bet · GT01UU10 · 2006-04-25 00:00:00 — Som utskottet redovisat i betänkande 2004/05:UU10 presenterade kommissionen ett dokument om de strategiska målen för (KOM/2005/12). I kommissionens strategiska mål för 2005-2009 framhålls att EU måste göra sin röst hörd i världen. Vidare, vilket utskottet redovisade i betänkandet, framhölls i kommissionens strategiska mål att unionens politiska inflytande i större utsträckning bör motsvara dess ekonomiska vikt. För att lyckas med detta måste unionen nå större politisk samstämmighet i sina relationer med omvärlden, vilket innebär samstämmighet i olika delar av utrikespolitiken, samstämmighet mellan EU:s interna och externa politik och samstämmighet mellan EU:s och medlemsstaternas bilaterala åtgärder. Om Europeiska unionen i större utsträckning vill närvara och utöva inflytande på den internationella arenan måste den tala med en röst och verka för en gemensam ståndpunkt. Likaså är dess inflytande beroende av dess förmåga att upprätta samstämmiga och effektiva förbindelser med centrala partner, vilket i synnerhet gäller de transatlantiska förbindelserna. EU måste hålla fast vid att effektiv multilateralism är det bästa sättet att samarbeta med globala partner. Utskottet uttryckte stöd för dessa uppfattningar i nämnda betänkande. Såvitt gäller motionsledes framförda krav på EU:s utrikes- och säkerhetspolitik som har att göra med det framförhandlade konstitutionella fördraget för EU kan utskottet hänvisa till ett tidigare avsnitt i detta betänkande där den nuvarande situationen för det konstitutionella fördraget för EU har kommenterats. Utskottet vill, vilket utskottet också gjort i betänkande 2005/06:UU18, framhålla att ett fortsatt fördjupat euroatlantiskt säkerhetssamarbete är av grundläggande betydelse för att hantera konflikter i och dess närhet. Nato har, liksom EU och , stor betydelse för säkerheten i . samverkan med Nato på , samt inom ramen för EAPR och PFF, är ett uttryck för den vikt vi fäster vid Natos roll som militär krishanterare. På samma sätt är samverkan mellan , för europeisk del inom ramen för den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken (ESFP), ett viktigt instrument för att utveckla den europeiska krishanteringsförmågan. Utskottet vill betona att en grundförutsättning för utvecklingen av en europeisk säkerhets- och försvarspolitik är att EU, förutom att bygga upp en krishanteringsförmåga, etablerar en närmare samarbetsrelation till Nato. Flera viktiga krishanteringsinsatser inom ramen för den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken (ESFP) har påbörjats. Utskottet noterar med tillfredsställelse att såväl EU:s militära krishanteringsinsats, "", som inleddes i , som krishanteringsinsatsen "", som inleddes i Bosnien och , sker i enlighet med de s.k. plus-arrangemangen. Utskottet vill framhålla att en grundtanke bakom denna ståndpunkt är att EU inte skall utveckla en egen kapacitet med militära högkvarter, ledningssystem m.m., som skulle kunna utgöra en dubblering och konkurrerande struktur i förhållande till Nato. Arbetet med att förbättra unionens förmåga att bedriva såväl militär som civil krishantering har fortsatt. Unionen är också, vilket framgått av utskottets betänkande 2005/06:UU9 Internationell terrorism, starkt engagerad i kampen mot terrorismen. Det är utskottets uppfattning att EU i kraft av sina insatser för att skapa säkerhet och stabilitet ute i världen även bidrar till att göra livet tryggare för medborgarna inom unionen. Utskottet anser att det finns behov av att använda ESFP för att bidra till fred och säkerhet utanför EU:s gränser. De nuvarande förmågemålen, EU Headline 2003, utgår från Kosovokrisens krav på förmåga att ingripa. Målen skall vara realiserade . definierar inriktningen av den fortsatta utvecklingen av EU:s krishanteringsförmåga och en viktig del i detta är etableringen av snabbinsatsstyrkor. EU:s nuvarande snabbinsatsförmåga består i sak av löften från medlemsstaterna om att tillskjuta