bet · GT01KU19 · 2006-05-02 00:00:00 — Stöd till nationella minoriteter för att bevara och utveckla språk och kultur skall enligt motionen i första hand gå till deras egna självstyrande organ och sammanslutningar. Samerna är den enda av nationella minoriteter som har någon form av formaliserat och reellt självbestämmande. () begär i motion 2004/05:K425 att det tillsätts en utredning som syftar till att föreslå ett demokratiskt valt ting/parlament för sverigefinnarna. Ett sverigefinskt ting/parlament skulle kunna fungera som ett rådgivande organ och även besluta om vissa frågor t.ex. inom kulturpolitiken. Ledamöterna skulle kunna väljas i samband med allmänna val. Sverigefinska kandidater på riksdags-, kommun- och landstingslistor skulle också kunna kandidera till tinget/parlamentet för sverigefinnarna. I motion 2003/04:K380 (yrkandena 1-3) av m.fl. (v) behandlas vissa frågor som rör ökat inflytande för de nationella minoriteterna. Motionärerna anser att formerna för samråd och inflytande lokalt och regionalt i frågor som rör de nationella minoriteterna bör ges en fastare och tydligare struktur. En översyn av medel som avsatts för dialog bör göras i syfte att förbättra och öka dialogen. Ett permanent organ för ett samlat samråd med alla erkända minoriteter bör inrättas, förslagsvis under . Detta samrådsorgan bör enligt yrkande 5 i motionen ha till uppgift att följa upp hur minoritetsskyddet enligt minoritetskonventionerna och riksdagsbeslutet infrias. och (båda s) begär i motion 2003/04:K344 ett tillkännagivande till regeringen om de nationella minoriteternas möjligheter till inflytande och samråd. För att de nationella minoriteterna skall kunna ta sitt ansvar i dialogen skall deras organisationer garanteras ekonomiska och personella resurser. Det är enligt motionen av stor vikt för politikens konkreta genomförande att beslutsfattare på alla samhällsnivåer är väl informerade om innebörden i riksdagsbeslutet i frågan och om de skyldigheter som ratificering av minoritetsspråks- och ramkonvention medför. Det är även viktigt att all samhällsinformation tar hänsyn till de nationella minoriteterna för att de även regionalt och lokalt och på lika villkor skall ha möjlighet att bli informerade, kunna föra en dialog och ha möjlighet att påverka i frågor som berör dem. begär i motion 2005/06:Kr7 yrkande 4 ett tillkännagivande till regeringen om dialogen mellan minoriteter och majoritetssamhället, om behovet av information och aktivitet i minoriteternas egna miljöer och på deras egna språk. I motion 2004/05:K284 (yrkande 10) av m.fl. (fp) och 2005/06:K249 (yrkande 13) av m.fl. (fp) begärs en dialog mellan romer och det offentliga . I motionerna hänvisas till om arbetet för att förebygga och motverka diskriminering av romer. Regeringen bör enligt motionerna redovisa för vilka åtgärder man tänker vidta för att stärka romernas möjlighet att påverka sin egen situation som nationell minoritet. Inrättandet av ett råd för romska frågor och en romsk kvinnogrupp i är två konstruktiva steg för att öka dialogen, men de romska minoritetsfrågorna måste också finnas på regional och lokal nivå. Ett sätt kan vara att utse romska referensgrupper eller att utse kontaktpersoner. Ett av målen för minoritetspolitiken är att stärka möjligheterna till inflytande för de nationella minoriteterna. Enligt budgetpropositionen (prop. 2005/06:1 utg.omr. 8 s. 76) hålls , för att öka minoriteternas inflytande, samrådsmöten med företrädare för regeringen och minoriteternas organisationer. Vid dessa samrådsmöten samlas företrädare för samtliga nationella minoriteter. inrättade regeringen för romska frågor som ett rådgivande organ till regeringen i frågor som berör romer. Ordförande i rådet är ansvarigt statsråd. Ett arbete har initierats i romska rådet i syfte att utveckla dess arbetsformer. Rådet håller också temamöten kring områden som rådet bedömer som särskilt angelägna. En arbetsgrupp för romska kvinnor har skapats under ledning av