bet · GT01SfU6 · 2006-03-23 00:00:00 — Utskottet framförde som sin bestämda uppfattning att samhället skall bekämpa förekomsten av handlingar som kränker denna princip och att arbetet med att förebygga och motverka främlingsfientlighet, rasism och diskriminering är ett prioriterat område inom integrationspolitiken. Denna inriktning bekräftades senast i betänkande 2005/06:SfU2 där utskottet angav att man ser arbetet mot rasism som mycket angeläget. I den framlagda andra nationella handlingsplanen för mänskliga rättigheter (skr. 2005/06:95) redovisar regeringen inriktningen för arbetet för att skydda och främja de mänskliga rättigheterna för alla, oavsett bl.a. etnisk tillhörighet, . Med det anförda menar utskottet att integrationspolitiken till det väsentliga utgår från en antirasistisk ansats och avstyrker motion Sf350. Fördomar, rasism och diskriminering uppträder i olika skepnader och riktas ibland mot särskilda grupper, bl.a. i form av antisemitism, antiziganism, islamofobi och homofobi. I regleringsbreven för bl.a. , Ombudsmannen mot etnisk diskriminering och Forum för levande historia har regeringen fortlöpande uppmärksammat olika grupper som är särskilt utsatta. Som ett exempel på insatser mot islamofobi vill utskottet särskilt uppmärksamma antologin ! klär vi granen. Ett möte med den muslimska kultursfären som togs fram på uppdrag av 2002 och delades ut till samtliga elever i årskurs ett och två i gymnasiet. Utskottet utgår från att regeringen även i fortsättningen uppmärksammar grupper som i hög utsträckning utsätts för fördomar, rasism eller diskriminering. Utskottet betonar särskilt att ökad dialog och integration mellan olika religioner på ett värdefullt sätt kan bidra till ett samhällsbygge på en grund av demokrati, mänskliga rättigheter och ömsesidig respekt. Även i detta avseende utgår utskottet från att regeringen fortsätter att uppmärksamma frågan. Med det anförda avstyrker utskottet motionerna Sf349 och Ju534 yrkande 7. Utskottet delar flera motionärers uppfattning om vikten av att arbete mot rasism, främlingsfientlighet, segregation och utanförskap bör bedrivas i hela samhället, och att skolan därvid har en viktig roll. Enligt skollagen (1985:1100) skall verksamheten i skolan utformas i överensstämmelse med grundläggande demokratiska värderingar. har också beslutat om en ny lag om förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling av barn och elever. Lagen som träder i kraft innebär ett förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling i de verksamheter som omfattas av skollagen. Förbudet gäller bl.a. diskriminering på grund av kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning eller funktionshinder. Regeringen har gett ett flertal uppdrag som syftar till att informera om lagen och på andra sätt följa upp och stödja skolornas arbete för integration och social sammanhållning. Vidare har Myndigheten för skolutveckling haft i uppdrag att arbeta för en förbättrad förskole- och skolsituation i de utsatta stadsdelarna. Avsikten är att skall satsas för ändamålet . Utskottet bedömer att insatserna kommer att ytterligare stärka skolans arbete på området och avstyrker motionerna Ju564 yrkande 13 samt A258 yrkande 13. I samband med budgetpropositionen beslutade att avsätta medel för inrättande av en paraplyorganisation för arbete mot rasism. Stödet syftade bl.a. till att förstärka och samordna samhällets stöd till de ideella organisationernas arbete på området. För att förstärka förmedlingen av kunskap om arbete mot rasism fick i uppdrag av regeringen att bygga upp en nationell kunskapsbank om arbetet mot rasism, främlingsfientlighet och etnisk diskriminering. lämnade över driften av kunskapsbanken till den nybildade paraplyorganisationen . Med det anförda noterar utskottet att insatser genomförts med den inriktning som begärs i motion Sf281 yrkande 2. Därmed avstyrker utskottet motionen. Utskottets förslag i korthet bör avslå motionsyrkanden om utvecklad samverkan mellan myndigheter