bet · GT01JuU14 · 2006-03-14 00:00:00 — Utredaren skall undersöka förutsättningarna för att använda distansutbildning som ett instrument för att såväl underlätta rekrytering i glesbygd som öka jämställdheten och mångfalden. Om utredaren föreslår att utbildningen anpassas till de regler som gäller för högskoleutbildning och bedömer att den bör leda till en yrkesexamen skall också utredaren lämna förslag till en examensbeskrivning som skall ingå i examensordningen. Utredaren skall föreslå förändringar när det gäller antagning till grundutbildningen och rekrytering till polisen i syfte att anpassa organisationen till framtida krav. Särskilt bör man uppmärksamma betydelsen av att framtidens poliser bättre skall spegla det samhälle de skall verka i. Utredaren skall lämna förslag på hur en jämnare könsfördelning kan uppnås inom polisen och hur rekryteringen av personer med invandrarbakgrund kan ökas. Utredaren skall också överväga hur polisens förutsättningar att styra mot en ökad rekrytering av kvinnor och personer med invandrarbakgrund kan antas påverkas om polisutbildningen helt eller delvis blir en högskoleutbildning. Utredaren skall även utreda på vilket sätt och de krav som ställs på lämplighet för polisyrket skall kunna ställas. Utredaren skall överväga vilka krav som är möjliga och lämpliga att tillämpa vid antagning till en polisutbildning i högskolan. Utredningsarbetet skall redovisas (dir. 2006:10). I detta sammanhang kan även nämnas att en utredare fick i uppdrag att biträda med mångfaldsfrågor inom polisen. Arbetet resulterade bl.a. i en handlingsplan för mångfaldsfrågor inom polisen (Ju/2004/8969/PO). Av handlingsplanen framgår bl.a. att några redovisade faktorer har särskild betydelse för arbetet med dessa frågor. Här kan nämnas att ledningens ansvar behöver tydliggöras och att mångfaldsarbetet måste inordnas i en sammanhållen strategi. Vidare föreslås att man utarbetar kompetensprofiler för olika funktioner inom polisen och att rekryteringen till polisutbildningen skiljs från anställningsförfarandet som polis. Ansvaret för rekryteringen bör överflyttas till och genomföras vid respektive utbildningsplats samt bör ske utifrån framtagna kompetensprofiler. Utskottet ser det som mycket positivt att andelen antagna kvinnor till polisutbildningarna ökade ytterligare . Det är även positivt att andelen antagna med annan etnisk bakgrund än svensk ökade. Statistiken visar att det arbete som bedrivits för att locka kvinnor och personer med utländsk bakgrund till polisyrket ger resultat. Utskottet vill dock särskilt erinra om vikten av att fler personer med utomnordisk bakgrund rekryteras till polisyrket. Det är särskilt viktigt för att kunna öka förtroendet för polisen i många invandrargrupper. Utskottet kan vidare konstatera att regeringen beslutat om direktiv för en utredning med ett brett uppdrag att se över frågor såsom antagningen till polisutbildningen, innehållet i densamma, kopplingen till universitet och högskolor samt lokalisering av polisutbildningsverksamhet. Det kommande utredningsarbetet bör inte föregripas. Utskottet avstyrker bifall till motion Ju313 samt motionerna Ju319, Ju320, Ju358, Ju368, Ju463, Ju472, Ju507, Ju514, Ju523, L341, L375, Sf336, Sf389 och A365 i nu behandlade delar. Ledarskap inom polisen, m.m. I motion Ju358 (m) anförs att ledarskapet på operativ nivå bör förbättras inom polisen. I motion Ju514 (fp) efterfrågas en samordnad operativ och taktisk ledning inom polisen. I motion Ju358 (m), Ju507 (c) och Ju514 (fp) anförs att ledarskapsutbildningen inom polisen på olika sätt bör förbättras. I motion Ju368 (v) anförs att handledning bör vara obligatoriskt inom polisen. I motion Ju514 (fp) efterfrågas att regeringen redovisar kriterierna vid rekrytering av höga polischefer. I samma motion förespråkas ett större inflytande för lokala polisstyrelser över polischefsrekryteringen. Utskottet har inhämtat från att styrelsen har tagit ett nytt och mer samlat grepp kring frågor om chefsutveckling inom