bet · GT01LU20 · 2006-03-23 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet ett 30-tal motionsyrkanden från den allmänna motionstiden om skilda konsumentfrågor. Motionsyrkandena gäller bl.a. näringsidkares skyldighet att informera om och märka produkter, marknadsföring, konsumentskydd och resegarantisystemet. Utskottet föreslår att avslår samtliga motionsyrkanden. I betänkandet finns nio reservationer och två särskilda yttranden. Utskottets förslag till riksdagsbeslut avslår motion 2005/06:L222. Information om genmodifierade produkter avslår motion 2005/06:L387. Reservation 1 (v) avslår motion 2005/06:L270 yrkandena 1-3. Reservation 2 (v) Information om bilars bränsleförbrukning avslår motion 2005/06:L383. Reservation 3 (v) Märkning av skinn och päls från djur avslår motionerna 2005/06:MJ521 yrkande 1 och 2005/06:MJ534 yrkande 3. Reservation 4 (v) avslår motion 2005/06:L290 yrkande 7. Reservation 5 (fp, kd, v, c) avslår motionerna 2005/06:Ju306 yrkande 12, 2005/06:L224, 2005/06:L238, 2005/06:L381 och 2005/06:A370 yrkande 37. Reservation 6 (kd) Reservation 7 (v) Märkning av manipulerade fotografier avslår motion 2005/06:L330. Reservation 8 (v) avslår motionerna 2005/06:L329 och 2005/06:L355. avslår motion 2005/06:L396 yrkandena 1-3. avslår motion 2005/06:L282 yrkandena 1-3. avslår motionerna 2005/06:L345 och 2005/06:L360 yrkandena 1 och 2. Dödande av förkommen bankbok avslår motion 2005/06:L233. avslår motionerna 2005/06:L369 och 2005/06:L379. avslår motion 2005/06:Kr305 yrkande 4. avslår motion 2005/06:L393. Reservation 9 (v) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), Rezene Tesfazion (s), (), (), (), (), () och (). I betänkandet behandlar utskottet ett 30-tal motionsyrkanden från den allmänna motionstiden om skilda konsumentfrågor. Motionsspörsmålen gäller bl.a. näringsidkares skyldighet att informera om och märka produkter, marknadsföring, konsumentskydd och resegarantisystemet. Motionsförslagen finns i bilagan. Utskottet behandlar under särskilda rubriker de olika frågor som aktualiserats i motionerna. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande som gäller prisinformation om kostnaden för TV-kanaler. Utskottet hänvisar till gällande rätt. I motion L222 av () föreslås ett tillkännagivande om bättre prisinformation avseende kostnader för tv-kanaler. För att konsumenterna skall kunna välja bättre bör det enligt motionären finnas tydligare krav på en likartad redovisning av innehåll i olika paket samt vad den totala månadskostnaden blir, inkluderat kortavgifter och startavgifter m.m. Enligt prisinformationslagen (2004:347) skall prisinformation lämnas när en näringsidkare marknadsför bestämda produkter. Informationen skall vara korrekt och tydlig. Om det kan tillkomma avgifter och andra kostnader, skall detta anges särskilt. får meddela föreskrifter om bl.a. skyldigheten att lämna prisinformation enligt prisinformationslagen. Av 12 § prisinformationslagen framgår att om en näringsidkare inte lämnar prisinformation enligt lagen eller enligt föreskrift som meddelats med stöd av denna lag, skall marknadsföringslagen (1995:450) tillämpas. Enligt 15 § marknadsföringslagen får en näringsidkare som vid sin marknadsföring låter bli att lämna sådan information som är av särskild betydelse från konsumentsynpunkt åläggas att lämna sådan information. Prisinformation är av särskild betydelse från konsumentsynpunkt. har funnit att tydlig information om årskostnaden vid marknadsföring av hemelektronikprodukter bör krävas då ett erbjudande avser hyresavtal som gäller under . Sådan information som belyser kostnaden totalt eller på ansåg domstolen ofta vara nödvändig för att konsumenterna klart skall kunna bedöma innebörden av ett erbjudande och jämföra det med andra utbud (MD 1986:22). Utskottet har för sin del ingen annan uppfattning än motionären vad gäller vikten av informativa prisredovisningar. Enligt utskottets mening måste emellertid det nuvarande regelverket anses ha en utformning som gör att de problem som motionären pekar på torde kunna lösas, vilket också visas av ovan nämnda domstolsavgörande. Någon åtgärd kan inte anses påkallad, och utskottet föreslår att avslår motion L222. Information om genmodifierade produkter Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande som gäller information om genmodifierade produkter. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstagande från sida. Jämför reservation 1 (v) och särskilt yttrande 1 (c). Motion L387 av () innehåller förslag till tillkännagivande om en nationell strategi för konsumentupplysning om genmodifierade produkter. Ett liknande motionsförslag avstyrktes av utskottet i betänkande 2004/05:LU8. Utskottet anförde bl.a. att man för sin del inte hade något att erinra mot att motionsförslaget genomfördes och utgick från att regeringen tar erforderliga initiativ om det skulle visa sig att det föreligger ett behov. Någon vidare åtgärd var därför inte erforderlig enligt utskottets mening. Utskottet finner inte skäl för att nu göra en annan bedömning och avstyrker därför förslaget i motion L387. I sammanhanget vill utskottet peka på att olika myndigheter bedriver ett upplysningsarbete på området, bl.a. har och m.fl. relevant information utlagd på sina respektive hemsidor. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden som gäller miljöinformation. Utskottet hänvisar till pågående arbete inom . Jämför reservation 2 (v). I motion L270 av m.fl. (mp) finns flera förslag till tillkännagivanden angående miljöinformation. Motionärerna anser att regeringen dels skall ge i uppdrag att, genom lämpliga pilotfall, pröva om 4 § marknadsföringslagen (1995:450) är tillräcklig för att säkerställa att konsumenterna ges rätt till relevant miljöinformation (yrkande 1), dels skall återkomma till med förslag till tydliggörande av marknadsföringslagen i denna del (yrkande 2), dels bör initiera en översyn av de frivilliga uppgörelser som gjort med olika branscher (yrkande 3). Gällande rätt och pågående arbete I finns ett flertal lagar med regler som syftar till att konsumenter m.fl. skall erhålla information om risker med olika produkter. Produktsäkerhetslagen (2004:451) innehåller bl.a. bestämmelser om att en tillverkare som tillhandahåller en vara eller en näringsidkare som tillhandahåller en tjänst skall lämna sådan säkerhetsinformation som behövs för att en konsument skall kunna bedöma riskerna med varan eller tjänsten och skydda sig mot dessa risker. I 14 kap. finns vissa bestämmelser om produktinformation avseende kemiska produkter och biotekniska organismer. Bland annat föreskrivs att den som tillverkar, till för in eller på marknaden släpper ut en kemisk produkt eller bioteknisk organism skall genom märkning eller på annat sätt lämna de uppgifter som behövs till skydd för människors hälsa eller miljön. Med stöd av förordningen (1998:9411) om kemiska produkter och biotekniska organismer har Kemikalieinspektionen meddelat föreskrifter (KIFS 2005:8) om skyldighet för bl.a. den som yrkesmässigt hanterar en kemisk produkt att lämna uppgifter som kan behövas för att bedöma hälso- och miljörisker som är förenade med en produkt eller organism. Även marknadsföringslagen (1995:450) innehåller bestämmelser som har betydelse för näringsidkares sätt att informera om produkters egenskaper. Enligt 15 § får en näringsidkare som vid sin marknadsföring låter bli att lämna sådan information som är av särskild betydelse från konsumentsynpunkt åläggas att lämna sådan information. följer av 4 § ett allmänt krav på att marknadsföring skall vara vederhäftig. Vidare får enligt 6 § marknadsföring inte innehålla påståenden eller andra framställningar som är vilseledande i fråga om näringsidkarens egen eller någon annan näringsidkares verksamhet. Detta gäller särskilt framställningar som avser bl.a. produktens ursprung, användning och inverkan på hälsa eller miljö. Enligt rättspraxis och förarbetena till marknadsföringslagen föreligger en s.k. omvänd bevisbörda i fråga om vederhäftighetskravet. Detta