bet · GP01UU10 · 2006-01-01 00:00:00 — Utskottet vill betona att utvidgningen innebär unika möjligheter att stärka frihet och demokrati, fred och stabilitet, välfärd och sysselsättning på den europeiska kontinenten. Utvidgningen av EU har enligt utskottets uppfattning en mycket betydelsefull säkerhetspolitisk effekt då kraven på en institutionell stabilitet som garanterar demokrati, rättssäkerhet, mänskliga rättigheter och respekt för skydd av minoriteter har haft avsevärda positiva effekter. Detta har en stabiliserande effekt på dessa länders samhällsbyggen och en konfliktförebyggande verkan. Dessutom kommer dessa länder i och med ett EU-medlemskap att integreras i det system för krishantering som är under uppbyggnad inom ramen för EU, vilket även detta har en stabiliserande verkan. Särskilt viktigt att lyfta fram är, enligt utskottets mening, den säkerhetspolitiska betydelsen av samverkan och integration. Medvetenheten om integrationens betydelse för säkerheten utgör även grunden för utvidgningen av medlemskretsen liksom för att bredda och fördjupa det europeiska samarbetet. Utskottet vill betona att för att ett kandidatland skall kunna bli medlem i EU krävs att samtliga Köpenhamnskriterier är uppfyllda samt att är införlivat i den nationella lagstiftningen och att det även tillämpas. Beslutet vid i om att samtliga återstående kandidatländer skall få inleda medlemskapsförhandlingar var enligt utskottets mening av stor vikt. Det låg i linje med den uppfattning som hade drivit . Utskottet noterar att ingår i den gruppen men vill framhålla att innan EU inleder förhandlingar med landet måste EU avvakta att det uppfyller Köpenhamnskriterierna, särskilt när det gäller respekten för de demokratiska fri- och rättigheterna och de mänskliga rättigheterna. Utskottet kan konstatera att även den mycket viktiga principen om differentiering antogs i , dvs. att det är varje lands egna meriter som är avgörande för framsteg i förhandlingarna. Det skulle även enligt Helsingforsbeslutet finnas reella möjligheter för de mest avancerade länderna i den nytillkomna gruppen att komma ifatt länderna i den första gruppen av länder. Ytterligare ett viktigt steg i utvidgningsprocessen utgjorde varom nåddes en politisk överenskommelse . som resulterade i hade till syfte att nå fram till lösningar som banar vägen för en utvidgad medlemskrets samt att effektivisera och lägga en grund för EU-samarbetet . godkände genom att ställa sig bakom det sammansatta konstitutions- och utrikesutskottets betänkande 2001/02:KUU1. Det sammansatta konstitutions- och utrikesutskottet framhöll i betänkandet att de kvarvarande frågorna efter Amsterdamfördraget - främst frågor av institutionell karaktär - genom hade fått en lösning som möjliggör en utvidgning av unionens medlemskrets. Utskottet betonade att resultatet i regeringskonferensen låg väl i linje med de uttalanden tidigare hade gjort i de frågor som behandlas av konferensen, att framsteg hade skett på många av de områden där det finns svenska intressen och att förhandlingsresultatet i sin helhet måste betraktas som gott, som det innebär viktiga steg framåt för det europeiska samarbetet och för att lägga grunden för en utvidgning med nya medlemsländer. I sitt betänkande 1999/2000:UU10 behandlade utrikesutskottet bl.a. utvidgningen under det kommande svenska ordförandeskapet . Utskottet framhöll följande. När det gäller prioriteringarna inför det svenska ordförandeskapet konstaterar utskottet att regeringens förslag till program för ordförandeskap i EU innefattar målet att bidra till att utvidgningen framgångsrikt förverkligas samt att detta har högsta prioritet för det svensk ordförandeskapet. Regeringen har vidare i förslaget framhållit att utvidgningsförhandlingarna kommer att befinna sig i ett intensivt skede . Därvid har regeringen deklarerat att den eftersträvar ett politiskt genombrott i förhandlingarna med de länder som hunnit längst i processen. Utskottet ser med tillfredsställelse på dessa klara