i storstadsområden och satsning i kampen mot utanförskapet. Jämför reservation 19 (fp). I motion Sf395 av och () begärs ett tillkännagivande om utvecklad samverkan mellan myndigheter i storstadsområden. Motionärerna menar att det är viktigt att det arbetssätt som inletts, ofta genom försorg, fortsätter och permanentas där det varit framgångsrikt. I motionerna 2004/05:Sf288 yrkandena 13, 14 och 16 samt Sf383 yrkandena 2 och 6 av m.fl. (fp) begärs ett tillkännagivande om att satsas i kampen mot utanförskapet. Motionärerna föreslår att en jobb- och utvecklingsgaranti införs för att ge dem som har slagits ut från arbetsmarknaden en verklig chans att komma tillbaka och att medel skall satsas på riskkapital för att göra det möjligt för personer i utanförskapsområden att förverkliga kreativa projekt. Motionärerna föreslår vidare att välfärdstjänsterna och insatserna mot utanförskapet skall organiseras på ett sätt som liknar skolpengssystemet så mycket som möjligt. Konkurrens och nyetablering inom den sociala och arbetsmarknadsrelaterade servicesektorn skall uppmuntras och det skall i princip råda fri etableringsrätt inom dessa områden. Storstadspolitiken omfattar frågor om hur en god utveckling kan främjas i storstädernas mest utsatta stadsdelar, hur förutsättningar för tillväxt skapas i storstadsregionerna och hur tillväxten kommer alla till del. Storstadspolitiken är i huvudsak tvärsektoriell och omfattar flera olika politikområden. I den första fasen av storstadsarbetet fram till har staten avsatt för att möjliggöra omprioritering av insatser inom kommunerna. Kommunerna har avsatt resurser motsvarande den statliga insatsen. Av och uppföljningar framgår att utvecklingen har varit positiv i flertalet berörda stadsdelar . I de flesta stadsdelar har bostäder och utemiljöer förnyats, sysselsättningen ökat, skadegörelsen minskat och den upplevda tryggheten och trivseln ökat. Skillnaderna är dock fortfarande betydande i förhållande till den övriga regionen och till riksnivån och utvecklingen är inte entydig i alla områden. visar att stadsdelar i generellt uppvisar bättre situation än stadsdelar i och . visar att segregationen minskat i medan lika tydliga förändringar inte kan avläsas i och . Redovisningarna fäster särskild uppmärksamhet vid att utvecklingen i stadsdelarna påverkas kraftigt av befolkningsstrukturen och flyttmönstren. De som flyttar från dessa områden har i högre grad sysselsättning än de som flyttar in. Tendensen är dock att boendeomsättningen minskat och att stabiliteten i områdena därmed har ökat. I budgetpropositionen anger regeringen att de medel som avsatts i arbetet i princip är förbrukade eller kommer att förbrukas . Det fortsatta arbetet träder nu in i nästa fas där storstadsarbetet skall införlivas i myndigheternas ordinarie verksamhet. I detta arbete kommer politikområdets tillväxtmål att utvecklas och preciseras, och erfarenhetsutbyte såväl nationellt som internationellt att prioriteras. Det långsiktiga målet med att bryta segregationen övergår därmed till att uppnås inom ramen för statens och kommunernas ordinarie verksamhet och medel. Den andra generationens lokala utvecklingsavtal skall utvecklas och gälla . Avtalen syftar till att ytterligare säkerställa det gemensamma statliga och kommunala arbetet i de utsatta stadsdelarna, så att storstadspolitikens delmål kan uppnås. Regeringen bereder vidare förutsättningarna för att sprida storstadspolitiken till andra kommuner med liknande förutsättningar och har lovat att återkomma ekonomiska vårproposition om inrättandet av ett urbant samla och sprida erfarenheterna och kunskaperna kring storstadsarbetet. Utskottet välkomnar regeringens inriktning för utvecklingen av storstadspolitiken. Utskottet bedömer att arbetssättet skapar goda förutsättningar för att erfarenheterna och kunskaperna från det arbete som inletts skall tas till vara och komma den ordinarie verksamheten i utsatta områden till del. Med det anförda avstyrker utskottet motion