innebär att det är annonsören som har att bevisa att de uppgifter man lämnat om en produkt är riktiga (prop. 1994/95:123 s. 153 f.). Enligt praxis ställs höga krav på vederhäftighet när miljöargument används i marknadsföring (jfr MD 1995:21 och MD 2004:4). I finns en miljöinformationslag som stadgar att konsumenterna skall kunna vända sig till producent eller importör för att få information om produktens miljöbelastning. har i rapporten 5526, Information om produkters miljöbelastning, föreslagit att ett system liknande det i skall införas i . har i ett remissvar över delbetänkandet Hållbara laster (SOU 2004:119) redovisat att man ser ett behov av att lagstiftningsvägen införa en obligatorisk skyldighet för producenter att lämna uppgifter till myndigheten om produkters egenskaper, vilket inkluderar den miljöpåverkan som produkterna har. Enligt vad utskottet har erfarit pågår nu inom ett beredningsarbete med anledning av och förslag. Utskottet vill inte föregripa de kommande övervägandena inom och avstyrker därför förslagen i motion L270. Information om bilars bränsleförbrukning Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande som gäller information om bilars bränsleförbrukning. Utskottet hänvisar till pågående arbete inom . Jämför reservation 3 (v) och särskilt yttrande 1 (c). beslutade kommissionen en strategi för att uppnå minskade koldioxidutsläpp för personbilar och förbättrad bränsleekonomi, KOM(95)689. Målet med strategin är att minska koldioxidutsläppen till i genomsnitt /km för nya personbilar . Strategin består av tre huvudbeståndsdelar, (1) ett åtagande från bilindustrin om förbättrad bränsleekonomi, (2) bränsleekonomimärkning av bilar och (3) främjande av bränsleekonomi hos bilar genom skatteåtgärder. Därutöver skall forskning bedrivas på området. Som ett led i genomförandet av strategin beslutade och rådet direktiv /94/EG om tillgång till konsumentinformation om bränsleekonomi och koldioxidutsläpp vid marknadsföring av nya personbilar. Direktivet syftar till att köpare av nya personbilar skall få tillgång till information om bränsleekonomi och koldioxidutsläpp för att kunna göra väl underbyggda val av bilmodell. I direktivet finns bestämmelser om märkning och affischering av uppgifter om olika bilmodellers bränsleekonomi och koldioxidutsläpp vid försäljningsställen. Direktivet föreskriver vidare att medlemsländerna skall se till att det utarbetas en översikt över bilars bränsleekonomi och koldioxidutsläpp i enlighet med vad som föreskrivs i en bilaga till direktivet. I bilagan anges att översikten bl.a. skall innehålla uppgift om den officiella bränsleförbrukningen för varje bilmodell som tas upp i förteckningen. Med officiell bränsleförbrukning avses, enligt direktivet, den bränsleförbrukning som godkännandemyndigheten har typgodkänt i enlighet med bestämmelserna i direktiv /1268/EEG. Bränsleförbrukningen fastställs enligt en s.k. körcykel som består av två delar, en som simulerar stadstrafik och en som simulerar landsvägskörning. I utarbetas översikten av i samarbete med och . I motion L383 av och (båda s) kritiseras den s.k. körcykel som används för att beräkna bränsleförbrukningen. Motionärerna anför att den körcykeln har mycket litet att göra med verklig bilkörning och anser att i sin information om bilars bränsleförbrukning bör upplysa om bristerna i det nuvarande systemet. Vidare anser de att berörda myndigheter bör verka för att man inom EU gör om körcykeln så att den bättre motsvarar förhållandena vid verklig bilkörning. I motionen begärs ett tillkännagivande i enlighet med vad som anförts om konsumentupplysning om bilars bränsleförbrukning. Jordbruksminister har, i ett frågesvar , redovisat att hon anser att uppgifter, vid marknadsföring av nya personbilar, om bränsleekonomi och koldioxidutsläpp är väsentlig konsumentinformation för att konsumenter skall kunna göra väl övervägda val i samband med köp av ny personbil. Av svaret framgick också att följer upp hur reglerna om märkning efterlevs och att en