bet · GT01FöU9 · 2006-05-09 00:00:00 — har på uppdrag av regeringen utvecklat ett skyddat webbaserat informationssystem (WIS) som underlättar för aktörerna i krishanteringssystemet att dela information med varandra före, under och efter kriser. har vidare fått i uppdrag att upprätta en nationell portal för krisinformation. Portalen skall rikta sig till allmänheten och informera om hur samhället hanterar kriser. När det gäller frågan om kriskommunikation har uppdraget att tillhandahålla metodik för kriskommunikation. I detta ligger att både statliga och kommunala myndigheter skall eftersträva en god service när det gäller information till medborgare och därmed med ett öppet förhållningssätt vidareförmedla detta till medier. Radio och television kommer även fortsättningsvis att vara det grundläggande medlet för varning och information till allmänheten. Utskottet anser att motionernas yrkanden i allt väsentligt tillgodoses och avstyrker motionerna 2005/06:Fö7 av m.fl. (c, m, fp, kd) yrkande 5, 2003/04:T474 av m.fl. (c) yrkande 22, 2004/05:MJ5 av m.fl. (fp) yrkande 13, 2004/05:MJ6 av m.fl. (kd) yrkande 25 och 2005/06:Fö233 av () yrkande 1. Jämför reservation 3 (m, fp, kd, c). I motion 2005/06:Fö7 av m.fl. (c, m, fp, kd) yrkande 5 väckt med anledning av proposition 2005/06:133 anförs följande om medborgares tillgång till information om samhällets säkerhet. I propositionen redovisas en strategi för samhällets säkerhet. Enligt motionärerna lämnas många goda förslag, men motionärerna menar att en viktig aspekt helt utelämnats. Det handlar om individens förståelse för sin egen roll och uppgift i samhällets krishanteringssystem. Utgångspunkten för samhällets krishantering bör vara att krishantering är en fråga för alla. För att medborgarna själva skall kunna skapa sig ett eget förhållningssätt till frågorna krävs det att alla medborgare har tillgång till information om samhällets säkerhet. För att kunna behålla krishanteringsförmågans folkliga förankring måste man enligt motionärerna söka nya vägar och förbättra möjligheterna till information. Detta gäller särskilt information till ungdomar. I motion 2003/04:T474 av m.fl. (c) yrkande 22 anförs att Internet har blivit en av de viktigaste informationskällorna. När större händelser som exempelvis terrorattacker eller kärnkraftsolyckor inträffar är det till Internet många vänder sig för information om det senaste. Alternativet är de nyhetssajter som tidningar och tv-kanaler driver. Problemet är att dessa ofta inte klarar den stora anstormning av besökare som letar information. Systemen är helt enkelt inte dimensionerade för den belastning som uppstår. Motionärerna anser att detta informationsansvar inte bör ligga på privata initiativ. Detta är statens ansvar, och motionärerna förordar en statlig Internetsajt för krisinformation. En sådan sajt kan byggas med mer avancerad teknik som klarar den anstormning av besökare som större händelser ofta medför. I motion 2004/05:MJ5 av m.fl. (fp) yrkande 13 väckt med anledning av händelse av större vikt (stormen ) anförs att regeringen bör ge Public service-utredningen i uppdrag att utreda lokalradions ansvar för krisinformation. För många människor som satt isolerade i sina hem utan tillgång till el eller telefon var dygnen efter stormen lokalradion den källa man vände sig till för säker och lugnande information. Vid omfattande strömavbrott är ofta radion det medium som har störst förutsättningar att snabbt nå många medborgare med korrekt information om när strömmen kommer tillbaka, var det kan finnas fungerande nödtelefoner eller annan information som är viktig för drabbade medborgare. public service-uppdrag bör göras tydligare vad det gäller att snabbt och kontinuerligt i krissituationer nå ut med samhällsinformation till medborgarna. Det bör även övervägas i vilken utsträckning kommersiella stationer och närradion kan användas för att snabbt nå ut med väsentlig samhällsinformation vid omfattande krissituationer. Lokalradion måste göras mer