bet · GT01FiU23 · 2006-04-25 00:00:00 — fastställer resultaträkning och balansräkning enligt förslaget. Framställning 2005/06:RB2 Framställning 2005/06:RB2 Förslag till disposition av vinst för : Fullmäktige föreslår att: - från förs , - från förs , - till statsverket inlevereras . Redogörelse /06:RRS11 styrelses redogörelse angående revisionsberättelsen över årsredovisning . Motioner från allmänna motionstiden 2005/06:Fi204 av (): tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av en 20-krona som mynt. 2005/06:Fi207 av (): tillkännager för riksbanksfullmäktige som sin mening vad i motionen anförs om initiativ för att komma till rätta med situationen med kontantdepåer och långa sträckor för värdetransporter. 2005/06:Fi227 av m.fl. (v): tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att i internationella sammanhang aktivt bör agera för att det införs en global transaktionsskatt på valutahandel. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen och Sida bör starta en dialog med folkrörelser från syd och nord för att ta fram konkreta förslag på hur de resurser som en global transaktionsskatt genererar skulle kunna fördelas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att i EU bör agera för att en transaktionsskatt på valutahandeln införs bland EU:s medlemsstater. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att i internationella sammanhang aktivt bör agera för att en låg global transaktionsavgift på valutahandeln kombineras med en högre avgift när valutakurser rusar i väg uppåt eller nedåt utanför en viss spännvidd. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bör utreda vilka finansieringslösningar av globala skatter som är mest realistiska och effektiva och . 2005/06:Fi244 av och (båda c): tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att införa liknande säkerhetssystem för värdetransporter som har. 2005/06:Fi263 av m.fl. (mp): tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att inleda förhandlingar i EU om införandet av ett svenskt juridiskt undantag från det tredje steget i den ekonomiska monetära unionen, EMU. 2005/06:Fi267 av (): tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om mål. 2005/06:Fi272 av m.fl. (fp): tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om bibehållande av självständighet och bekräftande av målet för penningpolitiken, det stabila penningvärdet. beslutar att det i riksbankslagen införs en bestämmelse om offentliga utfrågningar i utskott. beslutar att det i riksbankslagen införs en bestämmelse om offentliggörande av direktionens protokoll. begär att regeringen skyndsamt återkommer till med förslag till reglering av överskott och kapital, enligt vad i motionen anförs. 2005/06:U339 av m.fl. (v): tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör ta initiativ till ett formellt undantag från EMU:s tredje steg. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ställning och ledningsorganisation borde bli föremål för en samlad översyn i syfte att stärka det parlamentariska inflytandet. offentliga utfrågning om den aktuella penningpolitiken Ordföranden: till denna finansutskottets offentliga utfrågning av riksbankschefen. Ämnet för dagen: Den aktuella penningpolitiken. Det är riksbankschefen första utfrågning i finansutskottet. Jag riktar naturligtvis ett särskilt välkommen till riksbankschefen. Vi har nåtts av nyheten att riksbanksdirektionen i går beslutade att höja reporäntan. Vi ska med allra största intresse lyssna till riksbankschefens föredragning och, hoppas jag, motiv för denna förändring av reporäntan. Programmet är följande. Efter riksbankschefens föredragning tar vi en kort paus. Därefter börjar utfrågningen från utskottets ledamöter. Riksbankschefen har ordet. Riksbankschefen : Tack. Låt mig först av allt tacka för inbjudan. Det här är min första utfrågning i finansutskottet. Jag hoppas att vi kommer att ha en givande diskussion om penningpolitiken. Jag tänkte börja med