bet · GT01NU12 · 2006-02-23 00:00:00 — I remissen föreslås en skattelättnad för fysiska personer bosatta inom stödområde A som kompensation för ökade utgifter på grund av de geografiska lägesnackdelarna. Undantag görs dock av statsstödsskäl för dem som bedriver näringsverksamhet inom transportsektorn. Kompensationen skall lämnas genom att grundavdraget höjs med . För lämnas dock kompensation med det dubbla beloppet. Den regionala höjningen av grundavdraget för föreslås således vara . Förslaget motiveras av angelägenheten av att en ytterligare regional stimulans kommer så många fysiska personer som möjligt till del med hänsyn till att de geografiska lägesnackdelarna inte bara påverkar företagen i området utan också fysiska personers möjligheter att bo och arbeta där. Åtgärden skall också ses mot bakgrund av genomförda energi- och miljöskattehöjningar, som relativt sett slår hårdare i stödområdet. De nya bestämmelserna föreslås träda i kraft och tillämpas första gången vid taxering. Regeringen har aviserat att en proposition om ett regionalt förhöjt grundavdrag kommer att lämnas till . , som har till uppgift att verka för goda levnadsförhållanden och utvecklingsmöjligheter för glesbygds- och landsbygdsbefolkningen i olika delar av landet med tyngdpunkten i skogslänens inre delar samt i skärgårdsområdena, har presenterat årsboken gles- och landsbygder 2005. I årsboken redovisas bl.a. hur tillgängligheten till skolor och service har utvecklats . Det framgår av materialet att antalet grundskolor som lades ned markant ökade mellan och . Mest märkbar var minskningen i glesbygder, där av skolorna försvunnit. När det gäller dagligvarubutiker visar att tillgången stadigt har minskat , med undantag för stormarknader på . dämpades takten i nedgången något, men mellan och tycktes den åter vara på väg att öka. Särskilt har gruppen övriga dagligvarubutiker (med en yta på mindre än ) minskat kraftigt ; av dessa butiker har försvunnit under . Enligt är effekterna för en ort som mister sin sista butik mycket stora (s. 40): Dagligvarubutiken fungerar ofta som ombud för andra serviceslag såsom post, apotek och systembolagsvaror. Om butiken försvinner riskerar därför även annan service att försvinna. Möjligheterna att hitta nya samordningslösningar, där både kommersiell och offentlig service skulle kunna ingå, försvåras därför om inte butiken finns kvar som en naturlig samlingspunkt kring vilken även andra serviceslag samordnas. När det gäller drivmedel rapporteras i årsboken att det finns drygt 5 200 ställen som säljer drivmedel i landet. av dem finns i tätorter och i glesbygd. Eftersom drivmedel inkluderats i Servicedatabasen (se nedan) finns det inga sifferuppgifter om utvecklingen på området. Även post- och kassaservice tas upp i . minskade antalet postserviceställen i glesbygd och i den tätortsnära glesbygden, medan det skedde en ökning i tätorterna. minskade kassaserviceställena i glesbygden och i den tätortsnära landsbygden, medan kassaserviceställena ökade i tätorterna. arbete i samband med målet om en god tillgång till kommersiell service omfattar bl.a. följande verksamheter: - Uppföljning och löpande rådgivning beträffande tillämpningen av förordningen (2000:284) om stöd till kommersiell service. Bland annat analyseras omsättning, marknadsandel och överlevnad bland de företag som erhållit stöd jämfört med de (med likartade villkor) som inte varit föremål för stöd. En redovisning skall lämnas till . - Nya servicelösningar testas i enlighet med ett regeringsuppdrag som löper . - stöder ekonomiskt det nationella utvecklings- och kompetensprogrammet Affär på landet. Föreningen svarar för att dels kartlägga befintliga landsbygdsbutikers förutsättningar och utvecklingspotential, dels arbeta med kompetensinsatser hos handlarna. Drygt 850 butiker har kartlagts och kompetensinsatser har genomförts i över 400 butiker. - tillhandahåller en konsumentenkät som systematiskt har använts inom ramen för