bet · GT01FöU9 · 2006-05-09 00:00:00 — Utskottet framhöll också i betänkande 2001/02:FöU2 bl.a. att en allvarlig kris blir en fråga som regeringen måste hantera. Uppgiften att styra riket i en allvarlig kris kan inte överlämnas till något särskilt krisorgan. Detta ledde utskottet till slutsatsen att den organisatoriska frågan kanske inte är den viktigaste. Utskottet anförde att det är viktigare att det finns ett aktuellt regelverk som är anpassat till, och täcker in, det slags kriser som skall kunna hanteras. Lika viktigt är det att beslutsfattare och deras medarbetare har rätt kompetens för de situationer som kan inträffa och också är mentalt förberedda. Härav följer att regelbundna seminarier om hot och hotutvecklingar samt övningar, även med de verkliga beslutsfattarna, är utomordentligt viktiga. Utskottet skulle välkomna en sådan utökad utbildningsverksamhet. Utskottet ansåg också i betänkande 2001/02:FöU2 att det borde ankomma på regeringen att organisera arbetet i så att det på bästa sätt täcker in ett rimligt spektrum av krishanteringssituationer. Utskottet konstaterade därefter i betänkande 2001/02:FöU10 att regeringen väl hörsammat utskottets tillkännagivande i denna fråga och i propositionen om Samhällets säkerhet och beredskap (prop. 2001/02:158) bl.a. redovisat att en viktig utgångspunkt för att täcka in ett rimligt spektrum av krishanteringssituationer har varit vilka antaganden som kan göras i fråga om de mer konkreta kraven på i en allvarlig situation. En annan viktig utgångspunkt i arbetet med att förbättra krishanteringsförmågan, som redovisades i propositionen, var att det finns ett sammanhang mellan regeringens beredskapsplanering för olika extrema situationer i fred och för höjd beredskap inklusive situationer där insatser från Försvarsmakten krävs. Utskottet pekade också på vad regeringen i propositionen framhöll om att inrättandet av ett krishanteringsorgan i enlighet med Sårbarhets- och säkerhetsutredningens förslag skulle medföra vissa konstitutionella problem. Det gällde bl.a. förslaget att krishanteringsorganet, som en del av , i vissa fall skulle kunna fatta beslut som riktar sig till det övriga samhället, efter bemyndigande av regeringen. Utskottet ansåg i betänkande 2001/02:FöU10 i likhet med regeringen att det var viktigt att systemet när det gäller former och regler är känt och accepterat av de nyckelpersoner inom som i första hand skall svara för krishanteringen. Utskottet bedömde också att Statsrådsberedningen får en central roll i en allvarlig krissituation. Utskottet såg i bet. 2001/02:FöU10 positivt på den handlingsplan som regeringen utarbetat för ett antal aktiviteter. Utskottet såg det som utomordentligt angeläget att aktiviteterna kom till stånd, så att ansvar och roller kan identifieras. Det var enligt utskottet genom att upprätthålla en övad och samkörd beredskap som krishanteringsförmågan i säkerställs. Utskottet avvisade därmed bl.a. förslagen om inrättandet av ett särskilt krishanteringsorgan inom och avstyrkte aktuella motioner. Företrädare för har inför utskottet redovisat vilka åtgärder som vidtagits och som planeras för att förstärka krishanteringsförmåga. Utskottet har därvid fått information om principerna för krishantering, handlingsplaner som utarbetats samt den utbildnings- och övningsverksamhet som genomförts. Utskottet har vidare fått information om åtgärder som planeras i t.ex. förbättrad informations- och analysfunktion utökad kapacitet för lägesbedömning förändrad organisation för säkerhet, beredskap och krishantering samverkansövningar utökad samverkan med andra länder ytterligare förstärkningar av IT, tele, el och lokaler fortsatt samverkan med i beredskapsfrågor. Utskottet har vid en särskild uppföljande föredragning av statssekreteraren informerats om att det kommer att inrättas en för gemensam enhet i Statsrådsberedningen som skall svara för omvärldsbedömningar, bearbetning av information samt tidig delgivning och kontinuerlig information