marknadskontroll var planerad att genomföras . Vidare framgick att Europeiska kommissionen hade utvärderat hur effektivt direktivet 1999/94/EG fungerar på marknaden och att förslag har lyfts fram om att harmonisera märkningen på den inre marknaden samt att energieffektivitetsmärkningen på hushållsapparater kan tjäna som förebild. Avslutningsvis angav hon att avsåg att aktivt delta i det kommande arbetet med att förbättra miljöinformationen i bilannonserna (svar på fråga 2004/05:1216). har genomfört en undersökning en slumpvis vald vecka och granskat dagspressannonser för nya bilar. Enligt undersökningen uppfyllde inte någon annons kravet på information om producentansvar. Drygt var tredje annons () uppfyllde inte heller de lagstiftade kraven på information om bränsleförbrukning, koldioxidutsläpp och miljöklass. I de fall bilannonserna innehöll information var den ofta bristfällig. Enligt undersökningen uppfyllde av annonserna kraven på information om bränsleförbrukning, koldioxidutsläpp och miljöklass. Enligt vad utskottet har erfarit bereds frågan om information om bilars bränsleförbrukning alltjämt inom , och ett uppdrag kommer att ges till och om att se över märkningen för att förbättra den. Utskottet var vid behandlingen av samma yrkande (se bet. 2003/04:LU8) inte berett att förorda något uttalande från sida vad gäller den kritik som riktats mot körcykeln och fann att någon åtgärd från sida inte var påkallad. Utskottet vill inte förgripa de kommande övervägandena inom och avstyrker därför förslaget i motion L383. Märkning av skinn och päls från djur Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden som gäller märkning av skinn och päls från djur. Utskottet hänvisar till pågående arbete inom . Jämför reservation 4 (v) och särskilt yttrande 1 (c). I motion MJ521 av m.fl. (fp) lämnas förslag till tillkännagivande om obligatorisk märkning av importpälsar vad gäller djurslag och uppfödning (yrkande 1). Ett liknande förslag till tillkännagivande finns i motion MJ534 av och (). Motionärerna vill att det införs ett märkningssystem för alla skinnprodukter som säljs. De vill att både djurart och ursprungsland skall anges (yrkande 3). behandling och pågående arbete gav regeringen och i uppdrag att utreda hur ett förbud mot införsel, produktion och saluförande av päls- och skinnprodukter från hund och katt kan utformas. avstyrkte utskottet - med hänvisning till då pågående beredning av och Kammarkollegiets avlämnade rapport - ett motionsyrkande med samma inriktning som de nu aktuella (se bet. 2003/04:LU8). avstyrkte utskottet ånyo samma motionsyrkanden. Enligt vad utskottet då erfarit var Kommerskollegiets och alltjämt föremål för beredning inom . Utskottet fann att resultatet av den pågående beredningen borde avvaktas (se bet. 2004/05:LU8). Enligt vad utskottet nu har erfarit resulterade beredningen i ett nytt uppdrag till angående förutsättningarna för en frivillig märkning. Verket lämnade en rapport i frågan till regeringen . Rapporten bereds inom . Enligt utskottets mening bör resultatet av det pågående arbetet inom inte föregripas med några uttalanden från sida. Utskottet avstyrker därför förslagen i motionerna MJ521 yrkande 1 och MJ534 yrkande 3. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om vilseledande produktbeteckningar. Utskottet hänvisar till gällande rätt. Jämför reservation 5 (fp, kd, v, c). I motion L290 av m.fl. (fp) finns förslag om tillkännagivande angående marknadsföring med hjälp av vilseledande produktbeteckningar (yrkande 7). Motionärerna pekar på att produkter marknadsförs under beteckningar som skapar en uppenbar risk för förväxlingar med andra varor som konsumenter är benägna att betala ett högre pris för. Inte sällan handlar det om livsmedel, men fenomenet förekommer också på andra håll. Denna marknadsföring är en form av renommésnyltning som försvårar för den enskilde individen att utöva sin konsumentmakt genom aktiva val mellan olika produkter. Motionärerna förespråkar en översyn av den svenska