bet · GT01TU5 · 2006-05-16 00:00:00 — () anger i motion 2004/05:T315 att färdtjänsten är ett viktigt medel för att nå målet om att människor med funktionshinder i alla åldrar skall kunna delta i samhället på samma villkor som andra. Det förekommer dock oacceptabla skillnader mellan hur olika kommuner tillämpar lagstiftningen inom detta område. Enligt motionären är det därför nödvändigt med en effektivare tillsyn som vägleder kommunerna i deras tolkning av lagstiftning och andra föreskrifter samt utgör en instans dit enskilda kan vända sig med klagomål. () efterfrågar i motion 2004/05:T330 en över landet enhetligare bedömning av parkerings- och färdtjänstintyg, vilket skulle kunna uppnås genom prövning av en läkare eller ett läkarteam. Enligt motionärerna skulle ett sådant förfarande gynna de personer som är i störst behov av färdtjänst- och parkeringstillstånd, bl.a. genom att antalet felutskrivna tillstånd skulle minska och därigenom eliminera att tillstånden används som handelsvara. () anger i motion 2005/06:T359 att färdtjänsten i många kommuner fungerar utmärkt men att omfattning, tillgänglighet, avgifter m.m. varierar mellan kommunerna. Enligt motionären bör därför mer enhetliga och gemensamma regler övervägas. I motion 2005/06:So364 m.fl. (mp, -) förordas ett förenklat system för färdtjänst där brukaren betalar en avgift motsvarande kostnaden för kollektivtrafik alternativt vad det kostar att köra egen bil om ingen kollektivtrafik finns samt att alla som beviljats färdtjänst bör få resa fritt med kollektivtrafiken. Vidare anges att reglerna för riksfärdtjänst måste bli enklare och anpassas till individers behov (yrkande 4). Ett enigt trafikutskott har , senast i budgetbetänkandet för , angivit att färdtjänsten är ett prioriterat område samt att en väl fungerande färdtjänst enligt utskottets mening är en förutsättning för att det transportpolitiska målet om ett tillgängligt transportsystem skall kunna uppnås. Vidare angavs bl.a. att utskottet är medvetet om de problem som finns inom färdtjänstsystemet, exempelvis att man i tillämpningen av regelsystemet tenderar att bli okänslig för de speciella förutsättningar som färdtjänstbehövande har. Utskottet konstaterade mot denna bakgrund med tillfredsställelse att den särskilde utredare som på regeringens uppdrag utrett frågan lämnat förslag som behandlar de frågor utskottet uppmärksammat. Med hänvisning till frågans stora betydelse förutsattes att regeringen skyndsamt för lägger fram de förslag som är föranledda av utredningsarbetet och av vid tillfället behandlade motioner. Regeringen har till överlämnat förslag till ändringar i lagarna om färdtjänst och riksfärdtjänst. Förslaget bygger på den särskilde utredarens förslag men är av mer begränsad omfattning än utredningens, eftersom vissa av de frågor som utredningen behandlat enligt regeringen måste måste bli föremål för ytterligare överväganden innan slutlig ställning kan tas. Regeringen avser att återkomma till med sin bedömning under nästa . Enligt utskottets mening är regeringens förslag ett steg i rätt riktning. Genom den föreslagna bestämmelsen om att färdtjänst som anordnas skall vara av god kvalitet framhålls vikten av att de olika personalkategorierna inom aktuell verksamhet har hög kompetens och att det kontinuerligt sker en kunskapsutveckling. Bestämmelsen kommer därmed att påverka kvaliteten inom färdtjänsten i en positiv riktning. Denna fråga har även uppmärksammats i ett motionsyrkande, som enligt utskottets mening kan anses tillgodosett med vad som här anförts. Utskottet har i flera sammanhang betonat vikten av att barns särskilda behov måste beaktas särskilt vid olika åtgärder i transportsystemet samt att bör utgöra en utgångspunkt i detta arbete. Detta gäller inte minst inom trafiksäkerhetsområdet. Enligt utskottets mening är det angeläget att beakta detta