vid allvarliga händelser. Utskottet kan konstatera att det pågår en omfattande utrednings- och beredningsprocess om krishanteringsfrågor. Regeringen har sålunda efter överläggningar med partier fattat beslut om att tillsätta en oberoende kommission för att utvärdera det svenska samhällets förmåga att hantera de påfrestningar som naturkatastrofen i inneburit. Uppdraget skall redovisas . har vidare beslutat att ta initiativ till en granskning av regeringens handläggning av naturkatastrofen i . Försvarsberedningen - i vilken samtliga riksdagspartier medverkar - kommer i en rapport att föreslå en samlad strategi för det fortsatta arbetet med att stärka samhällets förmåga inför framtida hot och risker. Försvarsberedningen skall vidare behandla samhällets krishantering och behovet av fredstida förstärkt förmåga. När det gäller det fortsatta arbetet med att förbättra samhällets krishanteringsförmåga avser regeringen att lämna en proposition till som kommer att handla om samhällets säkerhet och beredskap. Utskottet kan vidare konstatera att landet utsatts för ett antal allvarliga händelser , vilket har aktualiserat betydelsen av en god krisberedskap i samhället. Utskottet ser det som angeläget att regeringen fortsätter att utveckla formerna för en förstärkt nationell krishanteringsförmåga i linje med vad som redovisats för utskottet. Utskottet förutsätter dessutom att regeringen återkommer till i dessa frågor i den aviserade propositionen om samhällets säkerhet och beredskap och om det som en följd av pågående utredningsarbete i övrigt skulle visa sig påkallat. Med vad utskottet har anfört är därmed syftet med motionsförslagen i hög grad tillgodosedda varför de avstyrks. har i sitt betänkande2005/06:KU8Regeringens krisberedskap och krishantering i samband med flodvågskatastrofen 2004 behandlat frågan om ansvaret vid kriser. I betänkandet finns redogörelser för bl.a. regeringens och ansvar vid kriser, ansvarsfördelningen mellan dessa två samt olika roller som finns inom . Utskottet anser i likhet med att det främst är genom praktiska övningar som missuppfattningar uppdagas, oklarheter synliggörs och kan rättas till samt det prövas om den tänkta ordningen fungerar. I det svenska förvaltningssystemet ansvarar regeringen främst för att fatta beslut i strategiska frågor samt att vidta åtgärder för att åstadkomma nationell samordning. Utskottet konstaterar att en beredskaps- och analysenhet enligt regeringen har inrättats i och är under uppbyggnad. Beredskaps- och analysenheten skall kunna identifiera tänkbara kriser och förse regeringen och med nödvändiga underlag. Den skall vara en larmklocka när det krävs ett extra snabbt beslutsfattande av regeringen. Beredskaps- och analysenheten är ansvarig för nödvändiga förberedelser, t.ex. genom att skapa rutiner för att samla och förmedla information. Enheten skall stödja regeringen i krissituationer genom att bl.a. löpande följa och bedöma effekten av vidtagna åtgärder samt vid behov föreslå prioriteringar av olika slag. I ligger ansvaret för operativa åtgärder av nationell karaktär på central myndighetsnivå. Utskottet gör, liksom regeringen, bedömningen att de flesta kriser kan ledas och samordnas av de myndigheter som normalt ansvarar för de verksamheter som berörs. Alla offentliga organ skall ha en förmåga att hantera kriser som inträffar inom deras ansvarsområde. Vid sällan förekommande, men särskilt svåra kriser, av sektorsövergripande karaktär kan det dock krävas en annan typ av ledning med ett tvärsektoriellt ansvar. Regeringen avser att skyndsamt låta ta fram förslag för en närmare utformning av ett system med krisledande myndighet. Den krisledande myndighetens befogenheter bör enligt regeringen vila på ett regelverk som aktiveras med ett regeringsbeslut. Mandatet att leda bör vara tidsbegränsat och upphöra när det inte finns behov av denna typ av ledning. Regeringen anser att modellen med en i förväg utpekad krisledande myndighet skapar bästa möjliga förutsättningar