att kortfattat redovisa vår aktuella bedömning av det ekonomiska läget och inflationsutsikterna framöver. Framför allt vill jag klargöra motiven för att vi nu väljer att höja reporäntan. Med tanke på att den penningpolitiska debatten har handlat mycket om penningpolitikens mål vill jag också passa på att redovisa vår syn på den penningpolitiska strategin mer principiellt. Mitt huvudbudskap kan sammanfattas på följande sätt: Det finns ett mål för penningpolitiken. Det är att upprätthålla ett fast penningvärde. uppdrag till och vårt arbetssätt ger utrymme för att ta hänsyn till andra faktorer, till exempel tillväxt och sysselsättning givet att målet för prisstabilitet inte äventyras. Inflationsmålspolitiken har fungerat väl inom nuvarande ramverk, och jag ser därför ingen anledning att ändra det. Den inflationsprognos vi publicerar visar att inflationen mätt som UND1X - vilket namn! - kommer att vara nära målet . Bedömningen bygger bland annat på antagandet om en stark tillväxt i och i omvärlden och en gradvis höjning av reporäntan från dagens låga nivå. kommer jag att blicka bakåt. har precis gjort bokslut , och det är därför på sin plats att som är brukligt vid den här tidpunkten diskutera inflationsutvecklingen . De viktigaste slutsatserna är följande. Inflationen blev oväntat låg 2005. Det beror i huvudsak på olika förändringar på utbudssidan av ekonomin. Det har hållit ned inflationstrycket mer än vi förväntat oss. Det gäller framför allt en hög produktivitetstillväxt och en svag utveckling av importpriserna. Strukturella förändringar av det slaget är svåra att fånga i prognosarbetet på ett tidigt stadium. Ett tecken på det är att i princip alla prognosmakare överskattade inflationen . Låt mig nu starta med den aktuella bedömningen. Men innan jag går in på vår bedömning av det aktuella ekonomiska läget, låt mig först säga något om kopplingen mellan våra räntebeslut och inflationen. Varför är det så att vi har börjat föra penningpolitiken i mindre expansiv riktning trots att inflationen är och har varit låg? För att förstå det senaste räntebeslutet är det viktigt att komma ihåg att vi inte ändrar reporäntan för att påverka dagens inflation utan för att påverka inflationen . Det tar tid för penningpolitiken att få sin fulla effekt på ekonomin. Penningpolitiken måste därför baseras på förväntningar om framtiden, det vill säga vi är beroende av prognoser. Det kommer därför att vara nödvändigt att vi från tid till annan lutar oss mot vinden, vilket kan innebära att vi höjer räntan trots att inflationen för tillfället är under målet eller vi sänker räntan då inflationen för tillfället är över målet. Om vi bara skulle titta på inflationen är risken stor att vi skulle tvingas till mera drastiska ränteförändringar längre fram. Den sortens ryckighet i räntepolitiken vore ingen betjänt av. Vad gör vi då för bedömningar av inflationsutsikterna framöver? De ekonomiska utsikterna ser positiva ut både i och internationellt. BNP i , Euroområdet och Källor: , och US department of commerce Tillväxten i omvärlden, som ni ser i diagram 1, har varit hög och stabil . En stark tillväxt i och delar av har varit viktiga motorer i den globala konjunkturen. Ett ökat deltagande av bland annat flera har bidragit till att uppsvinget också lett till att den internationella konkurrensen har skärpts. Så här långt har ökningen i efterfrågan i världen inte egentligen satt några tydliga spår i konsumentprisutvecklingen. Det är trots nästan en fördubbling av oljepriset och en kraftig prisuppgång också på andra råvaror. Det mesta som vi ser talar för att den internationella konjunkturen fortsätter att utvecklas väl kommande år. Vi räknar med att konjunkturen i euroområdet förbättras alltmer och att tillväxten i och dämpas något framöver. Också den svenska ekonomin har vuxit i god takt . Uppsvinget i världshandeln har bidragit till en stark tillväxt för den svenska exporten. har också den inhemska efterfrågan