bet · GT01JuU18 · 2006-03-21 00:00:00 — I anslutning till antagandet av regeringens proposition 2000/01:79 Stöd till brottsoffer gav regeringen ett stort antal myndigheter olika uppdrag i syfte att förverkliga regeringens intentioner. Bland annat gavs och Riksåklagaren i uppdrag att upprätta handlingsplaner för hur myndigheterna i fortsättningen avser att arbeta för att se till att berättigade krav från brottsoffer på myndigheterna uppfylls. I uppdragen ingick också att Riksåklagaren och i samråd skulle utarbeta en metod för kvalitetssäkringsarbete på brottsofferområdet. och Riksåklagaren redovisade sina respektive uppdrag . redovisade i sin handlingsplan ett antal konkreta åtgärder avseende det fortsatta brottsofferarbetet inom polisen. Det rör bl.a. åtgärder för att förbättra samverkan mellan polismyndigheterna och andra myndigheter, organisationer och aktörer i lokalsamhället, bättre rutiner för att kunna göra tidiga och kontinuerliga hot- och riskbedömningar, åtgärder för att säkerställa en effektiv förundersökningsledning samt åtgärder för att säkerställa att brottsoffer får relevant, begriplig och fortlöpande information i det egna ärendet. Av budgetpropositionen för framgår bl.a. att och har analyserat och redovisat arbetet med brottsofferfrågor. Utöver att ha tagit fram ovan nämnda handlingsplaner har myndigheterna även genomfört utbildning av personal i samverkan med samt utarbetat metoder för kvalitetssäkring på brottsofferområdet. Utbildningarna har fokuserat på bemötande- och informationsfrågor men också på vilket stöd som finns att få från andra myndigheter och ideella organisationer. Regeringen framhöll i propositionen att utbildning i dessa frågor bör bedrivas kontinuerligt och anförde att brottsoffer behöver dels snabb och adekvat information om det egna ärendet, dels om vilket stöd som finns att få - såväl av rättsväsendets myndigheter som av frivilligorganisationer (prop. 2005/06:1 utg.omr. 4 s. 51). I regleringsbreven avseende och för har myndigheterna - i likhet med - fått i uppdrag bl.a. att redovisa de insatser som har genomförts i fråga om bekämpning av våld mot kvinnor och barn. Redovisningen skall innehålla en sammanhållen beskrivning och analys av hur verksamheten har utvecklats och dess resultat. skall vidare bl.a. redovisa vilka åtgärder som har vidtagits och resultatet av dessa för att bättre kunna bemöta brottsoffer samt för att öka kunskapen om och informationen till dem som har drabbats av brott. Liknande formuleringar finns i regleringsbrevet för . Vidare skall redogöra för hur den nationella handlingsplanen för brottsofferarbete används av polismyndigheterna. Vad gäller frågan om handläggningstiden för ärenden rörande barnmisshandel kan hänvisas till 2 a § förundersökningskungörelsen (1947:948), som trädde i kraft . Där anges att förundersökning där målsäganden vid tiden för anmälan inte fyllt skall bedrivas särskilt skyndsamt, om brottet riktats mot målsägandens liv, hälsa, frihet eller frid och det för brottet är föreskrivet fängelse . Förundersökningen skall vara avslutad och beslut fattat i åtalsfrågan så snart det kan ske och efter den tidpunkt då det finns någon som är skäligen misstänkt för brottet. Tidsfristen får överskridas endast om det är motiverat med hänsyn till utredningens beskaffenhet eller andra särskilda omständigheter. Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att se över bl.a. hur den som utsatts för ett sexuellt övergrepp upplever brottsutredningen och den fortsatta rättsprocessen och ge förslag på vad som kan göras för att minska påfrestningarna på målsäganden i hela rättsprocessen med bibehållna krav på rättssäkerhet (dnr Ju2004/5535/P). Utredaren, som benämnde uppdraget , överlämnade promemorian Anmälan och utredning av sexualbrott - Förslag på förbättringar ur ett brottsofferperspektiv (Ju 2004:1). I promemorian lämnas flera förslag i syfte att minska påfrestningarna på offer för sexualbrott. Bland annat föreslås att , Rikskvinnocentrum och länsstyrelserna får i