2004/05:Ju440 (fp), Ju262 (fp) och Ju382 (fp) bör även andra personalkategorier än polismän ges befogenhet att ta alkoholutandningsprov, nämligen civilanställda bilinspektörer vid polisen och tjänstemän vid . I motion 2004/05:T398 (c) begärs att en jämförbar EU-statistik över rattfylleri utarbetas. Den ovan nämnda delbetänkande Rattfylleri och sjöfylleri (SOU 2006:12) innehåller bl.a. en utvärdering och översyn av rattfyllerilagstiftningen, sådana påföljdsfrågor som har anknytning till rattfylleribrott samt vissa andra frågor som har betydelse vid utredning och lagföring av rattfylleribrottslighet. I delbetänkandet görs bl.a. en analys och utvärdering av utfallet av olika lagstiftningsreformer dels när det gäller trafiksäkerheten i stort, dels beträffande domstolspraxis, främst i fråga om påföljdsval vid grovt rattfylleri. Utredningen slår fast som sin uppfattning att grovt rattfylleri även fortsättningsvis skall anses vara ett brott av sådan art att påföljden i första hand skall bestämmas till fängelse och att det skall föreligga särskilda skäl för att en annan påföljd skall kunna väljas. Utredningen anger att forskningen har visat att en mycket stor del av dem som har gjort sig skyldiga till grovt rattfylleri har alkoholproblem. Med den utgångspunkten föreslår utredningen att domstolen vid påföljdsvalet, mer än som sker , skall fokusera på gärningsmannens behov av behandling och undersöka möjligheterna att döma till skyddstillsyn med föreskrift om särskild behandlingsplan, s.k. kontraktsvård. Inom skall det finnas ett färdigt vård- och behandlingsprogram för personer som dömts för grovt rattfylleri. Utredningen föreslår vidare att den som skall avtjäna fängelsestraff för grovt rattfylleri på kriminalvårdsanstalt skall placeras på en anstalt som har särskild programverksamhet anpassad för den som har dömts för trafiknykterhetsbrott. Även den som verkställer fängelsestraff genom intensivövervakning skall, enligt utredningen, delta i en sådan särskild programverksamhet. Utredningen föreslår vidare att det införs en tidsbegränsad försöksverksamhet med möjlighet till villkorad eftergift av bötesstraff vid trafiknykterhetsbrott av normalgraden med innebörd att böterna skall efterges om gärningsmannen undergår behandling mot sitt missbruk. Utredningen föreslår att personutredning alltid skall inhämtas i mål om ansvar för grovt rattfylleri. En ordning där VIP (Victim Impact Panel Program) ingår som en del i påföljdssystemet vid rattfylleribrottslighet bör enligt utredningen inte införas. Inte heller är det enligt utredningen lämpligt att införa ett system där VIP skall ha genomgåtts för att den dömde skall få tillbaka körkortet. Att ta till vara de drabbades upplevelser och erfarenheter i andra sammanhang är dock, framhåller utredningen, mycket viktigt, t.ex. i samband med körkortsutbildningen. När det gäller drograttfylleri föreslår utredningen bl.a. olika åtgärder för att förbättra förutsättningarna att upptäcka drogpåverkade förare, såsom bättre utbildning av poliser så att alla poliser i yttre tjänst kan genomföra ögonundersökning och tolka andra tecken på drogpåverkan. Vidare föreslås vissa utredningsuppdrag i syfte att hitta metoder för att styrka fler fall av grovt brott. De straffhöjningar som infördes beträffande bl.a. vållande till annans död i kombination med trafiknykterhetsbrott har, enligt utredningen, fått genomslag i rättstillämpningen. Nuvarande straffskalor - där maximistraffet för grovt vållande till annans död och grovt rattfylleri i brottskonkurrens uppgår till fängelse - är enligt utredningens bedömning utformade på ett ändamålsenligt sätt och det saknas anledning att ytterligare höja straffet. Inte heller bör minimistraffet höjas. Efter en genomgång och analys av olika argument för och emot en regel som kriminaliserar s.k. eftersupning kommer utredningen fram till att någon sådan regel inte bör införas. Delbetänkandet innehåller vidare en rad andra förslag och rekommendationer i syfte att motverka rattfylleribrottslighet. Utredningen redogör för att det nya bevisinstrument för alkoholpåverkan (Evidenzer) som polisen fick tillgång har inneburit att det s.k. säkerhetsavdraget har ändrats och att den faktiska gränsen för att fällas för rattfylleri har sänkts. Utredningen förordar bl.a. att polisens arbete med att öka antalet alkoholutandningsprov bör fortsätta. Utredningen anser vidare att polisens arbetsmetoder med att utreda trafiknykterhetsbrott även i andra hänseenden bör utvecklas och att arbete med påverkansinsatser inom området alkohol och trafik bör breddas. Den s.k. Skellefteåmodellen (dvs. Smadit) bör utvecklas till att bli ett obligatoriskt inslag i polisens utredningsarbete så snart misstanke om trafiknykterhetsbrott föreligger. Utredningen