resurser till insatser när så behövs. För att öka förmågan har beslutat att EU skall utveckla en självständig förmåga till snabbinsatser, vilka består av på förhand identifierade och interoperabla förband som skall kunna stödja FN och lösa alla typer av Petersbergsuppgifter, inklusive stridsuppgifter i höga konfliktnivåer. Detta utgör kärnan i förslaget om strukturerat samarbete som förhandlats fram inom ramen för . har varit en aktiv och bidragande part i den här beskrivna utvecklingen. Utskottet konstaterar även att solidariskt avser att bidra till EU:s krishanteringsförmåga. En snabbinsatsstyrka bestående av soldater från , , och skall etableras under svensk ledning. Denna styrka skall stå färdig 2008. Utskottet menar att de kapaciteter, såväl civila som militära, som utvecklas inom ramen för ESFP skall ses som ett stöd till EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik i syfte att stärka EU:s roll på den internationella arenan vad gäller konfliktförebyggande och krishantering. Samarbetet inom ESFP är mellanstatligt. Samtliga medlemsstater i EU har, enligt fördraget, rätt att fullt ut delta i EU:s krishanteringsinsatser, men det finns ingen skyldighet att delta. Det ankommer på varje medlemsstat att avgöra om, och i så fall i vilken omfattning, staten i fråga vill göra så. fattar i varje enskilt fall och i enlighet med svensk lag beslut om medverkan i en krishanteringsinsats. Internationella fredsfrämjande insatser vilar på principer. Enligt skall beslut om fredsframtvingande insatser, dvs. sådana insatser som kan innebära våldsanvändning utöver vad som kan anses vara självförsvar, fattas av . Den europeiska grannskapspolitiken (ENP) Samarbetet över EU:s yttre gränser, såväl österut som söderut mot , har tidigare reglerats (och regleras alltjämt) dels genom partnerskaps- och samarbetsavtalen (PSA) i östlig riktning och Europa-Medelhavsavtalen (Barcelonaprocessen) i sydlig riktning, dels genom ett antal olika instrument, t.ex. Interreg, Phare, Tacis, Cards och . Omvandling av ekonomin och frihandel är centrala delar i Medaprogrammet. I det ekonomiska och finansiella partnerskapet inom ramen för Barcelonaprocessen skall länderna också skapa ett område av gemensamt välstånd genom att fram successivt upprätta ett frihandelsområde både mellan EU och partnerländerna, och mellan partnerländerna själva. Samtliga dessa instrument, vars syfte är att främja gränsöverskridande projekt i olika former, har sina egna respektive förordningar som anger vilka projekt som skall prioriteras och hur de skall genomföras. Med den europeiska grannskapspolitiken (ENP) avser unionen att få till stånd en större enhetlighet av regelverken för dessa olika former för samverkan. Utskottet välkomnar EU:s strävan att genom ENP undvika alltför skarpa politiska och ekonomiska skiljelinjer i i kölvattnet av utvidgning. Att det tämligen brokiga regelverk som har reglerat det gränsöverskridande samarbetet nu möjligtvis kan komma att bli enhetligare är också lovvärt. Icke desto mindre anser utskottet att det finns ett antal frågetecken och problem med den europeiska grannskapspolitiken som förtjänar att diskuteras. Grannskapspolitiken omfattar de länder som gränsar till unionens medlemsstater eller till , och , dvs. , , , , , , , , , , , den palestinska myndigheten, , , och . Med har EU ett fördjupat samarbete inom fyra samarbetsområden. Utskottet har i denna del tagit del av faktapromemorior 2004/05:FPM73 Europeiska grannskaps- och partnerskapinstrumentet och 2005/06:FPM21 Europeisk grannskapspolitik, kring vilka utskottet även begärt särskilda föredragningar. Utskottet har också i tidigare betänkanden behandlat den europeiska grannskapspolitiken (t.ex. i betänkandena /05:UU10 och 2004/05:UU12). Utskottet vill understryka vikten av att regeringen framgent inom EU förmår garantera ett genuint politiskt och ekonomiskt engagemang från unionens sida för länderna i EU:s östra närområde och konstaterar att kommissionen i