ställningstaganden från regeringens sida inför det svenska ordförandeskapet. Även utskottets uppfattning är att unionens utvidgning är en fråga som har högsta prioritet. Det är positivt att under ordförandeskapet eftersträvar att driva utvidgningsförhandlingarna framåt och bana väg för ett politiskt genombrott med de länder som hunnit längst i processen. Vad som är möjligt att uppnå under det svenska ordförandeskapet är emellertid beroende av i vilken grad kandidatländerna anstränger sig för att uppnå framsteg i förhandlingsprocessen och av i vilken takt man införlivar i den nationella lagstiftningen. I regeringens skrivelse 2001/02:105 om det svenska ordförandeskapet konstaterar regeringen att i (), i och med slutförandet av regeringskonferensen, fattade det beslut om de institutionella förändringar som är nödvändiga för att kunna välkomna nya medlemmar i unionen. Mot denna bakgrund formulerades den svenska målsättningen på utvidgningsområdet om "att söka bana väg för ett politiskt genombrott i förhandlingarna". Denna målsättning kunde omfatta flera olika komponenter anför regeringen i skrivelsen: - att så långt som möjligt öppna alla kvarvarande kapitel för de bäst förberedda av de länder som började förhandla , - att stänga så många kapitel som möjligt för samtliga länder, - att påbörja diskussioner om några av de svårare kapitlen, - att i enlighet med det uppdrag fått av i se till att riktlinjer fastställs för utvidgningsprocessens framgångsrika slutförande vid toppmötet i . Regeringen anför vidare i skrivelsen: Samtliga dessa delmål uppnåddes. När det gäller de viktigaste målen, provisorisk stängning av kapitel och riktlinjer för det vidare arbetet inklusive tidtabellen, överträffades de uppsatta målen. Under ordförandeskapet inleddes även en regelbunden ekonomisk-politisk dialog med kandidatländerna. Syftet med dialogen är dels att koncentrera sig på de ekonomisk-politiska åtgärder som kandidatländerna behöver genomföra för att bli medlemmar, dels att utveckla den analytiska och institutionella kapaciteten så att de kan integreras i EU:s ekonomisk-politiska samordning. Utskottet noterar att öppnades 64 kapitel för förhandlingar. Detta innebar särskilda framsteg för , och , vilka kunde öppna samtliga kapitel i enlighet med slutsatserna från Feira. Genom att de dessutom provisoriskt kunde stänga många kapitel kom de i kapp eller passerade länder som hade börjat förhandla . visades även att differentieringsprincipen gäller: att framsteg sker på egna meriter och att länder som är väl förberedda kan gå snabbare fram. Under det svenska ordförandeskapet stängdes vidare provisoriskt ett stort antal förhandlingskapitel. Utskottet kan konstatera att gemensamma EU-ståndpunkter fastställdes inom samtliga de nio kapitel som i färdplanen tilldelats det svenska ordförandeskapet. Samtliga dessa kapitel stängdes provisoriskt med fem länder. Vidare kan noteras att ett antal förhandlingsområden, som enligt färdplanen skulle behandlas under efterföljande ordförandeskap, också kunde stängas provisoriskt. Det gällde t.ex. kapitlen om energi, finansiell kontroll, beskattning och transport. Utskottet vill även framhålla att regeringen hade som mål att förbereda förhandlingar inom områden som skulle slutförhandlas först av senare ordförandeskap. Det gällde t.ex. kapitlen jordbruk, kärnsäkerhet (del av energikapitlet) och transport. Utskottet konstaterar att i kunde bekräfta att färdplanen förverkligats och i vissa fall överträffats under det svenska ordförandeskapet. Det bör vidare framhållas, menar utskottet, att stats- och regeringscheferna slog fast bl.a. att utvidgningsprocessen är oåterkallelig. Vidare betonade stats- och regeringscheferna att förutsatt att framstegen när det gäller att uppfylla kriterierna för anslutning skulle fortsätta i oförminskad takt, borde färdplanen göra det möjligt att slutföra förhandlingarna till slutet av 2002 för de kandidatländer som är redo. Målet är att de skall kunna delta i valen till 2004 som