perspektiv även vid utformningen av reglerna för färdtjänsten och riksfärdtjänsten. Utskottet ställer sig därför bakom regeringens förslag till förändringar av regelverket med innebörden att prövningen av ett barns ansökning när det gäller barnets svårigheter att förflytta sig skall göras i förhållande till sådana svårigheter för barn i motsvarande ålder utan funktionshinder. Regeringen uppmärksammar även frågan om begränsningar i antalet tillåtna resor med färdtjänst och lämnar förslag till förändringar med innebörden att resor som kan anses väsentliga får begränsas till antalet endast om det finns synnerliga skäl. Förslaget innebär att möjligheterna att begränsa antalet tillåtna resor inskränks. utgör det ett viktigt förtydligande av regelverket, vilket är angeläget mot bakgrund av att tillämpningen av dagens regelverk, enligt vad utskottet erfarit, varierar över landet. Utskottet ställer sig därför bakom regeringens förslag även i detta avseende. I ett antal motionsförslag krävs en harmonisering av färdtjänsten i hela landet. Enligt utskottets bedömning kommer här föreslagna förändringar bl.a. om införande av kvalitetsbegreppet i lagen om färdtjänst samt ett förtydligande med avseende på kommunernas möjligheter att begränsa antalet resor, att främja en utveckling i denna riktning. förutsätts vidare ha ett sektorsansvar för färdtjänsten och därmed ta ansvar för redovisning, analys och utvärdering av utvecklingen inom området. I detta ansvar ingår således att upppmärksamma eventuella skillnader i landet med avseende på tillämpningen av regelverket. Mot denna bakgrund anser utskottet inte att något riksdagsinitiativ om harmonisering av färdtjänsten är nödvändigt. Förslagen avstyrks därför. Förslag om att avgifterna för färdtjänst skall motsvara kostnaden för resor med kollektivtrafik har väckts i en motion. Utskottet vill med anledning av detta förslag påminna om att avgifterna enligt existerande regelverk skall vara skäliga och att de inte får överstiga tillståndsgivarens självkostnader. Detta förhindrar enligt utskottets mening att det uppstår så stora prisskillnader mellan de två trafikformerna att det därigenom och trots skillnaderna dem emellan skulle kunna hävdas att oskälighet eller diskriminering uppkommer. I en motion krävs att kommunerna kompenseras för ökade kostnader föranledda av lagförslaget. Utskottet delar regeringens bedömning i denna fråga, nämligen att vissa kommuner kan få marginellt ökade kostnader men inte av sådan omfattning att ett ekonomiskt tillskott är motiverat enligt den kommunala finansieringsprincipen. Slutligen vill utskottet understryka att motionsförslagen om ett förändrat regelverk med avseende på ledsagare, medresenär och individuella villkor för tillstånd till färdtjänst aktualiserar viktiga frågeställningar. Utskottet har stor förståelse för de skäl som i motionerna och i utredningen anförts för förändringar i denna riktning. Utskottet vill dock invänta regeringens aviserade redogörelse för sin bedömning i dessa frågor under nästa . Motionerna avstyrks följaktligen. Utskottet föreslår därför att antar regeringens lagförslag om färdtjänst och riksfärdtjänst. Lag om information till passagerare m.m. Utskottets förslag i korthet Utskottet har ingen erinran mot den av regeringen föreslagna lagen om information till passagerare m.m. bör därför anta regeringens lagförslag. Enligt regeringens bedömning har kollektivtrafikresenärer, inte minst de som reser med tåg eller buss, ett svagt rättsligt skydd vid förseningar och andra störningar i trafiken. Resenärernas ställning inom kollektivtrafiken behöver därför stärkas genom ett förbättrat konsumentskydd. har lämnat förslag till sådan civilrättslig lagstiftning. Enligt regeringens bedömning krävs det dock ytterligare utredning och fördjupade analyser av förhållandena inom de olika trafikslagen, exempelvis