bet · GT01KU34 · 2006-05-18 00:00:00 — Utskottet avsåg att fortsättningsvis noga följa utvecklingen på förevarande område. /90 redovisades 461 riksdagsskrivelser, varav 323 från föregående . Av dessa var 65 inte slutbehandlade. Dessutom fanns 67 riksdagsskrivelser som inte var slutbehandlade . 1989/90:KU30 s. 24 f.) beredde övriga utskott tillfälle att yttra sig över de delar av skrivelsen som hade samband med deras respektive beredningsområde. Utskotten pekade på lång handläggningstid i vissa fall, på att vissa skrivelser felaktigt redovisats som slutbehandlade och på att regeringen inte hade efterlevt beslut i vissa fall. underströk vikten av att regeringen behandlar skrivelser. Alltjämt fanns ett antal ärenden med anledning av äldre riksdagsbeslut som inte slutbehandlats av regeringen. Det var i dessa fall särskilt angeläget att det i regeringsskrivelsen anges inte bara vilka åtgärder som vidtagits utan även sådana som planerades. Situationer kunde givetvis uppkomma där förhållandena hade förändrats eller regeringen ansåg att ändamålet med ett riksdagsbeslut förfallit. Det kunde då finnas anledning att överväga att lägga riksdagsskrivelsen till handlingarna. Skulle regeringen vid sin beredning av ett ärende komma till en annan bedömning än borde frågan i särskild ordning underställas . Utskottet framhöll att när det gäller mer än regeringsskrivelser som inte slutbehandlats borde orsaken anges och planerade åtgärder redovisas. /lämnades 357 riksdagsskrivelser till regeringen. Av övriga i regeringens skrivelse 1991/92:15 redovisade riksdagsskrivelser var 63 /och 66 från tidigare riksdagar, s.k. äldre skrivelser. Av de 170 inte slutbehandlade riksdagsskrivelserna var 34 äldre än . hänvisade (bet. 1990/91:KU30 s. 38 f.) till att utskottet tidigare (KU 1987/88:43 s. 17) framhållit att , och särskilt dess utskott, borde ägna mer uppmärksamhet åt att utvärdera resultaten av beslut. Regeringens årliga skrivelse med redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen hade särskild betydelse som ett instrument såväl vid och dess utskotts utvärdering av beslut som i övrigt för den som vill följa och utvärdera den politiska beslutsprocessen. Regeringens skrivelse behandlades detta år i ett särskilt betänkande (bet. 1990/91:KU43). Utskottet redovisade där att det äldsta inte slutbehandlade ärendet var och gällde ersättning till yrkesfiskare för skada genom oljeutsläpp. Av regeringsskrivelsen kunde utläsas att överläggningarna inom och inom fortsatte. Vad gällde möjligheterna till ersättning för oljeskador som orsakas av okända skadevållare var avsikten att finna en lösning på frågan . Ytterligare tre ärenden /eller tidigare redovisades som ännu inte slutbehandlade. Enligt regeringsskrivelsen beräknades i det ena ärendet en departementspromemoria färdigställas . hade avlåtits en riksdagsskrivelse med anledning av en motion om företrädare i styrelsen för personalstiftelse. Av regeringens redogörelse framgick bl.a. att resultatet av en utvärdering av en enkät skulle komma att avgöra ärendets fortsatta handläggning. Det sista ärendet, som var , gällde en översyn av reglerna för ersättning utöver löseskilling och intrångsersättning vid expropriation, s.k. annan ersättning. Regeringen avsåg enligt skrivelsen att behandla frågan i samband med en kommande proposition om ändringar i fastighetsbildningslagen. Utskottet framhöll att informations- och uppföljningsaspekter talade för att ärende inte borde anses slutbehandlat förrän de begärda åtgärderna har vidtagits eller de avsedda resultaten kan framvisas. Annorlunda förhåller det sig generellt sett med utredningsuppdrag till regeringen. Dessa kan i regel utan svårighet följas upp via kommittéberättelsen eller på annat sätt. Detta gav regeringen till känna. Regeringsskrivelsen under /92 (skr. 1991/92:15) avsåg åtgärder 30 juni 1991. Den omfattade 565 riksdagsskrivelser. /lämnades 388 riksdagsskrivelser till regeringen. Av övriga redovisade riksdagsskrivelser var 105 /och 72 från tidigare