Affär på landet. finns 38 000 svar registrerade. Resultat och analys kommer att redovisas till . - Servicedatabasen är ett ytterligare verktyg för att öka kunskapen om konsumenternas tillgång till service. De senaste årens omfattande nedläggningar har framför allt skett i orter där det är förhållandevis korta avstånd till nästa butik. Statistiskt är det än så länge ett begränsat antal hushåll som drabbats av kraftigt ökade avstånd till nästa butik. Kommande nedläggningar kommer enligt bedömningar, vilka delas av branschen, att drabba konsumenterna i betydligt större utsträckning. - Centralt samordningsforum är ett samarbete på nationell nivå mellan aktörer med betydelse för utvecklingen av kommersiell service i gles- och landsbygder. Forumet bildades och leds av . Deltagarna består av ca 20 representanter för organ som , , , Svensk bensinhandel, , , , , m.fl., vilka träffas . Efter en översyn fastställdes en gemensam syn på målet samt de effekter som bör uppnås. Den gemensamma tolkningen av det regionala utvecklingsmålet "en god servicenivå i alla delar av landet" innebär enligt deltagarna bl.a. att det är lokala behov och villkor som är vägledande för vilka avstånd, öppettider och sortiment som motsvarar en god servicenivå. Vad forumet vill uppnå är en god tillgänglighet för människor och företag i alla delar av landet till kommersiell service som tillgodoser grundläggande servicebehov i den dagliga situationen. Forumet har bl.a. initierat det s.k. som pågått . Projektet har resulterat i att de statliga bolagen som tillhandahåller ombudsfunktioner på serviceställen i landsbygden tillsammans med dagligvarukedjorna fortlöpande kan bedöma hur det går att samordna rutiner och administration för ombudsverksamhet. Ett hanteringsproblem som delvis åtgärdats är kraven på separata kassor. publicerade en rapport med titeln och skärgårdar - En faktasamling om boende, arbete, service och kommunikationer. Bland annat redovisas hur skärgård har definierats i olika sammanhang. officiella definition lyder: Med skärgård avses öar längs kusterna liksom angränsande fastlandsområden och öar i våra större insjöar där förhållandena i övrigt kan jämföras med skärgården. I den information som har redovisats från (Fakta om och skärgårdar) begränsas dock statistiken till öar utan fast landförbindelse. Totalt finns 576 öar utan fast landförbindelse enligt räkning. På dessa var ca 31 900 personer folkbokförda och 32 100 personer . Ökningen var att hänföra till regionerna Stockholm-Uppsala-Södermanland samt i mindre utsträckning till . I övriga skärgårdsregioner, framför allt , hade skärgårdsbefolkningen minskat . Medan skärgården på och i hade en stor andel äldre befolkning uppvisade särskilt och insjööarna en betydande ökning av antalet barn, såväl födda som inflyttade. Enligt redovisningen från är ett av de största hoten mot en levande skärgård bostadsbrist. Omvandlingen av helårsbostäder till fritidshus uppges vara en starkt bidragande orsak till detta. Goda kommunikationer sägs vara en förutsättning för öarnas utveckling eftersom de påverkar tillgängligheten till såväl service som arbetsmarknader och utbildning. finns en flora av olika lösningar och finansieringsformer för färjelinjer och båtförbindelser med varierande regler och tillämpningar i de olika regionerna. är det enligt angeläget att finansieringsfrågan löses på ett enhetligt sett. Andelen sysselsatta hade totalt sett ökat något . av skärgårdsbefolkningen var sysselsatt , jämfört i riket. I fråga om kommersiell service redovisas att av skärgårdsbefolkningen hade tillgång till butik på den egna ön , medan hade tillgång till apotek och tillgång till kassaservice. Det kan ytterligare noteras att frågan om färjeförbindelser och finansieringsfrågorna i detta sammanhang har redovisats mycket utförligt i utskottets betänkande 2003/04:NU9 (s. 29). Utredningsbetänkandet Enskild eller allmän väg (SOU 2001:67), vilket redovisas i nämnda betänkande, utgör