uppdrag att ta fram nationella riktlinjer att användas inom myndigheterna för att ställa frågor om sexuellt våld. Vidare föreslås att berörda myndigheter får i uppdrag att ta fram ett nationellt program om samverkan mellan myndigheter och ideella organisationer till stöd för sexualbrottsoffer. I promemorian förslås också en bestämmelse i förundersökningskungörelsen om att en förundersökning som avser sexualbrottmål skall, i likhet med vad som gäller för ärenden om misshandel m.m. av barn, bedrivas särskilt skyndsamt och beslut i åtalsfrågan fattas så snart det kan ske. Promemorian bereds inom (). Av intresse i sammanhanget är också att har genomfört ett regeringsuppdrag att i samråd med Riksåklagaren ytterligare utveckla hot- och riskbedömningarna i ärenden om våld i nära relationer samt utarbeta rutiner och riktlinjer för polisens arbete med ärenden om besöksförbud (dnr Ju2004/6051/). Som ett resultat av uppdraget har tagit fram riktlinjer och rutiner för polisens arbete med dessa ärenden (RPS rapport 2005:1). har i regleringsbrevet för fått i uppdrag bl.a. att, i enlighet med vad som föreslås i betänkandet En översyn av (SOU 2004:61), i samverkan med andra berörda aktörer ta fram ett nationellt samordningsprogram för brottsofferfrågor. Mot bakgrund av vad som föreslås i promemoria skall en särskild del av samordningsprogrammet omfatta arbetet med sexualbrottsoffer. Uppdraget skall redovisas . I sammanhanget kan även nämnas att förundersökningskungörelsen ändrades i syfte att ge brottsoffer bättre information från polis och åklagare i samband med förundersökningen (SFS 2001:232). Ändringarna innebar bl.a. att en skyldighet infördes att informera målsäganden om reglerna om stödperson i och att underrätta målsäganden om att åklagaren under vissa förutsättningar kan föra talan om enskilt anspråk i anledning av brott (13 a § förundersökningskungörelsen). En särskild utredare har tillsatts med uppdrag att göra en samlad översyn av lagen (1988:609) om målsägandebiträde. I uppdraget ingår bl.a. att kartlägga i vilken utsträckning målsäganden, i enlighet med bestämmelsen i 13 a § förundersökningskungörelsen, ges information om möjligheten att få ett målsägandebiträde förordnat. Uppdraget skall redovisas (dir. 2005:19). Till det sagda kan fogas att regeringen gav , , och i uppdrag att medverka till etablering av flera försöksverksamheter med samverkan under gemensamt tak vid utredningar kring barn som misstänks vara utsatta för allvarliga brott, t.ex. sexuella övergrepp och misshandel (s.k. barnahus). Syftet med uppdraget är bl.a. att bättre anpassa de utredningar som görs i samband med att det uppstår misstanke om att ett barn har utsatts för brott. Uppdraget skall slutredovisas (dnr Ju2005/1181/). Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden liknande vissa av de nu aktuella, bl.a. (bet. 2004/05:JuU18 s. 18 f.). Utskottet underströk då på nytt hur viktiga polisens insatser och arbetsmetoder för att bekämpa våld mot kvinnor är. Detsamma gäller för åklagarna. Utskottet konstaterade, i likhet med när utskottet senast behandlade frågan, att det har vidtagits åtgärder och att det alltjämt pågick ett omfattande arbete hos de berörda myndigheterna i de aktuella frågorna. När det gäller frågan om information till brottsoffer framhöll utskottet de ovan angivna förbättringar av regelverket som skett . Utskottet kunde därför inte se något behov av att skulle uttala sig i dessa frågor. Utskottet har inte funnit skäl att frångå sina tidigare uttalanden. Det pågår alltjämt ett omfattande arbete med de här aktuella frågorna, vilket bör avvaktas. bör avslå motionerna Ju289, Ju426 och Ju542 samt motionerna Ju248, Ju306, Ju358, Ju380, Ju386, Ju483, Ju532 och L291 i nu behandlade delar. I motion Ju314 (kd) anförs bl.a. att polisens användning av geografisk informationsteknik bör utvecklas i syfte att skydda kvinnor som utsätts för brott i hemmet. Motsvarande motionsyrkande behandlades av utskottet (bet. 2004/05:JuU18 s. 20 f.) Enligt vad utskottet då