bet · GT01LU27 · 2006-05-18 00:00:00 — De positiva effekter som specialisering av domare kan medföra bör tas till vara, och det bör åvila varje domstol att - inom ramen för nuvarande ordning - överväga frågan om specialisering i syfte att ytterligare stärka och förbättra kompetensen beträffande frågor som rör vårdnad, boende och umgänge. m.fl. (kd) anser i motion L25 att domstolens sakkunskap i barnfrågor måste öka och att domstolen skall ha sakkunniga i barnfrågor. Enligt motionärerna bör regeringen tillsätta en utredning som ges i uppdrag att utreda dessa frågor (yrkande 1). m.fl. (c) begär i motion L26 ett tillkännagivande om ökad barnkompetens i domstolarna (yrkande 5). Inledningsvis vill utskottet framhålla att det är nödvändigt att domare som handlägger mål och ärenden om vårdnad, boende och umgänge har erforderlig kompetens och erfarenhet. Detsamma gäller naturligtvis domare som handlägger verkställighetsärenden. Det krävs kunskaper om barn och barns behov. Detta gäller inte minst kunskap om barns utveckling och förmåga vid olika åldrar. Det är också viktigt att domaren har förmåga att sätta det enskilda barnet i fokus och kan analysera vilja följder olika beslutsalternativ kan få för barnet. Domaren skall alltid ha ett barnperspektiv vid handläggningen av ett familjemål. Frågan om kunskap och kompetens är emellertid, enligt utskottets mening, mer omfattande än så. För att domstolen skall kunna göra en riktig bedömning är det avgörande att den har ett bra beslutsunderlag. Som redovisats tidigare under avsnittet Barnets rätt att komma till tals m.m. föreslås viss ändringar i syfte att ytterligare förbättra beslutsunderlaget. Det är också viktigt att domstolen uppmärksammar den möjlighet som redan finns att höra barnpsykiatrisk expertis och att inhämta skriftligt utlåtande från sådan expertis. Domstolarna har numera fått möjlighet att tilldela en eller flera organisatoriska enheter en viss typ av mål och ärenden. Några av de större domstolarna har genomfört en sådan specialisering när det gäller familjemål. Därutöver vill utskottet peka på att det pågår flera projekt för att öka kompetensen hos domare i handläggningen av familjemål. arbetar kontinuerligt med att utbilda domare i frågor som rör barn. Utskottet utgår från att regeringen följer upp frågan om kunskap om barn vid domstolarna, vidtar erforderliga åtgärder och återrapporterar till . Utskottet anser att de positiva effekter som den pågående utvecklingen i form av specialisering i domstolarna kan ha för domstolarnas förmåga att bibehålla och förbättra kompetensen bör tas till vara. De organisatoriska förutsättningarna för att finna lösningar som ger de beskrivna positiva effekterna varierar mellan olika domstolar. Det är därför, enligt utskottets bedömning, alltjämt mest ändamålsenligt att låta domstolarna själva närmare bestämma om sin organisation i detta hänseende. Med det anförda ställer sig utskottet bakom regeringens bedömning såvitt nu är i fråga, och utskottet föreslår att avslår motionerna L25 yrkande 1 och L26 yrkande 5. Utskottets förslag i korthet Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag, gör samma bedömningar som regeringen och föreslår att avslår motionerna. Regeringen föreslår att handläggningen av beslut om verkställighet av avgöranden om vårdnad, boende och umgänge och liknande frågor flyttas från förvaltningsdomstolarna till de allmänna domstolarna. Beslut om verkställighet skall vara verkställbara. skall handlägga frågor om olovligt bortförda barn enligt . Möjligheten att besluta om medling bör, enligt regeringens bedömning, finnas kvar. När det gäller möjligheten till tvångsmedel anser regeringen att ingen ändring bör göras i sak. Som tidigare bör utgångspunkten, anför regeringen, självfallet vara att alla ansträngningar skall ha gjorts för att nå en frivillig lösning innan det blir aktuellt att tillgripa