bet · GT01BoU6 · 2006-03-07 00:00:00 — Det är framför allt säkerheten för människor och andra djur som är ett problem. Nuvarande regler meddelade med stöd av ger endast möjlighet att införa tillståndsplikt inom område med detaljplan eller områdesbestämmelser. Giftormar kan vålla säkerhetsproblem även utanför sådana områden. Vidare finns skäl som talar för att regleringen bör vara lika i hela landet och inte skilja från kommun till kommun. Frågor om giftormar bör därför enligt utredningen ses över särskilt. I detta sammanhang får avgöras om en eventuell reglering hör hemma i eller i de föreskrifter som meddelas med stöd av balken eller i annan lagstiftning, t.ex. djurskyddslagen. Utredningen har föreslagit att tillståndsplikter som meddelas med stöd av 39 § förordningen förs bort från det straffbara området. Utredningsbetänkandet har varit på remiss och en proposition är aviserad till . I den beslutade lagrådsremissen av förslaget anför regeringen att den delar kommitténs slutsats om en avkriminalisering. Regeringen tar upp frågan om giftormar och liknande djur och konstaterar att det är när djurhållning kan leda till allvarliga säkerhetsproblem som det kan vara motiverat att förena en tillståndsplikt med straffansvar. Frågan om kriminalisering av djurhållning bör enligt regeringens mening såsom den redovisats i lagrådsremissen ses över särskilt. Frågan om översyn bereds således alltjämt inom . Enligt 9 kap. 9 § MB skall bostäder brukas på ett sådant sätt att olägenheter för människors hälsa inte uppkommer. Ägare eller nyttjanderättshavare till berörd egendom skall vidta de åtgärder som skäligen kan krävas för att hindra uppkomsten av eller undanröja olägenheter för människors hälsa. Kommunen kan i enskilda fall ingripa med stöd av bestämmelsen. Med stöd av 9 kap. MB har i 36 § förordningen om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd föreskrivits att husdjur och andra djur som hålls i fångenskap skall förvaras och skötas så att olägenheter för människors hälsa inte uppkommer. Den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot denna förordning kan dömas till böter eller fängelse. När en hyresgäst använder sin lägenhet skall han eller hon se till att de som bor i omgivningen inte utsätts för störningar som i sådan grad kan vara skadliga för hälsan eller annars försämra deras bostadsmiljö att det inte skäligen bör tålas (störningar i boendet). Hyresgästen skall vid sin användning av lägenheten också i övrigt iaktta allt som fordras för att bevara sundhet, ordning och gott skick inom fastigheten (25 § hyreslagen). Bestämmelsen har sin förebild i den numera upphävda hälsoskyddslagen (1982:1080) och vissa andra hälsoskyddsbestämmelser. Den nämnda lagen har ersatts med bestämmelser som ingår i . Bestämmelsen om sundhet, ordning och skick gäller inte bara i fråga om själva lägenheten utan omfattar även de allmänna utrymmen som hyresgästen disponerar. Hyreslagens allmänna stadganden kan kompletteras av villkor i själva hyresavtalet, något som ibland kallas ordningsföreskrifter. Ett brott mot en ordningsföreskrift, t.ex. mot att ha hund, leder inte utan vidare till att sanktioner kan vidtas mot hyresgästen. Sanktioner förutsätter att djurhållningen har föranlett olägenheter. Förutsättningarna för ett ingripande mot hyresgästen är dock inte avhängigt av att hyreskontraktet innehåller en särskild föreskrift i frågan. Hyresvärden torde inte med framgång kunna förbjuda sina hyresgäster att inneha en hund eller annat vanligt husdjur. Det skall klargöras att en hyresvärd med hänsyn till allergiproblem kan upprätthålla ett förbud mot t.ex. allergiframkallande pälsdjur. Något vägledande avgörande om en hyresvärd kan upprätthålla ett förbud mot att hålla farlig orm torde inte föreligga. Ytterst handlar frågan om en hyresgäst som bryter mot ett sådant förbud kan avhysas. När bostadsrättshavaren använder