för en effektiv krishantering. Utskottet har inhämtat att ett antal åtgärder vidtagits för att förstärka krishanteringsförmåga. Grunden för arbetet har varit Statsrådsberedningens inriktningsdokument och . Försvarsdepartementets roll och uppgift är att övergripande driva processen att förbättra krishanteringsförmåga genom att bl.a. stödja de övriga departementen i dessa frågor. Ansvaret för att stärka departementets förmåga att hantera kriser åvilar varje enskilt departement. Utskottet vill på nytt understryka vikten av kontinuerlig utbildning, övning och andra förberedelser för att åstadkomma en god krishanteringsförmåga, detta gäller inte minst på den nationella nivån i krishanteringssystemet. Utskottet har inhämtat att Utbildnings- och övningsverksamheten har genomförts utifrån en systematisk modell i olika steg. I det första steget har departementens ledningsgrupper informerats av Statsrådsberedningen och Försvarsdepartementet m.fl. om bl.a. ansvar och roller inom myndigheten . I det andra steget har företrädare för departement och myndigheter i krisseminarier diskuterat tänkbara händelser inom departementets verksamhetsområde. Därefter har departementet i det tredje steget valt ut en tänkbar allvarlig händelse och i en seminarieövning haft en fördjupad diskussion med sina berörda myndigheter om bl.a. ansvar och roller. Det fjärde steget har utgjorts av övningar där alla departement har övat tillsammans. planeras en övning inom i Försvarsdepartementets regi med deltagande av berörda departement och myndigheter. Övningens scenario är bl.a. ett allvarligt oljeutsläpp i orsakat av ett terroristattentat. Diskussioner förs även inom angående det interna behovet av utbildning, övning och information avseende beredskap för hantering av fågelinfluensa och ett eventuellt utbrott av pandemi. i planerar en kärnkraftsövning (Falken). Vid denna övning kommer att delta. förbereder en stor samverkansövning (Samö07). Tjänstemän i deltar i det pågående planeringsarbetet inför denna övning. I frågan om en nationell krishanteringsfunktion i står utskottet emellertid fast vid den tidigare uttalade ståndpunkten att det ankommer på regeringen, inte , att besluta om egen inre organisation. Dock konstaterar utskottet att en särskild beredskaps- och analysenhet enligt regeringen har inrättats. Utskottet anser att det utredningsarbete som syftar till att utforma ett system med en krisledande myndighet som regeringen aviserat bör avvaktas. Utskottet förutsätter att regeringen därefter återkommer till i frågan om så behövs. Det finns därför ingen anledning för utskottet till några ställningstaganden i frågan nu och därmed föregripande av utredningsarbetet. Några ytterligare uttalanden från utskottets eller sida i denna fråga anser inte utskottet behövs. Utskottet avstyrker med hänvisning till vad som ovan anförts motionerna 2005/06:Fö7 av m.fl. (c, m, fp, kd) yrkandena 1 i denna del, 2-3, 2002/03:Fö259 av m.fl. (m) yrkandena 1-3, 2002/03:Fö260 av m.fl. (m) yrkandena 3 och 4, 2003/04:Fö259 av m.fl. (m) yrkandena 3 och 5, 2005/06:Ju564 av m.fl. (kd) yrkandena 9 och 10, 2002/03:Fö250 av och (båda s), 2004/05:MJ9 av m.fl. (mp) yrkande 1. Utskottets förslag i korthet Utskottet anser sammantaget att de aviserade åtgärderna som regeringen redovisar i propositionen tillgodoser vad som efterfrågas i motionen och något tillkännagivande från behövs därför inte. Utskottet avstyrker motion 2002/03:Fö253 av m.fl. (kd) yrkande 5. I motion 2002/03:Fö253 av m.fl. (kd) yrkande 5 påtalas att i fredstid planlägger länsstyrelserna den egna kris- och krigsverksamheten. Vid höjd beredskap är det länsstyrelserna som är högsta civila totalförsvarsmyndighet inom länet. Det innebär att leder och samordnar det civila försvaret. Det är enligt motionärerna viktigt att länsstyrelserna har resurser att identifiera, förebygga och möta nya hot och sårbarheter genom ett samordnat planerings- och ledningssystem. Utskottet har erfarit att länsstyrelserna alltsedan 