bet · GM01UU4 · 2006-01-01 00:00:00 — tillträde till fördrag om fullständigt förbud mot kärnsprängningar samt till konventionen om förbud mot användning, lagring, produktion och överföring av antipersonella minor (truppminor) samt om deras förstöring /99 UU4 Sammanfattning tillstyrker i detta betänkande regeringens förslag om tillträde till fördrag om fullständigt förbud mot kärnsprängningar (prop. 1997/98:174) och till konventionen om förbud mot användning, lagring, produktion och överföring av antipersonella minor (truppminor) samt om deras förstöring (; prop. 1997/98:175). Vidare tillstyrks regeringens förslag om att vissa delar av provisoriskt skall tillämpas i avvaktan på konventionens ikraftträdande. Motionsförslag med innebörden att skall verka för att konventionernas räckvidd i olika avseenden skall utvidgas avstyrks. Utskottet avstyrker också motionsyrkanden om att all vapenexport till och skall stoppas, medan ett yrkande om att skall verka för att inte skall inleda kärnsprängningar besvaras med att så redan sker. I ett lagförslag, baserat på ett yttrande från justitieutskottet, och på några övriga punkter föreslår utrikesutskottet vissa ändringar av teknisk natur i de förslag till följdlagstiftning som regeringen lägger fram. De motionsyrkanden som avser lagstiftningsfrågor avstyrks. Fyra reservationer, samtliga gemensamma för och , samt två särskilda yttranden finns fogade till betänkandet. I proposition 1997/98:174 tillträde till fördrag om fullständigt förbud mot kärnsprängningar yrkar regeringen () 1. att godkänner tillträde till fördrag om fullständigt förbud mot kärnsprängningar [yrkande 1], 2. att antar regeringens förslag till lag om inspektioner i enligt fördrag om fullständigt förbud mot kärnsprängningar [yrkande 2], 3. att antar regeringens förslag till lag om ändring i [yrkande 3], 4. att antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet [yrkande 4] samt 5. att antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall [yrkande 5]. I proposition 1997/98:175 tillträde till konventionen om förbud mot användning, lagring, produktion och överföring av antipersonella minor (truppminor) samt om deras förstöring yrkar regeringen () att dels godkänner tillträde till konventionen om förbud mot användning, lagring, produktion och överföring av antipersonella minor (truppminor) samt om deras förstöring (avsnitt 5) [yrkande 6] samt 2. att vid ratifikation av konventionen avger en deklaration i enlighet med konventionens artikel 18 om att provisoriskt tillämpar artikel 1.1 i avvaktan på konventionens ikraftträdande (avsnitt 5) [yrkande 7], dels antar regeringens förslag till 1. lag om inspektioner enligt konventionen om förbud mot användning, lagring, produktion och överföring av antipersonella minor (truppminor) samt om deras förstöring [yrkande 8], 2. lag om ändring i [yrkande 9], 3. lag om ändring i lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall [yrkande 10]. Lagförslagen, som granskats av Lagrådet, har fogats till betänkandet som bilagorna 1 (vad avser förslagen i prop. 1997/98:174) och 2 (vad avser förslagen i prop. 1997/98:175). 1997/98:U66 av m.fl. (v, mp) vari yrkas 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att man för att ge eftertryck på sin protest mot de indiska och pakistanska kärnvapenproven även stoppar all vapenexport till dessa länder, dvs. även s.k. följdleveranser, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att den i FN och andra internationella sammanhang agerar för att staten inte skall inleda kärnsprängningar, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att det i propositionen tillträde till fördrag om fullständigt förbud mot kärnsprängningar även bör föreslås ett förbud mot subkritiska prov. 1997/98:U67 av m.fl. (mp, v) vari yrkas 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att skall verka för en ändring i konventionen i enlighet med vad som anförts under rubriken , 2. att beslutar om sådan ändring i att rekvisitet "väsentligt" utgår, 3. att beslutar om sådan ändring i att olovlig befattning med minor även straffbeläggs på försöks-, förberedelse- och stämplingsstadiet. Utskottet har vid sin beredning av propositionerna 1997/98:174 och 1997/98:175 jämte tillhörande motioner berett justitieutskottet tillfälle att yttra sig över de delar av ärendena som faller inom detta utskotts beredningsområde. har med anledning härav inkommit med yttrandet 1998/99:JuU1y Fullständigt förbud mot kärnsprängningar, m.m., vilket som bilaga finns fogat till detta betänkande. Mot bakgrund av vad som inledningsvis framkommit vid utrikesutskottets beredning och under beaktande av vad som anförs i justitieutskottets yttrande väljer utrikesutskottet att behandla de båda propositionerna och de med anledning av dem väckta motionerna i ett sammanhang. Proposition 1997/98:174 tillträde till fördrag om fullständigt förbud mot kärnsprängningar I propositionen föreslås att skall tillträda Fördraget om fullständigt förbud mot kärnsprängningar (yrkande 1) och det läggs fram lagförslag med anledning av det föreslagna tillträdet. Fördraget antogs av . Det öppnades för undertecknande i . undertecknade fördraget , liksom bl.a. samtliga de fem kärnvapenstaterna , , , och . Enligt vad utskottet inhämtat har 151 stater undertecknat fördraget och det har tillträtts av 21 stater. Syftet med fördraget är att totalförbjuda kärnvapenprovsprängningar och andra kärnsprängningar för att förhindra kvalitativ förbättring och utveckling av kärnvapen. För att fördraget skall träda i kraft krävs det att 44 i fördraget angivna stater, däribland , ratificerat det. Fördraget kan tidigast träda i kraft efter det att det öppnats för undertecknande, dvs. Regeringen föreslår att godkänner tillträde till fördraget. Bestämmelserna i fördraget kräver enligt regeringens bedömning författningsändringar för att skall kunna tillträda det. Fördraget förutsätter att inspektioner skall kunna göras i en fördragsstat efter ett misstänkt brott mot fördraget. Därför föreslås att en särskild lag om inspektioner införs (yrkande 2). Fördraget förutsätter vidare att fördragsstaterna kriminaliserar brott mot fördraget som begås på en parts jurisdiktionsområde och dessutom sådana brott som begås av någon som är medborgare i fördragsstaten i fråga oavsett var de begås. Med anledning härav föreslås dels att en ny straffbestämmelse införs i anslutning till bestämmelse om folkrättsbrott i 22 kap., dels att jurisdiktionsreglerna i 2 kap. ändras (yrkande 3). Förslagen i dessa delar går längre än vad fördraget kräver på så sätt att kriminalisering föreslås av sådana gärningar oavsett var och av vem de begås. För att tydliggöra åtaganden enligt provstoppsavtalet föreslås en ändring i 3 § lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet (yrkande 4). Fördraget innehåller vidare bestämmelser om immunitet och privilegier. För att uppfylla dessa krav föreslås ett tillägg till lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall (yrkande 5). Fördraget innehåller också, med anledning av kravet på kriminalisering, en skyldighet för parterna om samarbete och rättsligt bistånd. Det bedöms inte vara nödvändigt med någon särskild lagstiftning på grund av detta. I fördraget ställs det krav på sekretess för uppgifter i vissa fall som lämnas av den organisation som upprättas i enlighet med fördraget. Det bedöms inte vara nödvändigt med några lagändringar på grund härav. Lagändringarna föreslås träda i kraft den dag som regeringen bestämmer. Proposition 1997/98:175 tillträde till konventionen om förbud mot användning, lagring, produktion och överföring av antipersonella minor (truppminor) samt om deras förstöring har länge verkat för ett internationellt totalförbud mot antipersonella minor, vilket omfattar förbud mot användning, lagring, produktion och överföring. Det har framhållits att ett internationellt totalförbud mot antipersonella minor utgör den enda verkliga lösningen på det humanitära problem