bet · GT01KU17 · 2006-05-02 00:00:00 — I motion 2005/06:K22 av m.fl. (mp) anför motionärerna att det när den nya myndigheten (Handisam) med uppdrag att samordna handikappolitiken inrättats är det viktigt att belysa samtliga aktörers ansvar, samt hur de skall samverka med varandra (yrkande 12). Vidare anser motionärerna att personer med elöverkänslighet skall omfattas av arbetet mot diskriminering på grund av funktionshinder och deras rättigheter (yrkande 13). Åtgärder mot rasistiska organisationer har tidigare behandlat frågor om åtgärder mot rasistiska organisationer, senast i betänkande 2003/04:KU12, vari utskottet behandlade motionsyrkanden om deltagande i rasistiska och kriminella organisationer samt ett tillkännagivande till regeringen om grundlagsstöd för kriminalisering av enskilds stöd till eller deltagande i rasistisk organisation, terroristgrupp eller annan organiserad brottslighet. Utskottet avstyrkte motionerna med hänvisning till sina tidigare ställningstaganden, bl.a. att Kommittén om straffansvar för organiserad brottslighet ansett att det inte borde ske en utvidgning av det kriminaliserade området såvitt gäller deltagande i eller stöd till sammanslutningar där det förekommer brottslighet och att svårigheterna att upprätthålla grundläggande rättssäkerhetskrav vad gäller förutsebarhet och avgränsning det straffbara området för med sig att förbud mot rasistiska organisationer inte bör införas. I socialförsäkringsutskottets betänkande 2005/06:SfU2 med anledning av budgetpropositionen för konstateras att regeringen avser att låta disponera sammanlagt ca för stöd till verksamhet som bedrivs huvudsakligen av organisationslivet. Av dessa medel avser ca organisations- och verksamhetsbidrag samt projektstöd. Stödet till lokal verksamhet bör enligt regeringen förstärkas med . Totalt kan därmed fördela till lokal verksamhet mot diskriminering. Vidare får verket disponera högst till den ideella förening som driver och högst för stöd till verksamhet för personer som lämnar rasistiska grupper. ansåg att arbetet mot rasism och nazistiska rörelser är mycket angeläget. Utskottet fann emellertid att regeringens förslag till åtgärder fick anses tillräckliga och avstyrkte en motion som väckts om stöd till avhoppade nazister. Antisemitism i andra länder I utrikesutskottets betänkande 2004/05:UU7 anför utskottet att utskottet konstaterar att fortlöpande arbetar mot intolerans och diskriminering. Detta gäller inte minst antisemitism. har anordnat två konferenser om antisemitism. En ytterligare konferens i ämnet planeras att hållas i i . De uttalanden som gjorts från tidigare konferenser har markerat ett djupt engagemang mot antisemitism hos deltagarstaterna och hos som organisation. Utrikesministrarna fattade vid i beslut om att utnämna tre särskilda representanter för att bekämpa dels antisemitism, dels islamofobi, dels andra former av intolerans inklusive diskriminering av kristna. parlamentariska församling konstaterar att ökande tendens till rasism, antisemitism och främlingsfientlighet utöver lagstiftning även kräver samarbete och samordning mellan medlemsstaterna. Församlingen har tidigare uttalat att ökningen av det antisemitiska våldet utgör ett hot mot fred, pluralism, mänskliga rättigheter och demokrati samt uppmanat parlamentariker att åta sig ledningen i kampen mot antisemitism. Parlamentarikerförsamlingen föreslår att medlemsländerna skapar lämpliga institutioner för att samordna och fullfölja sina åtaganden i kampen mot rasism, antisemitism och främlingsfientlighet. Utskottet konstaterade att bedriver ett ambitiöst arbete mot antisemitism och att organisationen i sina skrivningar om tolerans och icke-diskriminering regelbundet lyfter fram vikten av att antisemitism bekämpas. har i sitt betänkande 2005/06:UU15 uttalat att skall, enligt utskottets uppfattning, fortsätta att stödja det arbete mot rasism, rasdiskriminering och främlingsfientlighet som bedrivs inom bl.a. EU, FN, och . Diskriminering av etniska och kulturella grupper måste motverkas kraftfullt. Denna uppfattning, som utskottet framhållit i betänkande 2003/04:UU9, måste enligt utskottet understrykas även . FN, EU och varje enskild medlemsstat måste vidta alla åtgärder som krävs för att bekämpa intolerans, rasism, diskriminering och våldshandlingar i samband med religionsutövande. har i ett yttrande till socialutskottet behandlat en motion vari yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om att erkänna de elöverkänsliga som en handikappgrupp. Motionen avstyrktes med hänvisning till bl.a. pågående utredningar bl.a. av (bet. 1999/2000:BoU9y). gjorde samma bedömning som bostadsutskottet och avstyrkte motionen. Frågor till statsråd om rasism och antisemitism Statsrådet har svarat på en fråga från () om vilka åtgärder han avser att vidta för att kampen mot brottet hets mot folkgrupp skall prioriteras och från () om vilka åtgärder statsrådet avser att vidta för att komma till rätta med hets mot folkgrupp som bedrivs via Internet. Statsrådet har svarat att straffbestämmelsen om hets mot folkgrupp skyddar mot antisemitiska hot eller uttryck för missaktning oavsett om de förmedlas via radio, via Internet eller på annat sätt. Bestämmelsen skärptes så sent som . Då utvidgades straffansvaret och det infördes ett grovt brott med straffmaximum på fängelse . Enligt lagen om ansvar för elektroniska anslagstavlor skall dessutom den som tillhandahåller en elektronisk anslagstavla ta bort meddelanden som innebär hets mot folkgrupp. Strafflagstiftningen är alltså väl utformad för att bekämpa antisemitism och rasism. I regleringsbrev för framgår att brott med rasistiska, främlingsfientliga, antisemitiska eller homofobiska inslag samt olaga diskriminering skall ägnas särskild uppmärksamhet. Även åklagarna är ålagda att prioritera denna typ av brottslighet. Yttrandefriheten som den uttrycks i regeringsformen kan begränsas i lag. Enligt 2 kap. 12 § regeringsformen får bl.a. yttrandefriheten begränsas genom lag i den utsträckning som 13-16 §§ medger. Sådan begränsning får dock göras endast för att tillgodose ändamål som är godtagbart i ett demokratiskt samhälle. Den får aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som föranlett den. Begränsningen får inte heller sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen såsom en av folkstyrelsens grundvalar. Vidare får en begränsning aldrig göras enbart på grund av politisk, religiös, kulturell eller annan sådan åskådning. Enligt 2 kap. 13 § regeringsformen får yttrandefriheten begränsas med hänsyn till rikets säkerhet, folkförsörjningen, allmän ordning och säkerhet, enskilds anseende, privatlivets helgd eller förebyggandet och beivrandet av brott eller i övrigt om särskilt viktiga skäl föranleder det. Vid bedömandet av vilka begränsningar som får ske skall särskilt beaktas vikten av vidaste möjliga yttrandefrihet i politiska, religiösa, fackliga, vetenskapliga och kulturella angelägenheter. I lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden finns närmare bestämmelser om bl.a. ägare och utgivare av periodiska skrifter och om utgivare av radioprogram m.m. Vidare finns bestämmelser om tvångsmedel och om rättegången i tryck- och yttrandefrihetsmål. I radio- och TV-lagen (1996:844) finns föreskrifter om sändningar av ljudradio- och tv-program som är riktade till allmänheten och avsedda att tas emot med tekniska hjälpmedel. Justitiekanslern är ensam åklagare när det gäller tryck- och yttrandefrihetsbrott, dvs. när det är fråga om otillåtna uttalanden i tryckta skrifter, ljudradio- och tv-program, cd-skivor, videogram m.m. Enligt 5 kap. 1 § första stycket yttrandefrihetsgrundlagen anses de gärningar som anges som tryckfrihetsbrott i 7 kap. 4 och 5 §§ tryckfrihetsförordningen som tryckfrihetsbrott, om de begås i ett radioprogram eller en teknisk upptagning och är straffbara enligt lag. Enligt 7 kap. 4 § första stycket 11 är hets mot folkgrupp, varigenom någon hotar eller