driftsäker, och uppdraget att nå ut med väsentlig krisinformation till medborgare i ett område måste säkerställas. Vilka konkreta åtgärder som skall sättas in måste utredas skyndsamt. I det arbetet skulle enligt motionärerna den avslutade Public service-utredningen genom nya direktiv från regeringen kunna göra en väsentlig insats. I motion 2004/05:MJ6 av m.fl. (kd) yrkande 25, även denna motion väckt med anledning av stormen , betonas lokalradions betydelse i krissituationer och behovet av ökad säkerhet för fungerande radiosändningar. Lokalradion har enligt motionärerna visat sig vara en viktig informationsbärare i kristid. I flera län har dock lokalradion för svaga utsändningar för att nå ut på ett tillfredsställande sätt i hela länet. Detta måste åtgärdas i samtliga län så att utsändningarnas styrka ligger på tillräckligt hög nivå för att nå hela länet. I motion 2005/06:Fö233 av () yrkande 1 anförs att stormen satte ledningsförmåga och samordningsförmåga på stora prov. Kommunernas krishantering får enligt motionären beskrivas som god. Samverkan och samordning fungerade tillfredsställande, men samverkansledningsprincipen behöver utvecklas och samordnas mellan länsstyrelse och kommuner. Struktur för samverkan finns egentligen inte, och samtalspart för saknades därför initialt i vissa områden. Denna brist behöver åtgärdas. Krisinformationssystem bör utvecklas på länsnivå. Utskottet betonar att vikten av snabb, säker och korrekt information inte får underskattas. Det är enligt utskottet därför positivt att regeringen gör bedömningen att en inriktning för informationen till allmänheten om säkerhetspolitiken, försvaret och krishanteringen bör tas fram. Det är enligt utskottet väsentligt att inriktningen tar hänsyn till hur olika målgruppers intressen och behov kan tillgodoses. Den enskilde behöver få stöd i form av information om vilka egna säkerhetsåtgärder som kan vidtas för att kunna klara en krissituation, t.ex. långvariga avbrott i el-, vatten- och värmeförsörjning. har på uppdrag av regeringen utvecklat ett skyddat webbaserat informationssystem (WIS) som underlättar för aktörerna i krishanteringssystemet att dela information med varandra före, under och efter kriser. Huvudfunktionerna i systemet är att dela dagboksinformation mellan aktörer och att koppla information från andra aktörer till sin egen aktörs dagbok. Systemet möjliggör också delning av information inom en aktör. Genom att dela information om aktuellt läge vid kriser kan aktörer samordna hanteringen av krisen och informationen till allmänheten på ett bättre sätt. har vidare fått i uppdrag att upprätta en nationell webbportal för krisinformation. Portalen skall rikta sig till allmänheten och informera om hur samhället hanterar kriser. Arbetet med att utveckla den nationella portalen bedrivs i samverkan med flera olika myndigheter, bl.a. länsstyrelserna, , , och polisen. skall en första prototyp för den nationella portalen vara färdig. Därefter fortsätter arbetet att etablera den nya portalen med målsättningen att den skall vara färdig för lansering . Som underlag för arbetet att etablera den nationella portalen för krisinformation ligger utredningen för samordnad krisinformation (SOU 2003:11). Den nationella portalen har flera syften. Före krisen skall allmänhet och medier informeras om hur krishanteringen fungerar i . Under krisen beskriver den ansvarsförhållanden och hänvisar till dem som är ansvariga för krishanteringen. Vid en kris som omfattar flera samhällssektorer bör kunna verka för att informationsinsatser samordnas mellan berörda myndigheter. Efter krisen summerar den händelserna och beskriver de erfarenheter som har gjorts, bl.a. genom att förklara hur krishanteringen gjordes och t.ex. samla rapporter från flera olika statliga myndigheter. När det gäller frågan om kriskommunikation har uppdraget att tillhandahålla metodik för kriskommunikation. I detta ligger att myndigheter (kommuner, landsting och statliga myndigheter) skall eftersträva en god service