marknadsföringslagen för att utröna om det finns behov av lagskärpningar. Marknadsföring av det slag som motionärerna lyfter fram kan utgöra renommésnyltning enligt 4 § marknadsföringslagen (1995:450). Marknadsföringen kan också vara vilseledande om t.ex. det kommersiella ursprunget eller om kännetecken enligt 6 §. En förutsättning för att ett förfarande skall kunna utgöra renommésnyltning eller vara vilseledande är att det som har utnyttjats är känt på marknaden så att det förknippas med en annan näringsidkares verksamhet. Från kan nämnas två ärenden, båda initierade av näringsidkare, som berördes av marknadsföringen. I det ena fallet förbjöds ett företag att använda beteckningen Gula Sidona eller väsentligen samma beteckning. I det andra förbjöds att använda ordet live! på visst sätt motsvarande användning (MD 2006:1 och 2005:20). Utskottet har för sin del ingen annan uppfattning än motionärerna när det gäller vikten av att renommésnyltning beivras. Enligt utskottets mening måste emellertid regelverket anses ha en utformning som torde innebära att de påtalade problemen kan angripas på ett effektivt sätt, vilket också visas av ovan nämnda domstolsavgöranden. För det fall det skulle visa sig erforderligt med lagändringar utgår utskottet från att regeringen återkommer till med förslag till lagändringar. Med det anförda föreslår utskottet att avslår motion L290 yrkande 7. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om könsdiskriminerande reklam. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden från sida och pågående arbete inom . Jämför reservationerna 6 (kd) och 7 (v) samt särskilt yttrande 1 (c). Enligt ett förslag till tillkännagivande i motion L238 av m.fl. (v) bör regeringen lägga fram förslag till lagstiftning om förbud mot könsdiskriminerande reklam. Liknande förslag finns i motion L381 av och (båda s). Motionärerna anser att regeringen bör överväga behovet av en lagstiftning för att bättre komma till rätta med dagens situation. m.fl. (kd) lämnar i motion A370 förslag till tillkännagivande om att en utredning skall tillsättas om förbud mot förnedrande reklam (yrkande 37). Motion Ju306 av m.fl. (kd) innehåller förslag om tillkännagivande som innebär att regeringen skall tillsätta en utredning om ett förbud mot reklam för sexuella tjänster (yrkande 12). Även i motion L224 av m.fl. (kd) finns förslag om tillkännagivande angående en utredning om ett förbud mot reklam för sexuella tjänster. Vid behandlingen av förslag angående könsdiskriminerande reklam (se bet. 2004/05:LU8) anförde utskottet att man helt delade motionärernas uppfattning att diskriminerande reklam i alla former, däribland givetvis även könsdiskriminerande reklam, är helt oacceptabel. De uttalanden som utskottet gjorde vid marknadsföringslagens tillkomst ägde dock, enligt utskottets mening, alltjämt giltighet. För att lagstiftning mot könsdiskriminerade reklam skall komma i fråga krävdes således, enligt utskottet, dels att detta framstår som enda alternativet att komma till rätta med problemet, dels att den diskriminerande reklamen förekommer i sådan omfattning och är av sådan art att inskränkningar i tryckfriheten och yttrandefriheten oundgängligen är påkallade. Utskottet kunde för sin del inte se att situationen var så redan då och var således inte berett att ställa sig bakom kraven på lagstiftning. Utskottet utgick dock från att regeringen noga följer utvecklingen på området och vidtar erforderliga åtgärder. Skulle det därvid visa sig att utvecklingen går i en sådan riktning att det, enligt regeringens bedömning, fanns skäl att överväga lagstiftningsåtgärder, hade utskottet inget emot att frågan utreds. Motioner om pornografin som hinder för jämställdhet m.m. har behandlats av (se bl.a. bet. 2003/04:KU14 och bet. 2004/05:KU31). har därvid uttalat att det är viktigt att samhället på olika sätt söker motverka pornografi men inte i första hand genom lagstiftning. Det var enligt utskottet inte enbart tv, radio och tidningar utan även politiska