bet · GT01UU8 · 2006-03-14 00:00:00 — Som en följd av mordet tilltog protesterna i mot inblandning i landet. Det internationella trycket ökade också på att dra tillbaka sina trupper och sin personal inom underrättelsetjänsten från . meddelade president att syriska trupper skulle dra sig ur . Detta tillbakadragande var fullbordat . till det libanesiska parlamentet avslutades , och tillträdde den nya regeringen. Den nya regeringen innehåller medlemmar från den anti-syriska koalitionen, inklusive , den mördade premiärministerns son. Regeringen har i landets historia en kvinnlig minister. Även Hizbollah deltar i regeringen. Organisationen har som politisk kraft stöd bland shiiterna i södra . Från flera håll har anklagelser om terroristhandlingar riktats mot Hizbollah. Påståenden finns att Hizbollah skulle stödja extremistiska palestinska organisationers våldsdåd. Hizbollahs konfrontation med har dock minskat sedan drog sig tillbaka från södra och fångutväxling skett mellan och organisationen. I ett utgivet memorandum har Hizbollah uttalat att dess beväpning är berättigad så länge ockuperar en del av . Politiskt motiverade våldsdåd förekommer alltjämt i . mördades i ett bombattentat. Tueni var parlamentariker, redaktör och utgivare av en liberal tidning. Tueni var en ledande röst mot den syriska inblandningen i . Enligt författning är en socialistisk folkrepublik med den exekutiva makten hos presidenten, som måste vara och som väljs i allmänna val. Den lagstiftande makten innehas av ett enkammarparlament, vilket tillsätts i allmänna val . I praktiken har presidenten med sina omfattande befogenheter den avgörande makten. Det sekulära Baathpartiet är enligt konstitutionen garanterat majoritet i parlamentet och andra statliga institutioner. Efter död valdes hans son till president i en folkomröstning där han var enda kandidaten. av den nye presidentens styre skedde en öppning i det offentliga samtalet, och presidenten lovade ett antal reformer, bl.a. av ekonomin och mot korruption. Han frigav även ett antal fängslade medlemmar av Muslimska och det förbjudna . Organisationer som arbetar för medborgerliga rättigheter blev mer aktiva, och regeringen tillät att föreningar och grupper bildades för att diskutera samhällsfrågor och politik. svängde emellertid regimen och återinförde restriktioner av medborgarnas friheter. Reformrörelsen hotades och trakasserades, och ledande reformister arresterades och dömdes till långa fängelsestraff. I spåren av kampen mot terrorismen har ett stort antal personer som uppges ha kopplingar till radikal islamism arresterats. De ekonomiska reformerna kom också av sig. Behandlingen av oliktänkande präglas av godtycklighet. Tortyr och summariska rättegångar förekommer, och säkerhetstjänsterna är fortsatt verksamma och inflytelserika. Trakasserier av journalister förekommer, liksom censur. Regimen har dock frisläppt ett antal politiska fångar . Ett skäl till det senare kan vara påtryckningar från EU. Efter den syriska arméns reträtt ur uttryckte flera syriska oppositionella krav på inrikespolitiska reformer. Enligt syriska medlemmar i människorättsgrupper greps dock flera dussin personer fram . De flesta gripna sades vara islamister med kopplingar till Muslimska . fattade 2005 beslut om flera reformer: De undantagslagar som rått skall mildras och endast gälla brott som hotar statens säkerhet, politiska partier skall tillåtas om de inte grundas på religion eller etnicitet och landet skall bli en social marknadsekonomi. Relationerna till både och skall förbättras. Reformerna väntas dock inte rubba Baathpartiets totala kontroll, och den syriska oppositionen vill ha mer långtgående reformer. Efter godkännande i parlamentet väntades reformerna träda i kraft tidigast . I den FN-utredning som utförs av en internationell oberoende utpekas den syriska regimen som inblandad i mordet på premiärminister (se ovan om ). Resolution som antogs av säkerhetsrådet uppmanar att fullt ut samarbeta med kommissionen och varnar för