som användningen av minor ger upphov till (bet. 1993/94:UU19). Termen antipersonella minor (truppminor) har diskuterats och använts i tidigare propositioner och utskottsbetänkanden (se bl.a. prop. 1996/97:4 och bet. 1993/94: inbjöd till ett strategimöte om totalförbud mot antipersonella minor . Vid mötet tog initiativ till den s.k. Ottawaprocessen, vilken syftade till att års slut utarbeta en konvention om totalförbud mot antipersonella minor och öppna densamma för undertecknande. fattade beslut om ett totalförbud mot användning av antipersonella minor i det svenska försvaret och att existerande antipersonella minor skall förstöras , dock senast före utgången av . Någon svensk produktion eller export av sådana minor har inte förekommit . antog en diplomatkonferens i konventionen om förbud mot användning, lagring, produktion och överföring av antipersonella minor (truppminor) samt om deras förstöring, . Vid konferensen deltog 89 stater, dessutom deltog ytterligare 32 stater och nio organisationer som observatörer. Konventionen antogs av 87 stater, däribland . Den undertecknades i mellan den 3 och . undertecknade samtliga EU-länder utom och samtliga Natomedlemmar utom och konventionen. har konventionen undertecknats av 131 stater och ratificerats av 49 stater. Konventionen träder i kraft i den sjätte månaden efter den månad den ratificerats av den fyrtionde staten. I avvaktan på ikraftträdande för svensk del informerade regeringen FN:s generalsekreterare om att redan nu tillämpar konventionens kärnåtaganden, dvs. förbuden mot användning, lagring, tillverkning och överföring av antipersonella minor. Detta var ett uttryck för den svenska övertygelsen om vikten av att totalförbudet förverkligas . Vissa större stater som , , och , men även , , , , , och de baltiska staterna ansåg sig inte kunna underteckna konventionen. Flertalet av dessa stater förordar förhandlingar inom ramen för nedrustningskonferensen om delförbud, t.ex. exportförbud, varigenom man gradvis skulle kunna nalkas ett totalförbud. Konventionen består av en inledning och 22 artiklar. Den omfattar förbud mot användning, utveckling, produktion, lagring och överföring av antipersonella minor. Den föreskriver vidare att befintliga lager skall förstöras efter ikraftträdandet, vilket sker efter det att 40 stater ratificerat konventionen. Förutom totalförbudet mot antipersonella minor innehåller konventionen också bestämmelser som ger utökade möjligheter till samarbete och bistånd inom minröjning och hjälp till offren för antipersonella minor. I konventionens artikel 2 punkt 1 definieras antipersonell mina som en mina som är konstruerad för att explodera genom en persons närvaro, närhet eller kontakt och som försätter ur stridbart skick, skadar eller dödar en eller flera personer. slås i definitionen fast att minor som är konstruerade för att explodera genom ett fordons och inte en persons närvaro, närhet eller kontakt och som är försedda med röjningsskydd inte skall betraktas som antipersonella minor som en följd av att de är försedda med sådant skydd. Regeringen föreslår att godkänner tillträde till konventionen om förbud mot användning, lagring, produktion och överföring av antipersonella minor (truppminor) samt om deras förstöring (yrkande 6), samt att godkänner att vid ratifikationen avger en deklaration i enlighet med konventionens artikel 18 om att provisoriskt tillämpar artikel 1.1 i konventionen i avvaktan på konventionens ikraftträdande (yrkande 7). Regeringen föreslår också att - till följd av att godkänner konventionen - dels antar en lag om inspektioner enligt konventionen, dels antar en ändring i och en ändring i lagen om immunitet och privilegier i vissa fall. efter konventionens ikraftträdande skall en översynskonferens sammankallas. Alla parter i konventionen skall inbjudas till denna konferens, som skall ge parterna möjlighet att utvärdera hur väl konventionsmaskineriet har fungerat. I propositionen görs den bedömningen att ett