när det gäller information till medborgare och därmed med ett öppet förhållningssätt vidareförmedla detta till medier. I syfte att ytterligare förbättra förmågan att kommunicera vid kriser har utskottet erfarit att regeringen avser att ge i uppdrag att följa upp myndigheters kriskommunikation vid olika typer av kriser samt föreslå åtgärder för hur kommunikationen kan förbättras. I detta sammanhang bör möjligheten att samverka med ideella organisationer, inte minst inom ramen för konceptet frivilliga resursgrupper (FRG), uppmärksammas. Radion har ofta en avgörande betydelse som informationsbärare vid kriser. Det finns ett flertal exempel på detta, bl.a. vid stormen och snöovädret i . Vid kriser i har medier och myndigheter arbetat nära varandra för att nå medborgarna med information och nyheter om pågående krissituationer. Radion har fått rollen som upplysningscentral för medborgare som ringt för att informera sig om händelserna. Radion är det snabbaste mediet, och det är lättillgängligt eftersom tillgången är stor i t.ex. hemmen, på arbetsplatserna och i bilar. Myndigheterna kan begära myndighetsmeddelanden och viktigt meddelande till allmänheten (VMA) som bryter normala sändningar för att uppmärksamma lyssnarna. Detta gäller även de kommersiella kanalerna. Eftersom kriser vanligen uppstår i en kommun spelar lokalradion en viktig roll. Via radion kan man snabbt förmedla vart medborgare kan vända sig för att få information eller annan typ av hjälp. När det gäller frågan om krisinformationssystem på länsnivå är försöksverksamheten på , som benämns Gotsam, ett exempel på detta. Försöksverksamheten pågår och skall efter beslutad förlängning vara avslutat . Ett annat exempel är Krissam som är ett regionalt webbaserat informationssystem som syftar till att förse allmänheten med samordnad information vid en krissituation. Systemet finns i och län med mer än 150 utbildade operatörer som övas regelbundet. Stormen blev den fjärde händelsen där Krissam användes. Att kunna varna och vägleda allmänheten vid en kris kan vara avgörande för möjligheterna att skydda människors liv, hälsa och egendom. Utskottet anser att radio och television även fortsättningsvis bör vara det grundläggande medlet för varning och information till allmänheten. Regeringen bedömer att systemet för utomhusvarning också i fortsättningen bör vidmakthållas som ett komplement till varning och information genom radio och tv. Utskottet har ingen erinran mot detta. Regeringen avser att uppdra åt berörda myndigheter att i samverkan med public service-företagen gå igenom tekniska och administrativa förutsättningar för att klarlägga om det finns svagheter i systemen och oklarheter i fråga om myndigheters skyldighet och behörighet att varna och lämna vägledande information i hotande och akuta situationer. Mot bakgrund av vad utskottet ovan redovisat synes motionerna i allt väsentligt vara tillgodosedda och något särskilt tillkännagivande från sida vara obehövligt. Utskottet avstyrker således motionerna 2005/06:Fö7 av m.fl. (c, m, fp, kd) yrkande 5, 2003/04:T474 av m.fl. (c) yrkande 22, 2004/05:MJ5 av m.fl. (fp) yrkande 13, 2004/05:MJ6 av m.fl. (kd) yrkande 25 och 2005/06:Fö233 av () yrkande 1. Frivillig medverkan i säkerhetsarbetet Utskottets förslag i korthet Utskottet anser i likhet med regeringen att det frivilliga engagemanget är centralt för att samhället skall kunna värna grundläggande värden, skydda befolkningens liv och hälsa samt värna samhällets funktionalitet. Utskottet anser dock att det pågående och planerade arbetet med att ta till vara de frivilliga resurser som finns i samhället torde i allt väsentlig del tillgodose motionärernas yrkanden. Utskottet avstyrker motionerna 2005/06:Fö7 av m.fl. (c, m, fp, kd) yrkandena 4, 6 och 7, 2005/06:Fö234 av () och 2004/05:MJ5 av m.fl. (fp) yrkande 4. Jämför reservation 4 (m, fp, kd, c). I motion 2005/06:Fö7 av m.fl. (c, m, fp, kd) yrkande 4 väckt med anledning av proposition 2005/06:133 anförs följande om frivilliga