vidare åtgärder om så inte sker. insisterar att inte lägger sig i interna angelägenheter, varken direkt eller indirekt. beslöt (resolution ) att ge utredarna ytterligare för att slutföra arbetet. uppmanas åter att ge kommissionen all information den begär. Kvinnors situation i är med regionala mått god, men t.ex. sharialagen verkar i flera fall diskriminerande mot kvinnor i bl.a. civilrättsliga frågor såsom äktenskap, skilsmässa och vårdnad av barn. Lagen förutser strafflindring vid hedersmord och straffrihet för våldtäktsmän som gifter sig med sitt offer. Kvinnorepresentationen i parlamentet är den högsta i regionen. Den politiska makten i ligger hos kungafamiljen . Politiska partier är förbjudna och landets medborgare saknar rätt att i demokratiska val byta regering eller påverka landets styrelseskick (med undantag av den införda möjligheten att i begränsad utsträckning delta i kommunala val). Det råder inte församlings- eller religionsfrihet och medierna är hårt kontrollerade. Kronprins övertog kungatronen efter det att kung avlidit . Wahhabitisk islam och det officiella prästerskapet har stort inflytande i . Den egna tolkningen av den islamiska lagen, shariah, tar som regel över annan lagstiftning också när det gäller de mänskliga rättigheterna. Terrordåden i fick politiska återverkningar i . De styrandes förmåga att kontrollera religiös extremism ifrågasattes internationellt. Kritik riktades mot saudiska donationer till islamistiska grupper runtom i världen. Regimen gav löften till om samarbete i kampen mot internationell terrorism men gick inte formellt med i den USA-ledda antiterroralliansen. Den västvänliga saudiska politiken och närvaron av amerikansk militär i väckte dock starkt motstånd i islamistiska kretsar. Antiamerikanska demonstrationer har förekommit i . Dessutom har det politiska förtrycket, kungafamiljens lyxliv och växande sociala orättvisor länge närt ett missnöje under ytan i samhället. Oppositionen, som utgörs av både sunni- och shiamuslimer, verkar öppet endast i exil. , , står för en hård kritik av regimen. Ledaren för rörelsen för är vid sidan av en av få oppositionspolitiker som öppet kräver regimskifte i . Generellt sett är folkets politiska och medborgerliga rättigheter starkt begränsade av den saudiska regimen. Särskilt bekymmersam är situationen för kvinnor i . Rörelsefriheten för kvinnor är begränsad genom klädtvång, förbud mot att köra bil samt förbud mot att resa utan tillstånd. Kvinnans politiska ställning är fortfarande synnerligen begränsad. hade en oberoende människorättsorganisation i . En delegation från Human Rights Watch (HRW) besökte landet för att diskutera rättsväsendet och kvinnornas rättigheter. Bland de mer framstegsvänliga av kungahusets prinsar förekom enligt uppgifter diskussioner om behovet av reformer. Bedömare menar att folkmajoriteten såväl som de härskande skulle vilja befrias från det ok som wahhabitisk islam utgör. Men regimen anses inte våga utmana wahhabiterna, då den inte har någon annan politisk legitimitet att bygga på än sin påstådda trohet mot islam. Ett försiktigt steg i demokratisk riktning togs då kommunalval hölls i tre omgångar. Av befolkning på över 23 miljoner är bara drygt 3 miljoner röstberättigade. Bland de övriga finns inte bara kvinnor och barn utan också ca 5 miljoner utländska gästarbetare. Kvinnor kan komma att få möjlighet att spela en större roll 2009 när det åter blir kommunval. är en monarki där kungen har långtgående maktbefogenheter. hölls det första parlamentsvalet sedan kung tog över makten . Kungen månade om ett fritt och rättvist val som en del av en moderniseringsprocess. Trots nya lagar och ett nytt valsystem var de radikala islamistiska grupperna förbjudna. Med hjälp av särskilda vallistor ökade antalet kvinnor i parlamentet från 2 till ca 30. När parlamentet öppnade föreslog kung genomgripande förändringar i familjerätten, bl.a. höjd giftasålder för kvinnor och begränsningar av månggiftet. Ett tidigare försök av kungen att förbättra