tvångsmedel. Regeringen anför vidare att polishämtning liksom bör förekomma i ytterst få fall. När det gäller verkställighet av ett avgörande om vårdnad, boende eller överlämnande av barn är det tydligt att polishämtning måste kunna användas om barnet riskerar att lida allvarlig skada av att vara kvar i den miljö där det vistas och det därför är nödvändigt att det tas därifrån. I andra fall av verkställighet får polishämtning användas endast som ett yttersta medel när alla andra möjligheter är uttömda. I fråga om verkställighet av ett avgörande om umgänge gäller också att hämtning får beslutas endast om barnet har ett särskilt starkt behov av umgänge med föräldern. Hämtning för umgänge får alltså förekomma bara i rena undantagsfall. Regeringen föreslår därutöver att domstolen skall vägra verkställighet av ett avgörande eller avtal om förhållandena är sådana att det är uppenbart att verkställigheten är oförenlig med barnets bästa. Vid bedömningen skall domstolen beakta risken för att barnet far illa. Verkställighet skall inte heller i fortsättningen få ske mot barnets vilja utom då domstolen finner det nödvändigt av hänsyn till barnets bästa, någon åldersgräns anges inte. Därmed finns, anför regeringen, stora möjligheter att ta hänsyn till yngre barns vilja. Möjligheten att jämka villkoren för ett umgänge behålls men förtydligas. m.fl. (v) begär i motion L292 ett tillkännagivande om att mål om verkställighet av domar i frågor om vårdnad, boende och umgänge även i fortsättningen skall prövas av förvaltningsdomstol (yrkande 16). Vidare begärs att regeringen lägger fram förslag till lagändringar som innebär att polishämtning av barn vid verkställighet av domar och beslut om vårdnad, boende och umgänge endast skall få tillgripas under särskilda förutsättningar och att barnets vilja alltid skall beaktas vid sådan verkställighet samt att polishämtning av barn till umgänge aldrig skall få ske mot barnets uttalade vilja (yrkande 11). Enligt utskottets mening medför en överflyttning av ärenden om verkställighet till de allmänna domstolarna flera positiva effekter. Som exempel kan nämnas att möjligheten till samordning mellan rättegång och verkställighetsförfarande ökar, att erfarenhet och kunskaper om verkställighet kan lättare komma till nytta i rättegångar samt att det i verkställighetsförfarandet kan underlätta att den som handlägger ärendet är insatt i rättegångsfrågorna. Genom den föreslagna ordningen ges, enligt utskottets mening, bättre förutsättningar för en prövning som är både effektiv och av hög kvalitet. Det är i första hand barnen som vinner på den större rättssäkerhet som detta för med sig. Mot den redovisade bakgrunden ställer sig utskottet bakom regeringens förslag. Vad därefter gäller frågan om möjligheten att använda tvångsmedel delar utskottet regeringens bedömning att ingen ändring bör göras i sak när det gäller möjligheten till tvångsmedel. Användandet av tvångsmedel skall alltså vara lika restriktivt som tidigare och utföras med största varsamhet. Beträffande frågan hur hänsyn bör tas till barnets vilja kan utskottet konstatera att regeringens förslag ligger i linje med motionsönskemålen. Genom regeringens förslag stärks barnets inflytande i de olika frågorna om verkställigheten, vilket utskottet välkomnar. Därutöver vill utskottet uppmärksamma att regeringen i propositionen aviserat att det i samband med ett pågående beredningsarbete inom kan finnas anledning att överväga hur barnets rätt att komma till tals i verkställighetsprocessen kan stärkas ytterligare. Det anförda innebär att utskottet ställer sig bakom regeringens förslag och bedömningar såvitt nu är i fråga, och utskottet föreslår att avslår motion L292 yrkandena 11 och 16. Utskottets förslag i korthet Utskottet gör samma bedömning som regeringen och föreslår att avslår motionerna. Jämför reservation 9 (m, kd, c). Propositionen