bet · GT01BoU8 · 2006-03-30 00:00:00 — Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Kommunalt ansvar för allmänna vattentjänster, punkt 1 (m, fp) av de (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller proposition 2005/06:78 i denna del och motionerna 2005/06:Bo9 yrkande 1 och 2005/06:Bo10 yrkandena 1 och 2. Regeringens förslag till lag om allmänna vattentjänster innebär att det endast är kommuner eller kommunala bolag som kan äga allmänna va-anläggningar. Vi anser att detta förslag bör avslås av . Tillgången till vatten är ett grundläggande behov. Vi vill värna denna livsnödvändiga naturresurs, och vi delar regeringens bedömning att miljöhänsyn måste tas vid överväganden om behovet av att tillhandahålla allmänna va-tjänster. Det vi vänder oss emot är det sätt behovet skall tillgodoses på enligt regeringens förslag. Va-anläggningar kan huvudsakligen sägas utgöra s.k. naturliga monopol. Försörjningen av va-tjänster är av så grundläggande natur för samhället att den därför måste utövas under en långtgående offentlig reglering. Det viktiga är att lagstiftningen sätter upp ramarna och reglerar tillsynen, inte vem som skall äga anläggningen. I har kommunalt engagemang på området historiskt varit naturligt och kostnadseffektivt. Det bör därför även fortsättningsvis vara kommunernas huvudansvar att tillhandahålla va-tjänster. Det är dock att gå för långt att därmed dra slutsatsen att allmänna va-anläggningar endast skall kunna ägas av kommuner eller kommunala bolag. Regeringen anför ideologiska skäl för förslaget att tillhandahålla allmänna vattentjänster genom kommunalt ägda va-anläggningar, men förslagen, som de presenteras i propositionen, bygger inte på några djupa analyser. Det finns exempel på andra primära behov som måste tillgodoses men där anläggningarna inte ägs av vare sig staten eller kommunen. Vi tror att omsorgen om de allmänna vattentjänsterna egentligen är ett utslag för de nederlag som den planekonomiska samhällsmodellen lidit. Vi har sett en allt starkare tendens till att förbjuda, förhindra och stoppa medborgarnas inflytande genom flera s.k. stopplagar och kan inte se regeringens förslag som annat än ytterligare en stopplag. finns inget stöd för att kommunalt ägande krävs på grund av att vi har vattenbrist i eller att priserna på vatten skulle öka om vattenförsörjningen sköttes av andra än kommunerna. Att tillgången till vatten skulle vara begränsad motsägs till stor del av att vattenförsörjningen i stora delar av landet är avreglerad och privatiserad. Enligt får ca 1,2 miljoner svenskar sin dricksvattenförsörjning tryggad från ca 400 000 enskilda brunnar. Därtill kommer nästan lika många enskilda brunnar för fritidsboende. Trots allt är industrin och jordbruket de dominerande användarna, och av vattnet kommer från kommunala vattenverk. Så kommer det säkert att se ut . Vår uppfattning är att mångfald är bra, och vi vill behålla möjligheterna till annat ägande än kommunalt. I stället för att kräva att vattenförsörjningen sköts av kommunerna borde marknadsekonomins fördelar välkomnas. Ett offentligt monopol enligt regeringens förslag motverkar konkurrens och därmed lägre priser. Ju fler aktörer som träder in på arenan, desto billigare vatten. Ur Fastighetsägarna remissvar avseende betänkandet Allmänna vattentjänster kan utläsas att offentligt ägande inte nödvändigtvis gagnar konsumenten. som görs på uppdrag av Fastighetsägarna och andra organisationer på bostadsmarknaden visar på stora skillnader i va-priser mellan landets kommuner. Undersökningen visar att prisnivåerna för dessa tjänster ligger högst i kommunala anläggningar. Vi menar att även privata företag kan förse de svenska hushållen med vatten till rimliga priser och med god kvalitet. För konsumenten spelar det inte någon roll vem som försörjer hushållet med vatten så länge det sker under tillsyn av ansvarig myndighet. Det offentliga bör därför även fortsättningsvis ansvara för tillsynen av miljön, tillgången till vatten och kvaliteten på vattnet. Det är viktigt för kommunerna att ha handlingsfrihet när det gäller det tekniska utförandet och valet av affärslösning i förhållande till privata leverantörer av drift och underhåll. Dagens möjligheter att i vissa fall allmänförklara va-anläggningar, som drivs av annan än kommun, bör finnas också i den nya lagen. Vår principiella uppfattning är därför att inte bör anta förslagen till lagreglering som innebär att kravet för en allmän va-anläggning skall vara att en kommun skall äga eller ha ett rättsligt bestämmande inflytande över en va-anläggning. Eftersom det inte har varit möjligt att ta fram och bereda förslag avseende huvudmannaskapet för allmänna vattentjänster