bakgrunden till att regeringen har utsett f.d. talmannen och statsrådet . till förhandlingsman och kontaktperson i frågor gällande huvudmannaskap m.m. för vissa färjeleder, främst trafiken till och från . Utredningen föreslog bl.a. en förhandlingslösning för de transporter som inte är regelrätta vägfärjeförbindelser. Färjeuppdraget skall slutredovisas senast . När det gäller strandskyddet skall redovisas att en arbetsgrupp inom (fr.o.m. ) tillsattes med uppgift att utarbeta förslag till ändrade strandskyddsbestämmelser på basis av tidigare utredning och inkomna synpunkter i ärendet. Arbetsgruppens arbete resulterade i skrivelsen Ett förnyat strandskydd (Ds 2005:23), vilken bereds inom . Utskottet anser att den regionala utvecklingspolitik som beslutade om utgör en god grund för utveckling i alla delar av landet. Enligt utskottets uppfattning är det av högsta vikt att de regionala drivkrafterna tas till vara. Företagande, entreprenörskap och tillgången till arbete är grundläggande för utvecklingen. Utskottet vill också erinra om de regionala tillväxtprogrammens roll för att stimulera företagande och arbetsskapande i olika delar av landet. Det tidigare nämnda uppdraget till att undersöka eventuella hinder för tillväxt i företag i gles- och landsbygd jämfört med andra småföretag kan ge ytterligare kunskaper om hur "tillväxtverktygen" fungerar. Som utskottet har påpekat förut kommer det dock även fortsättningsvis att behövas riktade åtgärder för geografiskt avgränsade områden, som ur ett nationellt perspektiv bedöms ha särskilda behov. Sådana riktade åtgärder förekommer såväl genom som genom nationella insatser. Under nästa programperiod kan en större samverkan mellan de olika insatserna emotses, bl.a. genom den nya nationella strategi för regional utveckling som är under utarbetande. Tillgång till grundläggande samhällsservice är en förutsättning för utveckling och god livsmiljö i glesbygdsområden. Utskottet kan förstå de farhågor som finns för försämrade möjligheter att utnyttja viktig offentlig service i kommuner och län med vikande befolkningstal. För utvecklingen på är det viktigt att grundligt ta upp frågan om hur offentlig service skall kunna tryggas även i delar av landet där befolkningen sjunker. När det gäller service bidrar staten till att skapa ekonomiskt likvärdiga förutsättningar i alla delar av landet, inte minst genom det kommunala skatteutjämningssystemet. Svårigheter för kommersiell service, t.ex. lanthandeln, i gles- och landsbygd kan bero dels på en vikande befolkning, dels på den konkurrens som köpcentrum och lågprisvaruhus utanför städerna står för. I fråga om kommersiell service vill utskottet bl.a. hänvisa till regelverket om stöd till kommersiell service, vilket innebär att stöd kan lämnas till kommuner och näringsidkare. En framkomlig väg är att lanthandeln i glesbygden i allt högre utsträckning får fungera som ombud för andra serviceslag, t.ex. post och systembolag. Det är enligt utskottets uppfattning av stor betydelse att finna samordningslösningar, där både kommersiell och offentlig service kan ingå. Ovan har dagligvarukedjornas och de statliga bolagens verksamhet inom ramen för Centralt samordningsforum och beskrivits. Sådana initiativ vittnar om branschernas egen förmåga att ta tag i och lösa vissa problem kring en ökad samordning i syfte att uppnå en god servicenivå i hela landet. Som framgår av statistiken från skärgårdarna finns det också områden där utvecklingen har vänt och där befolkning och sysselsättning har ökat. Brist på goda kommunikationer och bostäder är dock problem som måste uppmärksammas. Såväl Landsbygdskommitténs uppgifter som arbete har tagits upp i det föregående. Utskottet anser att de förändrade strukturer och arbetssätt som dessa båda utredningar kan resultera i blir avgörande för hur bl.a. servicefrågorna kan lösas på ett bra sätt. Enligt utskottets mening bör det pågående arbetet avvaktas. Med hänvisning till vad som anförts