innehåller flera förslag som rör domstolsprocessen i mål om vårdnad, boende och umgänge samt verkställigheten av sådana avgöranden och avtal. Syftet är att betona vikten av samförståndslösningar mellan föräldrarna, att motverka risken för långdragna processer till skada för barnet och att förenkla verkställighetsförfarandet. I den mån de samlade föreslagna ändringarna medför att föräldrarna kommer överens i större utsträckning än tidigare, kommer kostnaderna, anför regeringen, för såväl domstolsväsendet som parterna att minska. När det gäller överförande av ärenden om verkställighet m.m. till de allmänna domstolarna från förvaltningsdomstolarna kan, enligt regeringen, den totala kostnaden för domstolsväsendet antas bli densamma. I propositionen föreslås att socialnämnden får rätt att väcka talan om umgänge mellan barnet och en förälder. Regeringen gör bedömningen att detta endast marginellt kommer att påverka socialnämndens arbete. I mål om vårdnad m.m. kan domstolen inhämta s.k. snabbupplysningar från socialnämnden. I propositionen föreslås att en bestämmelse införs i om att socialnämnden innan sådana upplysningar lämnas skall höra föräldrarna och barnet, om det är lämpligt. Rekommendationer av samma innebörd finns i allmänna råd. De kostnader som kan hänföras till kommunerna uppgår, anför regeringen, sammanlagt till ett så litet belopp att någon ekonomisk reglering inte bedöms vara nödvändig. För del innebär förslagen, anför regeringen vidare, vissa initialkostnader. Det gäller förutom informationsinsatser den metodutveckling av riskbedömningar och allmänna råd m.m. som kan behöva utarbetas i anledning av förslagen. Detta är dock insatser som, enligt regeringen, skall finansieras inom befintliga anslagsramar. Slutligen bedöms lagändringarna i övrigt inte medföra några kostnader för det allmänna. m.fl. (m) anför i motion L24 att regeringens förslag måste tillåtas kosta pengar för att bli effektiva och fungera i praktiken. I propositionen föreslås bl.a. att den som genomför en utredning om vårdnad, boende eller umgänge skall lämna en rekommendation till beslut om det inte är olämpligt. För att reformen i den delen skall få genomslag krävs, enligt motionärerna, kompetensförstärkning hos dem som genomför utredningarna. Motionärerna anser vidare att det måste frigöras resurser till bl.a. utbildning och fortbildning av dem som skall döma och besluta i vårdnadsmål. Motionärerna föreslår ett tillkännagivande med detta innehåll (yrkande 1). m.fl. (c) anser i motion L26 att de i propositionen föreslagna ändringarna såväl initialt som kommer att leda till kostnadsökningar. Detta gäller t.ex. kraven på ökade insatser från socialnämnderna och kraven på domarnas kompetensutveckling. Enligt motionärerna måste kommunerna fullt ut kompenseras för de kostnadsökningar som socialnämndernas utökade uppgifter medför. I motionen begärs ett tillkännagivande med detta innehåll (yrkande 3). Utskottet finner inte anledning att göra några andra bedömningar än regeringen vad gäller förslagens kostnader för domstolsväsendet, kommunerna och . Utskottet är därför inte berett att föreslå något uttalande eller annan åtgärd från sida med anledning av motionerna. bör således avslå motionerna L24 yrkande 1 och L26 yrkande 3. Utskottets förslag i korthet avslår motioner som rör barns försörjning. Utskottet hänvisar till aviserat beredningsarbete. Jämför reservation 10 (m, kd) och särskilt yttrande 1 (fp). I propositionen redovisar regeringen att vårdnadskommitté även behandlat vissa frågor som rör barns försörjning. Kommittén har bl.a. behandlat frågan om samarbetssamtal om barnets försörjning och beräkningsmetoderna för underhållsbidrag. Regeringen redovisar att dessa frågor kommer att beredas vidare i annat sammanhang. m.fl. (m) anser i motion L296 att kommunerna skall vara skyldiga att erbjuda föräldrar samarbetssamtal om barnets