ansvarig statssekreterare på i syfte att diskutera och synliggöra romska kvinnors situation och stärka deras möjligheter till inflytande. Enligt regeringsskrivelsen En nationell handlingsplan för de mänskliga rättigheterna 2006-2009(skr. 2005/06:95) avser regeringen att stärka samrådet för de nationella minoriteterna. Det finns enligt skrivelsen flera skäl till att nationella minoriteter bör ha möjlighet att påverka beslut som rör dem själva. Ett väsentligt skäl är att det är de nationella minoriteterna själva som är bäst lämpade att se den egna gruppens behov och önskemål. En utvärdering har visat att de årliga mötena med företrädare för samtliga nationella minoriteter bör kompletteras med en serie möten mellan företrädare för regeringen och respektive nationell minoritetsgrupp. Därtill avser regeringen att stärka samrådet ytterligare. rapporterar till om ramkonventionen och om minoritetsspråkskonventionen . Regeringen avser enligt skrivelsen att kontinuerligt bjuda in företrädare för de nationella minoriteterna till möten i samband med att rapporterar till om efterlevnaden av minoritetsspråkskonventionen och ramkonventionen; närmast gäller det den andra rapporten om efterlevnaden av ramkonventionen . Regeringen kommer att intensifiera arbetet med att sprida kunskap och öka medvetenheten på nivå och i statliga myndigheter om de åtaganden som följer av konventionerna. Som tidigare nämnts pågår ett arbete med att utarbeta en handbok som bl.a. skall ta upp de nationella minoriteternas rättigheter. Utredningen om de finska och sydsamiska språken har föreslagit (SOU 2006:19 s. 22) att tillsyn över en lag om nationella minoriteter och minoritetsspråk delas mellan en länsstyrelse och . bör som myndighet ges nationellt tillsynsansvar rörande det samiska språket i kommunerna, innefattande bl.a. styrning, tillsyn, fördelning av ekonomiska medel och samordning. består av 31 ledamöter och rösträtt till har den som är upptagen i sameröstlängd. skall verka för en levande samisk kultur och därvid ta initiativ till verksamheter och föreslå åtgärder som främjar denna kultur. Till uppgifter hör särskilt att besluta om fördelningen av statens bidrag och av medel ur Samefonden till samisk kultur och samiska organisationer samt av andra medel som ställs till samernas gemensamma förfogande, utse den styrelse för sameskolan som avses i 8 kap. 6 § skollagen, leda det samiska språkarbetet, medverka i samhällsplaneringen och bevaka att samiska behov beaktas, däribland rennäringens intressen vid utnyttjande av mark och vatten, samt informera om samiska förhållanden. I proposition 2005/06:86 Ett ökat samiskt inflytande har regeringen föreslagit att ett antal myndighetsuppgifter skall överföras från länsstyrelserna och till . Förslagen syftar till att öka samernas självbestämmande i frågor som huvudsakligen rör rennäringen och andra samiska intressen. kommission mot rasism och intolerans har i en rapport uppmanat att stärka samernas deltagande och inflytande i beslutsprocesser i frågor som berör dem och då särskilt i frågor om markanvändning i traditionellt samiska områden. och . Milani konstaterar i sin delrapport att de nationella minoriteternas möjligheter till samråd och inflytande har ökat sedan ratificerade konventioner. Det föreligger dock fortfarande hinder innan minoriteterna fullt ut kan känna en tydlig delaktighet i frågor som berör dem. Forskarna hänvisar till att regeringen påpekat att minoritetspolitiken är ett nytt område för och att den rådgivande kommittén kommenterat behovet om ett stöd i det vidare arbetet med att utveckla minoriteternas inflytande. I rapporten redovisas att det under intervjuer framkommit att medan man från vissa håll uttryckt att man var mycket nöjd med t.ex. regeringens samrådsförfarande, framfördes från andra håll att man ibland kunde känna sig osäker på uppriktigheten från majoritetsrepresentanternas sida vid samråd, eller i samband med remissförfarande m.m. Enligt detta synsätt är det