ett meddelande framlagt förslag om hur grannskapspolitiken skall implementeras och utvecklas (KOM/2005/1521). Utskottet noterar att någon faktapromemoria från inte utarbetats med anledning av detta meddelande från kommissionen. Såväl politiken för det utökade , , som den nya grannskapspolitiken har haft som uttalat mål att erbjuda ett alternativ till medlemskap i unionen snarare än att utgöra en väg till anslutning, vilket också bekräftas i ovan nämnda meddelande. Utskottet anser, i kontrast till denna linje, att EU:s politik i förhållande till grannländerna , och bör innehålla ett medlemskapsperspektiv. Enligt unionsfördragets artikel 49 får varje stat som respekterar de grundläggande principer som anges i fördragets artikel 6.1 ansöka om att bli medlem i unionen. Denna princip bör gälla också för EU:s östliga grannstater. Denna utskottets uppfattning framfördes också vid EU-kommissionären besök i . Med vad som ovan anförts anser utskottet att de frågor som motionerna väckt är besvarade och avstyrker därmed motionerna2004/05:U319 (mp)yrkandena 1-5, 8 och 12, 2005/06:U7 (mp) yrkandena 2 och 5, 2005/06:U289 (m) yrkande 1, 2005/06:U290 (m) yrkande 28, 2005/06:U338 (fp) yrkandena 9-11, 2005/06:U384 av (kd) yrkande 10 samt 2005/06:U386 (mp, -) yrkande 3. EU:s bilaterala och regionala förbindelser Den nordliga dimensionen och regionalt samarbete i norra Utskottet menar att EU:s politik för den nordliga dimensionen är ett exempel på ett lyckat samarbete över EU:s yttre gränser. Politiken omfattar det geografiska området från i väst till och med nordvästra i öst, från Barents och hav i norr till i syd. Politiken omfattar EU:s medlemsstater samt tre partnerländer, , och . 2004 omfattande bl.a. de fyra Östersjöstaterna , , och , innebär att den nordliga dimensionens betydelse har ökat. Utskottet har begärt och fått en föredragning om den nordliga dimensionen av företrädare för . Den andra handlingsplanen för unionens politik för den nordliga dimensionen (ND) sträcker sig till . Utskottet anser att en av de viktigaste förändringarna är att , och inträder som fullvärdiga och jämställda medlemmar. Förutsatt att enighet kan nås om den nya politiken och dess innehåll borde det därmed skapas goda förutsättningar för än mer utvecklade förbindelser mellan EU och nordvästra , vilket i sin tur ger möjligheter till konkret samarbete med . Enligt utskottets mening kan politiken för den nordliga dimensionen i mångt och mycket förutses bli ett regionalt uttryck för samarbetet inom de fyra gemensamma områdena mellan och . Andra viktiga aktörer i sammanhanget är de regionala råden i norra , (Östersjöstaternas råd) BEAC (), Nordiska minsterrådet () samt (). EU:s engagemang för regionalt samarbete i visas genom kommissionens deltagande i Östersjöstaternas råd () och i (). Vid utrikesminstermötena deltar normalt både EU-ordförandeskapet och kommissionen. Utskottet begär normalt föredragningar inför minister- och toppmöten i . var också, genom en inbjudan till talman, representaterad genom en tjänsteman vid i . De politiska förhållandena i präglas av president auktoritära maktutövning. För att utöva påtryckning på diktaturen i har EU bl.a. infört visumrestriktioner för medlemmar av regimen, som EU stöder det civila samhället och demokratiseringsprocessen i landet. I planeringen av den nya grannskapspolitiken har EU vid uttalat ambitioner att utöka samarbetet med om landet genomför nödvändiga reformer för demokrati och mänskliga rättigheter. Utskottet delar det starka missnöje som EU har uttalat över att än en gång genomfört ett val som inte kan anses vara fritt och rättvist. En av utskottets ledamöter deltog i valövervakningen. Utskottet, som kan dela den skarpa kritik som uttalat, anser det angeläget att EU undersöker möjligheterna att vidta åtgärder mot dem som bedöms vara ansvariga för valfusket och fortsätter att stödja det civila samhället i och verka för en demokratisering. Sanktioner av nu nämnda slag är dock trubbiga