uttrycker missaktning för folkgrupp eller annan sådan grupp av personer med anspelning på ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse eller sexuell läggning, att anse som tryckfrihetsbrott. Bestämmelser om tv-sändningar inom EU För tv-sändningar inom Europeiska unionen finns bestämmelser i rådets direktiv /552/EEG av om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television, tv-direktivet. Direktivet omfattar bara gränsöverskridande sändningar inom unionen. Enligt artikel 2 i tv-direktivet skall medlemsstaterna säkerställa fri mottagning och får inte begränsa återutsändning inom sina territorier av tv-sändningar från andra medlemsstater av skäl som omfattas av detta direktiv. Medlemsstaterna kan interimistiskt inställa återutsändning av tv-sändningar om en tv-sändning som kommer från annat medlemsland uppenbarligen, allvarligt och djupt överträder bestämmelserna i artikel 22. Enligt artikel 22 skall medlemsstaterna vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att tv-sändningar från tv-programföretag inom respektive stats jurisdiktion inte inkluderar program som allvarligt kan skada den fysiska, mentala eller moraliska utvecklingen hos minderåriga, särskilt program som innehåller pornografi eller meningslöst våld. Denna bestämmelse skall utsträckas till att gälla andra program som kan bedömas skada den fysiska, mentala eller moraliska utvecklingen hos minderåriga, utom då det kan anses säkert, genom val av tid för sändningen eller genom tekniska åtgärder, att de minderåriga inom sändningsområdet normalt inte hör eller ser sådana sändningar. Medlemsstaterna skall också säkerställa att sändningar inte innehåller något som uppammar hat, grundat på ras, kön, religion eller nationalitet. Europeiska kommissionen har presenterat ett utkast till ändringar i direktivet (KOM [2005] 646 slutlig). om homo-, bi- och transpersoner har i sitt betänkande 2004/05:UU9 behandlat motioner som förespråkar en internationell konvention för att avskaffa diskriminering på grund av sexuell läggning. anser att arbetet för att försvara och genomföra principen om icke-diskriminering skall förbli en grundpelare i internationella insatser för de mänskliga rättigheterna. Bekämpande av diskriminering på grund av kön, etniskt ursprung, religion, funktionshinder eller sexuell läggning är en av de största utmaningarna för arbetet med de mänskliga rättigheterna. I betänkande 2003/04:UU11 Folkrätt redovisade utrikesutskottet relativt utförligt uppgifter om konventioner och andra internationella initiativ rörande sexuell läggning och könstillhörighet, såväl på Europanivå som inom FN-systemet. välkomnade de framgångar - om än långt ifrån tillräckliga - som nåtts vad gäller omnämnande av sexuell läggning i . Mot denna bakgrund bedömde utskottet det som föga troligt att ett förslag om en specifik konvention mot diskriminering på grund av sexuell läggning och könstillhörighet skulle kunna vinna tillräckligt gehör i det internationella samfundet. Utskottet förutsatte dock att kommer att fortsätta att motarbeta övergrepp mot och diskriminering av personer på grund av sexuell läggning varhelst de förekommer. gör samma bedömning som socialförsäkringsutskottet att det är angeläget med arbete mot rasism och nazistiska rörelser. Regeringens insatser för att förstärka arbetet mot rasism och främlingsfientlighet fortsätter, bl.a. genom att medel tillförts . Såsom framgår av justitieminister frågesvar är strafflagstiftningen när det gäller hets mot folkgrupp väl utformad för att bekämpa antisemitism och rasism samt är och åklagarna ålagda att särskilt uppmärksamma brott med rasistiska, främlingsfientliga, antisemitiska eller homofobiska inslag samt olaga diskriminering. Av skrivelsen framgår vidare att Forum för levande historia skall utveckla arbetet bl.a. mot antisemitism tillsammans med olika institutioner genom olika studier. gör vidare samma bedömning som utrikesutskottet att skall fortsätta att stödja det