riksdagar, s.k. äldre skrivelser. Det äldsta inte slutbehandlade ärendet var fortfarande skrivelsen om ersättning till yrkesfiskare för skada genom oljeutsläpp. Av regeringsskrivelsen kunde utläsas att överläggningarna inom och övervägandena inom fortsatte och vad gällde möjligheterna till ersättning för oljeskador som orsakas av okända skadevållare pågick överläggningar med Försvarsdepartementet med syftet att finna en lösning på frågan. /redovisades tillkännagivandet om en översyn av reglerna för ersättning utöver löseskilling och intrångsersättning vid expropriation, s.k. annan ersättning. Enligt regeringsskrivelsen hade det ansetts att frågan borde bedömas i anslutning till andra fastighetsrättsliga ersättningsfrågor, som varit föremål för utredning . Frågan avsågs bli behandlad i samband med en proposition om ändringar i fastighetsbildningslagen m.m. . Även /var ett ärende inte slutbehandlat. hade givit regeringen till känna vad lagutskottet anfört om nödvändigheten av en översyn av koncernbegreppet inom arbetsrätten. Av redogörelsen framgick att skrivelsen skulle överlämnas till en kommitté med uppgift att göra en översyn av den arbetsrättsliga lagstiftningen. Utskottet noterade (bet. 1991/92:KU30 s. 33) att redogörelsen förbättrats och blivit utförligare. Enligt regeringsskrivelse /93:15 lämnades /338 riksdagsskrivelser till regeringen. 102 riksdagsskrivelser var /och 83 från tidigare riksdagar, s.k. äldre skrivelser. Antalet icke avgjorda riksdagsskrivelser var 174. Det äldsta inte slutbehandlade ärendet var fortfarande ärendet som gällde ersättning till yrkesfiskare för skada genom oljeutsläpp. I regeringsskrivelsen angavs samma skäl som föregående år för att riksdagsskrivelsen inte slutbehandlats. framhöll (bet. 1992/93:KU30 s. 39) bl.a. att regeringen borde behandla skrivelser. Utskottet granskade särskilt regeringens och utbildningsministerns handläggning av beslut om Högskolan för lärarutbildning i lokalisering. Bakgrunden var att den socialdemokratiska regeringen l988 beslutade om en successiv omlokalisering av huvuddelen av Högskolan för lärarutbildning i verksamhet till . Förslaget presenterades för i budgetpropositionen. Frågan om HLS lokalisering behandlades i flera motioner till 1988 och l989. På förslag av utbildningsutskottet beslutade uttala att frågan skulle utredas ytterligare, bl.a. genom att olika alternativ beaktades. En särskild utredning tillsattes av regeringen, och i den förordades utlokalisering till . I 1990/budgetproposition berördes inte en eventuell flyttning. Efter regeringsskiftet drogs frågan om lokalisering av Högskolan för lärarutbildning i in i beredningen av den framtida lärarutbildningen i stort. I propositionen om lärarutbildning (prop. 1991/92:75) föreslogs att skulle bibehållas som självständig högskoleenhet, tills vidare i samlad lokalisering i Rålambshovsområdet. Propositionen föranledde sju motioner (s, c, fp, v) vari yrkades omlokalisering till . Utskottsmajoriteten gick på regeringens linje. I den följande omröstningen i kammaren segrade en reservation (s) över regeringsförslaget. Med anledning av regeringens proposition 1992/93:42 om förstärkning av den grundläggande högskoleutbildningen m.m. väcktes en motion i vilken yrkades att HLS borde behållas i sin nuvarande lokalisering. Utskottsmajoriteten fann inte skäl att ändra sitt tidigare ställningstagande utan tillstyrkte yrkandet. En socialdemokratisk reservation anmäldes. I kammarens behandling av ärendet bifölls utskottets hemställan med röstsiffrorna 168 mot 142 med 2 nedlagda röster. konstaterade att ändrat sitt ställningstagande och att det beslut, vars handläggning i regeringen tagits upp i anmälan, inte längre gällde. I övrigt föranledde inte granskningen i denna del några kommentarer från utskottets sida. Utskottet granskade också särskilt regeringens handlande med anledning av beslut avseende den s.k. ROT-verksamheten. Enligt anmälarna har regeringen inte uppfyllt den begäran om redovisning av ytterligare