fortfarande stat och myndigheter som har tolkningsföreträde. Från något håll hade uppfattats att samrådsformerna med regeringen hade utvecklats endast på regeringens villkor, och att verksamheten delvis var ett "skådespeleri." På annat håll var man nöjd med samrådet och förstod att det tog tid att utveckla formerna. Från några håll önskades att minoriteterna gavs större förtroende och en större del i ansvaret att styra sina egna angelägenheter. Företrädare för minoriteterna hade pekat på de stora olikheterna mellan de fem grupperna som bl.a. innebar stora skillnader i beredskap för den arbetsbörda som det innebär att vara samtalspart i samråd och överläggningar. Vid utskottets seminarium pekade , vice ordförande i , på att den romska gruppen inte är homogen. Det finns inget annat land som har så många romska nationaliteter som , från Öst- och , , och även . De svenska romerna känner den svenska kulturen och regler, seder och bruk. Det har funnits konflikter i och behöver struktureras om. Eventuellt bör arbetet göras i grupper för att undvika interna konflikter. Det ligger en risk för konflikter i det förhållandet att den romska gruppen med dess olika kulturer har så olika behov. Han har vädjat till statsrådet och statssekreteraren att lösa denna fråga. Vårarna 2002 och 2003 behandlade utskottet motioner om minoriteters inflytande, delaktighet och självbestämmande i demokratin (bet. 2001/02:KU15 s. 58 och 1992/93:KU26, s. 59 f.). Utskottet hänvisade till att det från regeringens sida vidtagits en rad åtgärder i syfte att stärka dessa gruppers möjligheter till inflytande i frågor som rör dem och till att det i den nationella handlingsplanen för mänskliga rättigheter hade diskuterats ytterligare åtgärder. Enligt utskottets mening saknades anledning att göra ett tillkännagivande till regeringen i dessa avseenden. Utskottet ansåg inte heller att det behövdes ett tillkännagivande till regeringen om ett systematiskt arbete från politiska institutioners sida för att tillvarata minoriteters synpunkter. Utskottet hänvisade till att det på regeringsnivå redan pågick ett sådant arbete bl.a. genom de återkommande sammanträffanden som förekommer mellan företrädare för minoritetsorganisationer och ansvarigt statsråd. Behovet av insatser från regeringens sida för att uppmärksamma kommunerna på intresset av samrådsförfarande kunde naturligen komma upp i dessa sammanhang. Det fanns enligt utskottet inte anledning att anta annat än att åtgärder i möjligaste mån kommer att vidtas för att komma till rätta med de brister som då uppmärksammas. Regeringen har i den nationella handlingsplanen för mänskliga rättigheter 2006-2009 aviserat sin avsikt att stärka samrådet med de nationella minoriteterna genom att det årliga mötet med företrädare för samtliga nationella minoriteter kompletteras med en serie möten mellan företrädare för regeringen och respektive nationell minoritetsgrupp. I handlingsplanen hänvisas också till en strategi för genomförandet av minoritetspolitiken i samhällslivet som kommer att innehålla såväl centrala som lokala insatser bl.a. dialogforum med företrädare för minoriteterna och företrädare för de berörda kommunerna. Regeringen anser också att det är angeläget att de nationella minoriteterna deltar i inhämtandet av material till rapporter till och i uppföljningen av den kritik och de rekommendationer som lämnas. Enligt regeringen kommer också företrädare för de nationella minoriteterna att i ökad utsträckning erbjudas möjlighet att delta i internationella sammanhang där deras frågor behandlas. Formerna för samråd med företrädare för de nationella minoriteterna och utrymmet för dessa gruppers inflytande i skilda frågor tycks följaktligen vara föremål för utveckling och det kan enligt utskottet förväntas att samrådet vidgas och fördjupas i skilda avseenden. Utskottet vill understryka vikten av att minoritetsgrupperna ges en påtaglig möjlighet till inflytande i frågor som rör dem, bl.a. lagstiftningsfrågor