försörjning. Denna fråga bör regeringen utreda och kostnadsberäkna. I motionen begärs ett tillkännagivande i enlighet härmed (yrkande 3). m.fl. (fp) föreslår i motion L340 ett tillkännagivande om att regeringen bör utreda frågan om underhållsbidrag vid växelvist boende (yrkande 11). Som redovisats ovan avser regeringen att bereda frågor om barns försörjning, vilka omfattas av motionsspörsmålen, i annat sammanhang. Enligt utskottets mening bör nu avvakta resultatet av det fortsatta beredningsarbetet. Utskottet är därför inte berett att föreslå någon åtgärd från med anledning av motionerna. bör således avslå motionerna L296 yrkande 3 och L340 yrkande 11. Utskottets förslag i korthet antar regeringens lagförslag och avslår en motion som rör tidpunkten för lagförslagens ikraftträdande. Jämför reservation 11 (m, kd). m.fl. (m) anför i motion L24 att de lagändringar som föreslås är av sådan genomgripande karaktär att tidpunkten för lagförslagens ikraftträdande bör senareläggas. Motionärerna yrkar att skall besluta att lagändringarna träder i kraft (yrkande 5). De ställningstaganden som utskottet gjort under tidigare avsnitt innebär sammanfattningsvis att utskottet ställer sig bakom regeringens lagförslag. Vad gäller tidpunkten för lagförslagens ikraftträdande anser utskottet att det är angeläget att lagförslagen träder i kraft . Utskottet delar regeringens uppfattning att en lämplig tidpunkt är . Med det anförda föreslår således utskottet att antar regeringens lagförslag och avslår motion L24 yrkande 5. Fler än två vårdnadshavare Utskottets förslag i korthet avslår motioner som rör frågan om ett barn skall kunna ha fler än två vårdnadshavare. Jämför särskilt yttrande 2 (v). m.fl. (v) yrkar i motion L253 ett tillkännagivande om att regeringen bör tillsätta en utredning som får i uppdrag att utreda det rättsliga föräldraskapet beträffande barn som har fler än två föräldrar samt hur barns juridiska rättigheter till sina föräldrar utöver de biologiska vårdnadshavarna skall tillgodoses. Likalydande yrkanden framställs i motionerna L267 av och (båda mp) och L365 av m.fl. (v). Utskottet har avstyrkt liknande motionsyrkanden i sitt av godkända betänkande 2005/06:LU10. Utskottet utgick från att regeringen i samband med beredningen av vårdnadskommittés betänkande skulle komma att överväga frågan. I propositionen med förslag till nya vårdnadsregler behandlas emellertid inte frågan om ett barn skall kunna ha fler än två vårdnadshavare. I sammanhanget bör dock nämnas att det i propositionen föreslås bl.a. att barnets behov av umgänge med andra än föräldrarna lyfts fram i lagen. Regeringen anför att socialnämnden vid bedömningen av om nämnden bör väcka talan särskilt skall beakta barnets behov av umgänge med sina mor- och farföräldrar. Men också i andra fall kan, anför regeringen vidare, ett barn ha ett starkt behov av umgänge med en närstående. Det gäller t.ex. halvsyskon eller barn som växer upp i en samkönad familjebildning. Med det anförda är utskottet inte berett att föreslå någon åtgärd från med anledning av motionerna. bör således avslå motionerna L253, L267 och L365. Reglerna för gemensam vårdnad Utskottets förslag i korthet avslår en motion som rör reglerna för gemensam vårdnad. Utskottet hänvisar till innehållet i gällande rätt. Jämför reservation 12 (fp, v). Ett barn står från födseln under vårdnad av båda föräldrarna om de är gifta med varandra. Döms det till äktenskapsskillnad mellan föräldrarna, står barnet även därefter under båda föräldrarnas vårdnad om inte den gemensamma vårdnaden upplöses. Är föräldrarna inte gifta med varandra, blir modern ensam vårdnadshavare (6 kap. 3 § ). Står barnet under vårdnad av endast en av föräldrarna och vill föräldrarna gemensamt utöva vårdnaden, skall domstol på talan av dem båda besluta i enlighet med deras begäran, om inte gemensam vårdnad är uppenbart oförenlig med