som tillgodoser våra krav avstår vi emellertid från att - i avvaktan på de nya och omarbetade bestämmelserna - yrka avslag på de delar av lagförslaget där ansvaret läggs fast, dvs. 2 och 3 §§. De aktuella lagändringarna bör utarbetas inom . Regeringen bör återkomma till med de lagförslag som vi nu förordat i sådan tid att de kan träda i kraft som förslagen i övrigt. En av utgångspunkterna vid omarbetningen av förslaget till lag om allmänna vattentjänster bör vara att kommunerna bör ha handlingsfrihet när det gäller hur de skall fullgöra ansvaret för att tillhandahålla va-tjänster och då både när det gäller det tekniska utförandet och valet av affärslösning. Vi förespråkar inte i och med detta att kommunerna säljer sina va-verk, men vi strider för det kommunala självstyret. Ur ett medborgerligt perspektiv borde rimligen det bästa vara att kommunen kan hitta det bästa alternativet utifrån de lokala förhållandena, vilket skulle kunna vara i samverkan med privata företag. Beslutanderätten bör därför ligga nära medborgarna och ansvaret för valet av lämpliga lösningar därför anförtros de kommunala politikerna. Medborgarna väljer kommunpolitiker , som sedan har ett ansvar för kommunen. De skall avgöra vem som skall äga va-strukturen, inte regering eller riksdag. Vi föreslår att för regeringen som sin mening tillkännager vad vi nu med anslutning till förslagen i motionerna 2005/06:Bo9 (fp) yrkande 1 och 2005/06:Bo10 (m) yrkandena 1 och 2 har anfört. Undantag från den kommunala lokaliseringsprincipen, punkt 2 (m) av de (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: avslår regeringens förslag till 57 § lag om allmänna vattentjänster och tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2005/06:Bo10 yrkande 3 och avslår proposition 2005/06:78 i denna del. Regeringen har i proposition 2005/06:78 föreslagit en bestämmelse som innebär möjligheter att göra undantag från 2 kap. 1 § kommunallagen, dvs. den s.k. kommunala lokaliseringsprincipen, när det gäller drift av allmänna va-anläggningar. Vi anser att inte bör anta detta förslag. Den kommunala kompetensen bestäms av kommunallagen och preciseras genom speciallagar. Speciallagarna ger exempelvis kommunerna ett särskilt ansvar för områden som vård, utbildning och omsorg. Av 2 kap. kommunallagen framgår under vilka förutsättningar en kommun får ta på sig uppgifter. Kommunallagen skall garantera att kommunerna verkar för medborgarnas bästa. Det innebär bl.a. att kommuner bara får befatta sig med uppgifter av allmänt intresse som har anknytning till kommunernas geografiska område eller deras medlemmar. Denna centrala regel - lokaliseringsprincipen - kompletteras av andra bestämmelser om bl.a. självkostnad vid avgiftssättning och likabehandling av kommunmedlemmarna. Det är med stöd av denna allmänna kompetens som kommunerna driver verksamhet inom bl.a. sektorer som kultur och fritid. Det är bra att, som regeringen föreslår, tillåta att drift upplåts på annan huvudman. Men vi är mycket kritiska till förslaget att låta en kommun åta sig driften av en va-anläggning i en annan kommun. Vi anser att kommunerna främst skall ägna sig åt kärnverksamheter inom kommunens gränser, såsom utbildning, äldreomsorg och barnomsorg. Med hänsyn till detta och då regeringen inte anfört några bärande skäl för avsteg från den s.k. lokaliseringsprincipen bör regeringens förslag till 57 § lagen om allmänna vattentjänster därför avslås av . Vi föreslår att tillkännager för regeringen som sin mening vad vi framför. Därmed bifaller motion 2005/06:Bo10 yrkande 3 samt avslår proposition 2005/06:78 i denna del. Kompletteringar till va-lagstiftningen, punkt 4 (m, fp) av de (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2005/06:Bo9 yrkandena 2 och 3. Vi är oroade för att fastigheter kan få vänta orimligt länge på anslutning till det allmänna va-systemet och att en fastighetsägare därmed kan hindras från att få bygglov på sin fastighet. Det kan finnas olika anledningar till att utbyggnader drar ut . En kommun kan bl.a. av ekonomiska skäl dröja med utbyggnad av det allmänna va-systemet. Dagens kommunala skatteutjämningssystem, som tar hänsyn till skatteintäkterna men inte kostnaderna för utbyggnad av va-anläggningar, kan missgynna en enskild kommun som växer. Systemet behöver därför ändras så att det tar hänsyn till infrastruktursatsningar såsom initiala investeringar i va-system. Oavsett kommunens motiv för fördröjd utbyggnad är vår bedömning att fastigheternas anslutning måste vara viktigare än att huvudmannens planer följs till punkt och pricka. Regeln om en kommuns möjlighet att utföra anläggnings- eller utbyggnadsarbeten i enlighet med en utbyggnadsplan bör därför balanseras