resursgrupper (FRG). Motionärerna delar regeringens syn på värdet av frivilliga insatser men påtalar att propositionen saknar närmare beskrivningar av hur frivilligarbetet vid svåra olyckor och extraordinära händelser skall stimuleras. Inom ramen för den översyn som skall ske bör enligt motionärerna frågan om frivilligas rätt till tjänstledighet särskilt uppmärksammas. finns FRG:er i ca 100 svenska primärkommuner. Anledning finns att anta att ytterligare kommuner beslutar använda sig av de frivilliga för att stärka den egna krisberedskapen. I det sammanhanget är det viktigt att förutsättningarna för denna medverkan klarläggs för den enskilde, dennes arbetsgivare och kommunerna. I samma motion yrkande 6 påtalas att i arbetet med informationsspridande spelar myndigheter och inte minst de frivilliga försvarsorganisationerna en viktig roll. Dessa bör ges ett tydligt uppdrag och även möjlighet att nyttja nya mötesplatser för informationsspridande. Ett sätt är att verka för ökad frivillig information i skolor, ett annat att ge stöd till lokala utbildningsinsatser. Ökad information i skolor skulle förmodligen bidra till att även unga kvinnor bygger upp kunskap rörande krishantering, en grupp som enligt motionärerna får väldigt lite information i dessa frågor. Informationsområdet kopplat till krishantering är som sådant mycket komplext och bör innefatta en bred syn på säkerhet. Med detta menas alltifrån hur barn och vuxna klarar sig själva vid en krissituation, till närmiljön med kommunens ansvar och vidare till regional och avslutningsvis nationell nivå. I sammamotion yrkande 7 anförs att det är av största vikt att vi värnar de frivilliga försvarsorganisationerna och stimulerar deras framtida utveckling ända ned till lokal nivå. I då allt färre individer rekryteras till värnpliktstjänstgöring minskar också rekryteringsbasen till frivilligorganisationerna drastiskt. Motionärerna anser att samhället måste underlätta för och hjälpa dessa organisationer att trygga återväxten. Ett sätt är även där att verka för ökad information i skolor. I motion 2005/06:Fö234 av () anförs att det civila samhällets roll för att skapa trygghet, tillit och värme knappast kan värderas tillräckligt. I utsatta situationer blir de civila insatserna ovärderliga. Där kan det gälla uppgifter som att söka efter försvunna, vara behjälplig åt vid villabränder osv. Då en rad frågetecken uppkommit om ansvarsrollen och en del olyckor inträffat i samband med frivilliginsatserna är det enligt motionären viktigt att klargörande sker om vad som skall gälla för de frivilliga beträffande försäkring, arbetsgivaransvar, arbetsledning och eventuell ersättning. Detta bör utredas så att de tveksamheter som uppmärksammats i samband med stormen klargörs. Ansvar och roll för frivilliginsatserna i kris- och katastrofsituationer bör enligt motionären utredas. I motion 2004/05:MJ5 av m.fl. (fp) yrkande 4 väckt med anledning av händelse av större vikt (stormen ) anförs att det i krissituationer ofta krävs förstärkningspersonal inom polis, akutsjukvård, räddningsfunktion och reparationsfunktion. Det kan vara svårt att handleda "spontanfrivilliga" eftersom många uppgifter kräver hög kompetens. En möjlighet är enligt motionärerna att utbilda frivilliga som sedan ingår i en "resursbank" med frivilliga experter. Utbildning av dessa personer bör kunna ske genom samarbete mellan berörda myndigheter. När det gäller frivilliga resurser kan man skilja mellan två olika kategorier av frivilliga, dels de som är förberedda, dvs. organiserade, utbildade och kontrakterade för tjänstgöring, dels de som - när katastrofen väl inträffat - spontant vill göra någon form av insats. Den förra kategorin består i allt väsentligt av medlemmar i sådana frivilliga försvarsorganisationer som har uppdrag i samhällets krisberedskap. Dessa frivilliga får en befattningsutbildning i sin organisation och är försäkrade och får ersättning för förlorad arbetsinkomst. De frivilliga är sedan beredda att göra en insats under en