svenskt tillträde till konventionen kräver vissa författningsändringar. Regeringen föreslår därför att inför en ny straffbestämmelse i . Dels föreslås en ny lydelse av 2 kap. 3 §, dels införs en ny paragraf, 22 kap. 6 b § (yrkande 9). Brottet benämns olovlig befattning med minor. I bestämmelsen straffbeläggs alla förfaranden som är förbjudna enligt . Straffskalan omfattar fängelse i högst eller, om brottet är grovt, fängelse upp till eller på livstid. Svensk domstols behörighet utsträcks att gälla utan begränsning med avseende på var brottet begåtts eller vilken nationalitet gärningsmannen har. Lag om inspektioner och immunitet innehåller flera bestämmelser som syftar till att förmå staterna att leva upp till konventionens krav. Konventionen bygger till stor del på att de anslutna staterna på frivillig väg verkar för att konventionens mål uppfylls. Ett viktigt instrument i kontrollen av efterlevnaden är den möjlighet som konventionen ger att undersöka misstänkta konventionsbrott på plats i den berörda staten (artikel 8). Detta sker genom en särskilt utsedd undersökningsdelegation. har aktivt verkat på internationell nivå för inskränkningar vad gäller användandet av antipersonella minor och införandet av ett totalt förbud däremot. beslutades det om ett totalt användningsförbud för antipersonella minor inom det svenska försvaret. avser även att aktivt verka för att konventionens mål och syften uppnås, såväl nationellt som internationellt. Det är därför nödvändigt att har en lagstiftning som möjliggör att konventionens bestämmelser fullt ut kan tillämpas även här i landet. Regeringen föreslår därför att godkänner att en lag om inspektioner enligt införs (yrkande 8). Om en inspektion skall äga rum i skall regeringen fatta beslut om inspektionens genomförande och närmare ange vilka åtgärder som får vidtas. Regeringen skall utse en myndighet som skall bistå och närvara vid inspektionen. Den utsedda myndigheten får fatta beslut av verkställighets-karaktär. Frågor av särskild vikt liksom frågor om en enskild persons rätt som berörs skall hänskjutas till regeringen. Om en enskilds rätt berörs av inspektionen skall den enskilde ges tillfälle att yttra sig innan regeringen fattar beslut. Den enskilde behöver dock inte höras, om den tid som står till förfogande inte medger det eller om ett hörande allvarligt skulle försvåra inspektionens genomförande. Vid en inspektion får en undersökningsdelegation tillsammans med representanter för en svensk myndighet ges tillträde till områden, anläggningar eller byggnader som inte utgör bostad. Under-söknings-delegationen får ta med sig och använda teknisk utrustning. skall på begäran av regeringen eller den utsedda myndigheten lämna det biträde som behövs för att en inspektion skall kunna genomföras. Vid tillämpningen av lagen skall särskilt beaktas intresset av att skydda uppgifter av betydelse för rikets säkerhet och företagshemligheter. Ett godkännande av medför inte något behov av ändringar i sekretesslagstiftningen. En undersökningsdelegation enligt tillförsäkras immunitet. Detta skall ske genom ett tillägg i bilagan om lagen om immunitet och privilegier i vissa fall (yrkande 10). I motion 1997/98:U66 (v, mp), som väckts i anledning av proposition 1997/98:174, begärs i yrkande 1 att man för att ge eftertryck åt protesterna mot och kärnvapenprov stoppar all vapenexport, inklusive s.k. följdleveranser, till dessa stater. Motionärerna menar att det inte är en självklarhet att , på sätt som annars är brukligt, visar sig pålitligt och håller ingångna avtal när det rör sig om stater som på ett så uppenbart sätt hotar världsfreden. Vidare anför de att begreppet följdleveranser är under utredning och att sådana leveranser inte bör medges utredningen pågår. I yrkande 2 krävs att den i FN, i andra internationella sammanhang och genom direkta kontakter agerar för att inte skall inleda kärnsprängningar. Motionärerna anser det missvisande att det i propositionen talas om ett "fullständigt