bet · GT01JuU29 · 2006-04-20 00:00:00 — Av 2 kap. 1 § vapenlagen (1996:67) framgår att tillstånd krävs för att bl.a. inneha och föra in skjutvapen eller ammunition till . En enskild får meddelas tillstånd att inneha ett skjutvapen endast om han kan visa att han har behov av vapnet för ett godtagbart ändamål (2 kap. 4 §). Frågor om tillstånd enligt vapenlagen prövas av polismyndigheten i respektive län (2 kap. 2 §). När skjutvapen inte används skall de förvaras i säkerhetsskåp eller i något annat lika säkert förvaringsutrymme (5 kap. 2 §). Med stöd av 9 kap. 1 § vapenförordningen (1996:70) meddelar närmare föreskrifter om hur skjutvapen och ammunition skall förvaras för att uppfylla bestämmelserna i 5 kap. 2 § vapenlagen (se RPSFS 2002:9, FAP 551-3, RPSFS 2002:5, FAP 556-1 och RPSFS 2005:4, FAP 556-2). Av 9 kap. 1 § vapenlagen följer att den som uppsåtligen innehar ett skjutvapen utan att ha rätt till det eller överlåter eller lånar ut ett skjutvapen till någon som inte har rätt att inneha vapnet döms för vapenbrott till fängelse i högst eller, om brottet är grovt, till fängelse lägst och högst . Om gärningen har begåtts av oaktsamhet eller är ringa, döms till böter eller fängelse . Den som endast förvarar ett skjutvapen felaktigt gör sig inte skyldig till något brott. Förvaring i strid med förvaringsbestämmelserna kan emellertid leda till att ett tillstånd att inneha vapen återkallas (6 kap. 1 §). Utskottet har prövat motionsyrkanden liknande de nu aktuella, (bet. 2004/05:JuU19 s. 26 f.). Utskottet hänvisade då till tidigare uttalanden om att det är synnerligen angeläget att minska tillgången på illegala vapen och att det krävs en ständig beredskap att vidta åtgärder på olika plan. De eventuella olägenheter dessa kunde medföra fick i flertalet fall accepteras med hänsyn till vikten av att minska riskerna för allvarliga våldsbrott. Utskottet ansåg dock att den nuvarande straffskalan för vapenbrott är väl avvägd. Utskottet har inte ändrat uppfattning sedan den föregående behandlingen av dessa frågor. bör avslå motionerna Ju22, Ju274, Ju305, Ju435 och Ju543 i nu behandlade delar. Vad gäller frågan om en straffsanktionerad bestämmelse om privatpersoners skyldighet att förvara vapen på ett säkert sätt hänvisade utskottet i samma betänkande till tidigare uttalanden, under /2000, om att något behov av kriminalisering inte förelåg (bet. 1999/2000:Ju9 s. 16 f.). Utskottet redovisade då att vapenutredning föreslagit att straffansvar skulle införas för överträdelse av de allmänna förvaringsbestämmelserna (SOU 1998:44 s. 248 f.). Regeringen ansåg i den i ärendet aktuella propositionen (prop. 1999/2000:27 s. 53 f.) att någon straffbestämmelse inte borde införas. Till stöd för denna uppfattning anförde regeringen att kriminalisering som metod för att söka hindra överträdelse av olika normer i samhället bör användas med försiktighet. Innan man beslutar att kriminalisera ett visst handlande bör man undersöka om det finns andra medel för att motverka detsamma. Enligt regeringen torde vetskapen om att tillståndsmyndigheten kan kontrollera att förvaringsbestämmelserna följs, och därmed vetskapen om risken för att tillståndet återkallas om förvaringen visar sig vara bristfällig, leda till att förvaringsbestämmelserna efterlevs i högre utsträckning än vad som varit fallet. Mot den bakgrunden framstod en kriminalisering av förvaringsbestämmelserna som mindre angelägen. Att inte införa någon straffbestämmelse innebar också att det integritetsintrång som en kontroll kan medföra begränsas. Kontrollen skulle således inte syfta till att uppdaga brottsliga gärningar, utan får i stället mer karaktären av en åtgärd för tillsyn av tillståndspliktig verksamhet. Ett ytterligare skäl mot att kriminalisera överträdelser i förvaringsbestämmelserna var enligt regeringen att en