utvecklats gynnsamt, bland annat stimulerat av den expansiva penningpolitiken. Arbetsmarknadsläget har också sent omsider börjat förbättras. Vår bedömning är att tillväxten i den svenska ekonomin fortsätter att vara hög . Hushållens konsumtion väntas ta fart, och sysselsättningen ökar. Vi ser också framför oss att inflationen kommer att stiga i takt med ett stigande resursutnyttjande i ekonomin (se diagram 2). Inflationen mätt som UND1X Källor: SCB och har vi kunnat notera att prisökningarna börjat stiga, om än från en låg nivå. Det förefaller inte ha att göra med kraftiga prisökningar inom ett fåtal varugrupper utan verkar vara en bredare uppgång. Den inflationsprognos som vi publicerar pekar på att inflationen kommer att närma sig målet . Men detta förutsätter en gradvis höjning av reporäntan. Det är det som vi ser på figuren. Över tiden rör vi oss mot det mål som vi har. Låt mig då också betona att det finns faktorer som komplicerar bilden. Inflationen var oväntat låg. En uppdelning av prisutvecklingen på olika kategorier visar att det framför allt är vissa importerade varugrupper som utvecklades oväntat svagt. Det är svårt att avgöra av utfallet en enda månad om det är tecken på en mer varaktig utveckling. Det är självklart något som vi kommer att uppmärksamma i våra inflationsbedömningar framöver. Vi kan också konstatera att inflationen har hållits ned av en hög produktivitetstillväxt och en svag importprisutveckling. Det hänger till en del samman med konjunkturutvecklingen. Men det finns sannolikt också varaktiga faktorer bakom det låga inflationstrycket. Vi kan se liknande mönster i andra länder. Sannolikt rör det sig bland annat om effekterna av en ökad global konkurrens. Varaktigheten i den typen av strukturella förändringar är mycket svår att avgöra. Jag tänker återkomma till den frågan i samband med att jag gör min återblick på inflationsutvecklingen . Ytterligare en komplikation är att huspriserna och hushållens upplåning ökar snabbt. Det ser vi i diagram 3. Småhuspriser och total utlåning till svenska hushåll Källor: Lantmäteriet, SCB och Huspriserna och upplåningen ökar . Det innebär att det finns vissa risker med utvecklingen. Det är svårt att kvantifiera. Man kan helt enkelt inte helt utesluta att kreditexpansionen och priserna på bostadsmarknaden drivs på alltför snabbt av överoptimistiska förväntningar. Det kan leda till en situation längre fram med plötsliga anpassningar nedåt i huspriser och ett kraftigt ökat sparande bland hushållen. Sannolikheten för ett sådant scenario tror vi är liten. Men om det skulle ske kan de negativa effekterna på makroekonomin bli ganska stora. Givet vår inflationsprognos och efter att ha vägt in övriga faktorer har vi i direktionen bedömt att det är rimligt att fortsätta att höja räntan gradvis. är det viktigt i det sammanhanget att betona att vad det handlar om just nu är att lätta på gasen. Det är inte att trampa på bromsen. Penningpolitiken är fortfarande expansiv, vilket framgår tydligt om vi gör en historisk jämförelse av reporäntenivån (se diagram 4). Det syns också på diagrammet att vi just nu ligger lägre än vad vi har gjort . Skalan är sådan att man ska tillbaka till för att hitta någonting liknande. De flesta av oss kommer inte ens ihåg en liknande räntenivå. Det gäller faktiskt också i jämförelse med andra länder om man tittar på styrräntan runtom i världen. Låt mig säga något om kopplingen mellan räntebeslut, huspriser och hushållens skuldsättning. har det från vissa håll hävdats att beslut att höja räntan i huvudsak motiveras av att vi oroar oss för huspriserna och hushållens ökade skuldsättning. Så är inte fallet. Jag menar att besluten att höja räntan nu och framför allt kan motiveras på traditionellt sätt utifrån inflationsutsikterna . Inflationen har bedömts vara nära målet om det sker en gradvis höjning av reporäntan. Det är därför som vi har valt att höja reporäntan. I avvägningen av penningpolitiken har