och resurser. Utskottet anser att det finns ett värde i att olika samrådsförfaranden och modeller för inflytande prövas under en längre övergångstid och är inte berett att nu förorda en särskild organisation i form av t.ex. självstyrande organ av de slag som föreslås i motionerna 2004/05:K265 yrkandena 2 och 3 (c), 2004/05:K425 (v) samt 2005/06:K409 yrkande 11 (c). Utskottet utgår från att samrådsformerna efter hand kommer att ges en fastare struktur med nödvändiga resurser. Flera av de åtgärder som föreslås i motionerna 2003/04:K380 yrkandena 1-3 och 5 (v), 2003/04:K344 (v) och 2005/06:Kr7 yrkande 4 (fp) faller inom ramen för vad regeringen aviserat i handlingsplanen för de mänskliga rättigheterna 2006-2009 eller kan antas bli en effekt av de aviserade åtgärderna. Enligt utskottets mening är tillkännagivanden till regeringen om lokala och regionala samrådsorgan, ett permanent centralt organ, resurser och information inte nödvändiga. Utskottet avstyrker därför motionsyrkandena. När det gäller formerna för samråd med den romska minoritetsgruppen anser utskottet att särskilda överväganden måste göras. Den romska minoriteten har särskilda problem och är inte en enhetlig grupp utan består av romer med många skilda romska språk och mycket skilda bakgrunder. Det framstår som om det finns ett behov av att det nödvändiga samrådet måste ske med större antal företrädare än vad som gäller för övriga grupper och kanske i andra former. Regeringen samråder sedan några med Rådet för romska frågor som är ett rådgivande organ i frågor som rör romer. Dessutom finns inom en arbetsgrupp för romska kvinnor i syfte bl.a. att stärka de romska kvinnornas möjligheter till inflytande. Utskottet förutsätter att dessa samrådsformer kontinuerligt prövas och att de åtgärder vidtas som behövs för att uppnå bästa möjliga samrådsformer med hänsyn till romska gruppens speciella sammansättning och problem. Utskottet förutsätter också att den romska minoritetsgruppen kommer att bli föremål för särskild uppmärksamhet genom den aviserade strategin för genomförande av minoritetspolitiken i samhällslivet. Mot denna bakgrund anser utskottet inte att ett tillkännagivande om samrådet med den romska gruppen enligt vad som anförs i motionerna 2004/05:K284 yrkande 10 (fp) och 2005/06:K249 yrkande 13 (fp) är nödvändigt. Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker motionsyrkanden om ett sammanhållet bidragssystem och om stöd till Romskt kulturcentrum m.m. Jämför reservationerna 6 (fp) och 7 (v, mp). m.fl. (fp) och m.fl. (fp) begär i motionerna 2003/04:K417 yrkande 3 och 2004/05:K284 yrkande 3 respektive 2005/06:K249 yrkande 5 ett tillkännagivande om stöd åt organisationer för nationella minoriteter. Målet måste vara att ett sammanhållet bidragssystem för minoritetsorganisationer kommer till stånd för att stärka de nationella minoriteternas inflytande i samhället. I motionerna hänvisas till en samlad översyn som företagits av en arbetsgrupp (Ds 2003:10). I motion 2005/06:K315 av m.fl. (v) hänvisas till verksamheten vid Romskt kulturcentrum i Gubbängen och till en utställning om romer på . Båda är tänkta att bli samlingspunkter för romer, skildra romernas historia och kultur och erbjuda arenor för romsk kulturaktivitet. Motionärerna menar att det ekonomiska stödet bör permanentas. Regeringen bör återkomma med förslag om det (yrkande 1). I motionen (yrkande 11) framhålls att det är mycket viktigt att romer ges möjligheter till delaktighet i alla frågor som berör romer och att stödet till egenaktiviteter stärks. Ett ökat stöd till romernas egen organisering är nödvändig för att stärka romernas ställning. Det kommer enligt motionen att krävas ett ökat stöd till de nationella minoriteternas organisationer om skall följa de internationella konventioner som ratificerats. Anslaget 47:1 Åtgärder för de nationella minoriteterna uppgår till och används delvis som statsbidrag till kommunerna och i som utpekats som förvaltningsområden för