instrument, varför det är viktigt att framhålla att ekonomiska och andra straffåtgärder som eventuellt införs inriktas på presidenten och hans närmaste krets. Enligt utskottets mening kan det anses vara ett viktigt steg framåt för de demokratiska krafterna i att oppositionen i stor utsträckning har lyckats samlas för demonstrationer i , trots allvarliga hot om repressalier. Det är dock med oro som utskottet tagit del av information om att säkerhetsstyrkor misshandlat och gripit demonstranter som försökt utöva sina politiska rättigheter. Utskottet konstaterar att är en av de största bilaterala biståndsgivarna till . Utskottet välkomnar detta stöd och anser att det utgör ett viktigt bidrag till framväxten av ett demokratiskt och pluralistiskt vitryskt samhälle. Utskottet välkomnar att öppnade ett sektionskontor i huvudstaden . Detta, som är en del av ambassaden i , har stärkt den svenska diplomatiska närvaron i landet och har underlättat möjligheterna att följa situationen i samt ökat kontakterna och samarbetet med det vitryska samhället. Som framgår av utrikesministerns svar på fråga 2005/06:1238 är det regeringens målsättning att upprätta en fullvärdig ambassad i så snart resursläget så medger. Europeiska kommissionens stöd till kanaliseras genom Tacisprogrammet och European Initiative for Democracy and Human Rights (EIDHR) samt genom budgetposten "Decentraliserat samarbete". Tacisprogrammet kräver en överenskommelse med de vitryska myndigheterna medan det för de två sistnämnda programmen inte krävs något godkännande från myndigheterna, vilket möjliggör stöd till det civila samhället och demokratistärkande åtgärder. Genom de två sistnämnda programmen finansieras viktiga medieprojekt, som omfattar radio- och TV-sändningar (samt journalistutbildning) till . EIDHR bidrar också till finansieringen av i . EU:s relationer med är, som nämnts, fortsatt ansträngda och har inte förbättrats av det genomförda valet. EU protesterade dock regelbundet mot bristen på demokratisk utveckling och respekt för de mänskliga rättigheterna i landet. Utskottet noterar att fortsatt driver frågan om vikten av att EU ökar engagemanget, vilket är begränsat både till åtgärder och till närvaro, i . Utskottet anser att EU bör intensifiera stödet till en demokratisk utveckling i landet och fortsätta stödja det civila samhället. Utskottet noterar att relationerna mellan och främst fokuserade på samarbetet inom ramen för den europeiska grannskapspolitiken och den handlingsplan för samarbetet som antogs . Handlingsplanen kompletterar partnerskaps- och samarbetsavtalet och konkretiserar innehållet i samarbetet mellan och . Innan handlingsplanen hade hunnit antas inträffade den s.k. revolutionen i . Detta ledde till att rådet , som den tidigare framförhandlade handlingsplanen antogs, också antog slutsatser med åtgärder i form av ett tiopunktsprogram för att ytterligare stärka samarbetet. hölls ett toppmöte mellan och . Vid toppmötet noterades särskilt de framsteg som ägt rum i relationerna . EU aviserade även att avsågs få marknadsekonomisk status i antidumpningssammanhang. Vidare välkomnade EU den positiva utvecklingen i vad gäller ett förbättrat medieklimat liksom ansträngningarna inom demokrati, rättssamhälle och respekt för de mänskliga rättigheterna. underströks behovet av fortsatta framsteg i . Utskottet ser positivt på att genomförde fria och rättvisa val, vilket visar att lever upp till den revolutionens ambition att förändra till ett genuint demokratiskt land. Utskottet delar den bedömning att stora politiska och ekonomiska utmaningar väntar och välkomnar därför statsminister tydliga uttalande efter valet om att regeringen har beredskap att bistå i detta arbete och utveckla de redan goda bilaterala kontakterna och samarbetet med . Utskottet har tidigare i detta betänkande lyft fram västra . Utskottet konstaterar att länderna på västra i olika takt tagit viktiga steg i närmandet mot EU även om vägen till ett EU-medlemskap för