arbete mot rasism, rasdiskriminering och främlingsfientlighet som bedrivs inom bl.a. EU, FN, och . Mot denna bakgrund är det enligt utskottets mening inte påkallat att vidta några ytterligare åtgärder när det gäller rasism och rasistiska uttryck i eller utomlands. Motionerna 2005/06:K419 yrkandena 1 och 2 (fp) och 2005/06:Sf281 yrkande 6 (mp) avstyrks. När det gäller åtgärder mot rasistiska organisationer vidhåller utskottet sin tidigare bedömning och avstyrker motion 2005/06:K389 (kd). När det gäller antisemitism och hatpropaganda som når genom tv-program kan förvisso sådana sändningar utgöra ett yttrandefrihetsbrott i . För sändningar inom den europeiska unionen är lagstiftningen styrd av EG-direktiv enligt vilket medlemsstaterna skall säkerställa att sändningar inte innehåller något som uppammar hat, grundat på ras, kön, religion eller nationalitet. När det gäller sändningar från tredje land torde dessa ske över satellit och tas emot genom parabolantenn hos mottagaren. Några verkningsbara åtgärder mot sådana sändningar torde oavsett behovet vara utsiktslösa under överskådlig framtid. Motion 2005/06:K452 yrkande 1 (kd) avstyrks. Åtgärder mot diskriminering hos myndigheter Utskottet anser att de begärda förtydligandena kan tillgodoses utan ett tillkännagivande till regeringen. Motion 2005/06:K22 yrkandena 5 och 6 (mp) avstyrks. Diskriminering på grund av kön Regeringen har i skrivelsen uppmärksammat behovet av utbildning både för allmänheten och för andra aktörer i samhällslivet. Motion 2005/06:K22 yrkandena 8 och 9 är enligt utskottets mening därigenom tillgodosedd och avstyrks. Utskottet anser att det inte kan ställa sig bakom ett yrkande om att regeringen skall välja att utreda frågan om lika rättigheter och möjligheter oavsett sexuell läggning genom att tillsätta en utredning i stället för en arbetsgrupp och inte heller ett yrkande om förtydligande av uppdraget för arbetsgruppen. Motion 2005/06:K22 yrkandena 10 och 11 avstyrks. har avlämnat sitt betänkande . I betänkandet lämnas förslag till lagstiftning som har till ändamål att motverka diskriminering och på andra sätt främja lika rättigheter och möjligheter oavsett kön, könsidentitet, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionshinder, sexuell läggning eller ålder. Ärendet bereds i . Utskottet utgår från att kommuner och landsting håller sig underrättade om lagstiftningsarbetet och att HBT-perspektivet inte glöms bort i arbetet med mänskliga rättigheter i kommuner och landsting. Utskottet avstyrker motion 2005/06:K20 yrkande 7 (c). När det gäller att verka för internationella konventioner om likaberättigande och frihet från diskriminering av homo-, bi- och transpersoner hänvisar utskottet till utrikesutskottets ställningstagande och gör för egen del ingen annan bedömning. Motion 2005/06:K20 yrkande 6 (c) avstyrks. Myndigheten för handikappolitisk samordning (Handisam) inrättades . Av myndighetens hemsida framgår att Handisam samordnar och stödjer sektorsmyndigheternas arbete för att handikappolitiken skall spridas och förankras i sina respektive samhällsområden. Samarbetet organiseras i en arbetsgrupp med företrädare för såväl Handisam som för sektorsmyndigheterna. Arbetsgruppen träffas regelbundet och behandlar såväl gemensamma frågor som sektorsspecifika frågor (, ). Utskottet anser att det inte behövs något tillkännagivande i fråga om Handisams samverkan med andra aktörer. Utskottet avstyrker motion 2005/06:K22 yrkande 12 (mp). Utskottet anser att det inte bör ta något initiativ till åtgärder när det gäller frågan om att elöverkänslighet skall betraktas som funktionshinder. Utskottet avstyrker motion 2005/06:K22 yrkande 13 (mp). Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker motionsyrkanden om familjens status, kommunala partnerskapet och landstingens nätverk om , barn som brottsoffer samt särskild kompetens för polis och åklagare om barns reaktioner. Jämför reservationerna 16 (m, fp, kd) och 17 (kd). om barnets rättigheter () antogs 1999. Under /99 godkände regeringens strategi för att förverkliga (prop. 1997/98:182, bet. 1998/99:SoU6, rskr. 1998/99:171). Strategin bildar utgångspunkt för barnpolitiken och har som målsättning att anda och intentioner skall återspeglas i alla beslut och verksamheter som rör flickor och pojkar upp till . Regeringen har i skrivelsen Utveckling av den nationella strategin för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter (skr. 2003/04:47) vidareutvecklat strategin och aviserat ett flertal insatser. Samtliga lärosäten har haft i uppdrag att i samband med årsredovisningen redogöra för hur man har arbetat med att införliva kunskap om FN:s konvention om barnets rättigheter i utbildningar där sådan kunskap bedöms som betydelsefull. Regeringen avser att genomföra regionala konferenser för universitet och högskolor för att stödja deras konventionsarbete och bidra med ett erfarenhetsutbyte mellan lärosätena. avser regeringen också att etablera ett centrum för barnets rättigheter. Centret skall erbjuda fortbildning och annan kompetensutveckling för de yrkesgrupper som arbetar direkt med barn eller vars arbete har konsekvenser för barn. , Kommuner och Landsting, det kommunala partnerskapet för samt enskilda organisationer skall i görligaste mån ha möjlighet att vara med och utforma strukturen och verksamheten. Regeringen har tilldelat () i medel för arbete med att ta fram en handbok om genomförandet av . Skriften skall vara en hjälp för uttolkandet av för såväl politiker på olika nivåer som andra beslutsfattare, tjänstemän och övriga intresserade. Arbetet skall drivas i projektform med olika experter knutna till projektet. beräknas ett arbete utföras med att utveckla indikatorer för att mäta effekterna av gjorda insatser för att förverkliga och följa upp barnpolitiken. De viktigaste besluten som rör förverkligandet av barnets rättigheter fattas på lokal nivå i kommuner och landsting. Det gäller bl.a. frågor om barnomsorg, skola, socialtjänst, hälso- och sjukvård, kommunikationer, boende och fritidsaktiviteter. Regeringen avser att fortsätta sitt samarbete med det kommunala partnerskapet, bestående av tolv kommuner som agerar föregångskommuner i arbetet med att genomföra , samt landstingens nätverk för . Regeringen har initierat ett barnrättsforum, ett forum för mer permanent dialog och erfarenhetsutbyte med enskilda organisationer. Organisationerna skall kunna lägga fram och förklara sina synpunkter på regeringens barnpolitik, föreslå åtgärder samt bidra med den egna kunskapen för att belysa olika frågor som berör barnets rättigheter. för regeringen en dialog med barn och unga om barnrättsfrågor. Avsikten är att barn och unga skall få ett tillfälle att direkt föra fram sina åsikter och synpunkter. Denna dialog avser regeringen att fortsätta med. Barnets rättigheter oberoende av familjens ställning Enligt artikel 2 i skall konventionsstaterna respektera och tillförsäkra varje barn inom deras jurisdiktion de rättigheter som anges i denna konvention utan åtskillnad av något slag, oavsett barnets eller dess föräldrars eller vårdnadshavares ras, hudfärg, kön, språk, religion, politiska eller annan åskådning, nationella, etniska eller sociala ursprung, egendom, handikapp, börd eller ställning i övrigt. Konventionsstaterna skall vidta alla lämpliga åtgärder för att säkerställa att barnet skyddas mot alla former av diskriminering eller bestraffning på grund av föräldrars, vårdnadshavares eller familjemedlemmars ställning, verksamhet, uttryckta åsikter eller tro. I motion 2005/06:K21 av m.fl. (kd) anför motionärerna att det är en grundläggande mänsklig rättighet för barn att tillhöra en familj. Motionärerna framför önskemål om att frågeställningar om familjen borde ha utvärderats i skrivelsen och att det belysts huruvida lever upp till åtagandena gällande stöd till familjen. Familjens status bör uppvärderas i synen på mänskliga rättigheter (yrkande 2). I motion 2005/06:K22 av