kvinnans ställning hade stoppats sedan traditionella islamister arrangerat stora protestdemonstrationer. är av tradition ett patriarkaliskt samhälle med mannen som familjens klara överhuvud. En aktiv kvinnorörelse har dock vunnit stöd för ökad jämställdhet mellan könen. Fokus har legat på att modernisera familjelagstiftningen (den s.k. Moudawanan) som reglerar kvinnans civilrättsliga ställning. Moudawanan lagfästes ursprungligen 1958 och baserades då i stort på muslimsk rätt. inleddes ett reformarbete som ledde till att ett antal ändringar presenterades 1993. Bland annat fick modern rätt till vårdnaden över sina barn i den händelse fadern dog och kvinnor behövde inte längre tillstånd från sina makar för att lönearbeta. Sammantaget var ändringarna en besvikelse för många eftersom de ansågs otillräckliga. Det viktigaste var snarare att kungen visat att Moudawanan inte var skriven i sten, att det fanns en politisk möjlighet att ändra lagen trots att den vilade på muslimsk rätt. Efter av kamp redovisade så kung i ett tal ett förslag för en reformering av Moudawanan. Förslaget godtogs med endast smärre ändringar av parlamentet och innebar något av en revolution inom civilrätten i . Grundprincipen är att män och kvinnor ges en jämbördig ställning med gemensamt ansvar för familjen. En kvinna som uppnått myndighetsåldern skall inte längre stå under sin makes eller, om hon är ogift, någon annan mans förmyndarskap. Giftermålsåldern för flickor höjs till vad som gäller för pojkar, dvs. Domstol kan i speciella fall medge lägre ålder. Månggifte kringgärdas med så många villkor att det bedöms som i princip omöjligt (bl.a. måste det godkännas av domstol). Skilsmässa skall kunna ske under domstols överinseende på för mannen och kvinnan likartade villkor. Reformen av Moudawanan innebär ett juridiskt paradigmskifte i det att man nu betraktar individer som rättssubjekt och inte tar utgångspunkt i familjen. Även om den nya Moudawanan prisats som en social revolution är det dock långt ifrån säkert att kvinnans ställning avsevärt kommer att förbättras . Kvinnors utsatthet och den diskriminering de utsätts för, har inte bara en juridisk grund utan är i hög grad kopplat till en samhällskultur där mannen satts som ideal och norm. Kvinnor är underrepresenterade på beslutande positioner inom både politik och näringsliv. Nästan samtliga socioekonomiska indikatorer pekar fortfarande på negativ särbehandling för kvinnor, med lägre utbildning, högre analfabetism, lägre löner och sämre möjligheter att göra karriär. Kvinnors arvsrätt förblir endast hälften av männens. Icke-muslimska kvinnor har ingen arvsrätt efter sina (muslimska) män. Hustrumisshandel uppges vara vanligt förekommande men anmäls sällan. Våldtäkt eller sexuella övergrepp straffas hårt enligt marockansk lag, men den sociala stigmatisering som följer av övergreppen gör att många offer tiger. Likaså riskerar en kvinna som anmäler en våldtäkt att själv straffas för sex utanför äktenskapet (ett brott som kan ge fängelse), eller för prostitution om hon inte kan uppfylla de mycket stränga beviskrav som finns vid en våldtäkt (i princip att det finns tillförlitliga vittnen). En förövare som gifter sig med sitt offer slipper straff, något som ibland används av föräldrar som på så sätt anser sig rädda dotterns och familjens ära. Våldtäkt inom äktenskapet är inget brott. benådade kungen ett antal journalister och politiska fångar. Ett ökande internationellt tryck på att kompromissa om innebar inrikespolitiska problem för regimen . Det märktes en växande kritik från allmänheten mot hur Västsaharafrågan hanterats. Kort efter en terrorattack i antog parlamentet en ny lag mot terrorism. Lagen mötte kritik från organisationer för mänskliga rättigheter, bl.a. för att utgöra ett hot mot yttrandefriheten. har, som ett led i närmandet till EU, en lång rad positiva reformer genomförts i , vilket starkt bidragit till att man 2005 kunnat inleda medlemskapsförhandlingar. saknas dock på många områden, såsom i konstitutionen