2002 får medel ur det inom utgiftsområde 6 uppförda anslaget 7:5 Krisberedskap för att utveckla den regionala krishanteringsförmågan. tilldelas verksamhet inom länsstyrelsernas ansvarsområden medel om totalt . Medlen kan bl.a. användas för arbetet med samverkan och nätverksbyggande, risk- och sårbarhetsanalyser och för att upprätthålla en funktion med vakthavande beslutsfattare. Utskottet anser, liksom regeringen, att i utvecklingen av krishanteringssystemet har en viktig roll som en länk mellan den nationella nivån och den lokala nivån. - verka för att nödvändig samverkan inom länet samt mellan närliggande län sker kontinuerligt, samt under och efter en kris, - inrätta respektive utveckla redan befintliga, regionala råd för krisberedskap och skydd mot olyckor, - ha en tjänsteman i beredskap med uppgift att initiera och samordna det inledande arbetet i samband med en extraordinär händelse, - under en kris samordna verksamhet mellan kommuner, landsting och myndigheter samt - utveckla förmågan att efter beslut av regeringen kunna prioritera och inrikta statliga och eventuella internationella resurser som ställs till förfogande. är geografiskt områdesansvarig samt samverkans- och bevakningsansvarig myndighet med uppgift att bl.a. hålla sig underättad om händelseutvecklingen i länet, verka för att nödvändig samverkan kan åstadkommas och bevaka att risk- och beredskapshänsyn tas i samhällsplaneringen. Vid omfattande räddningsinsatser i får enligt förordningen (2003:789) om skydd mot olyckor ta över ansvaret för räddningstjänsten i de kommuner som berörs av insatsen. Om räddningsinsatserna även omfattar statlig räddningstjänst skall ansvara för att räddningsinsatserna samordnas. Vidare ansvarar för räddningstjänst och sanering vid utsläpp av radioaktiva ämnen. Vid extraordinära händelser med direkta konsekvenser i en eller flera kommuner eller län krävs en samordnad ledning på lokal, regional och nationell nivå. Utskottet anser, i likhet med regeringen, att därför bör samordna verksamheten mellan berörda kommuner och landsting samt mellan dessa och sektorsansvariga myndigheter. Det regionala samordningsbehovet berör även företag och organisationer. Av länsstyrelsernas regleringsbrev framgår att dessa snabbt skall kunna upprätta en egen ledningsfunktion för bl.a. samordning och information vid kriser. Funktionen skall vara utbildad och övad och förutsätter en hög tillgänglighet. Regeringen anför i sin proposition att det skall finnas en tjänsteman i beredskap med uppgift att initiera och samordna det inledande arbetet. Detta välkomnas av utskottet. Utskottet anser, liksom regeringen, vidare att en gemensam regional lägesbild är viktig för att åstadkomma ett effektivt resursutnyttjande vid extraordinära händelser. Vid kriser bör kontinuerligt inhämta, sammanställa, analysera och förmedla en övergripande lägesinformation till alla berörda aktörer. bör även verka för att dessa samordnar sin information samt har förmåga att på ett effektivt sätt kommunicera med allmänheten och medierna. Enligt regeringen bör utveckla förmågan att efter beslut av regeringen kunna prioritera och inrikta de statliga och eventuella internationella resurser som ställs till förfogande. Genom deltagande i nätverk och gemensamma utbildningar samt övningar skapas ett effektivt resursutnyttjande. Vidare bör samverka med och stödja de aktörer som är primärt ansvariga för krishanteringen i länet utan att ta över deras ansvar. Därför bör stödja aktörerna, särskilt kommunerna, när det gäller planering, risk- och sårbarhetsanalyser samt utbildning och övning. Behovet av denna verksamhet understryks av den föreslagna lagen om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap. Mot bakgrund härav får en stärkt funktion i uppföljningen och rapporteringen om vilka risker och sårbarheter som finns samt hur beredskap och krishanteringsförmåga utvecklas. bör enligt regeringen följa upp krisberedskapsförberedelserna på lokal nivå och rapportera vilka åtgärder som vidtagits samt redovisa en bedömning av effekten av dessa. Utskottet anser att det är viktigt att antalet utbildningar och övningar ökar och anpassas till den struktur som byggs upp genom de regionala råden för krisberedskap och skydd mot olyckor. Regeringen anger i sin proposition att den avser att ge länsstyrelserna i uppdrag att utveckla nuvarande stöd och samordning bl.a. när det gäller övning och utbildning. Utskottet gör samma bedömning som regeringen att en av de mest effektiva åtgärder som kan vidtas för att förbättra krishanteringsförmågan är att långsiktigt och sammanhållet bygga upp och förvalta nätverk för samordning av krisberedskapen. Regeringen anger att den anser att arbetet bör utvecklas och avser därför att ge länsstyrelserna i uppdrag att med stöd av berörda myndigheter inrätta respektive utveckla redan befintliga regionala råd för krisberedskap och skydd mot olyckor. I råden bör enligt regeringen ingå representanter för kommuner, landsting, myndigheter, företag och organisationer. Utskottet bedömer att ett utökat samarbete i form av uppbyggda nätverk kan komma att gagna krishanteringsarbetet på regional nivå. uppgifter i krishanteringssystemet har ibland av aktörerna upplevts otydliga. Regeringen avser därför att tydliggöra länsstyrelsernas roll och stärka deras generella förmåga till krishantering, vilket utskottet välkomnar. Utskottet anser sammantaget att de kommande åtgärder som regeringen redovisar i sin proposition tillgodoser vad som efterfrågas i motionen och något tillkännagivande från behövs därför inte. Utskottetavstyrkermotion 2002/03:Fö253 av m.fl. (kd) yrkande 5. Utskottets förslag i korthet Utskottet anser att effekterna av den nya lagstiftningen på området bör avvaktas, liksom tillämpningen av kommunavtal. Utskottet avstyrker motion 2002/03:Fö253 av m.fl. (kd) yrkandena 3 och 4. När det gäller frågan om utnyttjande av Försvarsmaktens resurser anser utskottet att det för vissa kostnadskrävande resurser kan vara rationellt och kostnadseffektivt att de samutnyttjas. Förmågan att ge stöd till samhället får dock inte bli dimensionerande för Försvarsmaktens organisation. Utskottet avstyrker motion 2004/05:MJ6 av m.fl. (kd) yrkande 2. Jämför reservation 2 (m, fp, kd, c). I motion 2002/03:Fö253 av m.fl. (kd) anförs att i fredstid samordnar kommunerna beredskapsförberedelserna som olika civila organ utför inför kriser och krig. Vid höjd beredskap är det kommunstyrelserna som är högsta civila totalförsvarsmyndighet på lokal nivå. Vårt moderna samhälles motståndskraft mot nya typer av hot kräver enligt motionärerna en god krishanteringsförmåga utmed hela skalan fred-kris-krig. I budgetpropositionen framhålls att det finns regionala och lokala skillnader vad gäller kommunernas förmåga att hantera kriser i fred och under höjd beredskap. Motionärerna anser att resurser måste avsättas i syfte att skapa god förmåga till krishantering i samtliga kommuner. Samtliga kommuners krishanteringsförmåga ska kartläggas och utvärderas (yrkande 3). Dessutom måste ett omfattande kvalitetsredovisningssystem av kommunernas krishanteringsförmåga upprättas (yrkande 4). I motion 2004/05:MJ6 av m.fl. (kd) yrkande 2 som väckts med anledning av händelse av större vikt (stormen ) anförs att den storm som drabbade saknar motstycke i modern tid. uppskattar att träd fällts av stormen. Det motsvarar nästan hela den totala årliga avverkningen i hela . Det ekonomiska värdet av den stormfällda skogen beräknas till . Åtskilliga enskilda skogsbrukare har fått se sitt livsverk spolierat. drabbades hundratusentals hushåll av strömlöshet. Enligt motionärerna är det befogat att tala om en verklig katastrofsituation. Motionärerna anser att det militära överskottsmateriel som Försvarsmakten förfogar över i form av terränggående fordon, kranbilar m.m. bör kunna komma till användning i en sådan situation. Utskottet har erfarit att kommunernas uppgifter i samhällets krishanteringssystem har lagts fast genom överenskommelsen mellan staten och . Överenskommelsen ska genomföras , vilket kommer att kräva ett nära samarbete mellan , länsstyrelserna och kommuner och landsting. Överenskommelsen mellan staten och innebär att kommunerna utöver det som redan är reglerat i lag får fyra tillkommande uppgifter avseende fredstida krishantering. Kommunerna ska göra risk- och sårbarhetsanalyser, svara för det geografiska områdesansvaret på den lokala nivån, utbilda och öva personal och förtroendevalda samt rapportera till länsstyrelserna. Till detta kommer en femte uppgift avseende det civila försvaret nämligen förvaring av materiel m.m. En samlad målbild för kommunernas krishantering har utarbetats. Staten ersätter kommunerna för de nya uppgifterna genom ett nytt ersättningssystem. Uppgifterna genomförs , varefter det blir möjligt att göra justeringar. Avtalet har legat till grund för förslaget till en ny lag om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap. Lagen (2002:833) om extraordinära händelser i fredstid hos kommuner och landsting och lagen (1994:1720) om civilt försvar upphävs och ersätts. I den nya lagen regleras kommuners och landstings ansvar inom det civila försvaret. Bestämmelserna om hemskydd, verkskydd, varning och mörkläggning i lagen om civilt försvar avskaffas helt. Den nya lagen innehåller även bestämmelser som syftar till att kommuner och landsting skall minska sårbarheten i sin verksamhet och ha en god förmåga att hantera krissituationer i fred. På så sätt uppnås också en grundläggande förmåga till civilt försvar. Kommuner och landsting får i arbetet med fredstida krishantering en skyldighet att ta fram risk- och sårbarhetsanalyser, ett ansvar för att se till att förtroendevalda och anställd personal får den utbildning och övning som behövs för att de skall kunna lösa sina uppgifter vid extraordinära händelser och en skyldighet att till regional och central nivå rapportera om krisberedskapsläget före, under och efter en kris. Dessutom får kommunerna ett ansvar för att verka för samordning och samverkan mellan inom kommunen aktiva krishanteringsaktörer (geografiskt områdesansvar). Kommun- respektive ges rätt att besluta att krisledningsnämndens verksamhet skall upphöra. Fullmäktige kan dock fortfarande fatta ett sådant beslut om styrelsen inte gjort detta. Kommunerna och landstingen skall få ersättning av staten för sådana uppgifter som de utför och enligt lagen är skyldiga att utföra under förutsättning att verksamheten är till nytta för hanteringen av extraordinära händelser av mycket omfattande och svårt slag samt höjd beredskap. Utskottet anser att effekterna av den nya lagstiftningen på området bör avvaktas, liksom tillämpningen av kommunavtal. Utskottet avstyrker motion 2002/03:Fö253 av m.fl. (kd) yrkandena 3 och 4. När det gäller frågan om utnyttjande av Försvarsmaktens resurser så anser utskottet att det för vissa kostnadskrävande resurser kan vara rationellt och kostnadseffektivt att de samutnyttjas så att de utgör ett väsentligt bidrag till fler aktörers verksamhet. Försvarsmakten kan utgöra en viktig resurs vid stora olyckor och extraordinära händelser. Insatser från Försvarsmakten har genomförts , bl.a. vid skogsbrandsläckning och vid översvämningar, och är mycket betydelsefulla i ett samhällsperspektiv. Vid stormen utnyttjades Försvarsmaktens resurser vid krishanteringen vilket har beskrivits i rapporten i stormens spår (dnr 0257/2005), som redovisades för regeringen . Bestämmelser om Försvarsmaktens stöd i sådana situationer som aktualiseras i motion 2004/05:MJ6 regleras i förordningen (2002:375) om Försvarsmaktens stöd till civil verksamhet. Utskottets åsikt är att förmågan att ge stöd till samhället inte får bli dimensionerande för Försvarsmaktens organisation. Det finns inte något behov av ett tillkännagivande från sida i dessa frågor. Utskottetavstyrkermotion 2004/05:MJ6 av m.fl. (kd) yrkande 2. Information till allmänheten och varningssystem Utskottets förslag i korthet