åtgärder för att stimulera ROT-verksamheten som då beslutat om. Utskottet fann att vid sin behandling av budgetpropositionen hade beslutat om ett särskilt ROT-program. Från de synpunkter har att anlägga hade granskningen inte gett anledning till något uttalande. Enligt regeringsskrivelse /94:15 avläts under /93 428 riksdagsskrivelser till regeringen. I regeringsskrivelsen redovisas också 76 riksdagsskrivelser /och 98 från tidigare riksdagar, s.k. äldre skrivelser. betonade (bet. 1993/94:KU30 s. 39) liksom tidigare vikten av att ställningstaganden och uppdrag till regeringen förs vidare till myndigheter och utredningar och att regeringens återrapportering till är regelmässig, enhetlig och korrekt. Utskottet underströk att om uttryckt önskemål om utredning och förslag till i ett visst fall är skrivelsen inte slutbehandlad förrän förslag lämnats till eller underrättats om att förslag ej kommer att lämnas. Utskottet hänvisade till att det tidigare framhållit vikten av att regeringen behandlar skrivelser. Om förflutit utan att regeringen vidtagit någon åtgärd i anledning av en riksdagsskrivelses bör orsakerna till detta redovisas för samt uppgift lämnas om när åtgärder beräknas vidtas. Regeringsskrivelse 1994/95:15 tog upp 442 riksdagsskrivelser från /94. 86 av skrivelserna var från /93 och 78 . Som icke slutbehandlade redovisades 181 riksdagsskrivelser. Bland de skrivelser som redovisats som slutbehandlade fanns en riksdagsskrivelse som på grund av förändrade omständigheter enligt inte längre kunde ses som slutbehandlad. Det gällde betänkande 1993/94:KU9 Kommunala frågor, där ansett att reglerna om rätt till ledighet för förtroendevalda borde ses över på ett lämpligt sätt. beslutade regeringen om ett bemyndigande att tillkalla en kommitté för att utreda vissa frågor om förtroendevaldas villkor. hade bemyndigandet som inte utnyttjats återkallats. tog upp regeringens beslut att lägga ned den polisutredning som tillsatts sedan tagit ställning för att den centrala polisorganisationen och det pågående förändringsarbetet på regional och lokal nivå borde bli föremål för utvärdering av en bred parlamentarisk utredning. Utskottet konstaterade att regeringens åtgärd att lägga ned polisutredning i och för sig inte var förenlig med riksdagsbeslutet, men en sammantagen bedömning av det fortsatta utredningsarbetet gjorde enligt justitieutskottets mening att det saknades anledning att rikta kritik mot regeringen för dess beslut att lägga ned utredningen. Beträffande ett ärende som redovisats som slutbehandlat anmärkte trafikutskottet att den redovisning som begärts i ett tillkännagivande från inte lämnats. tog upp en fråga som i regeringens skrivelse redovisats som slutbehandlad sedan den tagits upp i en regeringsproposition om miljöbalk. Den då sittande regeringen har sedermera återkallat propositionen och frågan kvarstod olöst. ansåg att situationen var besvärande och att det var önskvärt med ett klarläggande av den aktuella frågan utan tidsutdräkt. framhöll att det för en viss verksamhet avsatts mindre i regleringsbrevet än riksdagsbeslutet avsåg. underströk (bet. 1994/95:KU30 s. 42) att utgångspunkten måste vara att det önskemål som tillkännagivandet avser bör tillgodoses. Om det visar sig föreligga omständigheter som hindrar ett genomförande eller om regeringen gör en annan bedömning än måste regeringen dock kunna underlåta att vidta de åtgärder tillkännagivandet avser. En förutsättning borde då vara att regeringens bedömningar i detta avseende redovisas för . Regeringsskrivelse 1995/96:15 tog upp 609 riksdagsskrivelser, varav 424 avgetts under /95. 