kriminalisering kan leda till att benägenheten att anmäla vapenstölder minskar. I frågan om brister i förvaringen av vapen bör straffsanktioneras eller inte delade utskottet regeringens bedömning (bet. 1999/2000:JuU9 s. 17). Utskottet var när motsvarande motionsyrkanden om förvaring senast behandlades alltjämt av uppfattningen att något behov av kriminalisering inte förelåg samt konstaterade att utfärdat nya föreskrifter om hur skjutvapen och ammunition skall förvaras. Utskottet noterade också att det pågick ett kontinuerligt arbete runt dessa frågor. Något uttalande från när det gäller förvaringsbestämmelserna i övrigt var därför inte påkallat, och utskottet avstyrkte då aktuella motioner (bet. 2004/05:JuU19 s. 26 f.). Utskottet har inte ändrat uppfattning sedan den föregående behandlingen av dessa frågor. bör avslå motionerna Ju225, Ju285 och Ju552 i nu behandlade delar. I motionsyrkandena Ju20 (c) och Ju22 (m) begär motionärerna att en tillfällig vapenamnesti ånyo införs för att minska tillgången på illegala vapen. Om någon frivilligt lämnar in skjutvapen eller ammunition till en polismyndighet, får åtal mot denne för olovligt innehav av vapnet eller ammunitionen väckas endast om det är motiverat från allmän synpunkt (9 kap. 7 § vapenlagen). En vapenamnesti genomfördes i . En särskild lag föreskrev att den som innehade ett skjutvapen eller ammunition utan att vara berättigad till det inte skulle dömas till ansvar för brott enligt den dåvarande vapenlagen, om han frivilligt lämnade skjutvapen eller ammunition till polismyndigheten (prop. 1992/93:141, bet. 1992/93:JuU16, rskr. 1992/93:220). Erfarenheterna års vapenamnesti beskrivs närmare i slutbetänkandet års vapenutredning (SOU 1998:44 s. 253 f.). Under amnestin lämnades drygt 17 000 skjutvapen och ammunition in till polismyndigheterna. av vapnen var tidigare anmälda stulna eller förkomna. Mycket tydde enligt utredningen på att de vapen som fanns i kriminella kretsar inte nämnvärt påverkades av inlämningsförfarandet. I utredningen föreslogs dessutom en vapenamnesti som inte - som tidigare - skulle vara begränsad i tiden utan gälla tills vidare. Regeringen tog i propositionen En skärpt vapenlagstiftning ställning till förslaget om vapenamnesti, men ansåg dock inte att utredningens förslag i denna del skulle genomföras utan föreslog den ovan nämnda särskilda åtalsregeln (jfr nuvarande 9 kap. 7 § vapenlagen). Regeringen kunde emellertid tänka sig att återkomma till frågan om en i tiden begränsad vapenamnesti (prop. 1999/2000:27 s. 71 f.). Regeringen har gett i uppdrag att lämna rapporter om tillämpningen av vapenlagstiftningen och andra förhållanden av betydelse på vapenområdet. En motsvarande rapportering har gjorts även . Styrelsen har i sina avlämnade rapporter inte pekat på att något behov av vapenamnesti skulle finnas . Utskottet har behandlat frågan om en tillfällig vapenamnesti, senast (bet. 2004/05:JuU19 s. 26 f.). Utskottet konstaterade då att den särskilda åtalsregeln i vapenlagen redan ger allmänheten visst utrymme att lämna in vapen för vilka tillstånd saknas. Något behov av vapenamnesti hade inte heller ansetts föreligga från sida. Utskottet var mot denna bakgrund inte berett att förorda införandet av en tillfällig vapenamnesti. biföll emellertid en reservation som innebar ett tillkännagivande om att det fick ankomma på regeringen att återkomma med förslag om en tidsbegränsad vapenamnesti (res. 21, rskr. Utskottet har inhämtat att frågan om en tidsbegränsad vapenamnesti bereds inom . Utskottet utgår från att regeringen återkommer till med ett förslag om en tidsbegränsad vapenamnesti. Något ytterligare initiativ från sida i denna fråga behövs enligt utskottet inte. bör avslå motionerna Ju20 och Ju22 i nu behandlade delar. I motionerna Ju304 (m), Ju385 (v), Ju387 (kd) och Ju423 (s) begär motionärerna att skall ratificera vapenprotokoll . FN:s konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet och två tilläggsprotokoll, ett om människohandel och ett om människosmuggling, antogs av generalförsamlingen . Ett tredje tilläggsprotokoll till konventionen, det s.k. vapenprotokollet, antogs av generalförsamlingen genom resolution 55/255. godkände FN:s konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet (prop. 2002/03:146, bet. JuU6, rskr. Vidare har antagit förslag från regeringen om att godkänna dels tilläggsprotokollet om människohandel (prop. 2003/04:111, bet. JuU20, rskr. 232), dels tilläggsprotokollet mot människosmuggling (prop. 2004/05:138, bet. SfU16, rskr. Frågan om vilka författningsändringar och andra åtgärder som bedöms nödvändiga för att skall uppfylla vapenprotokollets bestämmelser har utretts inom (Ju2003/10202/P). I en promemoria från departementet anförs sammanfattningsvis följande. En jämförelse mellan protokollet och den svenska vapenlagstiftningen ger vid handen att svensk rätt i stora delar uppfyller protokollets krav. Det är egentligen bara i en större fråga svensk rätt saknar regler, och den gäller märkning av skjutvapen. För att leva upp till protokollet i den delen behövs regler om märkning av skjutvapen bl.a. vid tillverkning och import. Vidare behövs bestämmelser om bevarande av uppgifter om märkning samt regler rörande kriminalisering av åtgärder hänförliga till reglerna om märkning. Eftersom vapenprotokollet är ett s.k. blandat avtal kräver emellertid ett genomförande av protokollet åtgärder inte bara på nationell nivå utan också på EU-nivå. EU har undertecknat vapenprotokollet och tillkännagett att unionen har för avsikt att ratificera detsamma. Flera bestämmelser i protokollet, bl.a. de om märkning, faller under gemenskapsrätten. Det sagda innebär att som medlem i EU inte på egen hand kan genomföra protokollet i svensk rätt. Ett genomförande måste ske i nära samarbete med EU. Det första steget för svenskt vidkommande bör bli att avvakta att de bestämmelser i vapenprotokollet som faller under gemenskapsrätten inarbetas i EG-rätten i form av ändringar i EG:s vapendirektiv. Först därefter blir det aktuellt med ändringar i svenska författningar. Utskottet har från inhämtat att man avvaktar det arbete som pågår inom EU på detta område. Utskottet anser att det arbete som pågår inte bör föregripas och föreslår att avslår motionerna Ju304, Ju385, Ju387 och Ju423. Ytterligare åtgärder mot illegala vapen, m.m. I ett flertal motioner begärs ytterligare åtgärder för att förbättra hanteringen av vapen och minska antalet illegala vapen i . I motion Ju22 (m) begärs ökade satsningar på tull och polis för att åstadkomma en mer effektiv vapenkontroll. I motion Ju400 (m) begär motionären en översyn av vapenlagstiftningen samt att ett s.k. vapenråd, med företrädare för civila brukare och andra aktörer, inrättas. I motion Ju385 (v) efterfrågas rättsekonomiska medel, t.ex. avgifter eller punktskatter, för att åstadkomma en ansvarsfull hantering av s.k. små och lätta vapen. I motion Ju396 (s) begär motionären att ett åtgärdsprogram mot illegala vapen initieras, och i motion U386 (mp, -) begärs att regeringen initierar aktiviteter i för en ansvarsfullare hantering av lätta vapen. Utskottet anser i likhet med motionärerna att det är synnerligen angeläget att minska tillgången på illegala vapen och att det krävs en ständig beredskap att vidta åtgärder på olika plan. Det internationella samarbetet är därvid självfallet viktigt. Utskottet konstaterar att, som framgått ovan, en omfattande översyn av vapenlagstiftningen har genomförts och ett flertal lagändringar föreslagits i syfte bl.a. att öka kontrollen av vapen. lämnar rapporter till regeringen om tillämpningen av vapenlagstiftningen och andra förhållanden av betydelse på vapenområdet. Utskottet utgår ifrån att regeringen noga följer utvecklingen på området och vid behov vidtar ytterligare åtgärder för att minska förekomsten av illegala vapen. Det finns enligt utskottet inte någon anledning för att nu ta initiativ till ytterligare sådana åtgärder. bör avslå motionerna Ju22, Ju385, Ju396, Ju400 och U386 i nu behandlade delar. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Skrotning av vapen, punkt 2 (m) av (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om skrotning av vapen. Därmed bifaller motionerna 2005/06:Ju21 yrkande 1, 2005/06:Ju22 yrkande 1 och 2005/06:Ju23 yrkande 1 och avslår proposition 2005/06:113 i denna del. På flera orter läggs polisstationer ned och öppettiderna för de stationer som finns är begränsade. Genom att frånta vapenhandlare och vapenreparatörer möjligheten att skrota vapen minskar tillgängligheten för dem som vill göra sig av med vapen på ett säkert och lagligt sätt betydligt. Det kan också med fog ifrågasättas om polisen skall belastas med ytterligare administrativa uppgifter. De poliser som trots allt finns på utsatta orter torde ha andra uppgifter att prioritera än att i första hand ta emot vapen för skrotning. Vi anser mot denna bakgrund att vapenhandlares rätt att ta emot vapen för skrotning bör kvarstå. Finns behov av en ökad kontroll finns andra alternativ än att frånta vapenhandlarna denna rätt. Ett sådant alternativ är formell licensiering av vapenhandel och reparation för att vapen skall få tas om hand för destruktion. Ett annat är att skärper sin kontrollverksamhet avseende tillstånden för vapenhandel samt vapenhandlarnas destruktionsverksamhet. Regeringens förslag att polismyndigheterna skall ha ensamrätt att ta emot vapen för skrotning bör mot denna bakgrund avslås av . Tillstånd för att få låna vapen, punkt 3 (m) av (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om tillstånd för att få låna vapen. Därmed bifaller motionerna 2005/06:Ju21 yrkande 2, 2005/06:Ju22 yrkande 2 och 2005/06:Ju23 yrkande 2 och avslår proposition 2005/06:113 i denna del. Enligt dagens regler skall den som lånar ett vapen ha tillstånd för att använda detsamma. Vapen får inte lånas ut till den som kan antas komma att missbruka det. Vi kan instämma i att det finns vissa risker vid utlåning av vapen, men vi ställer oss dock tveksamma till förslaget om lämplighetsprövning vid utlåning. Den föreslagna ordningen kommer att leda till en ökad administrativ börda för polisen. Polisen har en rad administrativa göromål som upptar tid från det rent polisiära arbetet att förebygga och utreda brott. Vi kan inte ställa oss bakom förslag som innebär ytterligare administrativa uppgifter för polisen. Propositionen bör avslås i denna del. Sekretess för uppgifter i vapenregistret, punkt 5 (m) av (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om sekretess för uppgifter i vapenregistret. Därmed bifaller motion 2005/06:Ju23 yrkande 4 och avslår proposition 2005/06:113 i denna del. I samband med införandet av sekretessbestämmelsen ansåg departementschefen att det var motiverat att införa ett sekretesskydd för uppgifter i polisens vapenregister i syfte att motverka att vapen kommer till brottslig användning. Slutsatsen i promemorian Förstärkt kontroll av vapen m.m. (Ds 2004:32) är att det inte finns tillräckliga skäl för att slopa sekretessen och att sekretessnivån med hänsyn till skaderisken är väl avvägd. Trots detta föreslår regeringen att sekretessen inte skall gälla längre. Enligt vår mening öppnar detta för att väsentlig information om ett mycket stöldbegärligt objekt kan komma att finnas tillgänglig för personer som kan missbruka denna i brottsligt syfte. bör därför avslå propositionen i denna del. Ljuddämpare på jaktvapen, punkt 8 (m, fp, c) av (), (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om ljuddämpare på jaktvapen. Därmed bifaller motionerna 2005/06:Ju21 yrkande 3, 2005/06:Ju22 yrkande 4, 2005/06:Ju269 och 2005/06:Ju546. Vapenlagens regler bör ändras på så sätt att ljuddämpare till jaktvapen i klass 1, som reducerar ljudstyrkan, skall betraktas som vapentillbehör och därmed undantas från tillståndsplikten. Även om ljuddämpare används till jaktvapen klass 1 kommer ett avlossat skott att höras på mycket långt håll, men det farliga ljud som skadar hörseln tas bort. En annan fördel med ljuddämpare är att rekylen minskar. Godkända ljuddämpare till jaktvapen i klass 1 skall vara utformade så att de inte kan användas till andra vapen. Någon ökad kriminell användning av dessa ljuddämpare kan därför inte förväntas. Dessutom innebär ett ökat användande av ljuddämpare att bullerstörningarna från skjutbanor som ligger i relativt nära anslutning till bebyggelse minskar. Det får ankomma på regeringen att vidta åtgärder som tillgodoser vad vi här anfört. Straffskärpning för vapenbrott, punkt 10 (m) av (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 10 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om straffskärpning för vapenbrott. Därmed bifaller motionerna 2005/06:Ju22 yrkande 6, 2005/06:Ju274 yrkande 1, 2005/06:Ju305 yrkande 3 och 2005/06:Ju435 yrkande 3 och bifaller delvis motion 2005/06:Ju274 yrkande 2. Det krävs ett flertal åtgärder för att minska möjligheterna för kriminella personer att få tillgång till illegala vapen. En sådan åtgärd är att skärpa straffet för vapenbrott. I sammanhanget kan nämnas att en allmän påföljdsreform som innebär att straffskalorna skall utnyttjas i sin helhet skulle innebära en straffskärpning även vad gäller vapenbrott. Det får ankomma på regeringen att låta utreda dessa frågor och återkomma till med förslag som tillgodoser vad vi här anfört. Vapenbrott på allmän plats m.m., punkt 11 (m, fp, kd, c) av (), (), (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 11 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om vapenbrott på allmän plats m.m. Därmed bifaller motionerna 2005/06:Ju305 yrkande 2, 2005/06:Ju435 yrkande 2 och 2005/06:Ju543 yrkande 7 i denna del. Det krävs ett flertal åtgärder för att minska möjligheterna för kriminella personer att få tillgång till illegala vapen. En fråga som därvid bör övervägas är om vapenbrott på allmän plats skall bedömas som grovt vapenbrott. Det får ankomma på regeringen att låta utreda denna fråga och återkomma till med förslag som tillgodoser vad vi här anfört. Förvaring av vapen, punkt 12 (m) av (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 12 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om förvaring av vapen. Därmed bifaller motion 2005/06:Ju225 och bifaller delvis motionerna 2005/06:Ju285 och 2005/06:Ju552. De bestämmelser med nya krav för vapenförvaring som infördes , liksom tillämpningen av dessa, har inneburit en skärpning jämfört med vad som gällde tidigare, vilket haft negativa konsekvenser för enskilda och ideella föreningar. Det finns också uppgifter som tyder på att vissa polismyndigheter har mildrat kraven på vapenförvaring i samband med utfärdandet av vapenlicenser. Det är mot denna bakgrund angeläget med en bred översyn av bestämmelserna. Det får ankomma på regeringen att göra en översyn av bestämmelserna om förvaring av vapen i enlighet med vad vi här anfört. Tillfällig vapenamnesti, punkt 13 (m, fp, kd, c, mp) av (), (), (), (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 13 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om tillfällig vapenamnesti. Därmed bifaller motionerna 2005/06:Ju20 yrkande 1 och 2005/06:Ju22 yrkande 3. En mängd åtgärder krävs för att minska antalet illegala vapen i . En av flera möjliga åtgärder är att införa en tidsbegränsad vapenamnesti. En