och strafflagstiftningen, klara gränser för statens möjligheter att begränsa medborgarnas rättigheter och friheter. Trots den höga ekonomiska tillväxten lever en stor del av befolkningen i fattigdom, vilket inte uppfattas som en rättighetsfråga. Genomförandet av såväl lagstiftning som andra politiska reformer är i högsta grad ojämn. Enligt den, i flera steg, reviderade konstitutionen har internationella konventioner om mänskliga rättigheter överhöghet över nationell lagstiftning, och har ratificerat centrala konventioner om mänskliga rättigheter. har deklarerat nolltolerans mot tortyr och har genomfört en rad lagreformer för att uppnå detta mål. Bland dessa märks snabb behandling av mål som rör tortyr, förhindrande av att tortyrbrott preskriberas eller att fängelsedomar omvandlas till böter samt att överordnades samtycke inte längre krävs för att väcka åtal för tortyr. En annan metod för att bekämpa tortyr är utbildning i mänskliga rättigheter för poliser, åklagare och domare och förbud för polisen att närvara när läkare undersöker påstådda tortyroffer. Omfattningen av tortyr har gradvis minskat sedan lagstiftningen reformerades. En lång rad positiva beslut har fattats av åklagare och domare, speciellt i fråga om tortyrförbudet samt angående religions- och yttrandefrihet. Åtalade har fått bättre tillgång till såväl advokater som läkare och strafftiden för mindre allvarliga brott har blivit mer proportionella. Enligt konstitutionen råder yttrandefrihet, dock med vissa undantag, framför allt med hänvisning till statens säkerhet och integritet. Även den reviderade strafflagstiftningen innehåller artiklar som ger stort utrymme för tolkning och som syftar till att skydda statens integritet, eller beivra förolämpningar av staten, dess högsta företrädare, organ och dess flagga. Dessa artiklar har framför allt använts för att åtala personer som uttryckt synpunkter om den armeniska respektive kurdiska frågan. Det finns ett stort utbud av tidningar samt radio- och tv-kanaler, och bredden av åsikter inom medier är stor. Debattklimatet har förbättrats, även om själva hotet om rättsliga ingripanden innebär att medier ibland tillämpar en viss självcensur. Enligt konstitutionen råder föreningsfrihet. Det finns dock stort utrymme i lagstiftningen för begränsningar i lagen om politiska partier och i lagen om föreningar, trots att den senare reviderats. På lagstiftningsområdet är utvecklingen för kvinnors rättigheter positiv. ändrades civillagstiftningen så att kvinnan nu har samma rättigheter som mannen i fråga om äktenskap och barn. Det finns ett visst motstånd mot reformprocessen från tjänstemän på olika nivåer, inte minst inom rättssystemet. En administrativ domstol sökte t.ex. förhindra arrangerandet av en akademisk konferens om behandlingen av armenierna under det osmanska imperiets slutskede. Militären åtnjuter ett stort inflytande i i frågor som anses vara av betydelse för säkerheten. 6 Kanaler för lyssnande, dialog och påverkan I den allmänna debatten framställs ofta relationerna mellan väst och den muslimska världen som konfliktfyllda och präglade av bristande kommunikation och förståelse. Dock finns ett flertal kanaler där dialog och samarbete sker mellan väst och den muslimska världen. Dessa kanaler är viktiga instrument för att skapa och upprätthålla goda relationer mellan väst och den muslimska världen. Barcelonaprocessen har till mål att skapa ett område runt med fred och stabilitet, delat välstånd och förstärkt samarbete i sociala och kulturella frågor. Det officiella namnet är (Partnership, EMP). Processen upprättades i av utrikesministrarna från EU:s då femton medlemsstater och tolv Medelhavspartner: , , , , , , , , , och samt Palestinska myndigheten. , då EU utvidgades med tio nya medlemsstater, omfattar Barcelonaprocessen 35 stater, dvs. 25 EU-länder och tio partnerländer. och , som var partnerländer, blev då fullvärdiga EU-medlemmar. är inte medlem i Barcelonaprocessen, men deltar som observatör. När FN-sanktionerna hade