Sf395. Utskottet noterar med oro de fortsatt stora skillnaderna i livsvillkoren mellan olika bostadsområden och bedömer att ytterligare insatser behövs inom många politikområden för att bekämpa segregation och utanförskap, inte minst i storstäderna. Utskottet betonar dock att de förstärkningar i arbetsmarknadspolitiken som regeringen aviserat i budgetpropositionen och delvis fattat beslut om kan förväntas vara betydelsefulla för de utsatta områdena i större städer. Regeringen har angett som sin avsikt att sammanlagt skall satsas i förstärkningar , vilket beräknas ge omkring 55 000 personer möjlighet till arbete, praktik eller utbildning. Utskottet bedömer att de satsningar som inom ramen för förstärkningarna planeras på arbetslösa akademiker, praktikplatser, plusjobb och utbildningsvikariat i vård och omsorg har särskilt goda förutsättningar för att höja sysselsättningsgraden i de stadsdelar där behoven är störst. Vidare skall länsarbetsnämnder och arbetsförmedlingar samverka med de kommuner som 2005 omfattades av storstadsarbete och av förvaltningskostnader användas för tillfälliga personalförstärkningar i storstadsregionerna. Förstärkningarna syftar också till att främja tillväxten, förbättra kvaliteten i den offentliga servicen och underlätta generationsväxlingen i stat, kommuner och landsting, vilket enligt utskottet torde ha särskilt god effekt i de utsatta storstadsområdena. Utskottet förutsätter att regeringen noga följer utvecklingen och vid behov återkommer med förslag på ytterligare insatser. Med det anförda avstyrker utskottet motionerna 2004/05:Sf288 yrkandena 13, 14 och 16 samt Sf383 yrkandena 2 och 6. Ökad delaktighet i utsatta områden Utskottets förslag i korthet bör avslå motionsyrkanden om utvecklingsråd och grannskapsprojekt, inrättande av interkulturella råd, öppna arenor för delaktighet samt medborgarråd. Jämför reservationerna 20 (fp), 21 (kd), 22 (c) och 23 (mp). I motion Sf383 yrkande 3 av m.fl. (fp) begärs ett tillkännagivande om att lokala demokratiska arenor och framväxten av ett lokalt förankrat ledarskap behövs för att bryta utanförskapet. Därför bör olika former av lokala utvecklingsråd och grannskapsprojekt där de boende i ett område ges direkta möjligheter till inflytande uppmuntras. I motion Sf389 yrkande 32 av m.fl. (kd) begärs ett tillkännagivande om att inrätta interkulturella råd som samarbetsorgan mellan kommuner och religiösa/kulturella organisationer. Motionärerna föreslår att sådana råd kan arbeta med att öka invånarnas kunskap om stadens religiösa och kulturella liv, stärka samhörigheten mellan troende och icke-troende samt utveckla komplement till stadens åtaganden inom det sociala området. I motion Sf333 yrkande 4 av m.fl. (c) begärs ett tillkännagivande om att öppna arenor för delaktighet, kollektivt beslutsfattande, organisering och egenmakt i bostadsområden, exempelvis i form av ökad egenförvaltning av boende, skola, barnomsorg och äldreomsorg. I motion Sf281 yrkande 3 av Ywonne Ruwaida och () begärs ett tillkännagivande om medborgarråd som ett sätt för personer i marginaliserade områden att kunna få gehör för åsikter, för att öka kunskapen om dessa områden och för att sprida kunskap till makthavare. Motionärerna anför att råd bestående av personer bosatta i marginaliserade och stigmatiserade områden föreslogs i rapporten inifrån - Röster om etnisk diskriminering (SOU 2005:69). Utskottet ser det som angeläget att det utanförskap som många människor upplever i förhållande till de demokratiska processerna motverkas. Utanförskapet är inte enbart ett hot för dem som är utanför, utan för samhället och demokratin i sin helhet. De mest marginaliserade och utsatta människornas uppfattningar och kunskaper behöver fångas upp både via de traditionella demokratiska kanalerna och genom nya metoder. Utskottet noterar att har anvisat för en särskild demokratisatsning års val. Regeringen avser att genomföra demokratisatsningen, som fått namnet Delaktiga , i form av ett åtgärdsprogram som syftar