föreslår vidare att polisen skall ges möjlighet att begära att blodprov tas på den som har varit inblandad i en trafikolycka även om skälig misstanke om brott inte föreligger samt en sekretessbrytande regel som möjliggör för personal inom sjukvården och att underrätta polisen om ett förestående rattfylleribrott. Delbetänkandet, som bereds inom (), har remitterats till ett sjuttiotal remissinstanser. Remisstiden går ut . har i den skrivelse som i anslutning till remissbehandlingen har skickats till remissinstanserna angivit som sin avsikt att som komplement till delbetänkandet i särskild ordning remittera alternativa bedömningar och förslag rörande frågorna om vållande till annans död och vållande till kroppsskada eller sjukdom. Utskottet har inhämtat att det inom pågår ett arbete med att utarbeta förslag till nya bestämmelser som syftar till att anlägga en skärpt syn på vållande till annans död och vållande till kroppsskada eller sjukdom när det sker i samband med rattfylleri och andra allvarliga trafikbrott. avser att remittera en promemoria. Promemorian kommer sålunda att innehålla alternativa förslag och bedömningar i förhållande till ställningstaganden. arbete fortsätter i enlighet med de ovan nämnda tilläggsdirektiven (dir. 2005:145). Enligt dessa direktiv skall utredningen sammanfattningsvis överväga om tjänstemän vid och i samband med sin normala verksamhet skall ges samma befogenhet som polismän att ta alkoholutandningsprov och genomföra ögonundersökning samt s.k. primärutredningsåtgärder vid misstänkta rattfylleri- och drograttfylleribrott. Utredningen skall vidare överväga om polismyndigheterna skall ges rätt att förordna bilinspektörer och andra civilanställda inom polisen eller tillfälligt anlitade att ta alkoholutandningsprov. Utredningen skall lägga fram de författningsförslag som är nödvändiga och redovisa uppdraget enligt tilläggsdirektiven . Vid justitieutskottets och trafikutskottets utfrågning om rattfylleri framkom det att innehållet i olika länders lagstiftning om rattfylleri varierar, inte minst inom EU. Detta anses utgöra ett hinder mot djupare internationella jämförelser på området och därmed framtagandet av en statistik om rattfylleri på EU-nivå. Utskottet behandlade motionsyrkanden om straffskärpning m.m. vid rattfylleri liknande vissa av de nu aktuella. Utskottet delade motionärernas uppfattning att man måste se mycket allvarligt såväl på rattfylleribrotten som på brott som innebär att någon som är påverkad av alkohol eller andra medel vid framförande av motorfordon orsakar en annan människas död. Med hänvisning till att regeringen då hade tillsatt den ovan nämnda ansåg utskottet sammanfattningsvis att utredningens arbete inte borde föregripas (bet. 2003/04:JuU16 s. 18 f.). Vidare behandlade utskottet ett motionsyrkande där programverksamhet för personer dömda för grovt rattfylleri innefattande konfrontation med trafikoffer förespråkades. Utskottet vidhöll sin tidigare uppfattning att påverkansmodeller innefattande konfrontation mellan rattfylleridömda och trafikoffer i vissa fall kan vara verkningsfulla för att ge gärningsmannen ökad insikt om brottets allvar och därmed leda till minskad risk för återfall i rattfylleribrott. Utskottet ansåg att något hinder mot att bedriva en sådan typ av behandling inte torde föreligga och konstaterade att sådan verksamhet också förekom inom kriminalvården. Utskottet såg inga nackdelar med detta behandlingsinslag på frivillighetens grund och ansåg att motionsyrkandet fick anses vara tillgodosett (bet. 2003/04:JuU18 s. 15). Utskottet kan nu konstatera att såväl lagstiftningen om rattfylleri som ett antal därtill knutna frågor om bl.a. eftersupning, vållande till annans död och vållande till kroppsskada eller sjukdom i fall av rattfylleri, alkoholutandningsprov och påföljd är föremål för överväganden med anledning av uppdrag. Enligt utskottets mening bör utfallet av detta arbete inte föregripas. Utskottet avstyrker således motionerna 2004/05:Ju204, 2004/05:Ju242, 2004/05:Ju312, 2004/05:Ju338, 2004/05:Ju383, 2004/05:Ju397, 2004/05:Ju409, 2004/05:Ju439, 2004/05:Ju440, 2004/05:Ju446, 2004/05:Ju495, Ju222 och Ju262 samt motionerna 2004/05:Ju330, 2004/05:Ju340, 2004/05:So507, 2004/05:T397, 2004/05:T398, 2004/05:T465, Ju332, Ju382, Ju532, Ju442, So3, T380, T495 och T609 i nu behandlade delar. Utskottets förslag i korthet I detta avsnitt behandlas ett antal motioner som i huvudsak rör straffskärpning vid brotten olovlig körning och hastighetsöverträdelse. Utskottet föreslår, med hänvisning främst till att gällande regler är ändamålsenligt utformade, att samtliga motionsyrkanden avslås. Jämför reservationerna 10 (m, c), 11 (c) och 12 (kd). I motionerna 2004/05:Ju447 (c) och Ju530 (m) begärs