vi givetvis också tagit med överväganden som har att göra med risker kopplade till bostadsprisutvecklingen och hushållens skulduppbyggnad. Bostadspriser påverkar efterfrågan via hushållens sparande och hushållens konsumtionsbeslut. I vår inflationsprognos ingår därför alltid en bedömning av kreditutvecklingen och av bostadsmarknaden. Men som jag poängterat tidigare kan det med våra vanliga prognosmetoder vara svårt att på ett meningsfullt sätt siffersätta riskerna kopplade till en snabb ökning av bostadspriser och skuldsättning . Men eftersom den expansiva penningpolitiken i hög grad är pådrivande i utvecklingen av huspriser och skuldsättning har vi i våra penningpolitiska överväganden tyckt att det är rimligt att se riskerna som ett argument för att börja höja räntan nu snarare än att skjuta på höjningarna några månader framåt i tiden. Men det innebär inte att vi därmed har satt upp något mål för huspriserna. Jag tänkte gå lite närmare in på frågan om målen för penningpolitiken , men låt mig först säga några ord om den framtida ränteutvecklingen. I den inflationsprognos vi har lagt fram finns inbyggt ett antagande om hur räntan kommer att ändras framöver. Det är för oss på ett förhållandevis nytt sätt att göra prognoser. Liksom många andra centralbanker har vi gått ifrån det tidigare antagandet att räntan är kvar på samma nivå under hela prognosperioden. Med det nya sättet att göra prognoser följer att kommunikation och motiveringar till räntebeslut skiljer sig en del från tidigare perioder. En viktig insikt är att det inte går att beskriva strategin för penningpolitiken i termer av en enkel handlingsregel, till exempel att räntan höjs om inflationsprognosen är över målet. En sådan tolkning förutsätter att prognosen bygger på ett antagande om att räntan inte ändras . Med det nya antagande vi använder nu beror i stället inflationsprognosen på en hel serie av framtida ränteförändringar. I prognoser antar vi att serien av ränteändringar följer marknadens förväntade utveckling, det vill säga den framtida kurvan som den ser ut i diagram 5. Implicita terminsräntor (15-dagars genomsnitt) Jag har för min del rest frågan om att eventuellt gå ytterligare ett steg när det gäller att hantera de frågeställningarna. Jag har väckt frågan om att i stället redovisa egen prognos för ränteutvecklingen. För min del tycker jag att det är naturligt att vi gör prognoser för räntan på precis samma sätt som vi gör prognoser för en mängd andra variabler. Jag ser egentligen heller ingen dramatik i en sådan övergång eftersom vi förhåller oss till en räntebana. Det är något som jag ska diskutera vidare tillsammans med mina övriga kolleger i direktionen, och vi får återkomma till den frågan längre fram. Oavsett vilket alternativ vi väljer är det viktigt att poängtera att den ränteutveckling som vi publicerar inte ska betraktas som huggen i sten. Den framtida ekonomiska utvecklingen är osäker, och därmed blir ränteutvecklingen också det. kan därför inte i förväg binda upp penningpolitiken vid en viss sekvens av framtida ränteändringar. Vår bedömning är att prognoserna såsom de redovisas i inflationsrapporten tyder på ett lågt inflationstryck och på att reporäntan kanske skulle kunna höjas i något långsammare takt framöver om vi jämför med den räntebana som prognoserna bygger på. Marknadens förväntningar på kommande räntehöjningar har också justerats ned något , vilket förefaller rimligt givet den information vi har just . Kurvan såsom den har ritats här har flyttat ned lite grann. Det här innebär att inför nästa beslut måste vi naturligtvis göra en ny bedömning och ta hänsyn till den information som vi då har tillgång till. Hur penningpolitiken framöver kommer att bedrivas beror alltså som vanligt på den nya information som kommer in och hur vi då i banken värderar inflationsbilden. Låt mig nu diskutera principerna för penningpolitik. I den ekonomiska debatten har det bland annat handlat mycket om