barnets bästa. Om barnet är folkbokfört här i landet kan föräldrarna få gemensam vårdnad också genom registrering hos efter anmälan av dem båda till socialnämnden i samband med att nämnden skall godkänna en faderskapsbekräftelse eller en bekräftelse av föräldraskap, eller till under förutsättning att beslut om vårdnaden inte har meddelats tidigare och att föräldrarna och barnet är svenska medborgare (6 kap. 4 § ). Föräldrarna kan vidare avtala att vårdnaden skall vara gemensam eller att en av dem skall ha vårdnaden om barnet. Avtalet gäller om det är skriftligt och har godkänts av socialnämnden (6 kap. 6 § ). m.fl. (fp) föreslår i motion L340 ett tillkännagivande om att reglerna för beslut om gemensam vårdnad när föräldrarna är ogifta måste förenklas (yrkande 15). Av vad som redovisats ovan framgår att det för ogifta föräldrar som är ense om att ha gemensam vårdnad finns ett antal möjligheter att på ett förhållandevis enkelt sätt också få gemensam vårdnad. I motsats till motionärerna anser utskottet därför inte att det finns behov av att ytterligare förenkla reglerna för beslut om gemensam vårdnad. bör således avslå motion L340 yrkande 15. Utskottets förslag i korthet avslår motioner som behandlar frågan om all lagstiftning som rör barn skall samlas i en särskild barnbalk. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden. Jämför reservation 13 (v) och särskilt yttrande 3 (fp). m.fl. (v) anser i motion L292 att det alltjämt saknas ett samlat regelsystem där barnets rätt står i fokus. Enligt motionärerna bör all relevant lagstiftning som rör barn samlas i en särskild barnbalk där det tydligt framgår att barnets rätt sätts främst. Motionärerna begär att regeringen skall lägga fram förslag till sådan lagstiftning (yrkande 4). Likalydande krav framställs i motion L340 av m.fl. (fp) (yrkande 4) och motion So556 av m.fl. (fp) (yrkande 14). Utskottet har i sitt av godkända betänkande 2004/05:LU10 avstyrkt liknande motioner. Utskottet redovisade att justitieministern i ett frågesvar anfört att lagen inte präglas av ett vuxenperspektiv. Det skulle, enligt justitieministern, inte vara något annat än en tom gest att döpa om till barnbalken. Justitieministern ansåg tvärtom att balkens nuvarande benämning går utmärkt att förena med det barnperspektiv som redan präglar den (svar på fråga 2002/03:80). Utskottet anförde att man för sin del inte hade någon annan uppfattning än justitieministern i den frågan. Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning och föreslår att avslår motionerna L292 yrkande 4, L340 yrkande 4 och So556 yrkande 14. Ett tydligare barnperspektiv, punkt 1 (v) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om ett tydligare barnperspektiv. Därmed bifaller motion 2004/05:Ju349 och avslår motionerna 2005/06:L340 yrkandena 3 och 5, 2005/06:L382 och 2005/06:L394 yrkandena 1 och 2. Principen om barnets bästa måste stå i fokus vid den rättsliga hanteringen av mål eller ärenden där barn direkt eller indirekt kommer att påverkas av bedömningen. För att säkerställa detta anser jag, liksom motionärerna bakom motion 2004/05:Ju349, att det bör vara obligatoriskt för domstolar och myndigheter att upprätta särskilda barnprotokoll i alla mål eller ärenden där barn berörs av ett avgörande. De obligatoriska barnprotokollen kommer att stärka principen om barnets bästa i den rättsliga hanteringen. Det får ankomma på regeringen att utarbeta erforderliga lagförslag och återkomma till . I avvaktan härpå får de i propositionen framlagda förslagen godtas. Vad som anförts ovan bör , med bifall till motion 2004/05:Ju349 samt med avslag på motionerna L340 yrkandena 3 och 5, L382 och L394 yrkandena 1 och 2, som sin mening ge regeringen till känna. Risken för att barnet far illa, punkt 2 (m, kd, c) av (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om risken för att barnet far illa. Därmed bifaller