medlemmar. Därmed fastställdes en tidtabell och ett måldatum för utvidgningsförhandlingarna. Utskottet noterar med tillfredsställelse de framsteg som gjordes i utvidgningsprocessen under det svenska ordförandeskapet samt att de beslut om tidtabell och måldatum som fattades vid det Europeiska rådets möte i utgjorde ett betydande politiskt framsteg. Med vad som ovan anförts anser utskottet att motion 2001/02:U301 (fp) yrkande 18 kan besvaras. Kommissionen har lagt fram ett meddelande (SEC 2002 nr 102) om utvidgningens finansiella ram. Meddelandet skall ligga till grund för medlemsstaternas diskussioner om hur en möjlig lösning kan se ut avseende framför allt jordbruk och strukturpolitik. En faktapromemoria (2001/02:FPM 48) har tillställts , vilken remitterats till utrikesutskottet. Ramarna för utvidgningens finansiella del fastlades vid det Europeiska rådets möte i . I regeringens faktapromemoria konstateras att det nu av kommissionen framlagda förslaget inte överskrider de i överenskomna anslagsramarna för . För finansieringen av inre politik, strukturpolitik, direktstöd, marknadsordningar på jordbruksområdet, landsbygdsutveckling och administration föreslår kommissionen att de medel som avsattes i för nya medlemsländer (vilka byggde på ett anta gande om sex nya medlemsländer ) överflyttas till budgetåren 2004-2006. Dessutom räknas de totala medlen upp för de fyra kandidatländer som tillkommit i den första utvidgningsgruppen. Därmed bygger beräkningarna på ett antagande om tio nya medlemsländer . I stats- och regeringschefernas överenskommelse i ingick inget direktstöd till de nya medlemsländerna. Beslutet motiverades med att de nya medlemsländerna inte behöver kompenseras för den jordbruksreform unionen genomförde 1992. I sitt meddelande föreslår ändå kommissionen att direktstödet fasas in i de nya medlemsländerna, eftersom det utgör en del av gemenskapens regelverk. En gradvis infasning motiveras med att ett fullt införande av direktstöd i de nya medlemsstaterna skulle kunna skapa negativa konsekvenser som bl.a. hämmar en nödvändig strukturomvandling av jordbrukssektorn i de berörda länderna. Kommissionens förslag innebär en övergångsordning för direktstöd som skall sträcka sig med möjlighet för nya medlemsländer att tillämpa en förenklad form, arealbaserat stöd. Infasningen 2004, 2005, 2006 skulle vara , och av den nivån som gäller för de nuvarande medlemsstaterna. Därefter skulle en procentuell årlig ökning ske över perioden då de nya medlemsländernas andel av direktstödet förväntas uppgå till . antas direktstödets nivå inom EU ha minskat betydligt i jämförelse med dagens. För att underlätta strukturomvandlingen inom jordbrukssektorn beslutade i att de nya medlemsländerna skulle få en större andel landsbygdsutvecklingsstöd än vad som gäller för nuvarande medlemsländer. I sitt meddelande föreslår kommissionen en ytterligare höjning av stödet till landsbygdsutveckling i kandidatländerna. Därutöver föreslår kommissionen en särskild stödform för självhushållningsjordbruk och en förlängning av förmedlemskapsprogrammet Sapard i syfte att förbättra hanteringen av stöd för landsbygdsutveckling. Det i överenskomna taket för strukturfondsstöd, vilket innebär att medlemslandet inte kan erhålla mer stöd än av BNP, respekteras. Utskottet konstaterar att kommissionens förslag ligger inom det finansiella perspektivets ram för utvidgningen som beslutade i och välkomnar liksom regeringen att kommissionen lagt fram underlag om utvidgningens finansiella ram för diskussion inför de förslag till gemensamma EU-ståndpunkter omfattande de tre förhandlingskapitlen jordbruk, strukturpolitik och budget som kommissionen avser presentera . tar i sitt yttrande 2001/02:EUN2y upp vissa frågor med avseende på utvidgningen av EU. Ett särskilt avsnitt i skrivelsen ägnas åt EU:s pågående utvidgningsförhandlingar, som också hade högsta prioritet under det svenska ordförandeskapet. Frågan har ägnats stor uppmärksamhet även av , som dels fått fortlöpande information