lägenheten skall han eller hon se till att de som bor i omgivningen inte utsätts för störningar som i sådan grad kan vara skadliga för hälsan eller annars försämra deras bostadsmiljö att de inte skäligen bör tålas. Bostadsrättshavaren skall även i övrigt vid sin användning av lägenheten iaktta allt som fordras för att bevara sundhet, ordning och gott skick inom eller utanför huset. Han eller hon skall rätta sig efter de särskilda regler som föreningen i överensstämmelse med ortens sed meddelar (7 kap. 9 § bostadsrättslagen). I både hyreslagen och bostadsrättslagen finns bestämmelser om att lägenhetsinnehavaren kan vidta åtgärder mot hyresvärden respektive bostadsrättsföreningen om det föreligger hinder och men i hans eller hennes nyttjanderätt. Hinder och men kan uppkomma t.ex. genom att grannarna inte följer de regler som gäller för deras rätt att nyttja sin lägenhet. Farliga djur som hålls i bostäder är naturligtvis ett problem inte bara då de kommer lösa och kan utgöra en fara för grannar och andra. Själva hållningen av sådana djur kan skapa stor oro. Exotiska djur kan även om de är ofarliga sprida oro eftersom det hos de flesta människor saknas kunskap om dem. En ökad kontroll av de farliga djurarterna framstår som välmotiverad för att komma till rätta med dessa problem. Enligt utskottets mening framstår det dock som mindre lämpligt att i första hand se frågorna som hyres- eller bostadsrättsliga problem. Dels är problemen inte begränsade till djurhållning i hus med dessa upplåtelseformer (oftast flerbostadshus), dels bör man av effektivitetsskäl främst söka lösningar som inte är avhängiga av att en hyresvärd eller bostadsrättsförening skall vidta åtgärder. Mot denna bakgrund anser utskottet att bör avvakta de överväganden inom som görs beträffande det förslag om nya utredningsinsatser som lagt fram. Det kan därefter finnas anledning att återkomma till de specifika hyres- och bostadsrättsfrågor som motionerna väcker. I motion 2005/06:MJ351 (mp, -) yrkande 21 (partimotion) väcks förslag om en förstärkning av icke-rökarnas möjligheter att slippa utsättas för passiv rökning särskilt i sina bostäder. I motionen påpekas att det saknas skydd för en rökfri familj om en storrökare flyttar in i lägenheten under och röker på sin balkong för att de egna barnen skall slippa bli utsatta. Det nämns att de centrala ventilationssystemen, som innebär att bostaden utsätts för undertryck, lätt gör att rök från en balkong tränger in i annan lägenhet om ett fönster står öppet (förslag om tillkännagivande). I motion 2005/06:So425 (mp) yrkande 2 föreslås en översyn med syfte att ta fram åtgärder som säkerställer rätten för boende att bo utan ofrivilligt rökintrång i bostaden. Motionären framhåller - som en del av en nollvision för tobaksbruk, rökning och nikotinberoende - rätten till en rökfri bostad. Särskilt nämns som möjliga åtgärder bl.a. att fastighetsägaren kan åläggas att hålla viss andel av sitt lägenhetsbestånd rökfritt eller ändrade byggnormer som förhindrar oönskat rökintrång (förslag om tillkännagivande). Hyreslagen och bostadsrättslagen innehåller bestämmelser som avser att garantera att de boende inte utsätts för störningar i sådan grad att de kan vara skadliga för hälsan eller annars försämra deras bostadsmiljö att det inte skäligen bör tålas. En hyresgäst liksom en bostadsrättshavare skall vid sin användning av lägenheten också i övrigt iaktta allt som fordras för att bevara sundhet ordning och gott skick inom fastigheten. Hyresgästen och bostadsrättshavaren kan ställa krav på att de skall kunna nyttja sin lägenhet utan att det förekommer hinder och men i nyttjanderätten. Också innehåller bestämmelser till skydd för hälsan. Brott mot bestämmelserna kan föranleda ingripanden (jfr vad som sagts under föregående avsnitt). I ett avgjort ärende om åtgärdsföreläggande mot en hyresvärd vad gällde en balkongrökande