att straffskalan för grov olovlig körning skall skärpas till fängelse. Enligt 3 § första stycket lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott (trafikbrottslagen) skall den som uppsåtligen för ett körkortspliktigt fordon utan att vara berättigad därtill dömas för olovlig körning till böter. Om han eller hon har innehaft körkort som blivit återkallat eller om brottet har skett vanemässigt eller eljest är att anse som grovt, kan han eller hon dömas för grov olovlig körning till fängelse . I domstolarna har påföljden vid upprepade fall av grov olovlig körning bestämts till fängelse. Utskottet har tidigare prövat liknande motionsönskemål (bet. 2003/04:JuU16 s. 19 f.). Utskottet fann i det sammanhanget inte skäl att förorda en ändring av straffskalan för olovlig körning. Utskottet, som inte har ändrat uppfattning i denna fråga, avstyrker motionerna 2004/05:Ju447 och Ju530 i nu behandlade delar. I motionerna 2004/05:Ju478 (fp), Ju401 (fp) och Ju517 (s) begärs att påföljden för hastighetsöverträdelse skall ändras till dagsböter i stället för som penningböter. Genom en sådan ordning skulle, enligt motionärerna, påföljden bli lika kännbar för alla oavsett inkomstförhållanden. Enligt motion 2004/05:T462 (kd) bör bötessystemet vid trafikbrott reformeras så att det blir lika för alla. Enligt 25 kap. skall böter dömas ut i dagsböter, penningböter eller normerade böter. Är viss bötesform inte föreskriven för brottet döms böter ut i dagsböter eller, om brottet bör föranleda lägre straff än 30 dagsböter, i penningböter (1 §). Dagsböter skall bestämmas till ett antal av minst 30 och högst 150. Varje dagsbot fastställs till ett visst belopp fr.o.m. 30 t.o.m. , efter vad som bedöms skäligt med hänsyn till den tilltalades inkomst, förmögenhet, försörjningsskyldighet och ekonomiska förhållanden i övrigt (2 §). Penningböter skall bestämmas till lägst och högst (3 §). En förare av ett motordrivet fordon som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot bestämmelserna om tillåten hastighet i trafikförordningen (1998:1276) skall enligt 14 kap. 3 § samma förordning dömas till penningböter. Storleken på boten bestäms enligt Riksåklagarens föreskrifter om ordningsbot för vissa brott (SFS 1999:178) och beror av hur fort fordonet har framförts samt vilken hastighetsbegränsning som gällde på den aktuella vägsträckan. I bilagor till Riksåklagarens föreskrifter om ordningsbot för vissa brott anges ordningsbotens belopp i anslutning till de olika brotten, den s.k. brottskatalogen. Vid allvarligare hastighetsöverträdelser i trafikfarliga miljöer skall åklagaren överväga om gärningen i stället är att bedöma som vårdslöshet i trafik. För detta brott är påföljden dagsböter (1 § första stycket trafikbrottslagen). Regeringen föreslår i proposition 2005/06:122 Bötesbelopp att lägsta belopp för penningböter höjs från till och att högsta belopp för penningböter höjs från till samt att högsta belopp för gemensamt straff i penningböter höjs från till . Vidare föreslås att lägsta dagsbotsbelopp höjs från till samt att minsta bötesbelopp för dagsböter höjs från till . Ändringarna föreslås träda i kraft . Regeringen motiverar förslagen bl.a. med den ekonomiska utveckling som skett , då bötesbeloppen senast ändrades (a. prop. s. 7 f.). Regeringen tar i propositionen upp frågor om bl.a. förhållandet mellan penningböter och dagsböter och anger (a. prop. s. 10 f.) bl.a. att den föreslagna höjningen av lägsta dagsbotsbelopp aktualiserar frågan om även det högsta dagsbotsbeloppet bör höjas. En sådan höjning väcker principiella frågor om bötessystemet i stort. saknas dock underlag för en genomgripande analys av förhållandet mellan penningböter och dagsböter samt systemet för användningen av bötesstraff. De frågor av principiell natur som regeringen tar upp kommer enligt propositionen att bli föremål för överväganden inom ramen för den allmänna påföljdsöversyn som regeringen har förutskickat. I sammanhanget bör påpekas att inom pågår en översyn av den ovan nämnda s.k. brottskatalogen (a. prop. s. 5). Utskottet har tidigare (bet. 2003/04:JuU16 s. 29 f.) uttalat att påföljden för hastighetsöverträdelse framstår som väl avvägd i förhållande till brottets allvar och påföljderna för trafikbrott i allmänhet. Utskottet är av samma uppfattning som tidigare i denna fråga. Förslaget om höjningar av bl.a. lägsta respektive högsta belopp för penningböter kommer utskottet att behandla i ett annat sammanhang. Den översyn av olika frågor kring bötessystemets utformning m.m. som regeringen enligt ovan har förutskickat bör avvaktas. Med det anförda avstyrker utskottet motionerna 2004/05:Ju478, Ju401 och Ju517 samt motion 2004/05:T462 i nu behandlad del. Förverkande av fordon m.m. Utskottets förslag i korthet