penningpolitikens mål. Vissa har föreslagit att vi borde komplettera målet för inflationen med ytterligare mål. Andra har tolkat våra senaste räntebeslut som att vi redan har mål för andra storheter och att vi strävar efter för många mål. Det är olyckligt att det verkar råda en viss förvirring runt detta. Låt mig upprepa vad jag har sagt tidigare. Det finns ett mål för penningpolitiken, nämligen att upprätthålla ett fast penningvärde. Det är det mål som lagstiftarna har satt upp för penningpolitik. I samband med arbetet med lagstiftningen diskuterades om utöver det borde ha mål för till exempel BNP-tillväxt eller sysselsättning. Regering och riksdag ansåg att som myndighet under har en skyldighet att stödja de allmänna ekonomisk-politiska målen som hållbar tillväxt och hög sysselsättning. Men man poängterade att stödet inte får komma i konflikt med prisstabilitetsmålet. Det betyder att det är viktigt att komma ihåg att lagstiftaren ansåg det naturligt att ska ta hänsyn till realekonomin men att de hänsynen inte beskrevs som mål för penningpolitik. Enligt min mening var det klokt tänkt, och jag ser ingen anledning att ändra ramverket och införa ytterligare mål än prisstabilitet. nuvarande arbetssätt stämmer väl överens med det synsätt som lagstiftaren hade, och penningpolitiken tar också hänsyn till andra aspekter än inflationsutvecklingen. På vilket sätt gör vi då det? Som bekant styrs det praktiska penningpolitiska arbetet av målet att ökningen i konsumentprisindex ska vara . Det är så har valt att precisera det lagstadgade målet om ett fast penningvärde. Kring målet på finns ett toleransintervall på ±1 %. Syftet med intervallet är att förklara att avvikelser från målet är oundvikliga men också att alltför stora avvikelser inte utan vidare kan accepteras om inflationsmålet ska fortsätta att vara trovärdigt. För att öka tydligheten vägleds penningpolitiken av principen att när avvikelser från målet inträffar är vår ambition normalt att föra inflationen tillbaka till målet . Toleransintervallet tillsammans med principen skapar en flexibilitet för penningpolitiken. Den är nödvändig eftersom det inte är möjligt för att kontrollera inflationen exakt på kort sikt. Det står helt enkelt inte i vår makt att hålla inflationen på precis . Flexibiliteten skapar också en möjlighet för oss att ta viss realekonomisk hänsyn så länge prisstabiliteten inte äventyras. Tillfälliga avvikelser från målet kan också motiveras av hänsyn till exempelvis tillväxt och sysselsättning. Det lagstadgade målet om ett fast penningvärde får inte åsidosättas. Det är därför självklart viktigt att flexibiliteten inte används så att trovärdigheten för inflationsmålet urholkas. Tvåårshorizonten sätter en begränsning på hur stor hänsyn vi i normala fall kan ta till andra aspekter än prisstabiliteten. I ett förtydligande om penningpolitiken som publicerades görs också klart att det under vissa omständigheter kan vara nödvändigt att ha en ännu större grad av flexibilitet och låta det ta för inflationen att nå målet än de normala två åren. Det kan till exempel handla om att ekonomin drabbas av en stor utbudsstörning, till exempel att priser på råvaror, energi och livsmedel stiger eller faller kraftigt. I sådana situationer kan det vara rimligt att acceptera en längre tids målavvikelse än om påfrestningarna på den reala ekonomin annars skulle bli oacceptabelt stora. Låt mig sammanfatta. har ett mål för penningpolitiken, nämligen att upprätthålla ett fast penningvärde. arbetssätt rymmer möjligheten att inom det regelverket ta hänsyn till olika aspekter i räntebesluten, till exempel till svängningar i den reala ekonomin. Men sådana hänsynstaganden betyder inte att vi har specifika mål för andra storheter än just inflationstakten. Låt mig så gå över till vad som hände . Det är brukligt att göra det vid årets första utfrågning eftersom 2005 just har passerat och vi dessutom har lämnat in vår årsredogörelse till . Inflationen