via den informella beredningsgruppen, dels samrått med regeringen inför i första hand allmänna rådets be handling av utvidgningsfrågorna. Under ordförandeskapet, men också under det följande halvåret, hade vidare ett omfattande besöksutbyte på parlamentarisk nivå med inte minst kandidatländerna, där utvidgningsförhandlingarna givetvis stod i centrum för diskussionerna. Som regeringen redovisar gick förhandlingarna framåt i snabb takt . De mål som uppställts för det svenska ordförandeskapet uppnåddes med god marginal. i kunde slå fast att utvidgningsprocessen är oåterkallelig, att färdplanen bör göra det möjligt att till slutet av slutföra förhandlingarna med de kandidatländer som är redo samt att målet är att dessa länder skall kunna delta som medlemmar i valen till . Därmed lades en tidtabell för förhandlingarna och ett måldatum för utvidgningen fast. Även under det följande, belgiska, ordförandeskapet kunde förhandlingarna föras framåt i god takt, dvs. i stort enligt tidtabellen. kunde därför, vid sitt möte i Laeken , bekräfta slutsatserna från . Vidare ställde man sig bakom kommissionens bedömning att tio av de tolv förhandlande kandidatländerna skulle kunna vara redo 2004 om den nuvarande takten i förhandlingarna och reformerna upprätthålls. har i många sammanhang vid kontakter med utländska kollegor hört uppskattande kommentarer om insatser för att föra utvidgningsförhandlingarna framåt. Även vill uttrycka sin uppskattning över detta, och konstaterar med tillfredsställelse att utvidgningsprocessen tagit avgörande steg framåt . Även utrikesutskottet kan konstatera att de mål som uppställdes av det svenska ordförandeskapet med avseende på utvidgningen uppnåddes med god marginal. I motion 2001/02:U303 (m) yrkande 1 anför motionärerna att inom EU skall verka pådrivande för att unionen och dess medlemsländer följer den överenskomna tidtabellen och för att beredskap skall finns för att ta emot nya medlemmar . Ett likartat yrkande framförs i motion 2000/01:U513 (m) yrkande 2. I motion 2001/02:U301 (fp) yrkande 19 anförs att det är av vikt att en differentieringsprincip tillämpas avseende östutvidgningen. Motionärerna anför i yrkande 20 att alla medborgare i ett enat skall kunna resa, arbeta och leva på samma villkor, och i yrkande 21 menar dessa att med kraft skall verka för att nya medlemmar i inte skall behandlas som ett B-lag. Som utrikesutskottet ovan har konstaterat slog vid sitt möte i fast att utvidgningsprocessen var oåterkallelig och att målsättningen var att slutföra förhandlingarna före utgången av 2002 för de kandidatländer som är redo, så att dessa länder kan delta i valet till 2004 som medlemmar. Förhandlingarna skall vägledas av differentieringsprincipen, dvs. att varje kandidatland bedöms individuellt och efter egen förmåga att anta och tillämpa regelverket. Slutsatserna från bekräftades i Laeken. I Laeken godkände även en rapport, i vilken kommissionen ansåg att med nuvarande takt i framstegen i förhandlingarna och kandidatländernas reformsträvanden skulle tio länder (, , , , , , , , och ) kunna vara redo för medlemskap. I förhandlingarna med kandidatländerna har dessa begärt övergångsperioder för olika kapitel för att de inte anser sig kunna uppfylla EU-reglerna vid anslutningsdagen. Detta har gällt ett flertal olika kapitel, och tidsperioderna har också varierat. Unionen har i flera fall beviljat kandidatländerna sådana övergångsperioder. Även medlemsstaterna har i vissa fall ansett sig vara tvungna att begära övergångsperioder gentemot kandidatländerna. Ett sådant fall är exempelvis arbetskraftens fria rörlighet. I detta fall har regeringen från svensk sida deklarerat att avsikten är att liberalisera vår nationella regim. Utskottet välkomnar detta ställningstagande från regeringen sida. Att övergångsperioder beviljats betyder inte att någon betraktas som A- eller B-medlem. Utskottet anser att med vad som ovan anförts kan motionerna 2001/02:U303 (m) yrkande 1, 2000/01:U513 (m) yrkande 2, 2001/02:U301 (fp) yrkandena 19, 20 och 21 besvaras. Motionärerna bakom motion 2000/01:U510 (c) yrkande 14 anför vad gäller utvidgningen av EU att målet skall vara att alla länder i unionens närområde som uppfyller de s.k. Köpenhamnskriterierna skall ges möjlighet att bli medlemmar i unionen. I motion 2001/02:K426 (kd) yrkande 21 anförs att arbetet för de mänskliga rättigheterna skall stärkas i kandidatländerna. Utskottet noterar att vid sitt möte i fastställde vissa kriterier för bedömningen av länder som önskar bli medlemmar i . Dessa innebär bl.a. att tillträdande stater skall ha rättsstatens karakteristiska kännetecken, dvs. demokrati, respekt för lagar och de mänskliga rättigheterna samt skydd och respekt för minoriteters rättigheter, fungerande marknadsekonomier och förmåga att hantera konkurrensen och marknadskrafterna inom unionen. Medlemskap förutsätter att kandidatlandet har möjlighet att uppfylla medlemskapets förpliktelser och ansluta sig till målen om en politisk, ekonomisk och monetär union. Omvänt gäller även att stater i som önskar medlemskap och som uppfyller Köpenhamnskriterierna har möjlighet att inleda medlemskapsförhandlingar för att bli medlemmar i unionen. På grundval av beslut som fattades av i inleddes en anslutningsprocess som omfattade tio kandidatländer från samt . öppnades bilaterala regeringskonferenser för inledande av medlemskapsförhandlingar med , , , , och . beslöt vid sitt möte i att inleda medlemskapsförhandlingar också med , , , , och . erhöll status som kandidatland. Utskottet ställde sig i sitt betänkande 1999/2000:UU10 (skr. 1999/2000:60, rskr. 1999/2000:232) bakom beslutet vid i om att samtliga återstående kandidatländer skall få inleda medlemskapsförhandlingar. Utskottet fann att beslutet låg i linje med den uppfattning som hade drivit . staterade att ingår i den gruppen men utskottet menade att innan förhandlingar med landet kan inledas måste det avvaktas att landet uppfyller Köpenhamnskriterierna, särskilt när det gäller respekten för de demokratiska fri- och rättigheterna och de mänskliga rättigheterna. Utskottet vill framhålla att i arbetet att anpassa sig till unionens regelverk - och till regelverket i andra mellanstatliga organisationer som - främjas respekten för de mänskliga rättigheterna, de demokratiska fri- och rättigheterna samt minoriteters rättigheter i dessa stater. Utskottet vill även betona att unionen i sina program för att underlätta dessa staters medlemskapssträvanden ger omfattande förvaltningsstöd, bl.a. för att tillförsäkra att principerna om rättsstaten även tillämpas. Med vad som ovan anförts anser utskottet att motionerna 2000/01:U510 (c) yrkande 14 och 2001/02:K426 (kd) yrkande 21 kan besvaras. Motionärerna bakom motion 2000/01:U511 (mp) yrkande 19 anför att det skall vara en prioriterad fråga för att säkerställa att det är människorna i kandidatländerna som i en väl förankrad demokratisk process fäller avgörandet om ett eventuellt medlemskap i . Utskottet kan i denna del konstatera att målet för kandidatländerna att bli medlemmar i är en stark drivkraft för fortsatt reformarbete, säkrad demokrati och respekt för de mänskliga rättigheterna i kandidatländerna. Bland de krav som kandidatländerna måste uppfylla som medlemmar är att upprätta institutioner som garanterar demokrati, rättssäkerhet, mänskliga rättigheter och skydd av minoriteter. De skall även vara accepterade medlemmar av , vilket innebär att även krav på rättssamhälle och demokratisk ordning med flerpartisystem skall vara uppfyllda. Dessa förutsättningar medför att vilken väg kandidatländerna än väljer i sitt förhållande till EU kommer beslutet att vara fattat i god demokratisk ordning. Vad avser ansvaret för att den politiska processen genomförs på ett adekvat sätt är en fråga för regering och parlament i respektive land. Det ankommer inte på att utställa rekommendationer i denna fråga. Med vad som ovan anförts anser utskottet att motion 2000/01:U511 (mp) yrkande 19 är besvarad. I motion 2001/02:K428 (mp) yrkande 9 betonas att det är av vikt att unionens utvidgning präglas av solidaritet med kandidatländerna. I motion 2000/01:U511 (mp) yrkande 20, anförs att en annan prioritering för skall vara att s.k. pre-accession aid främst skall stödja lokala och småskaliga projekt. Utskottet konstaterar att kandidatländerna erhåller s.k. förmedlemskaps- Genom detta finansiella stöd får de hjälp i sina ansträngningar att möta de krav som medlemskapet kommer att ställa. höjs standarden inom en mängd områden till gagn för det egna landets medborgare. Genom programmen Phare, Sapard och Ispa erhålls omfattande finansiell hjälp som inriktar sig på institutionsuppbyggnad, jordbruket och landsbygden samt stöd på miljö- och transportområdena. Utskottet menar att de biståndsprogram som unionen riktar till kandidatländerna, liksom det bilaterala biståndet till dessa länder, visar att unionens relationer med kandidatländerna präglas av ett stort mått av solidaritet med dessa länders utvecklingssträvanden. När det gäller urvalet av projekt inom förmedlemskapsstödet och skalan på dessa är det en fråga som vad avser gemenskapens stöd förhandlas mellan kandidatländerna och kommissionen. Utskottet anser att det är dessa parter som har att avgöra frågan om var projekt skall lokaliseras och vilken omfattning de skall ha. Det är inte uppgift att i dessa frågor utställa rekommendationer. Med vad som ovan anförts anser utskottet att motion 2001/02:K428 (mp) yrkande 9 kan besvaras. Motion 2000/01:U511 (mp) yrkande 20 avstyrks. I motion 2000/01:U506 (s) anförs att det är av vikt att de svenska regionernas kunnande och erfarenheter tas till vara vid utvidgningen av EU. Motionären bakom motion 2001/02:U207 (kd) menar att bör verka för en ökad mänsklig och kulturell förståelse inom EU och i relation till kandidatländerna. Inledningsvis vill utskottet i denna del framhålla att fram och de genomgripande politiska förändringarna i förhindrades de vardagliga kontakterna mellan människor i dessa länder och i av de kommunistiska regimerna, och det kulturella utbytet var outvecklat. Kontakter mellan dessa länder och var koncentrerat kring officiella och näringslivsbaserade kontakter. Det allmänna utbytet mellan olika sektorer i det svenska samhället och det civila samhället i länder i har därefter intensifierats starkt. Utskottet menar att en bidragande orsak till den kraftiga utvecklingen av kontakterna mellan och främst , , , och har varit de särskilda resurser som satsat på att utveckla kontakterna på kultur- och utbildningsområdena, stöd till direkta kontakter mellan regionala och lokala företrädare och deras motsvarigheter i dessa länder samt möjligheten för svenska enskilda organisationer att ha direktkontakt med sina motsvarigheter i dessa länder. Utskottet kan när det gäller kulturutbyte konstatera att det finns ett etablerat kontaktnät mellan svenska kulturinstitutioner och deras motsvarigheter i . Omfattningen av kontakterna varierar, med som klart ledande kontaktland. Utskottet kan vidare konstatera att , , hanterar merparten av projekten och programmen inom kultur- och utbildningsområdena. Inom Svenska institutets ram bedrivs exempelvis projektet för Kultur, i samarbete mellan och . Projektet syftar till att bereda väg för dialog och erfarenhetsutbyte om kulturen och kulturpolitikens möjlighet att främja yttrandefrihet och mångfald, demokrati och gemensam säkerhet. Tanken bakom projektet, som inleddes , var ambitionen att bl.a. skapa en mötesplats för främst unga kulturutövare och intellektuella från länderna kring samt och . Utskottet menar även att vänortssamarbetet förtjänar att uppmärksammas i detta sammanhang. Det kännetecknas av enskilda initiativ och är en del av det civila samhället på båda sidor av . Inom vänortssamarbetet diskuteras bl.a. på vilket sätt man kan underlätta turismen mellan invånare i vänorter/vänregioner. Stora regionala organisationer som Sydsam, Östsam (med ) och engagerar sig i östsamarbetet och deltar i kontaktutbytet.