104 av skrivelserna härrörde från /94 och 81 från tidigare budgetår.Antalet icke slutbehandlade riksdagsskrivelser var 152. I ett yttrande till konstaterade trafikutskottet att olika omständigheter kan göra att regeringen inte bedömer det lämpligt att vidta åtgärder som är i överensstämmelse med olika riksdagsskrivelser. Regeringen borde i sådana fall redovisa skälen för sitt ställningstagande så att ärendet kan slutbehandlas eller föranleda ett förnyat ställningstagande från sida. 1995/96:KU30 s. 20) underströk sitt tidigare ställningstagande bl.a. om att utgångspunkten borde vara att det önskemål som tillkännagivandet avser bör tillgodoses. Regeringsskrivelse 1996/97:15 tog upp 431 riksdagsskrivelser varav 278 från /96. När det gäller regeringens åtgärder med anledning av tillkännagivanden hänvisade (bet. 1997/98:KU10) åter till betänkande 1994/95:KU30 s. 42, där utskottet understrukit att utgångspunkten måste vara att det önskemål som tillkännagivandet avser bör tillgodoses. Om det visar sig föreligga omständigheter som hindrar ett genomförande eller om regeringen gör en annan bedömning än måste regeringen dock kunna underlåta att vidta de åtgärder tillkännagivandet avser. En förutsättning borde då enligt utskottet vara att regeringens bedömningar i detta avseende redovisas för . Utskottet hänvisade vidare, med anledning av att justitieutskottet ansett att vissa riksdagsskrivelser felaktigt redovisats som slutbehandlade, till att frågan om när en skrivelse skall anses slutbehandlad hade diskuterats i betänkande 1990/91:KU43. Utskottet uttalade då (s. 8) att riksdagsskrivelser som innehåller framställningar till regeringen om att återkomma med förslag eller att genomföra åtgärder inte bör anses slutbehandlade förrän de begärda åtgärderna vidtagits eller de avsedda resultaten kan framvisas. Beträffande utredningsuppdrag till regeringen ansåg utskottet att dessa kan anses slutbehandlade när utredningen har tillsatts eftersom dessa uppdrag i regel utan svårigheter kan följas upp via regeringens kommittéberättelse. I betänkande 1993/94:KU30 s. 40 hade utskottet understrukit att om uttryckt önskemål om utredning och förslag till i ett visst fall är skrivelsen inte slutbehandlad förrän förslag lämnats till eller underrättats om att förslag inte kommer att lämnas. Regeringens skrivelse 1997/98:75 tog upp 544 riksdagsskrivelser varav 130 från /98. hänvisade (bet. 1998/99:KU10 s. 43) åter till sitt tidigare uttalande om utgångspunkten att önskemål bör tillgodoses. När det gäller gamla riksdagsskrivelser som inte slutbehandlats hänvisade utskottet med anledning av yttranden från andra utskott till tidigare uttalande om att orsakerna till att regeringen inte vidtagit någon åtgärd borde redovisas för med uppgift om när åtgärderna beräknas vidtas. Redovisningen i regeringens skrivelse 1998/99:75 omfattade 396 riksdagsskrivelser ställda till regeringen, varav 108 avgetts under /99. Med anledning av påpekande från bostadsutskottet framhöll (bet. 1999/2000:KU10 s. 73) att det av redogörelsen borde framgå vilka åtgärder regeringen vidtagit och avsåg att vidta när det gäller de riksdagsskrivelser som ännu inte kunde anses slutbehandlade. , finansutskottet och bostadsutskottet hade funnit att vissa riksdagsskrivelser, som regeringen redovisat som slutbehandlade, saknade redovisning med anledning av tillkännagivanden som gjort. Enligt kunde dessa riksdagsskrivelser inte anses slutbehandlade. utgick från att regeringen åter skulle föra upp de aktuella skrivelserna som ej slutbehandlade i kommande redogörelse samt redovisa huruvida skrivelserna då kunde anses slutbehandlade. hade då det gällde ett tillkännagivande från om organisation m.m. vid den nya myndigheten museer för världskultur, som inrättades , framhållit att regeringen inte fullföljt beslut och klart angett i myndighetens instruktion att vart och ett av de fyra museerna skulle utgöra en enhet. fann att regeringens sätt att bereda ärendet var anmärkningsvärt. ansåg att regeringen, som ännu inte redovisat den aktuella riksdagsskrivelsen som slutbehandlad, borde vidta de åtgärder som krävdes för att kulturutskottets tillkännagivande skulle anses tillgodosett. hade konstaterat att regeringen ännu inte, efter att tillkännagivandet gjordes, slutbehandlat en viss riksdagsskrivelse eller mer utförligt redovisat skälen till dröjsmålet. fann det mycket anmärkningsvärt. instämde i