polisväsendet. Ledarskapscentrum vid i avvecklades . Inom har en projektgrupp lämnat vissa förslag till hur dessa frågor skall hanteras . Gruppens förslag, som bereds inom styrelsen, går bl.a. ut på att polismyndigheterna i , och skall ges i uppdrag att starta ett utvecklingscenter för chefsutveckling på tre nivåer. De tre nivåerna är första linjens chefer, mellanchefer och de högsta cheferna. Man kommer att dela upp landets polismyndigheter i tre regioner. Det sammanhållande ansvaret och beställarfunktionen för chefsutveckling har en nybildad avdelning för personal- och humankapitalfrågor (benämnd HR-avdelningen) inom . Verksamheten är under uppbyggnad, men den första utbildningen kommer att starta . beräknas vara avslutat vid årets utgång. I departementspromemorian Strukturella brister inom polisen (Ds 2004:34) berörs bl.a. frågan om ledarskap inom polisen. I promemorian anförs att det finns brister både i utbildningssystemet för poliser i allmänhet och i rekryterings- och utbildningssystemet för polischefer. Utredningen menar bl.a. att regeringen bör överväga att åter införa en för hela det svenska polisväsendet enhetlig och grundläggande polischefsutbildning. I utredningen framhålls vidare att det inte har varit möjligt att, inom ramen för detta relativt begränsade utredningsarbete, närmare gå in på frågorna om en sådan utbildnings utformning eller de ekonomiska konsekvenserna av en sådan ändring i utbildningssystemet. Utredningen föreslår därför att regeringen låter utreda den frågan i särskild ordning. Vidare anser utredningen att bör ta ett större ansvar och utöva en fastare styrning även när det gäller vidareutbildningen för samtliga poliser, dvs. också för polischefer. Även ledningen inom respektive polismyndighet har ett ansvar för frågor om vidareutbildning för poliser. Utvecklingen och vidmakthållandet av en enhetlig, välutbildad och mera samsynt poliskår, inte minst vad gäller dess chefer, är enligt utredningen i det närmaste avgörande för polisens framtida förmåga att lösa sina av statsmakterna ålagda uppgifter. Utredningen menar sålunda sammanfattningsvis att det finns anledning för att utöva en fastare styrning på flera områden som den förfogar över, exempelvis när det gäller utbildning (Ds 2004:34 s. 8 f.). Promemorian bereds inom . Behovet av att uppmärksamma ledarskapsfrågor inom polisen berörs i regleringsbrev för på så sätt att regeringen gett i uppdrag att bl.a. ge en redovisning av vidtagna åtgärder för att utveckla polisens ledarskap och för att utveckla arbetsgivarrollen samt åtgärder som har vidtagits för att utveckla chefsförsörjningen för framtiden. Inom polisväsendet bedrivs ett förändrings- och utvecklingsarbete i syfte att anlägga ett nationellt helhetsperspektiv på verksamheten. Grundtanken i detta arbete, som går under benämningen En nationell polis, är att polisens sammanlagda resurser och samlade kompetens skall ses som gemensamma. Det operativa polisarbetet skall även fortsättningsvis huvudsakligen bedrivas lokalt, men med ökat samarbete över geografiska och organisatoriska gränser. Exempel på frågor som ingår i En nationell polis och som har relevans i detta sammanhang är utbildning och kompetensutveckling, gemensamma kommunikationscentraler, utredningsverksamhet, taktikutveckling och kriminalunderrättelsearbete. har det övergripande ansvaret för En nationell polis, men det egentliga utvecklings- och förändringsarbetet utförs vid de polismyndigheter och på de arbetsenheter som normalt har ansvaret. Utskottet instämmer i vad motionärerna anför om betydelsen av ett bra och tydligt ledarskap inom polisen. Ett bra ledarskap på alla nivåer inom polisorganisationen är en förutsättning för att verksamheten skall kunna bedrivas effektivt och framgångsrikt. Utskottet kan konstatera att inlett en process för att förstärka ledarskapet ute i polismyndigheterna. Regeringen har vidare i regleringsbrev ålagt ett återrapporteringskrav rörande vidtagna åtgärder på detta område. Motionerna Ju358, Ju507 och