katastrof och tecknar avtal med en uppdragsgivare - en kommun, ett landsting eller en statlig myndighet. Avtalet bör reglera förhållanden vad gäller försäkring, arbetsgivaransvar, arbetsledning och ersättning samt ytterligare frågor av vikt. har tagit fram ett standardavtal som uppdragsgivare rekommenderas att använda sig av. När det gäller spontanfrivilliga kan kommunen eller myndigheten ta emot dem som anmäler sig och teckna ett tillfälligt avtal med dem. Ett sådant avtal bör lämpligen på väsentliga punkter ha samma innehåll som det av KBM rekommenderade. Därigenom torde eventuella oklarheter kunna ut även för de spontanfrivilliga. För det fall någon tas i anspråk av räddningsledare regleras frågan om ersättning, försäkring m.m. i lagen (2003:778) om skydd mot olyckor. När det gäller frågan om en "resursbank" har utskottet erfarit att det finns register som kan användas som reservbank för vissa kategorier av specialister. har register över särskilda beredskapspoliser, utbildade för att förstärka den ordinarie polisen. Intresserade anmäler sig frivilligt som beredskapspolis och blir efter utbildning totalförsvarspliktiga. I princip all yrkesutövande vårdpersonal i landet är registrerad i Totalförsvarets pliktverks s.k. integerregister. Vad gäller räddnings- och reparationsfunktionerna finns inte något register på samma heltäckande sätt. Dock kan samhället dra nytta av de civilpliktsutbildade, främst inom räddningstjänst och elberedskap - detta under förutsättning att de kan förmås att anmäla sig som frivilliga eftersom de inte kan kallas in med plikt under fredstid utan endast vid höjd beredskap. har register även över dessa grupper. Enskilda myndigheter med uppgifter inom krisberedskapen kan även de ha resursbanker för egen beredskap. Härutöver kan räddnings- och reparationsfunktioner, liksom ett flertal andra funktioner i samhället, nyttja befintliga resurser inom näringslivet genom överenskommelser med företag och enskilda personer. Dessutom kan andra frivilliga, med endast en kortare frivilligutbildning, avlasta experter genom att bistå dem och härigenom avsevärt förbättra experternas möjligheter att verka effektivt och . Utskottet anser i likhet med regeringen att det frivilliga engagemanget är centralt för att samhället skall kunna värna grundläggande värden, skydda befolkningens liv och hälsa samt värna samhällets funktionalitet. Frivilliga organisationer bör kunna få stöd till information och utbildning som stärker samhällets säkerhetsarbete och utvecklar medborgarnas möjligheter att vidta egna säkerhetsåtgärder. Regeringen har i propositionen redovisat att man avser att låta pröva möjligheten av en utbildning för frivilliga som tar till vara människors vilja att hjälpa till vid kriser och som kan genomföras med hjälp av frivilligorganisationer. Vidare avser regeringen att se över hur man bättre kan ta till vara den kompetens som frivilliga har förvärvat genom yrkes- och pliktutbildning. Formerna för ett administrativt stöd för att kartlägga dessa kompetenser bör enligt regeringen klarläggas. För att ytterligare ta till vara de frivilliga resurser som finns i samhället bör, enligt regeringen, utöver de frivilliga försvarsorganisationerna, även andra demokratiskt uppbyggda organisationer kunna medverka i säkerhetsarbetet. Utskottet anser att det pågående och planerade arbetet med att ta till vara de frivilliga resurser som finns i samhället i allt väsentligt torde tillgodose motionärernas yrkanden. Utskottetavstyrker motionerna 2005/06:Fö7 av m.fl. (c, m, fp, kd) yrkandena 4, 6 och 7, 2005/06:Fö234 av () och 2004/05:MJ5 av m.fl. (fp) yrkande 4. Robusthet i samhällsviktig verksamhet Utskottets förslag i korthet Utskottet anser, i likhet med regeringen, att samhällsviktiga verksamheter bör kunna upprätthålla en grundläggande funktionalitet vid extraordinära händelser. Krav på förmåga för samhällsviktig verksamhet bör formuleras för att tydligare styra arbetet med att identifiera lämpliga åtgärder. Utskottet anser att tillgång till reservkraft är viktigt men att det är en del av en grundläggande säkerhet som olika aktörer, inklusive kommunerna framöver, själva bör ta ansvar för. Utskottet avstyrker motionerna 2002/03:Fö253 av m.fl. (kd) yrkandena 1 och 2, 2003/04:Fö268 av m.fl. (kd) yrkandena 1 och 2, 2003/04:N250 av och (båda c) yrkande 1, 2004/05:MJ5 av m.fl. (fp) yrkande 9, 2004/05:N309 av m.fl. (fp) yrkande 9, 2005/06:N436 av m.fl. (fp) yrkande 18, och 2005/06:Fö260 av m.fl. (kd) yrkandena 2 och 3. När det gäller frågan om om ett europeiskt program för skydd av kritisk infrastruktur (KOM[2005] 576 slutlig) så har utskottet inget att invända mot ståndpunkt i frågan såsom den redovisas av i faktapromemoria 2005/06:FPM43. I motion 2002/03:Fö253 av m.fl. (kd) anförs att samhällets ökade användning och beroende av elförsörjning, telekommunikationer och informationsförsörjning innebär att svåra störningar på detta område snabbt kan medföra allvarliga konsekvenser för samhällets funktionsförmåga. Teknisk infrastruktur kan därför i ökad utsträckning bedömas vara gränssättande för det civila försvarets och därmed också totalförsvarets förmåga. Ju bättre förmåga samhället har att klara fredstida påfrestningar desto större är möjligheterna att tillgodose de åtgärder som kan behövas vid höjd beredskap. Samhällets grundförmåga i fred måste därför upprustas och stärkas då sårbarheten inom el- och telesystemen är hög. De olika förekommande systemen måste också samordnas (yrkande 1). El, tele och data tillhör kategorin samhällsviktig infrastruktur. Gränsdragningarna dem emellan kan vara svåra att göra. Det blir därför allt nödvändigare att betrakta den samhällsviktiga tekniska infrastrukturen från ett helhetsperspektiv vad gäller såväl ansvarsfördelning som kontroll av systemen. Det behövs enligt motionärerna en kontinuerlig utvärdering och analys av sårbarheten i de samhällsviktiga tekniska infrastruktursystemen utifrån en helhetssyn (yrkande 2). I motion 2003/04:Fö268 av m.fl. (kd) anförs att samhällets ökade användning och beroende av elförsörjning, telekommunikationer och informationsteknologi innebär att svåra störningar på detta område snabbt kan medföra allvarliga konsekvenser för samhällets funktionsförmåga. Teknisk infrastruktur kan därför i ökad utsträckning bedömas vara gränssättande för samhällets krisberedskap, och i förlängningen kan detta också påverka totalförsvarets förmåga. Omfattande och långvariga strömavbrott kan mycket väl hända igen. Därför anser motionärerna att det krävs en analys av strömavbrott samt att analysen skall ligga till grund för en prioriteringslista över vilka instanser som i första hand är i behov av strömtillförsel (yrkande 1). Det är också viktigt att definiera vilken instans som är ansvarig när prioriteringslistan för strömtillförsel väl skall användas i praktiken (yrkande 2). I motion 2003/04:N250 av och (båda c) yrkande 1 anförs att antalet avbrott på elnätet ökat . Avbrotten i telesystemet har även de ökat i antal och i utbredning. Tillkomsten av Internet har också medfört att denna tjänst har ökat i betydelse. I motionen pekas på behovet av att genomföra praktiska fältprov med nu tillgängliga nya koncept för reservkraftslösningar. Målet är att stimulera fram en av marknaden tillhandahållen publikt tillgänglig reservkraftseltjänst. Denna kan byggas upp i varje tätort och för denna produceras lokalt och distribueras via ett nytt redundant reservelnät. Dessa fältprov kan ske genom att utnyttja möjligheterna i ellagen att bedriva försöksverksamhet utan koncessionsplikt. I första hand kan detta medföra att man genom ett marknadserbjudande av garanterad publik tjänst på reservkraftsområdet åstadkommer en snabb utbyggnad som minskar vår sårbarhet. I motion 2004/05:MJ5 av m.fl. (fp) yrkande 9 väckt med anledning av händelse av större vikt (stormen ) anförs att vi lever i ett modernt och tekniskt beroende samhällsbygge. Det ger oss många fördelar, men det gör oss också extra sårbara för avbrott i elförsörjningen.