med avseende på vilka kostnadseffekter förslaget skulle få inom olika transportgrenar och hur konkurrensen dem emellan skulle komma att påverkas. Det handlar också om en avvägning mellan konsumenternas behov av information och ersättning samt deras berättigade intresse av tillgång till billiga resor. För att bibehålla och förstärka kollektivtrafikens attraktionskraft bland resenärerna är det emellertid viktigt att strävandena att förbättra villkoren för resenärerna inte skjuts . Regeringen föreslår därför att en offentligrättslig reglering införs, med innebörden att transportörer och trafikhuvudmän åläggs att ha ett system för att ersätta resenärer som drabbats av förseningar och andra störningar i trafiken samt att tillhandahålla tydlig och tillförlitlig information. Regeringen avser att utse en lämplig myndighet som skall följa upp och utvärdera hur lagen efterföljs samt, om det bedöms nödvändigt, lämna förslag på hur regleringen bör kompletteras. Enligt regeringens lagförslag skall transportörer ha en skyldighet att lämna tydlig och tillförlitlig information om sina transporttjänster och om sitt ersättningssystem. Till den som vill köpa en enskild resa skall transportören lämna information om resans pris, avgångs- och ankomsttid, sitt ersättningssystem samt om vem som skall utföra transporten eller del av den, om denne är någon annan än den som säljer transporten. Vid behov skall transportören också lämna information om möjligheterna för en funktionshindrad person att genomföra en viss resa. Resenären skall på begäran ges en utskrift av reseinformationen. Om det uppstår en försening eller annan störning i trafiken, skall transportören möjligt lämna information om förseningens eller störningens orsak, varaktighet och konsekvenser. De transportörer och trafikhuvudmän som omfattas av lagens bestämmelser skall även ha ett system för att lämna ersättning till passagerare som drabbas av förseningar eller andra störningar i trafiken. Lagen skall tillämpas på dem som utför transporter av passagerare i linjetrafik med buss enligt yrkestrafiklagen (1998:490) samt på dem som utför motsvarande trafik med tåg, tunnelbana eller spårvagn (transportörer). I de fall då trafiken organiseras av en trafikhuvudman enligt lagen (1997:734) om ansvar för viss kollektiv persontrafik, gäller lagens bestämmelser om transportör i stället huvudmannen, även om denne inte själv utför trafiken. Lagen gäller inte för den som utför trafik med museijärnvägsfordon eller annan liknande trafik. Lagen föreslås träda i kraft . Utskottet konstaterar i likhet med regeringen att kollektivtrafikresenärer, särskilt de som reser med tåg eller buss, har ett svagt rättsligt skydd vid förseningar och andra störningar i trafiken. Det finns därför skäl att stärka resenärernas ställning inom kollektivtrafiken genom ett förbättrat konsumentskydd. Enligt utskottet är detta en angelägen åtgärd i syfte att förbättra kollektivtrafikens attraktionskraft och därmed även möjligheterna att uppnå de tranportpolitiska målen, med hänsyn till kollektivtrafikens fördelar ur ett miljö- och trafiksäkerhetsperspektiv. Utskottet föreslår mot denna bakgrund att antar det av regeringen framlagda lagförslaget om information till passagerare m.m. Utskottets förslag i korthet Med hänvisning till tidigare riksdagsbehandling avstyrker utskottet två motionsförslag om införandet av samt ett motionsförslag om förarbevis för snöskoter. Jämför reservation 40 (m). Angående förarbevis för snöskoter föreslår m.fl. (m) i motion 2005/06:T26 att de som haft rätt att köra snöskoter eftersom de tagit körkort men fått inkallat körkort, bör återfå denna rätt som de återfår körkort, samt att det bör vara möjligt att framföra skoter i turistsammanhang utan krav på sådant förarbevis (yrkande 4). och (båda c) föreslår i motion 2004/05:T232 att införs