samiska respektive finska och meänkieli. En annan del används för bidrag till de organisationer som företräder nationella minoriteter. Ekonomiskt bidrag fördelas till organisationer som företräder nationella minoriteter för att stärka möjligheter till inflytande. Genom en omfördelning ökade det belopp som regeringen fördelar till minoritetsorganisationerna för att stärka deras inflytande . har antalet minoritetsorganisationer blivit fler. Bland annat med anledning av detta har tagits fram ett nytt författningsreglerat system för fördelning av bidraget. En arbetsgrupp inom lade 1993 fram ett förslag om ett sammanhållet bidragssystem för etniska organisationer (Ds 2003:10). Arbetsgruppen föreslog att de medel som fördelades till de nationella minoriteternas organisationer skulle fördelas genom en förordning där det framgick att medlen, dvs. ändamålet med stödet, i första hand avsåg att tillgodose minoriteternas behov av stöd för grundorganisation. I ett sådant system måste enligt arbetsgruppen hänsyn tas till att vissa organisationer får bidrag till sin grundorganisation genom andra statliga bidrag. Arbetsgruppens förslag innebar att stödet till organisationer som företrädde nationella minoriteter skulle föras samman med stödet till organisationer bildade på etnisk grund till ett gemensamt bidragssystem. Stödet till organisationer som företräder nationella minoriteter borde regleras särskilt med anledning av deras status som minoriteter i förhållande till andra organisationer bildade på etnisk grund. Förordningen (2005:765) om statsbidrag för nationella minoriteter trädde i kraft . Enligt förordningen är syftet med statsbidraget att stödja och underlätta verksamheten för och de organisationer som företräder nationella minoriteter. Statsbidrag enligt förordningen lämnas med en lika stor fast del per nationell minoritet och en rörlig del som grundas på antalet lokalföreningar eller avdelningar. Det gäller dock inte den nationella minoriteten samer för vilken regeringen i stället beslutar om statsbidrag till i mån av tillgång på medel med ett belopp som motsvarar hälften av en sådan fast del. För att vara berättigad till stöd enligt förordningen om statsbidrag till nationella minoriteter skall organisationen bl.a. bedriva verksamhet som syftar till att stärka inflytandet för den nationella minoriteten, till att främja den egna nationella minoritetsgruppens identitet, kultur och språk samt till att motverka diskriminering eller att sprida kunskap om den egna gruppen. Ansökan om statsbidrag prövas av regeringen. Enligt budgetpropositionen (prop. 2005/06:1 utg.omr. 8 s. 78) tillförs det statliga stödet till litteratur och kulturtidskrifter för att de nationella minoriteterna särskilt skall kunna beaktas vid fördelningen av stödet. disponerar därutöver för insatser som syftar till att främja de nationella minoriteternas språk och kultur. Av årsredovisning för framgår att Romskt kulturcentrum i , fick ett bidrag på och att Museer fick för en utställning om romsk ungdom. I fördelning av bidrag till nationella minoriteters språk och kultur 2006 tilldelades Romska kulturcentret i och Romskt kulturcentrum i . Inom ramen för samepolitiken görs insatser för att uppnå målet att verka för en levande samisk kultur byggd på en ekologiskt hållbar rennäring och andra samiska näringar. Insatserna omfattar bl.a. stöd till . I samband med en nationell informationssatsning 2004 om samerna som ursprungsfolk i och samernas kultur bilades inom ett permanent nationellt informationscentrum för samefrågor. och . Milani anger i sin delrapport att de ekonomiska ramarna för genomförandet av minoritetspolitiken ansetts alltför snäva (s. 69). Forskarna menar att det inte framgår av några handlingar hur det ekonomiska stödet på minoritetspolitikens område har beräknats och dimensionerats. Det är enligt forskarna uppenbart att medel skulle krävas eller omdisponeras om politikens intentioner verkligen skulle genomföras. Deras slutsats