denna kritik och underströk starkt att regeringen utan ytterligare dröjsmål hade att slutbehandla skrivelsen. Utskottet ville vidare, när det gällde gamla riksdagsskrivelser som inte slutbehandlats, påminna om att tidigare anfört, senast i betänkande 1995/96:KU30, att orsakerna till att regeringen inte vidtagit någon åtgärd borde redovisas för med uppgift om när åtgärderna beräknades vidtas. ansåg att en redovisning av planerade åtgärder fyllde ett angeläget behov i utskottens uppföljnings- och utvärderingsarbete och ville därför återigen understryka att uppgift om när åtgärder beräknas vidtas bör redovisas för de äldre skrivelserna. Regeringens skrivelse 1999/2000:75 omfattade 381 riksdagsskrivelser, varav 116 avgetts under /2000. Förutom några kommentarer som gällde uppställningen av regeringens redovisning konstaterade (bet. 2000/01:KU10 s. 50) att det ofta var tvunget att återupprepa sina anmärkningar vad gällde regeringens redogörelse. Enligt utskottet borde detta inte vara nödvändigt. I regeringens skrivelse 2001/02:75 redovisades 412 riksdagsskrivelser, varav 123 avgetts under /02. Med anledning av att ett par utskott vänt sig mot att vissa riksdagsskrivelser felaktigt redovisats som slutbehandlade förutsatte (bet. 2001/02:43 s. 13) att regeringen hörsammar tillkännagivanden. Om regeringen anser sig kunna underlåta att vidta de åtgärder ett tillkännagivande avser, måste regeringens bedömning vad gäller riksdagsbeslut redovisas för i samband med att regeringen lämnar sin redogörelse för vilka åtgärder regeringen vidtagit med anledning av beslut. För egen del ville , med anledning av att regeringen aviserat att den avsåg att lägga en riksdagsskrivelse till handlingarna, anföra att ett enigt utskott i betänkande 1999/2000:KU14 Upphovsrätten och offentlighetsprincipen, uttalat bl.a. att det var angeläget att Offentlighets- och sekretesskommittén tar upp de frågor som angetts i de behandlade motionerna samt att under alla förhållanden de frågor som behandlats i motionerna borde bli föremål för beredning inför det förslag till permanent lösning som enligt utskottet borde föreläggas senast . Offentlighets- och sekretesskommittén förordade, enligt regeringens redogörelse, att de aktuella frågorna skulle bli föremål för en bredare översyn och att ytterligare lagstiftning i syfte att förhindra tvångsoffentliggörande av upphovsrättsligt skyddade verk fick anstå till dess en sådan översyn kommit till stånd. Att regeringen ansåg att det inte framkommit något praktiskt behov av ytterligare lagändringar var, enligt utskottet, inte skäl för att bibehålla en reglering som enligt Lagrådets, regeringens och även utskottets mening endast borde utgöra en provisorisk lösning. Regeringen borde därför inte lägga riksdagsskrivelsen till handlingarna innan något förslag till permanent lösning presenterats eller, i enlighet med vad Offentlighets- och sekretesskommittén förordade, efter att en bredare översyn av de aktuella frågorna har skett. Redovisningen i regeringens skrivelse 2002/03:75 omfattade 428 riksdagsskrivelser till regeringen, varav 85 avgetts under /03, 208 under /02 och 89 under tidigare riksmöten. 174 skrivelser betecknades som icke slutbehandlade. Utskottet (bet. 2002/03:KU29 s. 20 f.) hänvisade till en genomförd granskning i fråga om de s.k. 3:12-reglerna. hade utskottet granskat finansministerns hantering av frågan om dessa regler (bet. 2002/03:KU30) och uttalat: Som tidigare anfört förutsätter utskottet att regeringen hörsammar tillkännagivanden och att regeringen redovisar för sina bedömningar om de begärda åtgärderna inte vidtas. Om regeringen inte avser att vidta en begärd åtgärd i enlighet med riksdagsbeslutet måste detta enligt utskottets mening redovisas för inom tidsramen, om en sådan uppställts av . Även skälen för att riksdagsbeslutet inte följs bör tas upp i sammanhanget. Om en redovisning inte kan ges i skrivelse eller proposition till bör den enligt utskottets mening lämnas till i annan form som gör den tillgänglig för samtliga ledamöter. Vid behandlingen av regeringsskrivelsen om skrivelser upprepades detta uttalande. I regeringsskrivelse /04:75 redovisades 155 riksdagsskrivelser som inte slutbehandlade. 