året om. Enligt vad som anförs innebär dagens omställning mellan sommar- och ett antal olägenheter, exempelvis att alla klockor måste ställas om samt att de som av någon anledning inte uppmärksammat omställningen kommer för sent eller för tidigt till olika aktiviteter. Vidare anförs att ett införande av skulle ha en gynnsam effekt på folkhälsan eftersom fler då kan tillgodogöra sig ytterligare en ljus timme under den mörka delen av halvåret. Samma förslag framförs i motion 2005/06:T276 av och (båda c). Frågan om förarbevis för snöskoter vid återkallat och återfått körkort behandlades av utskottet i betänkande 2002/03:TU4 Trafiksäkerhet. Utskottet konstaterade att den som återfått ett återkallat körkort som ursprungligen utfärdats tidigare än har rätt att framföra de fordon som körkortet ger behörighet till, men inte rätt att köra snöskoter. Eftersom de krav som ställs för erhållandet av olika körkortsbehörigheter är högre än de krav som ställs för erhållandet av förarbevis för terrängskoter, ansåg utskottet att även rätten att framföra terrängskoter borde återgå till föraren samt att regeringen därför bör återkomma med förslag till om hur denna regel kan förändras i syfte att uppnå det som efterlystes i motionerna. Mot denna bakgrund föreslog utskottet ett tillkännagivande, som fann medgivande, om vad utskottet anfört om rätten att återfå möjligheten att köra terrängskoter efter återkallelse av körkort. Frågan om behörighet för terrängskoter har därefter blivit föremål för utredning och ett förslag presenterades . Förslaget har remissbehandlats. Enligt vad utskottet erfarit pågår nu beredning av frågan inom . Ytterligare initiativ från är därmed inte erforderliga. Motionsförslaget avstyrks följaktligen. Motionsförslag om att låta bestå har behandlats av tidigare. sade sig (bet. 2001/02:KU34) dela uppfattningen att det är ett gemensamt intresse för hela gemenskapen att samma datum och klockslag gäller för sommartidens början och upphörande. Givetvis skulle hela unionen kunna bestämma sig för att ändra sin normaltid så att den stämmer överens med nuvarande och att behålla den . fann dock ingen anledning till några tillkännagivanden enligt motionerna och avstyrkte dem. anslöt sig till förslag. har därefter i betänkande 2002/03:TU3 Transportpolitik behandlat ett likartat förslag om att permanenta och ansett att tidigare beslut alltjämt bör gälla. I betänkandet erinrades om en bestämmelse i EU-direktivet enligt vilken systemet med gemensam skall följas upp genom en rapport. Denna skall i sin tur vara grundad på rapporter från medlemsländerna. Utskottet utgick från att regeringen följde frågan i och lämnade en redovisning till inför rapporteringen till kommissionen. Mot denna bakgrund avstyrktes motionsförslaget. Utskottets uppfattning vann kammarens gillande. Utskottet finner inte heller anledning att frångå tidigare ställningstaganden när det gäller regleringen av . bör därför avslå motionerna. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Transportpolitikens mål, punkt 1 (m, fp, kd, c) av (), (), (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om transportpolitikens mål. Därmed bifaller proposition 2005/06:160 punkt 4 och motion 2004/05:N11 av m.fl. (c, m, fp, kd) yrkande 12. En väl fungerande infrastruktur är av avgörande betydelse för tillväxten i hela landet och inte minst för turismen. Priser på flyg- och tågresor spelar en viktig roll om mer avlägsna resmål skall ha möjlighet att få underlag till en lönsam turistnäring. Turismen som näringssektor missgynnas av Rikstrafikens beräkningar av stöd till olika flygplatser. Vid beräkningar av stöden räknas turister bort från underlaget, vilket uppenbart slår hårt mot små flygplatser med hög andel turister bland resenärerna. Vägarnas standard betyder också mycket, speciellt det finmaskiga nätet av enskilda vägar. Det