hävts erbjöds att bli medlem på villkor att landet accepterade Barcelonadeklarationen och det regelverk som har utvecklats. har ännu inte uppfyllt EU:s villkor. Grunden för partnerskapet är Barcelonadeklarationen som består av tre kapitel. Det första omfattar politisk dialog, säkerhetspolitik, främjande av demokratiska institutioner och respekt för mänskliga rättigheter, liksom förtroendeskapande åtgärder såsom civil räddningstjänst m.m. Det andra kapitlet gäller ekonomiskt och finansiellt samarbete med och stöd till partnerländerna och syftar bl.a. till att upprätta ett frihandelsområde i regionen . Det tredje kapitlet omfattar kulturellt och socialt utbyte samt dialogen mellan kulturer och civilisationer. Målet är att upprätta samarbete på så många plan som möjligt: mellan regeringar, regionala och lokala myndigheter, handelskammare, NGO:er och andra organisationer. De viktigaste områdena för i Barcelonaprocessen är demokrati, mänskliga rättigheter, jämställdhet, frihandel som inkluderar jordbruksprodukter, miljö- och vattenfrågor samt dialogen mellan kulturer och civilisationer. Utan demokrati och mänskliga rättigheter kan inte länderna i utvecklas till moderna samhällen. Utan jämställdhet ställs hälften av deras invånare utanför. Dialogen mellan kulturer och civilisationer syftar till att motarbeta och förhindra intolerans, rasism och främlingsfientlighet. är, genom i , en av de två värdarna för . Därigenom ökar våra möjligheter att främja dialogen mellan kulturer och att påverka den i positiv riktning. Ett toppmöte med stats- och regeringschefer hölls i staden med anledning av processens tioårsjubileum. Mötet antog ett arbetsprogram för de kommande fem åren samt en uppförandekod beträffande kampen mot terrorism. Utrikesministrarna och fackministrar möts regelbundet. Det senaste utrikesministermötet hölls i och i . Nästa utrikesministermöte kommer att hållas i under det finländska ordförandeskapet. Barcelonaprocessen är unik genom sin betoning på gemensamma värderingar såsom demokrati och mänskliga rättigheter samt på ett delat ägarskap mellan EU och partnerländerna. Till största delen finansieras samarbetet genom EU:s Medelhavsbistånd (se nedan). Samarbetet är unikt genom sin betoning på gemensamma värderingar, såsom demokrati och mänskliga rättigheter samt på ett delat ägarskap mellan EU och partnerländerna. Barcelonaprocessen är inte en del av fredsprocessen i utan drivs parallellt och självständigt, även om den politiska utvecklingen i regionen givetvis påverkar båda processerna. Det är det enda forum, förutom FN, där israeler och araber möts på ministernivå, senast vid utrikesministermötena i och i . I Barcelonadeklarationen åtar sig länderna att arbeta för utbyte på alla nivåer inom kultur-, forsknings- och utbildningsområdena. Kontakter mellan folken skall främjas, t.ex. genom turism, ungdomsutbyte och samverkan mellan nätverk, föreningar och organisationer. Länderna skall samarbeta på det audiovisuella området och medieområdet samt på hälso- och välfärdsområdet. De skall enskilt och tillsammans motarbeta rasism, intolerans och främlingsfientlighet. Ett sätt att göra detta är att bredda och fördjupa en dialog mellan olika kulturer och civilisationer. Kommissionen lämnar Meda-bistånd till det civila samhället i både EU-länder och i partnerländer. Bland den tämligen omfattande verksamheten kan nämnas stöd till NGO:er inom olika områden, t.ex. det . Andra exempel är , där stöd utgår till NGO:er som arbetar med kvinnors och ungdomars rättigheter, miljövård och hållbar utveckling samt , där NGO:er får bistånd för att etablera nya nätverk inom landet och bygga kontakter med motsvarande kontaktnät i och i andra länder. Någon tid före varje utrikesministermöte hålls större möten för NGO:er, s.k. . Slutsatserna från dessa "" brukar därefter presenteras för det efterföljande utrikesministermötet. I samband med Civil Forum-mötet i upprättades Euro-Med Non-Governmental Platform, vars syfte är att stärka det civila samhällets