hyresgäst anför bl.a. följande. Hovrättens beslut ger en bild av gällande rätt med den intresseavvägning som måste göras (beslut i mål ÖH 7164-05): Det framgår av utredningen att . [den klagande hyresgästen] . upplever det som mycket störande att utsättas för tobaksrök när hennes grannar röker på sin balkong. Rökningen måste innebära ett visst hinder eller men i hennes nyttjanderätt. Vid bedömningen av om ett åtgärdsföreläggande skall utfärdas i den här situationen måste en avvägning göras i förhållande till grannarnas rätt att använda sin lägenhet. Att en hyresgäst har nyttjanderätten till sin lägenhet innebär att han eller hon har rätt att använda den på sedvanligt sätt och därmed normalt sett har rätt att röka såväl i lägenheten som på den balkong som hör till lägenheten. Detta talar med avsevärd styrka för att något åtgärdsföreläggande inte kan utfärdas (jfr Bostadsdomstolens beslut BD 321/1985). Vad som sagts inskränker dock inte en hyresgästs grundläggande skyldighet att använda lägenheten på ett sådant sätt att störningar av olika slag - bl.a. rökning - inte uppkommer för övriga boende i fastigheten. Det har inte framkommit att . [den klagande hyresgästens] . grannar skulle röka på balkongen i en sådan omfattning att det inte skäligen bör tålas. har genomfört förändringar i tobakslagen med anledning av WHO:s ramkonvention om tobakskontroll. I den för den ändrade lagstiftningen bakomliggande utredningen (SOU 2004:88) gjordes vissa överväganden om begränsningar av rökning på allmänna platser. I detta sammanhang anfördes att när det gäller skydd mot exponering för tobaksrök finns skäl att framhålla att det knappast är möjligt att lagstiftningsvägen lösa alla de situationer där konflikter kan uppstå mellan dem som önskar röka och dem som blir besvärade av röken. I stor utsträckning blir det därför enligt utredningens mening en fråga om att öka rökarnas medvetenhet om att deras rök kan vara skadlig för andra människor och om att de har ett ansvar för att inte andra skall utsättas för röken. Utredningen föreslog mot denna bakgrund en osanktionerad bestämmelse som påbjuder att den som röker bör se till att andra människor inte mot sin vilja utsätts för tobaksrök. Förhoppningen var att bestämmelsen skulle bidra till att skapa en allmänt omfattad norm om att den som röker bör ta hänsyn till andra även i de fall inget formellt rökförbud gäller. Förslaget i denna del fördes inte fram till med hänsyn till den remisskritik bestämmelsen utsattes för, bl.a. att den var osanktionerad (prop. 2004/05:118). Utskottet ställer sig utan vidare bakom den grundtanke som ligger bakom motionsförslagen om det önskvärda i att människor inte skall behöva utsättas för andra människors tobaksrök. Utskottet delar den i utredningen redovisade uppfattningen att det gäller att medvetandegöra människor om de problem som är förknippade med att utsättas för andras rökning och det ansvar som ligger på den enskilda rökaren. Däremot anser inte utskottet att frågan är så okomplicerad att den skulle kunna lösas genom ett förbud mot rökning, t.ex. på den egna balkongen. Det framstår ju som rätt välmotiverat att en människa inte röker inomhus av hänsyn till dem han eller hon delar lägenheten med. Det är här fråga om en balansgång mellan olika intressen, vilket också framgår av det hovrättsbeslut utskottet återgivit. Utskottet är alltså inte berett att föreslå en översyn med inriktning på att hyreslagens och bostadsrättslagens bestämmelser eventuellt skulle vässas gentemot rökande grannar. Inte heller i övrigt är utskottet berett att inom sitt beredningsområde föreslå att vidtaga några åtgärder med anledning av motionsförslagen som alltså avstyrks. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Villkoren för att få hyra en bostad, punkt 1 (s) av (), (), (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: avslår motion 2005/06:Bo274 yrkande 10. Mot bakgrund bl.a. av vad utskottet erfarit om de utredningsinsatser som genomförs i anser vi att inte behöver göra ett tillkännagivande till regeringen i fråga om att genomföra en inventering och kartläggning av hur kraven och villkoren för att få en hyresbostad ser ut. Med hänvisning till detta avstyrker vi v-motionen. Överprövning av en hyresvärds skäl att neka kontrakt, punkt 2 (v) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2005/06:Bo274 yrkande 11 och 2005/06:Bo301 yrkande 2. Det är positivt att regeringen nu har tagit fasta på de förslag som fört fram om bl.a. obligatoriska bostadsförmedlingar. För stora grupper räcker det emellertid inte med att de av en bostadsförmedling blir anvisade en lägenhet. Många fastighetsägare ställer upp sådana ekonomiska och andra krav att förmedlingen ändå inte leder till att ett hyreskontrakt kan tecknas. Framför allt ungdomar, men också socialbidragsberoende, arbetslösa och lågavlönade, drabbas av hyresvärdarnas godtycke. Ungdomarna har drabbats mycket hårt av den marknadsanpassning som skett på bostadsmarknaden. Det är ett mycket stort antal unga som bor kvar hos sina föräldrar trots att de egentligen skulle vilja ha en egen bostad. Huvudskälet är bristande ekonomiska möjligheter till eget boende på grund av studier, arbetslöshet eller alltför höga boendekostnader. Även de ungdomar och andra som skulle klara av boendekostnaderna nekas emellertid ofta kontrakt eftersom många hyresvärdar ställer upp godtyckliga krav som dessutom varierar från hyresvärd till hyresvärd. gäller att reglerna för uthyrning beslutas av varje hyresvärd och att de inte är möjliga att överklaga. Den rättslöshet som drabbar de bostadssökande skulle mildras om det fanns en rätt till prövning av hyresvärdens skäl att neka någon ett hyreskontrakt. Vi föreslår att tillkännager för regeringen som sin mening vad vi framför. Därmed bifaller motionerna 2005/06:Bo274 (v) yrkande 11 och 2005/06:Bo301 (v) yrkande 2. Besittningsskyddet vid andrahandsuthyrning, punkt 3 - motiveringen (fp) av () och (). Enligt vår mening finns det bättre sätt att ändra den hyresrättsliga lagstiftningen än som förordas i v-motionen när det gäller att öka möjligheterna till ett eget normalt hyreskontrakt för de grupper av bostadssökande som har svårighet att finna en egen hyresbostad. Vi återkommer till denna fråga. Vi avstyrker således v-motionen. Besittningsskyddet vid andrahandsuthyrning, punkt 3 (v) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2005/06:Bo274 yrkande 12. med att hemlösheten har ökat har också den sekundära bostadsmarknaden blivit större. En del av denna består av hyresgäster med s.k. sociala/kommunala kontrakt. För den sekundära marknaden gäller att de boende har en svagare ställning än de hyresgäster som har kontrakt direkt med fastighetsägaren. Det ställs ofta krav på hyresgäster med sociala/kommunala kontrakt som inte skulle kunna ställas vid uthyrning till vanliga hyresgäster. Kraven kan variera från urinprovstagning till att hyresvärden (kommunen) skall ha möjlighet att göra inspektioner som den själv bestämmer. Hyres- och uppsägningstiderna är korta, vilket innebär att hyresvärden snabbt kan avsluta hyresförhållandet. Hyresgästen har i praktiken inte någon möjlighet att få skäligheten av sina hyresvillkor prövade eftersom han riskerar att bli uppsagd. Han har av hyresförhållandet heller ingen möjlighet att få hyresvärdens skäl för en uppsägning prövade eftersom han enligt lagen då saknar besittningsskydd. Det är naturligtvis nödvändigt att samhället underlättar för olika utsatta grupper att komma in i ett boende och att då vissa villkor för ett hyreskontrakt utgör en del av vård och tillsyn. Men det får inte leda till rättslöshet för den hyresgäst som är föremål för samhällets bistånd. Det är inte ovanligt att man bor kvar med ett socialt kontrakt . Reglerna om