Ju514 bör avslås av i nu behandlade delar. När det särskilt gäller frågan i motion Ju368 om handledning inom polisen vill utskottet anföra följande. Poliser möter människor i kris. Inom många andra yrkeskategorier som möter människor i kris vore det otänkbart att inte tillhandahålla handledning för att bearbeta personalens upplevelser. Inom polisen tillhandahålls huvudsakligen s.k. krishandledning i samband med större händelser. För att förbättra polisens arbetsmiljö är det enligt utskottets mening angeläget att personalhandledning blir en obligatorisk del i polisens verksamhet. Det får ankomma på regeringen att vidta åtgärder som tillgodoser detta. Vad utskottet har anfört bör ge regeringen till känna. Det innebär att bör bifalla motion Ju368 i nu behandlad del. Tillsyn över polisen, m.m. I motion Ju306 (kd) anförs att poliser och andra anställda inom rättsväsendet som döms för brott med fängelse i straffskalan bör skiljas från anställningen. I motion Ju255 (m) anförs att brottsmisstänkta poliser bör kunna avstängas från tjänstgöring . I motion Ju330 (mp) efterfrågas ett förbud för dömda poliser och andra företrädare för rättsväsendet att handlägga ärenden rörande samma brottstyp som de dömts för. I motion Ju514 (fp) förespråkas inrättande av en fristående utredningsenhet beträffande brottsmisstänkta poliser. I motionerna Ju376 (fp), Ju436 (kd) och Ju463 (kd) föreslås att ett oberoende tillsynsorgan avseende polis- och åklagarväsendet inrättas. I motion Ju463 (kd) anförs att ett system med legitimering av poliser bör införas. I motion Ju358 (m) förespråkas inrättande av en strukturerad verksamhet för hantering av klagomål mot polisen. I motion Ju331 (fp) anförs att riksdagsledamöter i större utsträckning bör kunna följa polisens arbete i yttre tjänst. I motion Ju416 (kd) efterfrågas tydliga riktlinjer för att kunna förhindra annonsering på polisbilar. Brottsutredningar mot anställda inom polis- och åklagarväsendena är organiserade enligt följande. Av 22 § lagen (1994:260) om offentlig anställning () framgår att en arbetsgivare under vissa förutsättningar är skyldig att göra en åtalsanmälan mot en arbetstagare som är skäligen misstänkt för att i sin anställning ha begått brott. I finns dessutom bestämmelser om tjänsteförseelser och disciplinpåföljder. Regleringen i gäller även för arbetstagare inom polisen och åklagarväsendet. För dessa gäller dessutom särskilda bestämmelser om skyldighet att anmäla eller utreda fel som begåtts i tjänsten. I 5 kap. polisförordningen (1998:1558) finns särskilda bestämmelser om handläggningen av anmälningar mot anställda inom polisen. Huvudregeln är att en sådan anmälan skall överlämnas till åklagare för prövning av om en förundersökning skall inledas eller inte. Detsamma gäller om en person har skadats, antingen genom något som en anställd inom polisen gjort i tjänsten eller under tid som personen vistats i polisarrest, under förutsättning att skadan är allvarlig. Själva utredningsarbetet, som leds av åklagare, utförs huvudsakligen vid polismyndigheternas internutredningsenheter. har utfärdat föreskrifter och allmänna råd om handläggningen av anmälningar mot anställda inom polisen (RPSFS 2000:19, FAP 403-2). När det gäller handläggningen av anmälningar mot bl.a. åklagare har utfärdat föreskrifter (ÅFS 2005:7). Kommittén om tillsynen över polis och åklagare avlämnade betänkandet Förstärkt granskning av polis och åklagare (2003:41). I betänkandet lämnas förslag om bl.a. en förstärkt ordinär tillsyn över polisen och åklagarväsendet och en förbättring av nuvarande ordning för handläggningen av och organisationen för anmälningar mot polisanställda. I utredningen pekas på behovet av en ambitiös tillsyn över polisen och åklagarväsendet. Det övergripande syftet med tillsynen är att bidra till att verksamheterna drivs på ett ur alla synvinklar optimalt sätt och att de har medborgarnas förtroende. Utredningen föreslår en tydlig reglering av innehållet i tillsynen. I utredningen föreslås inte att något