hade inhämtat används flera olika geografiska informationssystem inom polisen, t.ex. KC-karta, som är ett kartstöd innehållande olika sorters kartor för geografisk presentation av händelser och resurser med aktuell status. Detta stöd är tillgängligt i polisens ledningscentraler. Ett system med automatisk GPS-positionering av polisfordon höll därtill på att införas vid landets polismyndigheter. Utskottet konstaterade att polisen i sin verksamhet använder sig av geografisk informationsteknik och utgick från att polisen även kommer att ta till vara de möjligheter som teknikutvecklingen öppnar för att skydda utsatta grupper. Utskottet kunde därför inte se något behov av att skulle uttala sig i dessa frågor. Utskottet är fortfarande av denna uppfattning och avstyrker motion Ju314 i nu behandlad del. I motion Ju483 (kd) begärs att domstolen, när den har avgjort ett brottmål, skall sända domen till målsäganden även om han eller hon inte är part i målet. När rätten har avgjort ett brottmål skall parterna i målet underrättas skriftligen om utgången i målet (30 kap. 7 § sjätte stycket ). Enligt kompletterande regler i förordningen (1996:271) om mål och ärenden i allmän domstol skall domstolens avgörande sändas till vissa andra personer när det sänds till en part, t.ex. den tilltalades offentliga försvarare och målsägandens målsägandebiträde. Av förordningen följer vidare att avgörandet skall skickas till en målsägande som inte har fört talan i målet, om han eller hon har begärt att få ta del av avgörandet (27 § förordningen om mål och ärenden i allmän domstol). Utskottet kan inte komma till någon annan slutsats än att gällande regler på området är ägnade att tillgodose det som motionärerna eftersträvar. bör avslå motion Ju483 i nu behandlad del. Information om permissioner m.m. Enligt motion Ju266 (fp) bör brottsoffer få inflytande över gärningsmannens placering på viss kriminalvårdsanstalt eller rättspsykiatrisk klinik. I samma motion anförs också att hänsyn bör tas till barns bästa i samband med placeringen. överlämnade en rapport till regeringen med anledning av ett utredningsuppdrag avseende sjukvårdsinrättningar för viss rättspsykiatrisk vård (dnr 50-654/04). Rapporten har legat till grund för förslag i regeringens proposition 2005/06:63 Anmälningsskyldighet, säkerhet och tillsyn inom psykiatrisk tvångsvård. I propositionen föreslås ändringar i bl.a. lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård som syftar till att tillgodose enskildas skydd och säkerhet samt att bidra till att det bedrivs ett systematiskt och fortlöpande säkerhetsarbete inom den psykiatriska tvångsvården. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Den parlamentariskt sammansatta har i enlighet med sina direktiv (dir. 2002:90 och 2004:33) gjort en allsidig översyn av regelverket om verkställighet av kriminalvårdspåföljder och har i betänkandet Framtidens kriminalvård (SOU 2005:54) presenterat ett förslag till en helt ny kriminalvårdslag. Betänkandet, som bereds inom (), har i vissa delar behandlats i regeringens proposition 2005/06:123 En modernare kriminalvårdslag. Utskottet kommer att behandla denna proposition i ett annat ärende senare i vår. Utskottet behandlade motsvarande motionsyrkande om brottsoffers inflytande över gärningsmannens placering (bet. 2004/05:JuU18 s. 23). Utskottet delade uppfattningen att brottsoffers säkerhet är en viktig fråga och att verkställigheten av fängelsestraff respektive rättspsykiatrisk vård har betydelse i detta avseende. Utskottet kunde också konstatera att säkerheten inom den rättspsykiatriska vården uppmärksammats av och att hela kriminalvårdslagstiftningen är föremål för översyn. Utskottet kunde mot denna bakgrund inte se någon anledning för att ta något initiativ i dessa frågor. Utskottet har inte någon annan uppfattning och avstyrker motion Ju266 i nu behandlade delar. I motion Ju380 (fp) begärs att brottsutsatta kvinnor skall ha rätt att få information om gärningsmannens permissioner och frisläppande samt att