förbud" mot kärnsprängningar eftersom datorsimuleringar och s.k. subkritiska experiment inte omfattas av fördraget. De sistnämnda är, enligt motionärernas uppfattning, förkastliga enär de dels förutsätter användning av plutonium, dels går ut på att utröna förstörelsekraften av vissa kärnsprängningar. I yrkande 3 begärs därför att det i tillträde till fördraget även införs ett förbud mot subkritiska prov. I enlighet med artikel 13 i får en part när som helst efter konventionens ikraftträdande föreslå ändringar i denna. Ändringsförslaget skall framföras till depositarien - FN:s generalsekreterare - som skall meddela alla parter och inhämta deras yttrande över huruvida en ändringskonferens bör sammankallas för att ta ställning till förslaget. I motion 1997/98:U67 (mp, v), som väckts i anledning av proposition 1997/98:175, uttrycks uppfattningen att skall verka för en ändring i så att även minor med röjningsskydd skall betraktas som antipersonella minor (truppminor). Motionärerna vill i yrkande 1 klassa fordonsminor som antipersonella och föreslår därför att texten i konventionen ändras så att "minor som är konstruerade för att explodera genom ett fordons och inte en persons närvaro, närhet eller kontakt och som är försedda med röjningsskydd inte skall betraktas som antipersonella minor som en följd av att de är försedda med sådant skydd" skall tas bort. Motionärerna yrkar att regeringen bör föreslå en ändring i konventionens text som resulterar i att även truppminor med röjningsskydd betraktas som antipersonella minor. Regeringen föreslår att en ny straffbestämmelse införs i . Brottet benämns olovlig befattning med minor. Motionärerna föreslår i yrkande 2 att rekvisitet "väsentligt", i förslag till ny paragraf i , 22 kap. 6 b §, skall utgå och att det, för att ett brott mot den föreslagna straffbestämmelsen skall anses som grovt, är tillräckligt att gärningen bidragit till att antipersonella minor kommit att användas på sätt som inneburit fara för människors liv eller hälsa. I propositionen föreslås straffbeläggning av "olovlig befattning med minor". Motionärerna önskar i yrkande 3 att ändringarna i uttryckligen skall omfatta gärningar på försöks-, förberedelse- och stämplingsstadiet. Såväl frågan om förbud mot kärnsprängningar som frågan om ett internationellt totalförbud mot antipersonella minor (truppminor) har varit centrala i svensk utrikespolitik och återkommande behandlats av utskottet. tillträde till fördrag om fullständigt förbud mot kärnsprängningar Senast i betänkande 1997/98:UU16 framhöll utskottet den principiella betydelsen av det slutförhandlade fördraget om fullständigt förbud mot kärnsprängningar. Utskottet noterade därvid att även om det synes saknas förutsättningar att framgångsrikt kunna framförhandla ett internationellt förbud som går längre än ett förbud mot provsprängningar, så är det mycket svårt att utveckla nya, avancerade typer av kärnvapen om möjlighet saknas att företa provsprängningar. Detta innebär att fördraget om fullständigt förbud mot kärnsprängningar utgör ett effektivt instrument för att stoppa den kvalitativa utvecklingen av dessa vapen. Det är viktigt att fördraget kan få tillämplighet . ingår bland de 44 stater som måste ha ratificerat fördraget för att det skall kunna träda i kraft. Mot bakgrund av utskottets tidigare ställningstaganden i frågor rörande förbud mot kärnsprängningar och traditionellt djupa engagemang och pådrivande roll i frågorna om nedrustning och icke-spridning på kärnvapenområdet, inte minst vad avser ett fullständigt förbud mot kärnvapenprovsprängningar, anser utskottet att bör ratificera fördraget. I motion U66 (v, mp) yrkande 3 begärs att det i tillträde till fördraget även införs ett förbud mot subkritiska prov. Som utskottet tidigare konstaterat (bet. 1997/98:UU16) fanns det inga möjligheter att uppnå konsensus i nedrustningskonferensen (CD) om att fördraget skulle omfatta dessa typer av verksamhet och att det dessutom skulle ha förelegat