bör avslå samtliga här behandlade motionsyrkanden. Omlokalisering av statlig verksamhet Utskottets förslag i korthet bör avslå samtliga motionsyrkanden med hänvisning till att nu gällande principer för omlokalisering av statliga myndigheter bör följas som det måste finnas en öppenhet för nya åtgärder . Jämför reservationerna 7 (m, fp), 8 (kd, c) och 9 (v, mp). Omlokaliseringen av myndigheter har enligt vad som anförs i motion 2005/06:N280 (s) varit ett viktigt steg för att stärka regioner utanför . Erfarenheterna har varit både goda och mindre goda. Det bör vara naturligt att noga pröva förutsättningarna för en lokalisering som kan stärka utvecklingen i en region och jämföra med förutsättningarna i andra delar av landet. I motion 2005/06:N302 (m) beklagas att ca 3 000 arbetstillfällen flyttas från . Försvarsneddragningarna på och i gör att drabbas dubbelt. Motionärerna bakom motion 2005/06:N439 (m) motsätter sig sådan omlokalisering av statliga verk som innebär att verksamheten dräneras på kompetens, får drastiskt ökade kostnader eller får svårare att upprätthålla en god servicenivå. En omlokalisering måste föregås av noggranna analyser och gagna både verksamheten och lokaliseringsorten. Vidare understryks att statlig lokaliseringspolitik aldrig får försvåra tillväxten. Lokaliseringsort för statliga verk och bolag bör i första hand noga övervägas i samband med nyetablering eller omstrukturering av verksamheten. regioner har inte fått samma förutsättningar när det gäller lokalisering av statliga verk, sägs det i motion 2005/06:N246 (fp). Om ett statligt verk utlokaliseras innebär det fler arbetstillfällen till orten och ett ökat skatteunderlag. I tidigare lokaliseringsdiskussioner har det klart uttalats att nyetablering i skall undvikas, om inga avgörande invändningar finns. När nya myndigheter har bildats är det ibland med annan postadress än men oftast i dess omedelbara närhet. De samhälleliga konsekvenserna av koncentrationen av statliga verk och styrelser till måste därför utredas, anför motionärerna. I motion 2005/06:N239 (kd) förespråkas att statliga myndigheter lokaliseras till med hänvisning till dess framskjutna position i kunskapssamhället och goda kommunikationer både till och till övriga världen via närliggande flygplatser. Omlokalisering av statlig verksamhet kan vara ett verktyg såväl för att främja en myndighets utveckling som för den regionala utvecklingen i , anförs det i motion 2005/06:N314 (v). I första hand bör nya myndigheter placeras utanför . Varje beslut om omlokalisering av befintlig verksamhet eller lokalisering av nya myndigheter bör föregås av noggranna överväganden och bedömningar av konsekvenserna för de regioner som förlorar arbetstillfällen likväl som för dem som gynnas av omlokaliseringen. Stor hänsyn skall tas till de anställda och deras familjer, och en plan för omlokalisering bör därför kombineras med såväl medflyttarstöd som stöd för dem som inte följer med. Omlokaliseringsplanen bör omfatta fem eller . Motionären bakom motion 2005/06:N261 (c) lyfter fram de motgångar i form av utflyttning av arbetstillfällen och brist på nyetableringar som har drabbat län. Situationen föder , menar motionären, ett statligt ansvar för att kompensera för förlorade jobb. Målsättningen bör därför vara att inom den kommande femårsperioden utlokalisera minst sju statliga myndigheter till län motsvarande 2 500 arbetstillfällen. I motion 2005/06:N313 (c) efterlyses en långsiktig och strategisk plan för omlokalisering av statlig verksamhet från till andra delar av . En sådan omlokalisering gynnar såväl som den ort dit verksamheten lokaliseras, hävdar motionärerna. Det hittillsvarande slentriantänkandet att lokalisera de flesta nya myndigheter till eller dess närhet måste omgående brytas; nytillkommen statlig verksamhet skall i första hand placeras utanför huvudstadsregionen, anser de. Enligt vad som sägs i motion 2005/06:N382 (c) har tre av fyra myndigheter som