kriminalvården bör vara skyldig att underrätta åklagare om fall där förutsättningar för besöksförbud finns i samband med att gärningsmannen vistas utanför anstalten eller friges. Liknande yrkanden om information från kriminalvården till brottsoffer i samband med gärningsmannens permissioner m.m. finns även i motionerna Ju306 (kd), Ju381 (fp), Ju483 (kd) och Ju529 (fp). I motion Ju266 (fp) understryks vikten av att brottsoffer får skydd och stöd i samband med gärningsmannens permissioner och utskrivning. Även i motionerna Ju483 (kd) och Ju529 (fp) begärs att större hänsyn tas till brottsoffrets intresse av skydd m.m. vid beslut under gärningsmannens straffverkställighet. Av 32 § lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt (KvaL) följer att en förutsättning för att den intagne skall beviljas permission är att det inte föreligger någon påtaglig fara för fortsatt brottslighet. För permissionen får också ställas de villkor som kan anses erforderliga. Av 35 § KvaL följer att om en intagen avtjänar straff för ett brott som har riktat sig mot någons liv, hälsa, frihet eller frid skall målsäganden tillfrågas om han eller hon vill bli underrättad bl.a. om den intagne får permission, uteblir efter permission eller annan vistelse utanför anstalten, rymmer eller när denne friges. En begärd underrättelse behöver inte lämnas angående en planerad vistelse utanför anstalten när en underrättelse på grund av beslutad bevakning eller andra förhållanden framstår som uppenbart obehövlig. Detsamma gäller när en underrättelse kan befaras medföra fara för den intagnes liv eller hälsa. Underrättelse till målsägande angående frigivning skall lämnas i lämplig tid före frigivningen och i andra fall . Underrättelsen skall utformas på ett sätt som är lämpligt med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet. I sammanhanget bör påpekas att systemet med underrättelser enligt 35 § KvaL har utvidgats till följd av den nya lagen om omvandling av fängelse på livstid (prop. 2005/06:35, bet. JuU8, rskr. I promemorian Barnen i brottets skugga (Ds 2004:56) föreslogs ändringar bl.a. i KvaL av innebörd att målsäganden i vissa situationer skall informeras särskilt om de regler som gäller för meddelande av besöksförbud. I promemorian avstyrktes förslag i delbetänkandet Nationell handlingsplan mot våld i nära relationer (SOU 2002:71) om att det skulle införas en skyldighet för kriminalvården att underrätta åklagaren om förutsättningarna för ett besöksförbud kan antas föreligga i något av de fall som omfattas av 35 § KvaL. Regeringen har, i linje med förslagen i promemorian, i proposition 2005/06:166 Barn som bevittnat våld föreslagit att målsäganden i fler situationer än skall få information om vilka bestämmelser som gäller för meddelande av besöksförbud. Informationen skall enligt förslaget bl.a. lämnas när en frihetsberövad gärningsman skall friges eller har blivit beviljad någon form av utevistelse. Utskottet kommer att behandla denna proposition i ett annat ärende. För tydlighets skull bör erinras om att lagstiftningen om kriminalvård i sin helhet är föremål för översyn. Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden om information om permissioner m.m. liknande vissa av de nu aktuella, (bet. 2004/05:JuU18 s. 22 f.). Utskottet fann inte anledning att frångå tidigare uttalanden som går ut på att motionsönskemålen får anses vara tillgodosedda genom den gällande lagstiftningen rörande information vid permissioner. Vidare anförde utskottet att nuvarande regler ger kriminalvården goda möjligheter att ta hänsyn till brottsoffer vid beviljande av permissioner. Utskottet är av samma uppfattning som . Beredningen av den ovan nämnda frågan om underrättelser till målsäganden om reglerna om besöksförbud i anslutning till en frihetsberövad gärningsmans frigivning m.m. bör inte föregripas. Utskottet avstyrker motionerna Ju266, Ju306, Ju380, Ju381, Ju483 och Ju529 i nu behandlade delar. I motion Ju380 (fp) begärs att det skall tillsättas en "" varje gång en