till att bekämpa utanförskap och öka människors delaktighet i det svenska samhället. Programmet löper och syftar till att stärka den politiska delaktigheten, motverka diskriminering och inhämta ytterligare kunskap om hinder och möjligheter för delaktighet i såväl vardagen som samhällslivet i stort. Bland annat skall insatser genomföras för att öka kunskapen om det svenska politiska systemet i allmänhet och valfrågor i synnerhet bland de kommunmedlemmar som upplever ett utanförskap. Aktiviteten genomförs i 12 kommuner i samverkan med det lokala föreningslivet. Några kommuner ska också ges möjlighet att under 2006-2008 utveckla och pröva bättre former för inflytande för kommunmedlemmar som upplever ett utanförskap. Målsättningen är att ge dessa kommunmedlemmar bättre möjlighet att påverka den politiska processen och öka andelen som deltar. Regeringen planerar att använda resultaten av satsningen som underlag för direktiv till en ny demokratiutredning som avses påbörjas eller 2008. Utskottet ser positivt på kommunernas deltagande i vidareutvecklingen av arbetet för ökad delaktighet och minskat utanförskap, inte minst då utveckling sker av samverkansformer som bidrar till att etniska och religiösa minoriteter ges bättre möjligheter till delaktighet. Utskottet noterar att många av de insatser som gjorts inom ramen för storstadspolitiken har haft sin utgångspunkt i medborgarråd. Utskottet utgår från att regeringen även i det fortsatta storstadsarbetet tar till vara dessa erfarenheter. betonar utskottet att varje kommun måste ha stor frihet att efter lokala förutsättningar välja formerna för sitt arbete på området. Därmed avstyrker utskottet motionerna Sf281 yrkande 3, Sf333 yrkande 4, Sf383 yrkande 3 och Sf389 yrkande 32. Andra insatser i storstadsområdena Utskottets förslag i korthet bör avslå motionsyrkanden om myndighetssamverkan i , lokalisering av kommunala verksamheter i utsatta områden samt insatser i icke-marginaliserade områden. Jämför reservationerna 24 (m), 25 (kd), 26 (v) och 27 (mp). I motion 2004/05:A350 yrkande 3 av m.fl. (m, fp) begärs ett tillkännagivande med uppmaning till regeringen att ta initiativ till att precisera regleringsbreven för , , , , m.fl. för att underlätta myndigheternas samverkan med och se över de finansiella förutsättningarna i enlighet med förslagen i handlingsplanen Välfärd för alla, det dubbla åtagandet som antagits i . I motionerna 2004/05:Sf365 yrkande 28 samt Sf389 yrkande 26 av m.fl. (kd) begärs ett tillkännagivande om att behovet av servicetjänster kan öka, arbetstillfällen genereras och statusen höjas hos mångetniska förorter genom att kommunala verksamheter och myndigheter flyttas till områdena eller genom att stora privatföretag lockas till dem. I motion Sf336 yrkande 22 av m.fl. (v) begärs ett tillkännagivande om att regeringen med det snaraste bör upprätta en plan, på samma sätt som man gjort för dem som invandrat till , över hur man skall integrera människor från etniskt segregerade områden, såsom exempelvis , och . I motion Sf281 yrkande 4 av Ywonne Ruwaida och () begärs ett tillkännagivande om att regeringen tillsammans med kommuner och landsting skall utreda hur kommunala och landstingskommunala myndigheters antirasism- och integrationsarbete skall inriktas mot icke-segregerade, icke-marginaliserade och icke-stigmatiserade områden. Utskottet har i tidigare avsnitt redogjort för sina bedömningar om inriktningen på storstadspolitiken. Utskottet betonar att ett framgångsrikt arbete i utsatta områden främjas av en nära samverkan mellan myndigheterna och kommunerna och utgår från att regeringen även i fortsättningen uppmärksammar detta i uppdragen till berörda myndigheter och i det planerade arbetet med att utveckla de samverkansöverenskommelser som tecknas mellan kommuner och myndigheter. Med det anförda avstyrker utskottet motion 2004/05:A350 yrkande 3. Utskottet delar bedömningen som framförts av motionärer om att utbudet av servicetjänster kan ökas, arbetstillfällen