länderna ännu är mycket lång och kommer att ställa stora krav på kraftfulla åtgärder, politisk vilja och omfattande resurser. Av särskild vikt är den process som skall avgöra Kosovos framtida status. Den processen inleddes genom utnämnandet av till FN:s särskilda sändebud . Utskottet, som kunnat diskutera processen med president , menar att EU har en viktig roll i de internationellt ledda förhandlingarna om Kosovos framtida status eftersom unionen, när frågan är avgjord, kommer att behöva ta ett större ansvar . Enligt utskottet bör EU:s framtida roll i Kosovo ha fokus på bl.a. institutionsbyggande, stärkande av den politiska och institutionella stabiliteten samt säkra att de lokala myndigheterna tar ett direkt ansvar för Kosovos administration. EU:s relationer med länderna i (, , , och ) har utvecklats, och EU har ingått partnerskaps- och samarbetsavtal med alla länderna. Avtalen med och har dock ännu inte ratificerats av samtliga medlemsstater. EU:s insatser i har efterhand ökat och uppgick de till ca . En särskild representant för har utsetts och den politiska dialogen med de fem länderna har utvecklats. samarbete med länderna i södra , dvs. , och , inriktar sig på att främja fred, stabilitet och ekonomisk utveckling. Målet är att stödja en utveckling som grundar sig på självständiga, suveräna stater byggda på demokrati, marknadsekonomi och respekt för de mänskliga rättigheterna. Det svenska bilaterala samarbetet med de tre länderna i södra håller långsamt på att byggas upp. Handelskontakterna är dock ännu relativt begränsade. beslutade regeringen om en ny samarbetsstrategi för länderna i södra för . Det övergripande syftet med strategin är att skapa förutsättningar för fattiga människor att förbättra sina levnadsvillkor och att främja respekten för mänskliga rättigheter. Samarbetet inriktas på att stärka demokratin, öka respekten för mänskliga rättigheter och insatser för att främja hållbar ekonomisk utveckling. Ett jämställdhetsperspektiv skall integreras i samarbetet. Stödet till och kommer att uppgå till 10 miljoner respektive med inriktning på demokrati och mänskliga rättigheter. Strategin omfattar även en regional komponent för att främja konfliktlösning och kontakter över gränserna. Mot bakgrund av det ökade engagemanget har Sida tidigare öppnat ett kontor i , . EU:s samarbete med , och har efter hand utvecklats. EU har ingått partnerskaps- och samarbetsavtal med de tre länderna och de har, vilket har framgått i ett tidigare avsnitt i detta betänkande, inkluderats i EU:s grannskapspolitik (ENP). Rådet har också antagit slutsatser om relationerna med , och som innebär att EU skall öka sin aktivitet i södra . Dialogen med de tre länderna skall utökas liksom den politiska dialogen om regionen med , , och . Utskottet välkomnar att EU, i samarbete med regionens länder och andra internationella organisationer, skall stödja ansträngningarna att förebygga och lösa konflikter i regionen samt bidra till återuppbyggnad. Unionen skall även fortsättningsvis uppmärksamma de grundläggande frågorna om demokrati, pressfrihet och respekten för de mänskliga rättigheterna i regionens länder. Mot bakgrund av det ökade engagemanget har EU utsett en speciell representant för regionen. Utskottet noterar att EU:s insats till stöd för rättssektorn i () avvecklades . Viss personal har överförts från insatsen till kontoret för EU:s särskilde representant () för södra för att på så sätt ge fortsatt stöd till rättsväsendet. Inom har det också skapats en grupp för gränsfrågor. Som ett resultat av en förfrågan från den georgiska regeringen, efter det att stängt sin gränsobservatörsinsats tidigt 2005, beslutade EU att genom en sådan grupp stödja reformen av den georgiska gränsmyndigheten, rådge de lokala gränsvakterna och följa situationen vid gräns. Utskottet noterar att en av gränsstödsgruppens nio experter är svensk och välkomnar gruppens viktiga arbete. Vid i gjorde medlemsländerna ett antal åtaganden, bl.a. inom ramen