kvinna mister livet genom ett brott begånget av en närstående. Genom ett regeringsbeslut (dnr S 2003/7117/ST) gavs i uppdrag att bl.a. med avseende på sekretesshinder och organisation analysera förutsättningarna för att utforma ett system för dödsfallsutredningar när barn har skadats av svår misshandel eller dött på grund av mord, dråp eller misshandel. I rapporten och skadeutredningar föreslås bl.a. att får ett övergripande och samordnande ansvar för att de aktuella utredningarna inleds, genomförs och återförs till berörda intressenter samt vidarerapporteras till regeringen. Vidare föreslås att verksamheten regleras i en särskild lag och att en i lag stadgad anmälningsplikt för bl.a. och vissa myndigheter införs. I rapporten förordas även att det införs en särskild regel i sekretesslagen (1980:100) med absolut sekretess för uppgifter som förekommer i en dödsfalls- eller skadeutredning samt att meddelarfrihet inte skall råda för sådana uppgifter. Rapporten bereds inom (). Utskottet har tidigare, (bet. 2004/05:JuU18 s. 23 f.), avstyrkt liknande yrkanden om tillsättande av en . Detta motiverades med att beredningen av inte borde föregripas. Utskottet har inte någon annan uppfattning . bör avslå motion Ju380 i nu behandlad del. I motion Ju311 (v) begärs att en utredning tillsätts för att förebygga och minska våld och sexuella övergrepp mot funktionshindrade flickor och kvinnor. Utskottet har i det föregående nämnt att regeringen inrättade Nationellt råd för kvinnofrid, som avslutade sin verksamhet . Bland rådets särskilt prioriterade områden märktes våld mot kvinnor med funktionshinder och våld mot äldre kvinnor. I rapporten brottsoffer uppmärksammade rådet den utsatta situation som vissa missbrukande och psykiskt sjuka kvinnor befinner sig i när de blir utsatta för mäns våld. överlämnade rådet sin slutrapport, Råd för kvinnofrid, till regeringen. I rapporten gavs ett antal särskilda råd riktade till enskilda statsråd. Till socialministern gavs bl.a. råden att se över möjligheterna till skydd för misshandlade och hotade kvinnor med funktionshinder samt att utvidga anmälningsplikten inom vården vid misstanke om eller konstaterande av övergrepp som gäller barn till att även avse äldre. Beträffande funktionshindrade kvinnor som utsätts för våld anförde rådet i slutrapporten bl.a. följande. Kvinnor med funktionshinder löper en stor risk att bli utsatta för våld då de kan sägas var underordnade i samhället dels ur könsaspekten, dels som funktionshindrade. Samhället och handikapprörelsen har också bidragit till denna utveckling då den förda handikappolitiken generellt sett har brustit i köns- och jämställdhetsperspektiv. Förövaren av våld mot kvinnor med funktionshinder är ofta en nära anhörig, personlig assistent eller annan vård- och omsorgspersonal, som kvinnan befinner sig i ett starkt beroendeförhållande till. Det gör att kvinnor med funktionshinder sällan anmäler övergrepp och kan bli mycket ensamma med sina problem. Mörkertalen befaras vara mycket höga. Rådet gav ut skriften slår mot det som gör ont - Våld mot kvinnor med funktionshinder. Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden om äldre och funktionshindrade brottsoffer (bet. 2004/05:JuU18 s. 24 f.). Utskottet delade då motionärernas oro för äldre och funktionshindrade brottsoffer och anförde att mörkertalen i fråga om den brottslighet som dessa grupper utsätts för sannolikt är höga, vilket understryks i rapporter och undersökningar på området. Utskottet framhöll att kommunerna har i sammanhanget ett stort ansvar för att dessa utsatta gruppers situation uppmärksammas, bl.a. mot bakgrund av att kommunerna är huvudmän för den vård och omsorg som ges dessa grupper. Utskottet utgick från att den kunskap som de ovan redovisade rapporterna innehåller kommer till nytta. Utskottet är av samma uppfattning som tidigare och avstyrker motion Ju311. Utskottet vill i sammanhanget understryka vikten av att detta arbete inte begränsas till kvinnor och flickor utan också omfattar pojkar och