genereras och statusen höjas i mångetniska förorter genom lokalisering av offentliga verksamheter eller inflyttning av företag till dem. Utskottet ser därför positivt på att kommuner överväger möjligheterna att placera verksamheter och locka företag till utsatta eller segregerade områden. betonar utskottet att avgörandet om sådana insatser faller inom ramen för det kommunala självbestämmandet. Utskottet noterar i sammanhanget att huvudprincipen för statliga myndigheters placering regleras i 8 § förordningen (1993:528) om statliga myndigheters lokalförsörjning. Innebörden av bestämmelsen är att varje myndighet har ansvar för sin lokalförsörjning samt att myndigheterna själva ansvarar för sina lokaler och hur de disponeras. Det utesluter dock inte att regeringen i särskilda fall kan överväga att t.ex. lokalisera myndigheter till andra orter i . Med det ovan anförda avstyrker utskottet motionerna 2004/05:Sf365 yrkande 28 och Sf389 yrkande 26. Utskottet vill fästa uppmärksamhet vid att statens insatser för integration och delaktighet samt mot rasism, diskriminering och segregation riktar sig till samhället i dess helhet. I detta arbete är det ofta nödvändigt med åtgärder som riktar sig till de personer, grupper och områden som befinner sig i utsatta situationer, marginalisering eller utanförskap i syfte att förbättra deras förutsättningar. Detta minskar inte vikten av att även uppmärksamma de icke-marginaliserade och icke-stigmatiserade grupperna. Integration och breddad delaktighet förutsätter medverkan även från dem som själva inte är utsatta. Detta gäller inte minst i det pågående arbetet mot diskriminering. Utskottet betonar att det inte finns något motsatsförhållande mellan dessa två inriktningar, utan att de snarare kompletterar varandra. Med det anförda avstyrker utskottet motionerna Sf281 yrkande 4 och Sf336 yrkande 22. Krav för att erhålla svenskt medborgarskap Utskottets förslag i korthet bör avslå motionsyrkanden om styrkande av identitet vid medborgarskapsansökan, medborgarskap för personer födda i , krav på språkkunskaper för erhållande av svenskt medborgarskap, ny medborgarskapsutredning samt krav på hemvisttid för erhållande av medborgarskap. Jämför reservationerna 28 (m), 29 (fp) och 30 (mp). I motion Sf348 av () begärs ett tillkännagivande om att regelsystemet för hantering av medborgarskapsfrågor för formellt statslösa bör ändras på så sätt att behandlingen blir likvärdig med övriga sökande för svenskt medborgarskap. Motionären påpekar att identitetshandlingar utfärdade av t.ex. palestinska myndigheter godtas vid ansökan om uppehållstillstånd men inte vid ansökan om medborgarskap. I motion 2004/05:Sf220 av () begärs ett tillkännagivande om att regeringen skall se över och ändra lagen (2001:82) om svenskt medborgarskap på sådant sätt att alla barn som föds i skall ha rätt att förvärva svenskt medborgarskap. I motionerna 2004/05:Sf213 och Sf209 av och de () begärs att regeringen lägger fram förslag till sådan ändring i lagen (2001:82) om svenskt medborgarskap att test av kunskaperna i svenska språket ingår som ett kriterium för att få svenskt medborgarskap. Motionärerna föreslår vidare att reglering av på vilket sätt kunskaperna skall kunna dokumenteras bör införas och att regleringen bör kunna medge undantag föranledda t.ex. av den sökandes ålder eller andra särskilda omständigheter. I motionerna 2004/05:Sf288 yrkande 26 och Sf383 yrkande 29 av m.fl. (fp) begärs ett tillkännagivande om att en ny medborgarskapsutredning bör tillsättas. Motionärerna föreslår att formerna för medborgarskapsceremonier och språkkrav för medborgarskap bör slås fast i lag samt att dispens från språkkrav bör kunna ges, t.ex. på grund av ålder eller funktionshinder. Vidare bör medborgarskapslagstiftningen ses över så att det blir möjligt för individer som saknar identitetshandlingar att få svenskt medborgarskap. I motion A258 yrkande 16 av m.fl. (mp) begärs ett tillkännagivande om att alla utländska medborgare som bott i skall