nytt oberoende tillsynsorgan skall inrättas; tvärtom anförs i utredningen att det finns betydande nackdelar med ett sådant organ. För att uppnå att tillsynen över Polisen säkerställer en demokratisk insyn och kontroll föreslås i betänkandet att de lokala polisstyrelserna skall ges ett tydligt tillsynsansvar. Såvitt avser Säkerhetspolisens och verksamheter föreslås att anförtros ansvaret för tillsynen. Betänkandet bereds i . Regeringen beslutade härefter att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att analysera regleringen, organisationen och handläggningsrutinerna för brottsanmälningar mot anställda inom polisen och mot åklagare, det s.k. internutredningsförfarandet. Utgångspunkten för arbetet skall vara att medborgarna skall ha största möjliga förtroende för brottsutredningar som bedrivs om anställda inom polisen och om åklagare. Utredaren skall presentera ett förslag till hur ett från polisen och åklagarväsendet fristående och oberoende utredningsorgan för handläggning av brottsutredningar om anställda inom polisen och om åklagare skulle kunna vara utformat och organiserat, och är fri att föreslå den lösning som utredaren finner bäst. Utredaren skall identifiera och gå igenom de skäl som talar för respektive emot inrättandet av ett sådant organ. Uppdraget innefattar i denna del att lämna ett förslag till hur utredningsorganet i stället för allmän åklagare kan ges åtalsbefogenhet i de fall åklagare inom åklagarväsendet misstänks ha begått brott. Uppdraget skall redovisas (dir. 2004:180, 2005:146). Inom har det inrättats en arbetsgrupp med uppgift att verka som stöd för etikarbetet inom Polisen. Arbetsgruppen, som leds av överdirektören, skall ta fram förslag på hur Polisens etikarbete strategiskt och metodmässigt kan utvecklas. Arbetsgruppen ska föreslå aktiviteter som stimulerar en breddad diskussion inom Polisen om etikfrågorna. Kunskaper från tidigare arbete på etikområdet skall tas till vara och lyftas fram. Utskottet har inhämtat från att den nämnda etikarbetsgruppen har beslutat att bilda tre undergrupper, varav en undergrupp, under ledning av länspolismästaren i , skall genomföra en översyn av möjligheterna för arbetsgivaren att ingripa vid misskötsamhet från en arbetstagares sida. Gruppen skall med utgångspunkt från gällande regelverk belysa de åtgärder som kan vidtas med anledning av misskötsamhet från en arbetstagares sida, från den minst ingripande åtgärden tillsägelse och uppstramande samtal till avskedande. Gruppen skall särskilt överväga om dagens regelverk motsvarar de behov som finns inom polisen i fråga om möjligheterna att fatta beslut om interimistiska åtgärder i avvaktan på slutlig prövning respektive de sanktioner som dagens regelverk erbjuder. Gruppen skall vidare överväga om det finns behov av ändrade rutiner eller beslutsnivåer såvitt avser handläggning av dessa ärenden inom polisen. Om gruppen finner behov av ändringar i det befintliga regelverket skall gruppen lämna förslag till sådana ändringar. Enligt direktiven bör uppdraget redovisas vid utgången av . Utskottet har vidare inhämtat att det i pågår ett arbete med ett utredningsdirektiv om avstängning av offentligt anställda från arbetsplatser. Utskottet delar motionärernas uppfattning att det är angeläget att förtroendet för rättsväsendet är mycket högt.Frågor om etik och moral inom polisen är synnerligen viktiga, och det är naturligtvis inte acceptabelt att poliser och andra företrädare för rättsväsendet begår brott.Utskottet kan konstatera att det finns en ordning såväl för utredningar mot poliser som begått brott som för avskedande till följd av brott. Ett utredningsarbete pågår rörande formerna för internutredningar mot poliser och åklagare. Detta arbete bör inte föregripas. När det gäller annonsering på polisbilar anser utskottet att det i första hand är en fråga för den lokala polisledningen att hantera. bör avslå motionerna Ju255, Ju330, Ju331 och Ju416 samt motionerna Ju306, Ju358, Ju376, Ju436, Ju463 och Ju514 i nu behandlade