män. I motion Ju381 (fp) begärs att en stödfunktion för unga brottsoffer inrättas i varje kommun. Enligt motion Ju391 (c) bör regionala barnrättscentrum inrättas över hela . I samma motion begärs att resurser tillskjuts för utvärdering av den beslutade försöksverksamheten med barnrättscentrum. Enligt 5 kap. 11 § socialtjänstlagen (2001:453) bör socialnämnden verka för att bl.a. den som utsatts för brott får stöd och hjälp. Av 2 kap. 2 § samma lag följer att det är i den kommun där brottsoffret vistas som har ansvaret för detta stöd. har i rapporten till unga brottsoffer delredovisat ett regeringsuppdrag om utvecklingsarbete till stöd för arbete med brottsofferfrågor. I rapporten beskrivs verksamhet med stödcentrum för unga brottsoffer i olika stadsdelsförvaltningar inom , bl.a. . Detta startade och är enligt rapporten den första stödverksamheten för unga brottsoffer som inrättades i landet. Verksamheten är permanent och är resultatet av ett samarbete mellan socialtjänstförvaltningen, sex stadsdelsförvaltningar och . Det övergripande syftet med verksamheten är att hjälpa och stödja brottsoffer bl.a. i rättprocessen samt att få gärningsmän att upphöra med sin kriminella verksamhet. I rapporten redogörs även för motsvarande stödverksamhet inom andra kommuner, bl.a. , och . Härtill kan fogas att regeringen gav , , och i uppdrag att medverka till etablering av flera försöksverksamheter med samverkan under gemensamt tak vid utredningar kring barn som misstänks vara utsatta för allvarliga brott, t.ex. sexuella övergrepp och misshandel, s.k. barnahus (dnr Ju2005/1181/). Försöksverksamheten skall pågå t.o.m. , och verksamheter finns i , , , , och . Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden om inrättande av stödcentrum för unga brottsoffer, bl.a. (bet. 2003/04:JuU17 s. 25 f.). Utskottet instämde i vad motionären anförde om behovet av stöd till unga brottsoffer. Utskottet såg också mycket positivt på den typ av verksamhet som bedrivs för unga brottsoffer i bl.a. . Det var enligt utskottet naturligtvis angeläget att det runt om i finns en genomtänkt form av stöd till brottsoffer, såväl unga som vuxna. Möjligheter finns att vid uppstartande av sådan verksamhet ansöka om visst statligt stöd, t.ex. från Brottsofferfonden och . Med detta sagt fann utskottet några vidare åtgärder av med anledning av motionen inte vara påkallade. Utskottet vill på nytt understryka sin positiva syn på den verksamhet som bedrivs för unga brottsoffer i flera kommuner. Utskottet har också med tillfredsställelse noterat det initiativ som har tagits för att bygga ut försöksverksamheten med s.k. barnahus. Det saknas anledning för att göra några uttalanden i dessa frågor. Utskottet avstyrker motionerna Ju381 och Ju391 i nu behandlade delar. I motion Ju379 (fp) understryks att samhällets stödåtgärder även måste omfatta den som i sitt arbete eller företag blivit brottsoffer. Förutom generella insatser på brottsofferområdet har det även tagits initiativ som är mer direkt inriktade på företagare som drabbas av brott. Bland annat har handeln, anställda och polisen gemensamt tagit fram åtgärdsprogrammet . Programmet innehåller 13 åtgärdspunkter som i första hand syftar till att begränsa pengars tillgänglighet för tillgrepp och förebygga att personal inom handeln kommer till skada i samband med rån. Programmet innehåller även åtgärder som syftar till att upprätthålla en beredskap för att ta hand om offer för rånbrott av innebörd att den berörda butiken skall ha en plan för omhändertagande av rånoffer. I programmet anges också att fortlöpande kontakt och samarbete med polisen är en betydelsefull del i det rånförebyggande arbetet. Samarbetet bör bl.a. bestå i att polisen medverkar när det gäller utbildning, rådgivning och information anordnad av handeln och dess anställda. Butiker som uppfyller de 13 punkterna har möjlighet att bli säkerhetscertifierade genom det lokala brottsförebyggande rådet eller motsvarande organ på orten och förses med dekalerna "Säkerhetsskyddad".