är att det behöver komma till stånd en allvarlig diskussion om minoritetspolitikens övergripande ekonomi. En sådan diskussion behöver baseras på en seriös ekonomisk analys som tar hänsyn till vilka kostnader som uppstår om minoritetspolitikens språkliga och kulturella mål skall uppfyllas. Forskarna konstaterar (s. 64) att utbudet på kulturområdet på vissa sätt är imponerande och att en mycket stark utveckling skett under . Det ekonomiska stödet till t.ex. samisk och tornedalsk kultur och till inrättandet av ett romskt kulturcentrum har varit mycket viktigt för minoriteternas arbete med att synliggöra sina kulturella yttringar. Inte mindre viktigt är detta arbete för stärkandet av etnisk identitet och inre sammanhållning och givetvis för att använda minoritetsspråken i nya domäner. Givetvis finns det enligt forskarna anledning att ytterligare analysera hur stödet fördelas och storleken på de anslag som de olika minoriteterna kan komma i åtnjutande av. framhåller i sin delrapport (s. 143 f.) att ett ekonomiskt stöd till minoritetsorganisationer och till utbildnings- och kulturändamål är av väsentlig betydelse för att de nationella minoriteterna skall lyckas bevara och utveckla sitt språk och sin kultur på ett långsiktigt sätt. En sammanställning för visade att stödet till samerna uppgick till av det totala statliga stödet som de tre minoriteternas organisationer m.m. disponerade. Motsvarande andel för sverigefinnarna var och för tornedalingarna . Vid seminariet underströks från flera minoritetsorganisationer behovet av ekonomiskt stöd. nämnde särskilt stöd för utvecklingsarbetet när det gäller språkfrågan. Från Sverigefinska Riksförbundets sida framhölls ett stort behov av resurser för att driva den verksamhet som behövs. Efter det att sverigefinnarna blev en nationell minoritet har de statliga bidragen bara minskat vilket anses som en märklig utveckling. Genom förordningen (2005:765) om statsbidrag för nationella minoriteter utgår bidragi syfte att stödja och underlätta verksamheten för och de organisationer som företräder nationella minoriteter. Genom förordningen får yrkandena i motionerna 2003/04:K417 (yrkande 3) (fp), 2004/05:K284 (yrkande 3) (fp) respektive 2005/06:K249 (yrkande 5) (fp) om ett sammanhållet bidragssystem för minoritetsorganisationer anses tillgodosedda och avstyrks därför. Genom bidrag 2006 till Romskt kulturcentrum i och får motion 2005/06:K315 (v) i varje fall delvis anses tillgodosedd. Utskottet är inte berett att förorda en ordning som innebär att stödet utgår utan årlig prövning från . och M. Milani har i sin rapport dragit slutsatsen att en allvarlig diskussion om minoritetspolitikens övergripande ekonomi behöver komma till stånd, baserad på en seriös ekonomisk analys som tar hänsyn till vilka kostnader som uppstår om minoritetspolitikens språkliga och kulturella mål skall uppfyllas. Utskottet har inte anledning att göra någon annan bedömning och förutsätter att sådana analyser görs inom inför bedömningar om behovet av anslagsmedel. Utskottet anser emellertid inte att tillkännagivande till regeringen om detta är nödvändigt och avstyrker mot denna bakgrund också yrkande 11 i motion 2005/06:315 (v). 169 om ursprungsfolk och stamfolk i självstyrande länder Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker med hänvisning till pågående arbete en rad motioner om ett tillkännagivande till regeringen om att 169 skall ratificeras. Jämför reservation 8 (fp, v, mp). I 11 motioner tas upp konvention nr 169. () begär i de snarlika motionerna 2003/04:K287, 2004/05:K266 och 2005/06:K308 att regeringen skall göra en konsekvensanalys för att klarlägga vilka konsekvenserna blir och hur en ratificering av 169 skulle påverka relationerna mellan de berörda parterna i området. I andra motioner begärs däremot en snar ratificering av 169. m.fl. (fp) och m.fl. (fp) begär i motionerna 2003/04:K417 yrkande 7 och 2004/05:K284 yrkande 9 respektive 2005/06:249 yrkande 12 att nr 169 ratificeras .