kan även handla om infrastrukturen som ger turism, exempelvis cykelleder på landsbygden. Vi anser därför att turismutveckling bör vägas in vid planering av infrastrukturinvesteringar. Det finns inget skäl att behandla turistbranschen så styvmoderligt som sker. Med hänvisning till det anförda anser vi att målstrukturen för transportpolitiken bör utvidgas med ytterligare ett delmål för att främja en fortsatt utveckling av turismen. Detta bör ge regeringen till känna Därmed bifalls motion 2004/05:N11 (c, m, fp, kd) yrkande 12. Transportpolitikens principer och styrmedel, punkt 2 (m, fp, kd, c) av (), (), (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om transportpolitikens principer och styrmedel. 2004/05:T468 av m.fl. (fp) yrkande 9, 2005/06:T26 av m.fl. (m) yrkande 1, 2005/06:T497 av m.fl. (m) yrkande 3 och 2005/06:T559 av m.fl. (fp) yrkande 10 och avslår proposition 2005/06:160 punkt 5 och motionerna 2004/05:T359 av m.fl. (v) yrkande 2, 2005/06:T212 av m.fl. (fp, m, kd, c) yrkande 1, 2005/06:T262 av (), 2005/06:T296 av m.fl. (mp, -) yrkande 6 och 2005/06:T329 av m.fl. (v) yrkande 2. Ett transportsystem med ökat inslag av marknadsmekanismer kan bidra till mer effektiva transporter. Vi anser att konkurrensneutralitet bör råda mellan transportslagen utifrån principen att infrastrukturens avgifter skall baseras på samhällsekonomiska marginalkostnader. En förutsättning för detta är att såväl konkurrens som samverkan mellan olika transportslag främjas i utformningen av regler, skatter och avgifter. I detta måste även trafikens negativa påverkan på miljön beaktas. Enligt vår mening bör de transportpolitiska principerna därför justeras och utvecklas med utgångspunkt från vad som här anförts. Detta bör ge regeringen till känna. Därmed bifalls motionerna 2004/05:T468 (fp) yrkande 9, 2005/06:T26 (m) yrkande 1, 2005/06:T497 (m) yrkande 3 och 2005/06:T559 (fp) yrkande 10. Utgångspunkter för trafikens kostnadsansvar och kilometerskatt, punkt 3 (m, fp, kd, c) av (), (), (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om utgångspunkter för trafikens kostnadsansvar och kilometerskatt. 2005/06:T31 av m.fl. (kd, m, fp, c) yrkande 10. Ett internationellt perspektiv måste vara en utgångspunkt vid utformningen av skatte- och avgiftspolitiken inom transportområdet, annars ges de svenska transportörerna inte möjlighet att konkurrera med utländska aktörer på lika villkor. En harmonisering inom EU av dessa skatter är därför angelägen, med inriktningen att inte ges konkurrensnackdelar. I sammanhanget vill vi påminna om Godstrafikdelegationens resonemang om att en högre skattenivå i ett land kan innebära att verksamheten flyttas till andra länder med lägre skatter, vilket ur ett globalt perspektiv kan leda till ökade utsläpp. Vi anser mot denna bakgrund att en eventuell kilometerskatt måste kombineras med en nedsättning av skatterna för åkerinäringen, så att det totala skatteuttaget inte ökar. Detta bör ge regeringen till känna. Därmed bifalls motion 2005/06:T31 (kd, m, fp, c) yrkande 10. Banavgifter, punkt 4 (m) av (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om banavgifter. 2004/05:T464 av m.fl. (m) yrkandena 9 och 10 samt 2005/06:T264 av () yrkande 3. finansieras kostnaderna för järnvägsinfrastrukturen i huvudsak över statsbudgeten. satsar staten på järnvägens infrastruktur, medan tågbolagen betalar i banavgifter. Det innebär att av kostnader för investeringar, underhåll och drift m.m. täcks av trafikavgifter. Vi anser att järnvägstrafiken i högre grad bör täcka sina egna kostnader. Drift och underhåll bör därför i ökad utsträckning finansieras med banavgifter. Vi vill även uppmärksamma att det inte finns några fastlagda principer för den finansiering som kräver av företag för s.k. stickspår och att Banverkets prissättning i detta avseende i vissa fall varit oskälig och motverkar effektiva och miljömässiga transportlösningar. Vi anser att dessa avgifter måste vara rimliga. Att belasta stickspår till industrin med fasta årsavgifter motverkar syftet med en ökad andel godstransporter på järnväg. Banavgifter för stickspår måste i likhet med övriga järnvägsspår belastas med rörlliga kostnader när spåren används Detta bör ge regeringen till känna. Därmed bifalls motion 2004/05:T464 yrkandena 9 och 10. Farledsavgifter, punkt 5 (m, fp, kd, c) av (), (), (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om farledsavgifter. 