bildats eller ombildats lokaliserats till . Med hänsyn till riksdagsbeslutet om att annan lokaliseringsort i första hand skall prövas är detta ett stort misslyckande, anser motionärerna. En långsiktig plan behövs för att omlokalisera statliga arbetstillfällen från till övriga delar av landet, främst . lade fast vissa principer för lokalisering av statlig verksamhet. I arbetsmarknadsutskottets betänkande (bet. 1989/90:AU13) formulerades bl.a. att omlokalisering men kanske framför allt decentralisering är viktiga inslag i strävandena att åstadkomma en balanserad regional utveckling. Enligt arbetsmarknadsutskottet borde en fortlöpande prövning ske av förutsättningarna för en decentralisering av verksamheter. En utgångspunkt var att myndigheterna även efter en omlokalisering eller decentralisering skall kunna fullgöra sina arbetsuppgifter effektivt. Vidare sades att även andra orter än stödjepunkterna, särskilt i sydöstra och , kunde komma i fråga för lokalisering. I arbetsmarknadsutskottets betänkande 1996/97:AU2 , preciserades principerna något. Bland annat uttalade arbetsmarknadsutskottet att alternativ lokalisering kunde vara orter eller regioner där statlig verksamhet lades ned eller som i övrigt var mindre väl försörjda med sådan verksamhet. I vart fall borde en annan lokaliseringsort än övervägas. En utgångspunkt skulle dock vara att myndigheterna även efter en sådan lokalisering skulle kunna utföra sina arbetsuppgifter effektivt. Enligt arbetsmarknadsutskottets uppfattning borde frågor om lokalisering av statlig verksamhet som var av större vikt eller på annat sätt av principiellt intresse underställas . På arbetsmarknadsutskottets förslag riktade ett tillkännagivande till regeringen av denna innebörd. övertog näringsutskottet beredningsansvaret i för de regionalpolitiska frågorna inklusive omlokaliseringsfrågor. De fastlagda principerna har inte ändrats efter näringsutskottets övertagande av ansvaret för dessa frågor. Utskottet har tidigare behandlat frågan om omlokalisering av statliga arbetstillfällen, bl.a. i ett brett perspektiv i samband med frågan om utvecklingsprogram för kommuner med särskilda omställningsproblem (skr. 1999/2000:33, bet. 1999/2000:NU10). Ett enhälligt utskott konstaterade i betänkandet att det förelåg principer för såväl lokaliseringen som beslutshanteringen i sådana ärenden. Som nämnts hade som sin mening givit regeringen till känna dessa principer . Innebörden är bl.a. att kan förvänta sig att regeringen underställer lokaliseringsärenden som är av större vikt eller på annat sätt av principiellt intresse för ställningstagande. Omlokaliseringsfrågorna har därefter tagits upp i utskottets betänkanden /04:NU9 (s. 31) och 2004/05:NU2 (s. 36). I det sistnämnda betänkandet beskrivs utförligt åtgärderna med anledning av försvarsomställningen. Utskottet avstyrkte de då aktuella motionerna med bl.a. följande motivering (s. 43): De nu gällande principerna för utlokalisering av statliga myndigheter, vilka redovisats ovan, utgår enligt utskottets uppfattning från kriterier som bör ge vägledning vid överväganden om lokalisering av nya myndigheter eller enheter. Möjligheterna att placera myndigheter i länscentrum eller vissa andra orter i eller i anslutning till nationella regionalpolitiska stödområden bör alltid i första hand övervägas. Alternativ lokalisering kan vara orter eller regioner där statlig verksamhet läggs ned eller som i övrigt är mindre väl försörjda med sådan verksamhet. I vart fall bör en annan lokaliseringsort än övervägas. När det är fråga om en omlokalisering innebär kriterierna vidare att myndigheten också efter omlokaliseringen skall kunna utföra sina arbetsuppgifter effektivt. Enligt utskottets mening är principerna ändamålsenliga. En utgångspunkt är att kan förvänta sig att regeringen underställer ärenden om lokalisering av statlig verksamhet som är av större vikt eller på annat sätt av principiellt intresse för bedömning och beslut. Självklart