roll inom Barcelonaprocessen och fungera som en länk mellan aktörer från det civila samhället och representanter för regeringar och myndigheter. I plattformen ingår ett brett spektrum av nätverk och organisationer, t.ex. fackföreningar och organisationer inom miljö, mänskliga rättigheter, utvecklingsbistånd, kultur, kvinno- och ungdomsfrågor. Organisationen har antagit en stadga ("The Platform Charter") med gemensamma värderingar, mål och arbetsprinciper. Vid ett möte i beslöt Barcelonaprocessens parlamentariska forum att, med ett uttalat stöd från ett utrikesministermöte, omvandla sig till en konsultativ parlamentarisk församling: Europa-Medelhavspartnerskapets speciella parlamentariska församling (EMPA). Församlingen ersätter det parlamentariska Europa-Medelhavsforumet. Drivande i utvecklingen mot en institutionalisering av det parlamentariska samarbetet har i första hand varit samt länderna runt . Församlingen höll sitt konstituerande möte i och kommer att samlas . Församlingen är öppen för parlamenten i Barcelonaprocessens 35 medlemsländer. Den har 240 ledamöter, varav 120 från partnerländerna och 120 från EU-ländernas parlament. De 120 fördelas med 75 för de nationella parlamenten som får 3 representanter vardera och 45 för . Församlingen skall mötas en gång , i något av medlemsländerna. Tre utskott har upprättats, med ett innehåll som i stort sett överensstämmer med vart och ett av kapitlen Barcelonadeklaration, dvs. ett utskott för politik, säkerhetspolitik och mänskliga rättigheter, ett för ekonomi, handel och sociala frågor och slutligen ett för livsstilsfrågor inklusive miljöfrågor, kulturella och migrationsfrågor. Den parlamentariska församlingens huvudsyfte är att bidra till dialogen mellan EU och partnerländerna i den anda som det tredje kapitlet i Barcelonaprocessens överenskommelse syftar till, dvs. att bidra till ökad förståelse och samhörighet. Tillämpningen av associeringsavtalen, de grundläggande byggstenarna för det planerade frihandelsområdet runt , skall särskilt följas. Det är en konsultativ församling vars beslut och uttalanden inte blir juridiskt bindande. Majoriteten av Barcelonaprocessens medlemsländers parlament har anslutit sig till församlingen. i beslöt att inrätta en ny stiftelse för kulturell dialog mellan och länderna runt . Utrikesministermötet i beslöt att stiftelsen skulle uppkallas efter framlidna utrikesminister (between cultures) och förläggas till med och som gemensamma värdar. Stiftelsen skall främja dialogen mellan kulturer genom att koordinera nationella nätverk, som skall upprättas i vart och ett av de 35 deltagande länderna. Stiftelsen som började sin verksamhet kommer sannolikt att kunna spela en viktig roll för utvecklingen av relationerna mellan väst och den muslimska världen. Stiftelsen, som är förlagd till och , skall fungera som centralpunkt för de nationella nätverk varje deltagarland byggt upp. En viktig del av nätverkens verksamhet är främjandet av kontakter mellan representanter för det civila samhället i de olika länderna och samarbete i frågor som bl.a. rör utbildning, kultur, vetenskap och kommunikation. Särskild tonvikt ligger på mänskliga rättigheter, demokrati, hållbar utveckling, jämställdhet och ungdomsfrågor. I ett treårsprogram för beskrivs stiftelsens verksamhet mer i detalj. Av detta framgår att man ämnar genomföra en rad program och projekt , bl.a. programmet (Our Common Future) som syftar till att nå ut till unga människor. Här märks bl.a. ett musikprojekt för att samla populärmusik som producerats av ungdomar. Syftet är också att sprida denna musik. En rad workshops om kulturellt och konstnärligt skapande inom teater, musik, modern dans och konst skall hållas. Utbyten av konstnärer skall stödjas och en festival skall hållas i . Existerande universitetsnätverk i skall kopplas samman. Stiftelsen syftar också till att organisera eller stödja workshops om det civila samhällets deltagande i moderniseringen av utbildning, kultur, vetenskap och informationsteknik.