29 av dessa riksdagsskrivelser var från /99 eller tidigare. Tre inte slutbehandlade skrivelser (KrU respektive LU) var mer än . hänvisade (bet. 2003/04:KU21 s. 18 f.) till att flera utskott pekat på vikten av att regeringen efterkommer tillkännagivanden. hade framhållit att det var mycket angeläget att regeringen utan dröjsmål och utan påminnelser verkställer beslut och om det av någon anledning inte är möjligt tydligt redovisar varför. Också trafikutskottet hade framhållit vikten av att regeringen utan något egentligt dröjsmål vidtar de åtgärder som är nödvändiga för att efterkomma ett tillkännagivande. Enligt trafikutskottets mening var det viktigt för institutionen tillkännagivande att tillkännagivandena behandlas med respekt och omsorg så att upprepade tillkännagivanden kan undvikas. Även bostadsutskottet hade påtalat vikten av att regeringen utan något egentligt dröjsmål vidtar de åtgärder som är nödvändiga med anledning av tillkännagivanden. delade dessa bedömningar och ville understryka sitt tidigare ställningstagande att en utgångspunkt måste vara att tillkännagivanden till regeringen efterkoms. Att tillkännagivanden behandlas med respekt och omsorg innebar bl.a. enligt utskottets mening att regeringen borde se till att det inte uppstår onödiga dröjsmål. Den lämnade redogörelsen för behandlingen av tillkännagivanden hade i flera fall gett anledning för riksdagsutskott att i yttrandena till rikta kritik mot uppkomna dröjsmål med att vidta åtgärder. Sådan kritik hade bl.a. riktats av skatteutskottet i fråga om ett tillkännagivande om en utredning om ökade levnadskostnader vid dubbel bosättning. Vidare hade lagutskottet hänvisat till att utskottet i betänkande 2003/04:LU15 konstaterat att det gått regeringens tillkännagivande 1998 om företagsförmedling och fastighetsförmedling och därvid angett att en sådan tidsutdräkt var oacceptabel. angav att denna kritik kvarstod. hade funnit det något märkligt att en begärd utredning - i form av en promemoria - inte kunnat färdigställas som hunnit gå sedan tillkännagivande. hade nödgats konstatera att en aviserad departementspromemoria och proposition med förslag om god man för ensamkommande barn i enlighet med tillkännagivanden av och var försenade. hade också konstaterat att regeringens beredning av den nya instans- och processordningen i utlänningsärenden som begärt tagit orimligt . Det förhållandet att en organisationskommitté ännu inte tillsatts var ytterligare ett tecken på att beredningsarbetet inte bedrevs med den skyndsamhet som var motiverad. ville med anledning av de redovisade synpunkterna starkt understryka vikten av att regeringen gör ansträngningar för att undvika onödig tidsutdräkt. framhöll också vikten av att det särskilt i fråga om längre tidsutdräkter ges fullgod information om orsakerna för tidsutdräkterna och att informationen självfallet borde kunna ges också i andra sammanhang än i skrivelse 75. ville i detta sammanhang också erinra om sitt tidigare uttalande om att regeringen, om den inte avser att vidta en begärd åtgärd i enlighet med riksdagsbeslutet, måste redovisa detta för inom tidsramen, om en sådan uppställts av , och att även skälen för att riksdagsbeslutet inte följs borde tas upp i det sammanhanget. Om en redovisning inte kunde ges i en skrivelse eller proposition till , borde den enligt utskottets mening lämnas till i en annan form som gör den tillgänglig för samtliga ledamöter. I regeringens skrivelse 2004/05:75 redovisades liksom 155 riksdagsskrivelser som inte slutbehandlade. Av dem var 32 från /2000 eller tidigare. Liksom föregående år var 3 inte slutbehandlade skrivelser (KrU, TU respektive KU) mer än . I flertalet yttranden till (bet. 2004/05:KU24) från andra utskott hade riktats kritik mot att behandlingen av vissa riksdagsskrivelser dragit ut .