partier, föreningar, offentliga personer och privatpersoner som hade en viktig roll när det gällde att motverka pornografi i alla dess former. Liknande motioner har också under innevarande avstyrkts av , huvudsakligen med hänvisning till utskottets tidigare bedömningar (se bet. 2005/06:KU14). Enligt utskottets mening äger de ovan redovisade ställningstagandena från sida alltjämt giltighet. Utskottet har erfarit att frågan om i vilken omfattning sexualiseringen i reklamen har ökat nu bereds inom , och man avser att på nytt ta ställning till behovet av en reglering. Utskottet vill inte föregripa det pågående beredningsarbetet och avstyrker därför motionerna L238, L381, Ju306 yrkande 12 och A370 yrkande 37. Märkning av manipulerade fotografier Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om märkning av manipulerade fotografier m.m. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden från sida. Jämför reservation 8 (v) och särskilt yttrande 1 (c). Enligt förslag till tillkännagivande i motion L330 av och (båda s) bör det initieras ett arbete som syftar till att se över möjligheterna till lagändringar för att begränsa butikernas och reklamens framkallande av utseendefixering och psykisk ohälsa bland ungdomar. Ett sätt att skapa större tydlighet om vad som är rimligt vore enligt motionärerna att på manipulerade bilder, som används i reklamsyfte, tala om att fotomodellens kropp på något sätt blivit ändrad och att hon eller han inte ser ut på detta sätt i verkligheten. Motionärerna anser att det är dags att se över lagstiftningen vad gäller bl.a. märkning av manipulerade bilder. Utskottet har tidigare, , avstyrkt likadana yrkanden (se bet. 2003/04:LU8 och 2004/05:LU8). har följt utskottet. Liksom vid tidigare behandling av motsvarande förslag har utskottet förståelse för den tanke som ligger till grund för förslaget om märkning och ser det från sina utgångspunkter alltjämt som angeläget att åtgärder vidtas i syfte att förhindra att unga flickor och pojkar genom marknadsföring bibringas en felaktig och ohälsosam kroppsuppfattning. Den av motionärerna föreslagna märkningsordningen väcker dock en rad frågor av såväl rättslig som praktisk natur. Ett exempel på detta är att det kan ifrågasättas om förslaget är förenligt med gällande upphovsrättslig lagstiftning. Härtill kommer att stora gränsdragningsproblem torde kunna förutses. Vidare torde det av motionärerna förordade systemet förutsätta en i praktiken icke genomförbar administration och övervakning. Utskottet kan därför inte heller ställa sig bakom förslaget och avstyrker motion L330. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om rätt till ersättningsvara m.m. Utskottet hänvisar till gällande rätt. Reglerna i konsumentköplagen (1990:932) innebär sammanfattningsvis att den som köpt en felaktig vara får kräva avhjälpande, omleverans, prisavdrag eller ersättning för att avhjälpa felet eller häva köpet. Dessutom får han kräva skadestånd. Han kan även ha rätt att hålla inne betalningen. Enligt 26 § konsumentköplagen har köparen rätt att kräva att säljaren avhjälper felet eller företar omleverans, om detta kan ske utan oskälig kostnad för säljaren. Vid bedömningen av om någon av påföljderna avhjälpande eller omleverans skulle medföra oskälig kostnad för säljaren skall särskild hänsyn tas till vilken betydelse felet har, vilket värde varan skulle ha haft om den varit felfri och om den andra påföljden skulle kunna fullgöras till väsentligt lägre kostnad för säljaren och utan väsentlig olägenhet för köparen. Avhjälpande eller omleverans skall ske inom skälig tid efter det att köparen framställde sitt krav och utan kostnad eller väsentlig olägenhet för denne. I 27 § anges de förutsättningar under vilka säljaren har rätt att på eget initiativ avhjälpa fel i varan eller företa omleverans för att därigenom undvika andra följder på grund av felet. Om köparen kräver annan påföljd än avhjälpande eller omleverans, har säljaren således trots detta rätt att vidta någon av dessa åtgärder.