2004/05:T236 av och (båda m), 2004/05:T292 av () yrkandena 1 och 2, 2004/05:T297 av () yrkandena 1-3, 2004/05:T321 av m.fl. (m) yrkande 4, 2004/05:T459 av m.fl. (kd) yrkande 12, 2004/05:T460 av m.fl. (kd) yrkande 3, 2004/05:T468 av m.fl. (fp) yrkandena 26 och 27, 2005/06:T31 av m.fl. (kd, m, fp, c) yrkandena 7 och 8, 2005/06:T332 av m.fl. (m) yrkande 5, 2005/06:T479 av () yrkandena 1-3, 2005/06:T559 av m.fl. (fp) yrkandena 29 och 30, 2005/06:T608 av m.fl. (kd) yrkande 12 och 2005/06:T611 av m.fl. (kd) yrkande 3 och 2004/05:T292 av () yrkande 3, 2004/05:T296 av m.fl. (m, fp, kd, c), 2004/05:T444 av () yrkande 2, 2004/05:T483 av och (båda s), 2004/05:T503 av m.fl. (v) och 2005/06:T596 av (). Vår ambition är att öka sjöfartens andel av det totala transportarbetet. Detta är en av de viktigaste åtgärderna i arbetet med att minska transportsystemets negativa miljöpåverkan. För att uppnå en sådan utveckling är det nödvändigt att sjöfarten inte missgynnas jämfört med andra transportslag. Det är därför orimligt att handelssjöfarten genom farledsavgifterna belastas med exempelvis kostnaderna för isbrytning, som är att betrakta som ett regionalpolitiskt åtagande. Detta har påpekats i ett antal sammanhang, exempelvis i Godstransportdelegationens slutbetänkande. Ytterligare ett exempel är kostnaderna för sjöräddning med helikopter, som i huvudsak föranleds av fritidsbåtstrafik. Vi vill även lyfta fram ett av flera exempel på en situation där sjöfarten missgynnas av dagens avgiftssystem. Det handlar om att trafiken över ges fördelar som hamnar belastas av farledsavgifter, vilket innebär att konkurrensen mellan de olika transportslagen snedvrids. Detta bör ge regeringen till känna. Därmed bifalls motionerna 2004/05:T236 (m), 2004/05:T292 (m) yrkandena 1 och 2, 2004/05:T297 (kd) yrkandena 1-3, 2004/05:T321 (m) yrkande 4, 2004/05:T459 (kd) yrkande 12, 2004/05:T460 (kd) yrkande 3, 2004/05:T468 (fp) yrkandena 26 och 27, 2005/06:T31 (kd, m, fp, c) yrkandena 7 och 8, 2005/06:T332 (m) yrkande 5, 2005/06:T479 (kd) yrkandena 1-3, 2005/06:T559 (fp) yrkandena 29 och 30, 2005/06:T608 (kd) yrkande 12 och 2005/06:T611 (kd) yrkande 3. Kostnader för sjö- och luftfartsskydd, punkt 6 (m) av (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om kostnader för sjö- och luftfartsskydd. 2004/05:T464 av m.fl. (m) yrkande 3. Vi anser att den utökade säkerhetslagstiftningen för flygplatser och hamnar aktualiserar två principiellt viktiga frågeställningar. För det första måste övriga berörda länders finansieringsmodeller beaktas så att snedvridningar av konkurrenssituationen undviks. För det andra bör en diskussion föras om gränsdragningar mot vad som är att betrakta som skyddsinsatser och som bör bekostas av staten. Denna andra fråga är främst intressant vad gäller kostnader för personal som utför uppgifter som närmar sig det polisiära ansvaret. Målet för de terrorhandlingar som skyddsinsatserna syftar till att minimera är inte i första hand de enskilda passagerarna och farkosterna: de tjänar snarare som medel. Målet är det demokratiska samhället. I takt med att regleringar syftande till att öka säkerheten införs inom alltfler områden finns det anledning att fråga sig om detta skydd inte bör vara en naturlig del av det skydd varje stat bör hålla sina medborgare med.