få bli medborgare, samt att alla barn som föds i skall ha rätt till svenskt medborgarskap. I motion 2004/05:Ju332 yrkande 11 av () begärs också ett tillkännagivande om att alla som varit folkbokförda i skall ha möjlighet att få medborgarskap. Den som ansöker om svenskt medborgarskap skall kunna styrka sin identitet. Enligt det gällande regelverket sker detta normalt genom uppvisande av ett pass eller identitetsdokument från en myndighet i hemlandet. Identitet kan även styrkas av make, maka eller en nära släkting som har blivit svensk medborgare och då styrkt sin identitet genom att visa sitt pass eller en godtagbar identitetshandling. Den som saknar möjlighet att styrka identiteten på något av dessa sätt kan ansöka om dispens från kravet. För att få dispens krävs att man har bott oavbrutet i och att det inte finns skäl att ifrågasätta den uppgivna identiteten. Personer som inte har möjlighet att få godtagbara identitetshandlingar från myndigheter i hemlandet måste alltså i vissa fall vänta än andra för att få medborgarskap. Statslösa kan ofta ha svårt att skaffa sådana handlingar. De relativt höga kraven för styrkt identitet motiveras med att medborgarskap, till skillnad från exempelvis uppehållstillstånd, i princip är oåterkalleligt. 2 kap. 7 § regeringsformen (RF) anger att ingen medborgare som är eller har varit bosatt i riket får berövas sitt medborgarskap. Utskottet noterar dock att Utredningen om omprövning av medborgarskap i sitt betänkande (SOU 2006:2) har föreslagit att det skall införas en möjlighet att i vissa fall efter omprövning återkalla felaktiga beslut om svenskt medborgarskap. Utskottet bedömer att eventuella ändringar i kraven på styrkt identitet bör avvakta beredningen av utredningens förslag och avstyrker därmed motion Sf348. Senast i betänkande 2003/04:SfU9 behandlade utskottet motionsyrkanden om krav på språkkunskaper för att få svenskt medborgarskap. Utskottet delade då bedömningen som medborgarskapskommitté (dir. 1997:5) och regeringen gjort om att det skulle vara förenat med betydande svårigheter att få till stånd ett rättvist och praktiskt system för språkkraven. Utskottet framförde att det allmännas uppgift är att se till att professionell undervisning av god kvalitet erbjuds i det svenska språket, men att motivationen och kunskaperna inte kan tvingas fram. Utskottet vidhåller detta ställningstagande, och avstyrker motionerna 2004/05:Sf213 och Sf209. Den parlamentariska hade i uppdrag att göra en allmän översyn av lagen om svenskt medborgarskap. I kommitténs uppdrag ingick också att överväga vissa andra frågor, bl.a. vilka åtgärder som kan vidtas för att stärka medborgarskapets status. Kommittén redovisade sitt arbete i slutbetänkandet Svenskt medborgarskap (SOU 1999:34). Betänkandet låg till grund för regeringens proposition 1999/2000:147 Lag om svenskt medborgarskap som behandlades av utskottet i betänkande 2000/01:SfU8. Utskottet finner att det inte finns skäl att inleda en ny omfattande översyn av medborgarskapsfrågorna. Därmed avstyrker utskottet motionerna 2004/05:Sf288 yrkande 26 och Sf383 yrkande 29. Den svenska medborgarskapslagstiftningen baseras på den s.k. härstamningsprincipen som innebär att ett barns medborgarskap bestäms av föräldrarnas medborgarskap, till skillnad från territorialprincipen som anger att barnet får medborgarskap i det land där det föds. Vissa undantag från regeln har införts, bl.a. för att säkerställa att statslösa barn bosatta i har möjlighet att snabbt få ett medborgarskap. Utskottet bedömer att införandet av en nyordning där alla barn födda i ges rätten till svenskt medborgarskap skulle förutsätta betydande principiella och praktiska överväganden. Utskottet finner det inte klarlagt att fördelarna med en sådan nyordning skulle väga över fördelarna med huvudregeln att ett barn följer föräldrarnas medborgarskap. Övriga krav på hemvisttid i för erhållande av medborgarskap behandlades i samband med lagen om svenskt medborgarskap i betänkande 2000/01:SfU8.