svårigheter att på ett effektivt sätt kunna verifiera ett sådant förbud om det hade kunnat överenskommas. Enligt vad utskottet inhämtat följer regeringen vaksamt utvecklingen i fråga om subkritiska experiment och har markerat detta på det internationella planet, senast vid det andra mötet, , med den förberedande kommittén för . Mot bakgrund av det anförda finner utskottet det inte motiverat att gå motionärerna till mötes. Därmed avstyrks motion U66 (v, mp) yrkande 3. Yrkande 1 i proposition 1997/98:174 tillstyrks. I motion U66 (v, mp) yrkande 1 begärs att stoppar all vapenexport, inklusive s.k. följdleveranser, till och till följd av dessa staters kärnvapenprovsprängningar. Med anledning av detta yrkande noterar utskottet inledningsvis att är en av de stater som kraftigast givit uttryck för sin inställning. Detta har skett genom upprepade och klara fördömanden av proven, genom att på det internationella planet med kraft verka för starkast möjliga reaktioner och genom konkreta, nationella åtgärder. Agerandet har skett bilateralt, i samverkan med övriga nordiska stater, inom ramen för EU och i . I säkerhetsrådet har från svensk sida tagits initiativ både till ett ordförandeuttalande och resolution . Genom resolutionen fördömdes provsprängningarna och och uppmanades att utan dröjsmål och villkorslöst ansluta sig till Icke-spridningsfördraget (NPT) och Fördraget om fullständigt förbud mot kärnsprängningar (CTBT). Som en reaktion på provsprängningarna har den också sagt upp samarbetsavtalet med samt stoppat beredningen av nya biståndsinsatser i såväl som . Tillsammans med övriga EU-stater har agerat för att lån till och från och andra internationella, finansiella institutioner skall inställas. Från regeringens sida har klargjorts att någon ny export av krigsmateriel till och inte kommer att ske. Vad särskilt avser frågan om militära följdleveranser framgår av de parlamentariskt överenskomna riktlinjerna för krigsmaterielexport att man bör ge tillstånd till dylika leveranser såvida inte ovillkorliga hinder möter. Exempel på sådana hinder är embargobeslut i eller inom ramen för EU:s utrikes- och säkerhetspolitiska samarbete. har inom EU verkat för ett bindande vapenembargo, men något sådant har inte kommit till stånd. Eventuella följdleveranser kommer därför, enligt vad utskottet inhämtat, som vanligt att prövas från fall till fall i en restriktiv anda. Utskottet förutsätter emellertid att regeringen, i konsekvens med sitt agerande inom EU, bedömer eventuella följdleveranser utifrån den senaste tidens händelser i och . Med det anförda avstyrks motion U66 (v, mp) yrkande 1. En begäran om att den i FN och andra internationella fora skall agera för att staten inte skall inleda kärnsprängningar framförs i motion U66 (v, mp) yrkande 2. Utskottet delar motionärernas grundinställning att det är av yttersta vikt att nedrustnings- och icke-spridningsarbetet på kärnvapenområdet drivs vidare med kraft och att alla ambitioner att ge kärnvapnen förnyad vikt avvisas. Utskottet noterar att dåvarande utrikesministern , tillsammans med sina kolleger från , , , , , och , gjorde ett uttalande om kärnvapennedrustning ("Towards a Nuclear-Weapon-Free World: the for a New Agenda"). I uttalandet uppmanades kärnvapenstaterna samt , och att ta sitt fulla ansvar för att få till stånd en värld fri från kärnvapen. De tre sistnämnda länderna uppmanades särskilt att klart och skyndsamt upphöra med sin kärnvapenutveckling eller utplacering av sådana vapen, att avhålla sig från varje åtgärd som skulle kunna underminera det internationella samfundets ansträngningar att få till stånd kärnvapennedrustning samt att ansluta sig till NPT och CTBT. Det gemensamma ministeruttalandet har följts upp med en resolution vid årets generalförsamling i FN. Därigenom har ifrågavarande krav, vilka också omfattar de synpunkter motionärerna framför, med skärpa framförts på nytt. Utskottet anser att motion U66 (v, mp) yrkande 2 kan besvaras med det anförda.