föreligger alltid möjligheten för utskott och riksdag att göra bedömningen att det inte finns skäl för att ta ställning i ett lokaliseringsärende. I flera här aktuella motioner finns önskemål som på olika sätt skulle leda till förändringar i lokaliseringsfrågorna. Utskottet är medvetet om att det finns ett stort intresse för ut- och omlokalisering och anser att lokaliseringsfrågan är en viktig framtidsfråga. Sammanfattningsvis anser utskottet att de nu gällande principerna för utlokalisering av statliga myndigheter bör följas i överensstämmelse med de grunder som uttalat. måste det finnas en öppenhet för att nya infallsvinklar och utredningsresultat kan visa på nya vägar. I en reservation (m, fp, kd, c) uttrycktes uppfattningen att de fastlagda principerna för omlokalisering alltför ofta åsidosätts. I första hand krävdes enligt reservanterna att regeringen lägger fast en långsiktig och strategisk plan med mål för omlokalisering av statlig verksamhet. I samband med ekonomiska vårproposition yttrade sig utskottet till finansutskottet (2004/05:NU2y) i fråga om ett nytt ramanslag (33:6) för insatser med anledning av försvarsomställningen, som regeringen föreslog skulle uppföras med . I de aktuella motionerna begärdes dels avslag på regeringens förslag om medel, dels begäran om uppgifter om totalkostnaden för omlokaliseringen av verk från samt en konsekvensbeskrivning av hur omlokaliseringen påverkade de statliga verksamheterna. I sitt yttrande till finansutskottet instämde näringsutskottet i bedömningen att det behövdes ett antal särskilda insatser i de lokala arbetsmarknadsregioner som berörs mest av försvarsomställningen. En av dessa insatser rörde omlokalisering av arbetstillfällen från statliga myndigheter och bolag. Enligt den överenskommelse som träffades mellan regeringen, Västerpartiet och skall ca 1 215 årsarbeten (åa) lokaliseras till , ca 120 åa till , ca 690 åa till /och ca 515 åa till . Eftersom omlokaliseringen skulle påbörjas för några myndigheter och ett statligt bolag ansåg näringsutskottet att regeringens förslag om ett nytt ramanslag på var välavvägt och borde tillstyrkas av finansutskottet. noterade näringsutskottet att regeringens avsikt var att - om behov uppkom - återkomma till med redovisningar av arbetet med omlokalisering samt eventuella finansieringsfrågor. I en avvikande mening (m, kd) begärdes att regeringen senast i budgetpropositionen skulle återkomma till med en beräkning av de totala kostnaderna för omlokalisering av statlig verksamhet. Enligt en annan avvikande mening (fp) borde ett nytt anslag inte få inrättas på så lösa grunder som regeringen redovisat; regeringsförslaget borde därför avslås av . Även i samband med budgetarbetet i togs omlokaliseringsfrågor upp (bet. 2005/06:NU2). Enligt information i budgetpropositionen (utgiftsområde 19 s. 37) gjorde regeringen bedömningen att den totala kostnaden för myndigheterna, t.ex. lokal-, löne- och flyttkostnader, först kan bedömas efter genomförda omlokaliseringar. Regeringen har tillkallat en särskild utredare () för att dels kartlägga behov av samlade insatser för den personal som väljer att inte flytta med vid omlokaliseringen av statlig verksamhet från och som kommer att omfattas av trygghetsavtalet, dels, om behov finns, ta över arbetsledningsansvaret för sådan personal. I direktiven (dir. 2005:106) omtalas att ett 20-tal myndigheter i olika omfattning och berörs av omlokaliseringarna från . När omlokaliseringstidpunkten är beslutad och en tidsplan föreligger för varje särskild lokalisering finns förutsättningar för den enskilde att ta ställning till om han eller hon skall följa med till den nya orten. Ett ställningstagande från arbetstagarens sida är en förutsättning för att omställningstiden skall kunna utnyttjas för åtgärder. I och med ett sådant ställningstagande kan trygghetsavtalet utlösas. Utredaren kan då påbörja arbetet med att stödja att personalen aktivt tar sig an sin situation.