besittningsskyddet, eller snarare reglerna om när sådant skydd saknas, måste ändras så att de redan från början utsatta kategorierna av hyresgäster erhåller en god trygghet i sin bostad. Syftet måste vara att de skall ha rimliga möjligheter att komma in på den reguljära bostadsmarknaden. En tänkbar ordning är att lagen gör det möjligt att omforma ett andrahandskontrakt till ett förstahandskontrakt. Det framstår som utomordentligt viktigt att det närmare övervägs vilka lagändringar som behövs för att uppnå dessa mål. Det är viktigt att man ser över dessa frågeställningar med det snaraste. Enligt vår mening gäller frågan också om särskilda villkor för förhyrning över huvud taget bör ställas. Erfarenheterna från ett tyskt hemlöshetsprojekt (H13 i ) visar på framgångar när stöd från och frivilligorganisationer förmedlades som ett erbjudande, inte som ett villkor för bostad. Detta alternativa närmande till hemlöshetsproblematiken och andra bostadsrelaterade frågor på den sociala/sekundära bostadsmarknaden bör följas upp. Regeringen bör på lämpligt sätt se till att en översyn genomförs med den av oss förordade inriktningen. En avgörande utgångspunkt för översynen bör vara att besittningsskyddet stärks vid andrahandsuthyrning i de fall där juridiska personer innehar förstahandskontraktet. Besittningsskyddsreglerna bör alltså inte se lika ut för alla typer av andrahandsuthyrningar. Dagens regler utgår från att den som hyr ut i andra hand tillfälligt upplåter sitt privata hem och inte därmed bör riskera att förlora det. Därför passar reglerna illa för den grupp av boende som vi nu har i fokus. Vi föreslår att tillkännager för regeringen som sin mening vad vi framför. Därmed bifaller motion 2005/06:Bo274 (v) yrkande 12. Tidsbegränsade hyreskontrakt, punkt 4 (fp) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2005/06:Bo214 yrkande 8. Vår uppfattning är att det går att skapa bättre förutsättningar för att hyresvärdarna skall hyra ut lägenheter till sådana hyresgäster som har svårt att få egna hyreskontrakt. Det kan gälla bostadssökande som har betalningsanmärkningar eller som kanske tvingats lämna en tidigare bostad på grund av att hon eller han stört sin grannar. Det kan också gälla bostadssökande med försörjningsstöd eller som inte kan visa sin betalningsförmåga genom att hänvisa till en fast anställning. En viktig faktor som gör hyresvärdarna tveksamma att skriva kontrakt är att det tar alltför , är mycket besvärligt och kostar stora pengar att ingripa mot en hyresgäst som visar sig inte uppfylla sina skyldigheter t.ex. genom att inte betala sin hyra. Vi anser därför att det bör utredas om hyreslagen bör ge möjligheter till att det skall gå att hyra ut på prov, dvs. med ett tidsbegränsat kontrakt med kort löptid. Ett sådant kontrakt gör att hyresvärden snabbt kan säga upp hyresgästen om denne inte håller måttet som hyresgäst eller förlänga avtalet med ytterligare en kort hyresperiod om hyresgästen har skött sig bra osv. De risker hyresvärden tar vid en uthyrning minimeras med en sådan ordning i förhållande till att hyresvärden hyr ut med vanliga hyresavtal som är förenade med normalt besittningsskydd. Den hyresgäst som förhyrt en lägenhet med kort kontraktstid under en längre sammanhängande period bör ha möjlighet att få kontraktet omvandlat till ett vanligt kontrakt med normalt besittningsskydd. Vi önskar att en utredare tillkallas för att närmare överväga hur ett system av nu skisserat slag skulle kunna utformas. Utredaren bör också undersöka vilka eventuella nackdelar som är förenade med ett sådant system. Vi föreslår att tillkännager för regeringen som sin mening vad vi framför. Därmed bifaller motion 2005/06:Bo214 (fp) yrkande 8. Förutsättningar för vräkning av hyresgäst, punkt 5 - motiveringen (fp) av () och (). Vi anser inte att det finns anledning att införa ett nytt instrument såsom ett obligatoriskt