delar. Utskottets förslag i korthet I detta avsnitt behandlar utskottet ett antal motioner som på olika sätt rör polisens uppgifter att upprätthålla ordning. Motionerna berör bl.a. polisens befogenheter vid demonstrationer, omhändertagande av berusade personer och förbud mot s.k. kamphundar. Utskottet föreslår att avslår samtliga motionsyrkanden. Jämför reservationerna 37 (v), 38 (mp) och 39 (m, fp, kd, c). Polisens befogenheter vid demonstrationer m.m. I motionerna 2004/05:Ju246 och Ju457 (båda kd) anförs att polisen bör ges möjlighet att omhänderta deltagare i upplopp i . I motion Ju367 (v) begärs en översyn av reglerna om omhändertagande i samband med demonstrationer för att klargöra att det inte är tillåtet att i preventivt syfte omhänderta personer. I motion Ju384 (mp) begärs också en översyn av reglerna om omhändertagande i samband med demonstrationer. Motionärerna anför bl.a. att endast personer som begått brott under en demonstration bör kunna avlägsnas. I motionerna 2004/05:Ju255 och 2004/05:Ju256 (båda c) efterfrågas regler om en möjlighet att neka demonstrationstillstånd om demonstrationen skulle komma att störa enskildas . I 13 § polislagen (1984:387) regleras förutsättningarna för avvisande, avlägsnande och tillfälligt omhändertagande av personer som gör sig skyldiga till ordningsstörning eller beter sig på ett sådant sätt att det finns risk för att brott begås. Enligt bestämmelsen får en polisman då någon genom sitt uppträdande stör den allmänna ordningen eller utgör en omedelbar fara för denna, när det är nödvändigt för att ordningen skall kunna upprätthållas, avvisa eller avlägsna honom från visst område eller utrymme. Detsamma gäller om en sådan åtgärd behövs för att en straffbelagd handling skall kunna avvärjas. Om avvisande eller avlägsnande är otillräckligt för att det avsedda resultatet skall uppnås, får personen tillfälligt omhändertas. Den som har omhändertagits enligt polislagens regler skall underrättas om anledningen till omhändertagandet . Den polisman som verkställt ett omhändertagande skall så skyndsamt som möjligt anmäla åtgärden till sin förman som har att pröva om åtgärden skall bestå (15 § polislagen). Den som har omhändertagits skall förhöras . Har omhändertagandet skett med stöd av 13 § polislagen skall den omhändertagne friges möjligt efter förhöret. Den som är får dock hållas kvar för att genom polisens försorg skyndsamt kunna överlämnas till sina föräldrar, annan vårdnadshavare, en tjänsteman enligt eller någon annan lämplig person. Ingen får hållas kvar längre än (16 § polislagen). Vid ett omhändertagande skall polisen tillse att åtgärden inte orsakar den omhändertagne större olägenhet än som är oundvikligt med hänsyn till åtgärdens syfte eller väcker onödig uppmärksamhet. Inte heller får den som omhändertagits underkastas annan inskränkning i sin frihet än som behövs med hänsyn till ändamålet med åtgärden, ordning eller säkerhet (17 § polislagen). Om en polismyndighet med stöd av bestämmelser i ordningslagen (1993:1617) beslutat ställa in eller upplösa en allmän sammankomst eller en offentlig tillställning, får en polisman avvisa eller avlägsna deltagare och åskådare, om det behövs för att syftet med beslutet skall uppnås (13 b § polislagen). Om en folksamling, som inte är en allmän sammankomst eller offentlig tillställning enligt ordningslagen (1993:1617), genom sitt uppträdande stör den allmänna ordningen eller utgör en omedelbar fara för denna, får deltagarna i folksamlingen avvisas eller avlägsnas från det område eller utrymme där de befinner sig, om det är nödvändigt för att ordningen skall kunna upprätthållas (13 c § polislagen). I 24 kap. finns bestämmelser om frihetsberövande i form av häktning, anhållan och gripande vid misstanke om brott. överlämnade sitt betänkande 2001 (SOU 2002:122) till regeringen . I betänkandet föreslår kommittén en mängd förändringar för att polisen skall vara bättre att hantera bl.a. allvarliga ordningsstörningar. Kommittén hade i uppdrag att