var som bekant låg (se diagram 6). hamnar inflationstakten under toleransintervall. Enligt det ord som är så svårt att uttala för mig - UND1X-måttet - uppgick inflationen till och KPI till i genomsnitt . I de prognoser för inflationen som gjorde bedömdes inflationen 2005 bli betydligt högre. Hur kommer det sig då att inflationen blev överraskande låg? Låt mig först konstatera att det inte beror på att konjunkturuppgången har varit svag. Tvärtom tog konjunkturuppgången tydligt fart , och tillväxten blev då till och med starkare än väntat. Också , 2005, fortsatte ekonomin att växa i god takt. För att förstå den låga inflationen måste man därför söka andra förklaringar än svag efterfrågan i ekonomin. Enhetsarbetskostnad och arbetsproduktivitet i näringslivet Årlig procentuell förändring, kalenderkorrigerade data Källor: SCB och Orsakerna måste i stället framför allt sökas i de positiva förändringar på utbudssidan i ekonomin som jag redan har diskuterat lite tidigare, nämligen den höga produktivitetstillväxten och den svaga importprisutvecklingen. Den höga produktivitetstillväxten har hållit ned kostnadstrycket i ekonomin mer än vad vi har väntat. Produktionen har ökat utan att företagens arbetskostnader per producerad enhet har stigit särskilt mycket. Det syns tydligt i diagram 7. Här ser man att på slutet ligger staplarna lågt och enhetsarbetskraftskostnaderna har till och med fallit. I början av en konjunkturuppgång är det visserligen normalt med en period då produktionen ökar snabbare genom att företagen utnyttjar befintlig arbetskraft mer intensivt snarare än genom nyanställningar. Men också med hänsyn till konjunkturen har dock produktivitetstillväxten varit hög . Det här tyder på att produktivitetstillväxten höjts på ett mer varaktigt sätt. har också gradvis höjt sin prognos för den trendmässiga produktivitetstillväxten . Trots detta fortsatte produktiviteten att vara högre än prognoserna . En svårighet i prognosarbetet är att produktivitetstillväxten vanligen fluktuerar en hel del också med hänsyn tagen till svängningar i konjunkturen. Till exempel föll produktivitetstillväxten mycket kraftigt . En annan utbudsfaktor som har bidragit till den låga inflationen är, som jag har sagt tidigare, låga prisökningar på importerade varor. har priserna på importerade varor och tjänster, exklusive oljeprodukter, sjunkit i konsumentledet. Det syns tydligt i diagram 8. Priser på importerade varor och tjänster (UNDIMPX) exklusive oljeprodukter Källor: SCB och Att kronan stärktes kontinuerligt och fram till slutet av 2004 har förstås spelat en roll för de låga importpriserna. I prognoser för importpriserna ingick också en bedömning att växelkursen skulle stärkas. Ändå har importpriserna, exklusive oljeprodukter, blivit överraskande låga. Hur kan man då förklara den höga produktivitetstillväxten och den svaga utvecklingen av importpriserna? Det är förstås svårt att veta. En hypotes till den höga produktivitetstillväxten som ofta lyfts fram är att de omfattande investeringarna i informationsteknologi som gjordes har börjat ge resultat. En annan förklaring som jag tidigare var inne på och som har bäring både på den snabba produktivitetstillväxten och på de pressade importpriserna är den ökande konkurrensen. Den hårdnande konkurrensen från och andra lågkostnadsländer har till exempel bidragit till ett ökat rationaliseringstryck inom många sektorer. I kombination med utflyttning av arbetsmoment till låglöneländer kan det ha skapat möjligheter att förbättra produktiviteten i snabbare takt . Vidare kommer en växande andel av den svenska importen från länder med låg prisnivå. Den här förskjutningen av importen från länder med relativt höga priser till länder där priserna är betydligt lägre har sannolikt också bidragit till att hålla nere priserna på import till mer än vad har räknat med. Även inom landet har konkurrensen hårdnat vilket har ökat behovet av effektiviseringar inom olika led.