samrådsförfarande. Vi har i motioner beskrivit problematiken med redan gällande lagstiftning, och vår uppfattning är att det som bör stå i fokus är socialtjänstlagens innehåll och tillämpning. I denna del stöder vi oss till del på vad Utredningen om vräkning och hemlöshet bland barnfamiljer har sagt i sitt betänkande (SOU 2005:88). Utredningen bedömer att socialtjänstlagens regler om rätten till bistånd borde vara tillräckliga för att garantera att barn inte vräks. Problemet ligger snarare i lokal tillämpning av lagen, organisation och metoder, situationen på den lokala bostadsmarknaden, bristande medvetenhet om problemet samt varierande lokalt intresse för att med hjälp av befintliga bostadspolitiska instrument förbättra situationen. Detta konstaterande är intressant mot bakgrund av att infördes en bestämmelse i socialtjänstlagen om att "när åtgärder rör barn skall det särskilt beaktas vad hänsynen till barnets bästa kräver". Bestämmelsen i socialtjänstlagen borde ha gjort det svårare att vräka barnfamiljer, och borde ha gjort mer för att förhindra vräkningarna. Det är tveklöst så att barn drabbas mycket hårt i de fall vräkningar verkställs. Förutom att de mister sina hem och sina ägodelar måste de kanske också byta daghem och skola med allt vad det innebär. Det är, som den nämnda utredningen visar, skrämmande många barnfamiljer i som vräks från sina hem . Den huvudsakliga orsaken till vräkningarna är att familjerna har hyresskulder. Problematiken kring hyresskulder och vräkningar uppkommer först när familjer som haft tillräckliga inkomster eller redan fått socialbidrag till hyran ändå inte har betalat den. Skälen till att föräldern inte tagit sitt ansvar för att trygga att barnen har ett hem kan vara många. Föräldern brister kanske i förmågan att hantera pengar eller prioriterar andra utgifter. Socialtjänstlagen bygger på frivillighet och samförståndslösningar. har inga möjligheter att sköta ekonomin mot någons vilja. Den som har skulder och betalningsanmärkningar har mycket svårt att få en ny bostad. De kommunala bostadsbolagen har blivit alltmer restriktiva när det gäller att godkänna hyresgäster. Att lösa bostadsfrågan för vissa grupper innebär stora svårigheter. Trots kommunens s.k. yttersta ansvar för dem som bor och vistas i kommunen är det ofta svårt att ordna ett nytt boende såvida inte har tillgång till egna bostäder. befogenheter i samband med vräkningar behöver ses över innan förändringar övervägs av hyreslagens bestämmelser som reglerar förutsättningar för vräkning. faller utanför bostadsutskottets beredningsområde så därför vidareutvecklar vi inte i detta sammanhang vilka åtgärder som bör genomföras. Vårt partis förslag i hithörande frågor bereds följdriktigt av socialutskottet. Vi anser således inte att problematiken med vräkningar bör åstadkommas med de föreslagna förändringarna av den hyresrättsliga lagstiftningen och vill av detta skäl avslå motionerna. Förutsättningar för vräkning av hyresgäst, punkt 5 (v) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2005/06:Bo274 yrkandena 8 och 9 samt avslår motion 2005/06:Bo337 yrkande 4. Vi konstaterar att hyreslagens regler om betalningsdröjsmål medverkar till att antalet avhysningar ligger på en nivå som inte är rimlig. Hyresgästernas skydd behöver därför förbättras. Sedan en översyn av hyreslagens regler om betalningsdröjsmål genomfördes valde regeringen att inte föreslå några förändringar av dessa. Vi anser däremot att reglerna bör förändras. Vräkningar sker ofta för skulder som är små i relation till kostnaderna för själva vräkningen. Sedda i förhållande till den mänskliga kostnad den vräkte ofta får betala i form av familjesplittring eller ett marginaliserat liv, kanske t.o.m. som uteliggare, framstår skuldbeloppen som obetydliga. I motionerna föreslås en översyn av de bestämmelser som reglerar när hyresgästen riskerar att vräkas.