bl.a. överväga om polislagens bestämmelser om omhändertaganden vid allvarliga ordningsstörningar var ändamålsenligt utformade. I denna del konstaterade kommittén att är ett av få länder i som tillåter polisen att i förebyggande syfte frihetsberöva personer som stör eller kan antas komma att störa ordningen. I många andra länder krävs en brottsmisstanke för ett sådant ingripande eller att frihetsberövandet underställs en domare. Sammanfattningsvis fann kommittén inte skäl föreligga att föreslå en utökad tidsfrist för tillfälliga omhändertaganden (SOU 2002:122 s. 760 f.). antog en ny lag om förbud mot maskering i vissa fall. Enligt lagen får den som deltar i en demonstration inte helt eller delvis täcka ansiktet på ett sätt som försvårar identifikation. Förbudet gäller dock endast om det uppkommer en störning av den allmänna ordningen eller om det föreligger en omedelbar fara för en sådan störning. Detsamma gäller den som på allmän plats deltar i en folksamling, som inte utgör en demonstration eller annan allmän sammankomst eller offentlig tillställning enligt ordningslagen, om folksamlingen stör den allmänna ordningen eller utgör en omedelbar fara för denna. Förbudet gäller inte den som täcker ansiktet av religiösa skäl. Straffskalan för överträdelse av maskeringsförbudet är böter eller fängelse . Det skall inte dömas till ansvar i ringa fall. Anordnaren av en allmän sammankomst som omfattas av maskeringsförbudet kan ansöka om tillstånd för deltagare i sammankomsten att helt eller delvis täcka ansiktet. Lagen trädde i kraft (prop. 2005/06:11, bet. JuU3, rskr. Utskottet kan konstatera att har antagit bestämmelser om förbud i vissa fall mot maskering i samband med demonstrationer. Lagändringarna kan enligt utskottets mening förväntas bidra till att ordningsstörningar i form av våld, skadegörelse och annan kriminalitet vid eller i anslutning till demonstrationer och manifestationer minskar och att medborgarna därigenom i högre grad vågar och vill utnyttja sin demonstrations- och mötesfrihet. Utskottet kan vidare konstatera att det relativt gjorts en översyn av reglerna om omhändertagande i samband med ordningsstörande demonstrationer och att utredningen inte funnit skäl att ändra de nu gällande reglerna. Utskottet kan inte se att det föreligger skäl att genomföra ytterligare lagändringar på detta område. Utskottet avstyrker bifall till motionerna 2004/05:Ju246, 2004/05:Ju255 och Ju457 (kd) samt motionerna 2004/05:Ju256, Ju367, Ju384 och Ju457 i nu behandlade delar. Omhändertagande av berusade personer I motionerna Ju239 (fp), Ju292 (fp) och Ju434 (kd) anförs att personer som omhändertagits med stöd av lagen (1976:511) om omhändertagande av berusade personer m.m. (LOB) skall ha rätt till provtagning rörande berusningsgraden. I motion Ju209 (m) anförs att förmansprövning enligt LOB inte bör få ske per telefon. Lagen om omhändertagande av berusade personer m.m. (LOB) trädde i kraft . avskaffades bestämmelserna i om straffansvar för fylleri. När reglerna i LOB infördes avsåg de att skapa en grundval för ett nytt förhållningssätt beträffande omhändertagande och behandling av personer som är berusade på allmän plats. Det var i första hand fråga om en social skyddslagstiftning där omsorgen om den enskilda individen skulle komma i förgrunden (prop. 1975/76:113, bet. 1975/76:JuU37). Av 1 § LOB framgår att den som anträffas så berusad av alkoholdrycker eller annat berusningsmedel att han inte kan ta hand om sig själv eller annars utgör en fara för sig själv eller för någon annan får omhändertas av en polisman. Om det behövs med hänsyn till den omhändertagnes tillstånd skall han så snart det kan ske undersökas av läkare (3 §). En omhändertagen person som inte bereds vård på sjukhus eller annars kan friges får hållas kvar. Den omhändertagne får i det sammanhanget tas i förvar om det är nödvändigt med hänsyn till ordning och säkerhet (4 §). Polisman som omhändertagit någon enligt LOB skall så skyndsamt som möjligt anmäla åtgärden till sin förman.