sådan prövades . lämnades ett stort antal vapen och en stor mängd ammunition in till polisen. Det är nu dags att ånyo införa en tidsbegränsad vapenamnesti. Detta har också tillkännagivit för regeringen. Vi finner det anmärkningsvärt att regeringen ännu inte har vidtagit några åtgärder med anledning av tillkännagivandet. Det får ankomma på regeringen att återkomma till med ett förslag som tillgodoser vad vi här anfört. FN:s vapenprotokoll, punkt 14 (m, fp, kd, c) av (), (), (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 14 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om FN:s vapenprotokoll. Därmed bifaller motionerna 2005/06:Ju304 yrkande 2 och 2005/06:Ju387 yrkande 2 och bifaller delvis motionerna 2005/06:Ju385 yrkande 3 och 2005/06:Ju423 yrkande 2. Det är otillfredsställande att , efter att skrivit under vapenprotokollet, ännu inte har ratificerat det. Skälet härtill synes vara att EU-lagstiftning på området väntas. Det måste emellertid antas att FN:s vapenprotokoll är förenlig med kommande EU-lagstiftning - och vice versa. Ett flertal medlemsstater har också ratificerat protokollet. Mot denna bakgrund ter sig en ratificering av FN:s eldvapenprotokoll som följdriktig och önskvärd. Det får ankomma på regeringen att vidta åtgärder i enlighet med vad vi här har anfört. Åtgärder mot illegala vapen, punkt 15 (m, fp, kd, c) av (), (), (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 15 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om åtgärder mot illegala vapen. Därmed bifaller motion 2005/06:Ju22 yrkande 5 och avslår motionerna 2005/06:Ju385 yrkande 2, 2005/06:Ju396, 2005/06:Ju400 yrkandena 1 och 2 samt 2005/06:U386 yrkande 28. Det är troligt att många av de illegala vapen som finns i har smugglats in i landet. Det är viktigt att polisen och tullen ges tillräckliga resurser att bemöta vapensmuggling och vapenbrott samt att det sker ett ökat polisiärt samarbete över gränserna för att komma åt vapensmugglingen. Vi har tidigare, i andra sammanhang, föreslagit satsningar på såväl polisen som tullen, vilket skulle vara ett steg på vägen att åstadkomma en mer effektiv vapenkontroll. Det är viktigt att båda dessa aktörer ges tillräckliga resurser för att så skall kunna ske samt att samarbetet med andra länder utökas och intensifieras. Det får ankomma på regeringen att vidta åtgärder som leder till en mer effektiv vapenkontroll i enlighet med vad vi här anfört. Åtgärder mot illegala vapen, punkt 15 (v) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 15 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om åtgärder mot illegala vapen. Därmed bifaller motion 2005/06:Ju385 yrkande 2 och avslår motionerna 2005/06:Ju22 yrkande 5, 2005/06:Ju396, 2005/06:Ju400 yrkandena 1 och 2 samt 2005/06:U386 yrkande 28. En fråga som inte uppmärksammats i samband med översynen av vapenlagstiftningen är användningen av rättsekonomiska instrument, som avgifter, punktskatter, försäkringar med olika ansvarsgrader m.m. för att främja en ansvarsfull hantering av vapen i alla led. Man har inte genomfört en kostnadskalkyl på vad den olagliga hanteringen av lätta vapen innebär för samhället. Det är en huvudprincip att utövare eller bedrivare av aktiviteter eller verksamheter som medför eller kan medföra skador för samhället, också får bära kostnaderna av denna verksamhet, detta i avsikt att undvika att kostnader överlastas på samhället. Det är viktigt att en kostnadsanalys gällande aktiviteter med vapen kommer till stånd. Frågan bör utredas såsom ett led i främjandet av en ansvarsfull hantering av vapen. Det får ankomma på regeringen att låta utreda frågan och återkomma till med förslag som tillgodoser vad jag här anfört. Åtgärder mot illegala vapen, punkt 15 (mp) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 15 borde ha följande lydelse: