bet · GT01MJU27 · 2006-05-30 00:00:00 — Det är enligt motionärerna angeläget att införandet av de nya reglerna inte fördröjs ytterligare (yrkande 9). Liknande yrkanden återfinns i motionerna 2004/05:MJ500 (kd) yrkande 36 och 2005/06:MJ446 (kd) yrkande 38. I likhet med regeringen anser utskottet att ekonomiskt stöd bör lämnas till fiskeföretag som drabbas av dumpade kemiska stridsmedel eller andra kemiska ämnen. Som regeringen anför bör det finnas möjlighet att, i den utsträckning som tillåter, lämna ekonomisk stöd till sådana fiskeföretag som drabbas av dumpade kemiska stridsmedel eller miljöfarliga kemiska ämnen. Stödet bör avse kompensation för uteblivna fångster som fartyget saneras. Vidare bör ges stöd för eventuella skador på fartyg eller redskap liksom fångst som inte går att sälja. Stödet bör fastställas på en sådan nivå att företaget får kompensation för fångst som inte kan saluföras, stöd för uteblivna fångster samt eventuella skador på fartyg eller redskap. I skrivelsen uttalar regeringen sin avsikt att uppdra åt att utforma regler för sådant stöd. Övriga kostnader skall finansieras genom omprioritering inom ramen för befintliga anslag. Slutligen framgår av skrivelsen att dumpningsplatser för kemiska stridsmedel har kartlagts såväl av som inom ramen för verksamhet. Information och vägledning för fiskare har utarbetats av samt i internationella sammanhang av . Det anförda innebär att syftet med motionerna 2004/05:MJ500 (kd) yrkande 36, 2006/06:MJ37 (kd) yrkande 9 och 2005/06:MJ446 (kd) yrkande 38 i allt väsentligt får anses tillgodosett utan någon ytterligare åtgärd. Utskottets förslag i korthet Utskottet ansluter sig till vad som anförs i skrivelsen och med hänvisning härtill, till utskottets tidigare ställningstaganden i frågorna och till pågående arbete på områdena avstyrker utskottet ett antal motionsyrkanden (s, m, fp, kd, v, c, mp) om samordning av fiskevårdsåtgärder, om handredskapsfiske och om fiskevårdsområden. Jämför reservationerna 38 (m), 39 (kd, c), 40 (v), 41 (fp), 42 (fp, mp), 43 (m) och 44 (kd, c). Regeringen anser att en översyn av förordningen (1998:1343) om stöd till fiskevården bör göras så att bättre överensstämmelse skall kunna uppnås mellan fiskevårdsåtgärder och arbetet med miljökvalitetsmålen. Regeringens bedömning är att den av initierade samrådsgruppen för fiskevård bör ha ett brett anslag på fiskevårdens frågeställningar med utgångspunkt i arbetet med såväl miljökvalitetsmålen som med EU:s ramdirektiv för vatten. Samrådsgruppen för fiskevård bör behandla fördelningen av fiskevårdsanslag och fiskeavgifter. Regeringen avser att ge i uppdrag att i samråd med utreda möjligheten att samordna fördelningen av ekonomiska medel för fiske- och vattenvård. Regeringen avser även att ge i uppdrag att sammanställa befintlig kunskap om fiskevårdande åtgärder, som också kan användas för kompensationsåtgärder i sjöar, i fjällområdet, längs kusten och i marin miljö. Arbetet bör ske efter samråd med och övriga berörda organisationer. Enligt motion 2005/06:MJ39 (c) bör fiskevården finansieras inom ramen för statens budget och med hjälp av EU-medel. Motionärerna anser att fiskevården är en viktig fråga för hela samhället och därför skall finansieras med offentliga medel (yrkande 6). I motion 2004/05:MJ421 (v) hemställs att regeringen ger och länsstyrelserna i uppdrag att förbättra och samordna de fiskevårdande åtgärderna. Verket bör utarbeta strategiska vattenområdesvisa program för samordning av tillgängliga fiskevårds- och naturvårdsmedel, öka samarbetet med kommuner och intresseorganisationer som arbetar med praktiska fiskevårdsprojekt samt i samråd med och utarbeta och genomföra riktade informations- och utbildningsinsatser. Dessutom bör avsätta resurser för tjänster för dessa frågor inom sitt förvaltningsanslag (yrkande 5). Enligt motion 2005/06:MJ328 (m) bör planerna på såväl en allmän fiskevårdsskatt som skatt på fiskeredskap avskrivas. Om näringen skall kunna utvecklas måste förutsättningar vara desamma som för andra näringar, och en redskapsavgift innebär samma byråkrati som en allmän fiskevårdsavgift. Fiskerätten bör återföras om ägarna bildar fiskevårdsområden och öppnar dessa för allmänheten genom försäljning av fiskekort. Med dessa intäkter kan resursvård bedrivas (yrkande 9). Eftersom biologisk mångfald och levande kustsamhällen bibehålls genom uthålligt fiske bör det, enligt motionerna 2004/05:MJ508 (fp) yrkande 30 och 2005/06:MJ519 (fp) yrkande 27, bli möjligt att överlåta rätten till handredskapsfiske till fiskevårdsområdesföreningar även i skärgården och längs kusten. Det fria handredskapsfisket bör finnas kvar inom huvuddelen av det område där fritt fiske råder , men det kan vara befogat att inom vissa avgränsade områden reglera fritidsfiskarnas tillträde till fiskevattnen. På försök bör vattenägare kunna bilda lokala fiskevårdsområden för att begränsa utomståendes handredskapsfiske även vid kusterna och i de . För att möjliggöra detta krävs en lagändring. Ett liknande yrkande framställs i motion 2005/06:MJ446 (kd) yrkande 44. I motion 2004/05:MJ371 (mp, fp) föreslås ett försök med överlåtelse av rätten till handredskapsfiske till fiskevårdsområdesföreningar. Genom att lokal och regional samförvaltning utvecklas, möjliggörs enligt motionärerna biologisk mångfald och levande kustsamhällen (yrkande 8). Frågan om begränsning av fritidsfisket med fasta redskap tas upp i motion 2004/05:MJ325 (s). Enligt motionären är rätten till fasta redskap för den som bor i en kustkommun naturlig och en del av kulturen. Däremot bör rätten att använda fasta redskap avskaffas för den som endast tillfälligt vistas i någon av kustkommunerna. Enligt motion 2005/06:MJ37 (kd) bör bildandet av fiskevattenägarorganisationer stimuleras. En förutsättning för t.ex. fiskesafari är möjligheter att hyra sammanhängande fiskevatten vilket försvåras av att det på många håll saknas en fiskevattenägarorganisation att förhandla med. Ett sätt att stimulera utvecklingen av fiskesafari är därför att skapa förutsättningar för och uppmuntra bildandet av fiskevattenägarorganisationer (yrkande 12). Även enligt motion 2004/05:MJ302 (s) är ett sätt att utveckla fisketurismen tillskapande av fiskevårdsområden för hela kommuner med en gemensam organisation för berörda vattenägare. I motion 2004/05:MJ417 (s) efterlyses ett försök med samförvaltning av fiskevårdsområde i norra . Ett sådant försök i långa vattensystem bör ge stora kunskaper om samarbetsformer och vilka åtgärder som är nödvändiga att vidta för att skapa bärkraftiga fiskestammar. Det borde kunna leda till ett samarbete som kan skapa förutsättningar både att utveckla yrkesfisket och fisketurismen. För att utveckla fisketurismens möjligheter bör det enligt motion 2004/05:MJ500 (kd) införas möjlighet till fiskevårdsområden i vissa områden där det nu råder fritt fiske. Det är enligt motionärerna viktigt med en balanserad utveckling där turismen kan utvecklas som ett komplement till fisket i kustsamhällen och i skärgården (yrkande 45). I motion 2005/06:MJ328 (m) begärs att fiskerätten återförs till ägarna om de bildar fiskevårdsområden där det råder fritt handredskapsfiske och öppnar dem för allmänheten genom försäljning av fiskekort. Ett alternativ är att en fritidsfiskarlicens införs där en årlig betalning medför rätt till fiske i specificerade vatten. I de allmänna vatten där man önskar bibehålla ett helt fritt fiske är det naturligt att beståndsvården betalas av skattemedel (yrkande 7). Enligt motion 2004/05:MJ500 (kd) bör regeringen återkomma till med förslag till lagstiftning som möjliggör tillskapande av fiskevårdsområden vid kusterna och i de stora insjöarna. Sedan fritt handredskapsfiske infördes på ostkusten och i de fem största insjöarna har fisket missbrukats, bl.a. i form av otillåtet trollingfiske och fiske för försäljning. Enligt motionärerna skulle situationen förbättras genom inrättande av fiskevårdsområden med möjlighet till försäljning av fiskekort (yrkande 43). Fiskevård genomförs av olika skäl. Den kan bestå av återställande och vårdande åtgärder i vatten där fisket och fiskresursen direkt har skadats av vattenverksamhet, dels bedrivas utifrån perspektivet om ett bättre utnyttjande av den befintliga fiske- och fiskresursen. Finansieringen för fiskevården kommer utifrån detta perspektiv från flera olika källor. Utöver det statliga fiskevårdsanslaget 43:9 Fiskevård finns t.ex. finansiering via fiskeavgifter från vattendomar, inom Fonden för fiskets utveckling (FFU), biologisk återställning av kalkade vatten och användning av myndighetsanslag. Den s.k. allmänna fiskeavgiften får användas till att bekosta forskning och utveckling inom fiskevården, och medlen är inte geografiskt bundna. var saldot ca i bokfört värde och i marknadsvärde. Intäkterna har varit större än utbetalningarna, som har uppgått till . De s.k. villkorsmedlen är avgifter som uppkommer genom att regeringen prövar tillåtligheten av nya verksamheter. I anges att regeringen, om den meddelar tillstånd, får besluta om särskilda villkor för att tillgodose allmänna intressen. uppgick saldot för dessa villkorsmedel till ett bokfört värde om eller ett marknadsvärde om . Villkorsmedlen är vanligen bundna till ett geografiskt område. Av skrivelsen framgår att och länsstyrelserna till regeringen har redovisat hur de under utgiftsområde 23 uppförda anslaget 43:11 Fiskevård, numera 43:9 Fiskevård, anvisade medlen har handlagts och disponerats samt effekterna av gjorda insatser (Jo2004/2521). Den grundläggande principen och prioriteringen för fördelning av fiskevårdsanslaget är att medlen skall fördelas över till fiskevård främst i vatten där allmänheten har rätt att fiska. Det fiskevårdsarbete som leds av har en lång tradition och förankring bland berörda grupper, och enligt utskottets mening har detta arbete bidragit till ett starkt lokalt fiskevårdsarbete. Däremot har uppgifter över genomförda åtgärder inte sammanställts tidigare och inte heller redovisats på något enhetligt eller samordnat sätt. Insatserna har enligt regeringen haft goda effekter men medel har inte avsatts för särskild effektuppföljning. I likhet med regeringen anser utskottet att beslut om beviljade medel från fiskevårdsanslaget bör innefatta tydligare villkor om rapportering så att projektsammanställningar och uppföljningar kan göras på ett tillfredsställande sätt. Flexibilitet i användandet av det statliga fiskevårdsanslaget i syfte att kunna tillgodose en anpassning av det praktiska arbetet i fiskevården anser utskottet viktig. Som regeringen anför är genomförandet av åtgärderna till sin natur beroende av de naturliga variationerna på plats, t.ex. vattenstånd. Andra faktorer som är svåra att styra men som är av avgörande betydelse för om och när projekt kan komma till stånd är t.ex. markägarförhållanden, intressenter, tillstånd, ersättningar och finansieringslösningar. Dessutom sker fördelning från länsstyrelser till lokala aktörer, som i sin tur skall hinna nyttja medel . Som anförs i skrivelsen bör medel även kunna riktas mot större, eventuellt fleråriga, projekt av stort nationellt eller regionalt intresse. I detta sammanhang bör hänsyn tas så att medel över tiden kan fördelas regionalt utifrån behov och att den praktiska fiskevården är huvudsyftet. Utskottet delar regeringens uppfattning om behovet av en översyn av förordningen om stöd till fiskevården för att få en bättre överensstämmelse mellan de fiskevårdsåtgärder som bör stödjas och de av antagna miljökvalitetsmålen. I likhet med regeringen anser utskottet att den av initierade samrådsgruppen för fiskevård bör ha en bred ansats på fiskevårdens frågeställningar med utgångspunkt i såväl arbetet med miljökvalitetsmålen som arbetet med EU:s ramdirektiv för vatten, och rådets direktiv /60/EG av om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område (EGT L327, 22.12.2000, s. 1). Som regeringen anför bör samrådsgruppen behandla fördelningen av fiskevårdsanslag och fiskeavgifter och ha en bred representation av fiskets och miljövårdens intressenter både från myndigheter och organisationer. Gruppen bör även verka för att omprövningen av äldre vattendomar fortskrider så att en ändamålsenlig och modern fiskevård kan bedrivas. har behovet av och intresset för restaurering av vattenmiljöer ökat. Både det nationella miljömålsarbetet, EU:s ramdirektiv för vatten och EU:s förslag på förvaltning av hotade fiskarter som t.ex. ålen, KOM (2005) 472 slutlig, kommer sannolikt att ställa högre krav på samordnade satsningar från flera sektorer i samhället. Detta ökar behovet av samordning och gemensam planering inom enskilda vattensystem. Mot den bakgrunden avser regeringen ge i uppdrag att i samråd med utreda möjligheten att samordna fördelningen av ekonomiska medel för fiske- och vattenvård. I likhet med regeringen anser utskottet att den till knutna samrådsgruppen för fiskevård med fördel kan vara rådgivande i detta arbete. Som utskottet anfört tidigare i betänkandet skall, i samband med revideringen av fiskelagstiftningen, även behovet av andra förändringar beaktas, t.ex. att principen om bästa tillgängliga teknik och miljökonsekvensbedömningar bör tillämpas vid fiske, möjligheter till licens för fisketuristiskt företagande, utbildningskrav för yrkesfiskelicens och samförvaltningens roll i fiskeriförvaltningen. Därtill kommer att en översyn bör göras av lagen om fiskevårdsområden (1981:553), lagen om fiskearrenden (1957:390) samt den översyn av förordningen (1998:1343) om stöd till fiskevården som aviseras i skrivelsen. Utredningen om Fiskevårdens finansiering (SOU 2005:76) har fastställt att ytterligare behövs till fiskevården. I betänkandet förordar utredningen att ett system med fiskevårdsavgift införs . Avgiften bör endast gälla för fiske i havet, vid kusten och i de fem och oavsett om fisket bedrivs i allmänt eller enskilt vatten eller om det finns en fiskevårdsområdesförening eller samfällighetsförening som förvaltar vattnet där fisket bedrivs. De vatten som rinner till kusten och till eller från de fem bör inte omfattas av avgiftsskyldigheten. Avgiften bör bestämmas till oavsett vilken kategori fiskande man tillhör och oavsett hur gammal man är. Personer bör dock undantas från avgiftsskyldighet. Detsamma bör gälla innehavare av enskild fiskerätt vid fiske i eget vatten. Vid sidan om årsavgiften bör det införas möjlighet att i stället betala en veckoavgift om . Såväl årsavgiften som veckoavgiften bör gälla respektive från den tidpunkt som väljs av den som betalar avgiften. Avgiftsskyldigheten bör gälla såväl sport- som husbehovsfiskande och även yrkesfisket bör omfattas av systemet, vars huvudman bör vara . Utredningen bereds i . I avvaktan på resultatet av beredningen föreslår utskottet att motionerna 2004/05:MJ421 (v) yrkande 5, 2005/06:MJ39 (c) yrkande 6 och 2005/06:MJ328 (m) yrkande 9 lämnas utan vidare åtgärd från sida. Reformen om det fria handredskapsfisket i havet runt våra kuster och i de har varit i kraft under . I betänkandet Utvärdering av det fria handredskapsfisket (SOU 2001:82) konstateras att några mer uttalade effekter inte finns på naturen inklusive fågelfaunan och fiskbestånden. Däremot noteras att systemet ger upphov till konflikter. Utredaren föreslår emellertid inte någon långsiktig lösning vad avser just konflikterna mellan vattenägare och fiskeintressenter. Som regeringen anför är det en viktig uppgift för samhället att medverka till att människor erbjuds ett rikt och varierat utbud av fritidsmöjligheter. Därvid utgör ett aktivt fritidsfiske ett viktigt inslag i ett meningsfullt fritidsliv. Mot bakgrund av utredningens redovisning av effekterna av det fria handredskapsfisket och med vad utskottet nu anfört finner utskottet i likhet med regeringen några ändringar i reformen inte påkallade. Som utskottet anfört tidigare i betänkandet skall, i samband med revideringen av fiskelagstiftningen, även behovet av andra förändringar beaktas, t.ex. att principen om bästa tillgängliga teknik och miljökonsekvensbedömningar bör tillämpas vid fiske, möjligheter till licens för fisketuristiskt företagande, utbildningskrav för yrkesfiskelicens och samförvaltningens roll i fiskeriförvaltningen. Därtill kommer att en översyn bör göras av lagen om fiskevårdsområden (1981:553), lagen om fiskearrenden (1957:390) samt den översyn av förordningen (1998:1343) om stöd till fiskevården som aviseras i skrivelsen. Med hänvisning härtill och till vad utskottet i tillämpliga delar anfört ovan under avsnittet om fiskevård föreslår utskottet att motionerna 2004/05:MJ371 (mp, fp) yrkande 8, 2004/05:MJ508 (fp) yrkande 30, 2005/06:MJ446 (kd) yrkande 44 och 2005/06:MJ519 (fp) yrkande 27 lämnas utan åtgärd från sida. På har rättigheten till fritt handredskapsfiske funnits ännu längre än i övriga landet, liksom rätten att i viss utsträckning använda fasta fiskeredskap. Som anförs i motion 2004/05:MJ325 (s) är rätten till fiske med fasta fiskeredskap naturlig för invånarna i kustkommunerna och en del av deras kultur och bör därför finnas kvar. Hummerfisket är ett viktigt inslag i yrkesfiskets omställning mot en inriktning av fisketurism i form av s.k. hummersafari m.m. Med ökat fritidsfiske har emellertid även trycket på bl.a. hummerbestånd och andra stationära arter ökat. I likhet med motionären hyser utskottet därför vissa farhågor för den negativa inverkan som kan bli följden av ett alltför aktivt redskapsfiske på dessa arter av den som endast tillfälligt visats i någon av västkustkommunerna. Utskottet utgår emellertid från att regeringen följer frågan och vid behov vidtar de åtgärder som kan anses nödvändiga för ett gott beståndsbevarande av dessa arter. Med det anförda föreslår utskottet att även motion 2004/05:MJ325 (s) lämnas utan vidare åtgärd från sida. Syftet med bildande av ett fiskevårdsområde är att främja ett lämpligt nyttjande av fiske och god fiskevård. Fiskevårdsområden utgör en ändamålsenlig förvaltningsform för enskilt fiske men kan inte utan vidare ersätta ett fritt handredskapsfiske. Dagens fiskevård är till största delen inriktad på insatser i rinnande vatten. Det finns emellertid ett ökande behov av fiskevård även längs kusten, i fjällområdet och i sjöarna och haven. Som regeringen anför kan sådana åtgärder omfatta såväl specificerade åtgärder av lokal karaktär som mer ekosysteminriktade åtgärder som sjörestaurering i olika former. har rapporterat och analyserat olika former av sjörestaureringsåtgärder. Utskottet delar regeringens uppfattning att åtgärderna även bör kunna användas som kompensationsåtgärder vid vattendomar och att arbetet bör ske efter samråd med och övriga berörda organisationer. I skrivelsen uttalar regeringen sin avsikt att ge i uppdrag att sammanställa befintlig kunskap om fiskevårdande åtgärder i sjöar, fjällområdet, längs kusten och i marin miljö. I sammanhanget kan nämnas att regeringen beslutade om fördelningen av till fiskevården. Medlen skall gå till forskning och utveckling inom fiskevården i hela landet, bl.a. om beståndsövervakning, populations- och samhällsekologi samt bevarandebiologi. Av medlen har avsatts för åtgärder i . Miljölagstiftningens mål är att skydda och bevara ekosystemens struktur och funktion, och fiskelagstiftningen skall skapa ett hållbart nyttjande inom denna ram eller utifrån åtgärder för att kompensera skador på miljön som inte kan eller bör åtgärdas på annat sätt. Som regeringen anför i skrivelsen är det i detta sammanhang av vikt att miljö- och fiskelagstiftningen samordnas. I samband med revideringen av fiskelagstiftningen skall enligt regeringen även behovet av andra förändringar beaktas; bl.a. bör en översyn göras av lagen om fiskevårdsområden (1981:553), lagen om fiskearrenden (1957:390) samt den översyn av förordningen (1998:1343) om stöd till fiskevården som aviseras i kapitel 8.1. De förslag som läggs fram i betänkandet Utvärdering av det fria handredskapsfisket (SOU 2001:82) inriktar sig i huvudsak på bildandet av fiskevårdsområden i områden med fritt handredskapsfiske och utesluter eller behandlar endast översiktligt andra delar av vattenområden med frågor av liknande karaktär, t.ex. områden ovanför odlingsgränsen. Som regeringen anför i skrivelsen är frågan om fiskevårdsområden emellertid även beroende av hur en framtida finansiering av fiskevården kommer att utformas. I likhet med regeringen anser utskottet därför resultatet av beredningen av betänkandet Fiskevårdens finansiering (SOU 2005:76) bör inväntas innan slutlig ställning tas till redan framlagda förslag om fiskevårdsområde. Som utskottet har anfört tidigare i betänkandet är en översyn av den svenska fiskelagstiftningen angelägen. Sådana förslag om reglering av fisket som tydligt har sin utgångspunkt i såväl att den biologiska mångfalden, som att goda livsmiljöer för fiskbestånden säkerställs liksom hållbart nyttjande bör läggas fram. Med en sådan inriktning på lagstiftningen bör även fiskevårdens målsättning förtydligas. I avvaktan på resultatet av lagstiftningsarbetet föreslår utskottet att motionerna 2004/05:MJ302 (s), 2004/05:MJ417 (s), 2004/05:MJ500 (kd) yrkandena 43 och 45, 2005/06:MJ37 (kd) yrkande 12 och 2005/06:MJ328 (m) yrkande 7 lämnas utan åtgärd. Förändrad inriktning på kompensationsåtgärder avseende fiske vid vattendomar Utskottets förslag i korthet Utskottet instämmer i vad regeringen anför i skrivelsen och avstyrker ett motionsyrkande (v) om förbättrad naturlig fiskproduktion och bevarande av biologisk mångfald i reglerade vattendrag. Såväl främjandet av fisket som uppfyllandet av miljökvalitetsmålen bör enligt regeringen ligga till grund för kompensationsåtgärder i samband med verksamhet som är skadlig för fisket. Regeringen avser att ge Kammarkollegiet och i uppdrag att i samråd med länsstyrelserna rapportera den hittillsvarande verksamheten med omprövning samt tillsyn av vattendomar och vattenföretag samt föreslå hur denna kan utökas och effektiviseras. Regeringen avser vidare att ge i uppdrag att analysera samhällsekonomiska, genetiska och ekologiska effekter av utsättning av smolt och ål genom kompensationsåtgärder samt utvärdera möjligheten till alternativa kompensationsåtgärder. Arbetet bör ske efter samråd med och andra berörda organisationer. I motion 2005/06:MJ520 (v) begärs att regeringen skyndsamt återkommer till med förslag för att förbättra den naturliga fiskproduktionen och bevara den biologiska mångfalden i reglerade vattendrag (yrkande 4). Som regeringen anför i skrivelsen är det viktigt att både främjandet av fisket och uppfyllandet av miljökvalitetsmålen utgör grund för kompensationsåtgärder i samband med för fisket skadlig verksamhet. Detta innebär att naturlig fiskproduktion så långt möjligt bör prioriteras och att den biologiska mångfalden bevaras som ett hållbart fiske kan bedrivas. För att uppnå denna målsättning är det betydelsefullt att de åtgärder som vidtas ger långsiktiga och bestående effekter. Även andra arter än lax och havsöring har stort allmänt och fisketuristiskt värde, och program för kompensation, biotopvård, fiskeregler etc. för sådana arter bör också beaktas. Inom ramen för miljömålsarbetet har fått i uppdrag att utarbeta och kostnadsberäkna förslag på hur bevarandet av andra arter än lax och öring skall kunna tillgodoses vid kompensationsutsättningar. I den utsträckning som kompensationsåtgärderna grundar sig på de förslag som lämnar i samband med tillåtlighetsprövningen prioriteras naturlig fiskreproduktion. Äldre vattendomar har ofta varit begränsade i analysen av uppkommen fiskeskada, och fiskevårdsarbetet, kopplat till kompensationsåtgärder, har oftast varit liktydigt med utsättningar av laxfiskar när reproduktionsmöjligheterna oftast helt har försvunnit för dessa arter. I många äldre vattendomar saknas föreskrifter om kompensationsåtgärder som t.ex. minimitappningar. pågår omprövning av äldre vattendomar, som i vissa fall resulterat i föreskrifter om t.ex. ny minimitappning. Som framgår av skrivelsen kan även fiskeavgifter omprövas i syfte att uppnå ett mer ändamålsenligt nyttjande.