motionerna 2005/06:L26 yrkande 4, 2005/06:L296 yrkande 1, 2005/06:L334 yrkande 1 och 2005/06:So557 yrkande 11 och avslår motionerna 2005/06:L292 yrkandena 1, 2 och 10 samt 2005/06:L334 yrkande 2. Enligt vår uppfattning skall gemensam vårdnad inte kunna förekomma vid konstaterat våld i familjen. Av bör det framgå att barns rätt till trygghet och säkerhet skall gå före målet om att föräldrarna skall ha gemensam vårdnad. Det får ankomma på regeringen att utarbeta erforderliga lagförslag och återkomma till . I avvaktan härpå får de i propositionen framlagda förslagen godtas. Vad som anförts ovan bör , med bifall till motionerna L26 yrkande 4, L296 yrkande 1, L334 yrkande 1 och So557 yrkande 11 samt med avslag på motionerna L292 yrkandena 1, 2 och 10 samt L334 yrkande 2, som sin mening ge regeringen till känna. Barnets rätt att komma till tals m.m., punkt 3 (kd, c) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om barnets rätt att komma till tals m.m. Därmed bifaller motion 2005/06:So647 yrkande 5 och avslår motion 2005/06:L292 yrkande 5. Liksom motionärerna bakom motion So647 anser vi att det är angeläget att stärka barns rätt. Mer kan göras än vad regeringen föreslår i propositionen. Enligt vår uppfattning bör åtgärder vidtas för att ytterligare stärka barns processuella ställning och rätt att komma till tals i ärenden om vårdnad, boende och umgänge. Det får ankomma på regeringen att utarbeta erforderliga lagförslag och återkomma till . I avvaktan härpå får de i propositionen framlagda förslagen godtas. Vad som anförts ovan bör , med bifall till motion So647 yrkande 5 och med avslag på motion L292 yrkande 5, som sin mening ge regeringen till känna. Juridiskt biträde för barn, punkt 4 (m, fp, kd, v, c) av (), (), (), (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om juridiskt biträde för barn. Därmed bifaller delvis motionerna 2005/06:L24 yrkande 4, 2005/06:L26 yrkande 1, 2005/06:L292 yrkande 6, 2005/06:L340 yrkande 7, 2005/06:L389 och 2005/06:So647 yrkande 4. Vi anser att barn bör ha rätt till ett eget juridiskt biträde i alla mål om vårdnad, boende och umgänge. Vi menar att detta juridiska biträde på ett bättre sätt än respektive förälders juridiska biträde kan bevaka barnets rätt i förhållande till båda sina föräldrar. Det får ankomma på regeringen att utarbeta erforderliga lagförslag och återkomma till . Vad som anförts ovan bör , med delvisbifall till motionerna L24 yrkande 4, L26 yrkande 1, L292 yrkande 6, L340 yrkande 7, L389 och So647 yrkande 4, som sin mening ge regeringen till känna. Gemensam vårdnad och växelvist boende, punkt 5 (kd, c) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om gemensam vårdnad och växelvist boende. Därmed bifaller motionerna 2005/06:L25 yrkande 2 och 2005/06:L26 yrkande 2 och avslår motion 2005/06:L296 yrkande 2. Vi är kritiska till regeringens bedömning att möjligheten att vid gemensam vårdnad döma till s.k. växelvist boende mot en förälders vilja bör finnas kvar. Enligt vår uppfattning skall det inte vara möjligt att döma till växelvist boende mot den ena förälderns vilja. En förutsättning för att växelvist boende skall vara bra för barnet är att föräldrarna kan samarbeta. Detta går inte, enligt vår uppfattning, att förena med en dom mot den ena förälderns vilja. Den som i slutändan blir lidande av ett växelvist boende som inte fungerar är givetvis barnet. Regeringen bör utvärdera reglerna utifrån ett barnperspektiv. Det får ankomma på regeringen att ta erforderliga initiativ och vid behov utarbeta lagförslag samt återkomma till . Vad som anförts ovan bör , med bifall till motionerna L25 yrkande 2 och L26 yrkande 2 samt med avslag på motion L296 yrkande 2, som sin mening ge regeringen till känna. Beslutsfattandet vid gemensam vårdnad, punkt 6 (fp, kd, c) av (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om beslutsfattandet vid gemensam vårdnad.