av en regel som skyddar fastighetsägare från att tvingas vänta orimligt länge på anslutning till en va-anläggning. Ägare till fritidshus som vill omvandla dem till permanentbostäder kan hamna i besvärliga situationer när en kommun kräver anslutning till det allmänna va-systemet och dröjer länge med utbyggnad med hänvisning till utbyggnadsplaner. I kombination med regeringens förslag som ger kommunen ensamrätt att ordna allmänna va-anläggningar blir det omöjligt att komma ur en sådan situation. Vi anser att detta är otillfredsställande. När en utbyggnad av det allmänna va-systemet dröjer bör lagstiftningen därför säkra den enskildes rätt att själv ordna va-frågorna på annat sätt. Det kan ske genom enskilda anläggningar, gemensamma anläggningar eller temporära lösningar i väntan på att det allmänna va-systemet byggs ut. Särskilda bestämmelser som tar hänsyn till dessa aspekter bör utarbetas inom . bör därför uppmana regeringen att återkomma med lagförslag med anledning av det ovan anförda. Utgångspunkterna bör vara att den enskilde skall skyddas mot att få vänta orimligt länge på anslutning till en va-anläggning och också skall säkras en rätt att själv ordna va-lösningarna i avvaktan på en utbyggnad. Vad vi nu anfört med anledning av motion 2005/06:Bo9 (fp) yrkandena 2 och 3 bör tillkännage för regeringen som sin mening. Kommunalt ansvar för allmänna vattentjänster, punkt 1 (kd) () anför: Det är viktigt att slå fast kommunernas ansvar att tillhandahålla allmänna vattentjänster. Ansvaret har sin grund i att va-anläggningar kan sägas utgöra s.k. naturliga monopol och att försörjningen av va-tjänster är av så grundläggande betydelse för samhället att den behöver utövas under en långtgående offentlig reglering. Kraven på ägandet av vattenanläggningar motiveras också av att det kommunala engagemanget på området historiskt har varit naturligt och kostnadseffektivt och att det kan underlätta den kommunala planeringen. som det är rimligt att lagstifta om det kommunala ansvaret, är det angeläget att tillförsäkra kommunerna en långt gående handlingsfrihet när det gäller den tekniska lösningen för ägandet liksom i utnyttjandet av privata leverantörer av drift och underhåll. Den nu föreslagna lagändringen förhindrar inte att kommunerna involverar andra intressenter, men det är nödvändigt att i sammanhanget slå fast att det kommunala självstyret förutsätter att det finns möjlighet till olika modeller för hur kommunerna skall kunna tillhandahålla va-tjänster. Vikten av att i ett särskilt yttrande påpeka detta förstärks av att det i proposition 2005/06:78 Allmänna vattentjänster, som är en överenskommelse mellan , hävdas att "det kan anföras ideologiska skäl för att ägandet även fortsättningsvis bör stanna hos kommunerna". Det klargörs dock inte närmare vilka dessa ideologiska skäl är, vilket väcker vissa frågetecken kring motiven bakom förslagen. Det är viktigt att markera att det kommunala ansvaret för vattentjänsterna inte av skall motiveras utifrån regeringspartiets och ideologiska bevekelsegrunder, vilka skulle kunna komma att motivera mer långtgående krav på offentligt ägande och centralstyrning av vattentjänsterna. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2005/06:78 Allmänna vattentjänster: antar regeringens förslag till 1. lag om allmänna vattentjänster, 2. lag om ändring i anläggningslagen (1973:1149), 3. lag om ändring i lagen (1976:839) om , 4. lag om ändring i prisregleringslagen (1989:978), 5. lag om ändring i lagen (1991:852) om betalningsföreläggande för fordringar i arbetstvister och fordringar som skall prövas av statens va-nämnd, och 6. lag om upphävande av lagen (1981:1354) om allmänna värmesystem. 2005/06:Bo9 av m.fl. (fp): avslår förslaget om att allmänna vattentjänster skall tillhandahållas genom va-anläggningar som kommunen äger eller har rättsligt bestämmande inflytande över. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att anslutningen till allmän va-anläggning inte får dröja orimligt på grund av huvudmannens utbyggnadsplaner. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att säkra den enskildes rätt att själv ordna va-frågorna på annat sätt när utbyggnaden av det allmänna va-systemet dröjer. 2005/06:Bo10 av de m.fl. (m): avslår regeringens förslag om att allmänna vattentjänster skall tillhandahållas genom va-anläggningar som kommunen äger eller har rättsligt bestämmande inflytande över. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att kommunerna själva skall kunna bestämma över hur de skall fullgöra ansvaret att tillhandahålla va-tjänster. avslår regeringens förslag om att undanta kommunala va-anläggningar från den s.k. kommunala lokaliseringsprincipen.