för för att minska konventionella vapen i . åtog sig vid toppmötet att dra tillbaka sina trupper från och , varför dessa åtaganden återfinns i protokollen från toppmötet. Istanbulåtagandena innebar att två av baser skulle stängas och att förhandlingar om de två återstående skulle genomföras . EU har en uttalad ambition att föra en dialog om de frusna konflikterna inklusive uppfyllande av Istanbulåtagandena med . Inom tar EU-länderna gemensamt upp vikten av ett ryskt trupptillbakadragande och uppfyllande av Istanbulåtagandena och har regelbundet tagit upp detta i permanenta råd. Utskottet har också inhämtat att vid i tog upp frågan i sitt nationella anförande, liksom vid bilaterala kontakter med . Det kan också framhållas att och i ett bilateralt avtal kom överens om trupptillbakadragande av de återstående baserna i , vilket får betraktas som ett framsteg även om det kan beklagas att inte uppfyllt Istanbulåtagandena. Utskottet vill också peka på att (gemensam åtgärd2006/121/GUSP) har utnämnt en svensk diplomat till EU:s särskilde representant för södra , vilket återspeglar ett ökat svenskt engagemang i regionen. Utskottet välkomnar detta engagemang. Uppdraget grundar sig på EU:s politiska målsättningar i södra , och den särskilde representanten skall bl.a. bistå , och i genomförandet av politiska och ekonomiska reformer, förebygga konflikter i regionen och bidra till fredliga lösningar av konflikter, bl.a. genom att främja flyktingars och internflyktingars återvändande samt främja och stödja ytterligare samarbete mellan regionens stater, bl.a. i ekonomiska frågor samt i energi- och transportfrågor. Utskottet har inhämtat att EU , genom bl.a. den särskilde representanten, är mycket aktiv i regionen, och dialogen med de tre länderna intensifieras. Utskottet behandlar regeringens skrivelse 2005/06:57 En svensk Asienpolitik och återkommer således i ett betänkande till kammaren i dessa frågor. Regeringen konstaterar inledningsvis i skrivelsen att Asienstrategin, som täcker flera politikområden, ger ett tillfälle till en helhetssyn på politiken gentemot : dels genom möjligheten att säkerställa att agerande inom olika politikområden är förenligt med det övergripande målet om en rättvis och hållbar global utveckling; dels genom att få en översikt över möjligheter till samverkan med andra bilaterala, regionala och multilaterala aktörer. Medlemskapet i EU innebär en ytterligare plattform att utnyttja för att agera på områden som är prioriterade i relationerna med . Det ställer krav, framhålls det i skrivelsen, på att verkar för att EU för en politik gentemot där en rättvis och hållbar global utveckling tydliggörs som det övergripande målet. Utskottet finner anledning att lyfta fram att den politiska dialogen mellan och fortsätter att utvecklas och att ett toppmöte, som kommit att bli årligt, ägde rum . I det gemensamma dokumentet från mötet erinras om hur relationerna har utvecklats under de som gått sedan diplomatiska förbindelser inleddes. Ett flertal avsiktsförklaringar undertecknades, bl.a. om sysselsättning och sociala frågor samt om en dialog om energifrågor och transportstrategier. En gemensam deklaration om klimatförändringar och energiresursfrågor tillkännagavs. Utskottet konstaterar att diskussionerna om ett eventuellt hävande av EU:s vapenembargo fortsatte , men avstannade . När det gäller EU:s vapenembargo mot och EU:s uppförandekod för vapenexport kan utskottet hänvisa till betänkande 2005/06:UU12, i vilket utskottet behandlar regeringens skrivelse 2005/06:114 Strategisk exportkontroll 2005 - krigsmateriel och produkter med dubbla användningsområden. Dialogen och seminarierna mellan och om mänskliga rättigheter utgör en fortsatt viktig del av EU:s politik gentemot . Av regeringens skrivelse 2005/06:85 framgår vidare att EU och står i begrepp att inleda förhandlingar om ett ramavtal som skall täcka mångfalden och bredden i relationen och ersätta det mer begränsade handels- och ekonomiavtalet .