m.fl. (mp) anför motionärerna att regeringen är för svag och visionslös när den beskriver att samarbetet med det kommunala partnerskapet och med landstingens nätverk för skall fortsätta. Det vore enligt motionärerna bättre om samarbetet syftade till att vidareutvecklas och att det nödvändiga arbetet med införlivandet av i kommuner och landsting intensifierades (yrkande 15). I motion 2005/06:K17 av () anför motionärerna i denna del att barn som brottsoffer måste ges en särskild status i rättssamhället. Barn skall anses som brottsoffer juridisk sett, då de bevittnat eller varit i närheten av misshandel riktad mot en mycket nära anhörig, t.ex. en förälder. Poliser, åklagare och domare som handlägger mål där barn är inblandade skall ha särskild kompetens och erhålla ut- och fortbildning om hur barn reagerar i traumatiska situationer och om barns vittnesmål. behandlar i sitt betänkande 2002/03:SoU15 ett par motioner med innebörd att barn som bevittnat våld inom familjen skall betraktas som målsägare och brottsoffer. inhämtade yttrande från justitieutskottet. När det gäller motionerna konstaterade justitieutskottet att motionärerna efterfrågar en ordning som innebär att ett barn som blir vittne till våld betraktas som målsägande i brottmålsprocessen. Utskottet anmärker att begreppet brottsoffer är okänt i den straffprocessuella lagstiftningen. Den som har blivit utsatt för brott är målsägande. Det sagda hindrar inte att en person som inte är målsägande ändå kan drabbas av verkningarna av ett brott och alltså i denna bemärkelse vara ett offer för brott. konstaterar kortfattat att ett barn som bevittnat icke dödligt våld inom familjen, men som självt inte blivit utsatt för någon brottslig handling, inte enligt är att anse som en målsägande som kan inträda i brottmålsprocessen. Barnet kan dock ha rätt till skadestånd på civilrättsliga grunder enligt skadeståndslagen. Enligt kan emellertid ett brottmål rörande t.ex. misshandel mot barnets mor inte sammanläggas med ett tvistemål rörande barnets skadeståndstalan mot samme man som är åtalad i brottmålet. Enligt utskottet skulle det i och för sig kunna vara en fördel för barnet om dess skadeståndstalan i här aktuella situationer kunde prövas i brottmålsrättegången. Bl.a. skulle processkostnaderna bli lägre om åklagaren förde barnets talan. Detta måste dock vägas mot det brott mot uppbyggnaden av det rättsliga systemet som det skulle innebära om rätten att föra talan i brottmålsprocessen utvidgades på det sätt motionärerna förespråkar. anför att det inte är berett att nu ta ställning till en sådan ordning utan att motionsyrkandena bör avslås. delade justitieutskottets bedömning och avstyrkte motionerna. Proposition 2005/06:166 Barn som bevittnat våld Regeringen har till överlämnat proposition 2005/06:166 Barn som bevittnat våld. I propositionen anförs att det finns ett behov av att förstärka stödet och rättigheterna för barn som bevittnar brott av och mot närstående personer. Barn som på detta sätt drabbas av brott kan ha samma behov av stöd som barn som själva utsätts för brott. För att lyfta fram det behov av stöd och hjälp som denna grupp barn kan ha och för att förtydliga ansvar för att tillgodose dessa barns behov föreslås i propositionen att det skall slås fast i socialtjänstlagen att barn som bevittnar våld eller andra övergrepp av eller mot närstående vuxna är offer för brott. Det lämnas också förslag om att barn som bevittnar ett brott som är ägnat att skada barnets trygghet och tillit i förhållande till en närstående person skall ha rätt till brottsskadeersättning från staten. I propositionen föreslås även att målsäganden i fler situationer än skall få information om vilka bestämmelser som gäller för meddelande av besöksförbud, vilket även kan komma barn till godo. Informationen skall enligt förslaget bl.a. lämnas när en frihetsberövad gärningsman skall friges eller har blivit beviljad någon form av utevistelse. Lagändringarna föreslås träda i kraft .