bet · GT01AU3 · 2006-02-16 00:00:00 — Företag från andra länder som utför tjänster och entreprenader i ska göra det på samma villkor som svenska företag så att konkurrensen blir likvärdig. Alla som arbetar i ska ha rätt till lika villkor för lika arbete oavsett om den anställde arbetar här permanent eller tillfälligt. EU:s nya upphandlingsdirektiv ger enligt motionärerna möjlighet att ställa krav på kollektivavtal vid offentlig upphandling. Denna möjlighet bör utnyttjas för att i högre grad styra utvecklingen. och () anför i motion A323 att statliga företag inom skogssektorn bör arbeta för att ändra avtal som diskriminerar lokala företagare. Skogs- och träfacket anser att gällande kollektivavtal förhindrar arbetsgivarna att anlita en entreprenör med enskild firma och F-skattsedel. Det innebär i praktiken ett yrkesförbud för enskilda firmor att arbeta i skogsbruken åt arbetsgivare med kollektivavtal. Skogsägaren måste därför ersätta lokala företagare med entreprenörer som driver verksamheten i aktiebolagsform. Miljöcertifieringsstandarden innebär att en skogsägare som säljer sin skog till FSC-certifierade bolag också måste tillämpa gällande kollektivavtal för sina entreprenörer som avverkar och röjer i skogen. () anför i motion A367 yrkande 1 att makten över kapitalet minskat i takt med att företagen blivit alltmer multinationella. Gemensamma fackliga rättigheter bör komma till stånd inom EU. Det första steget är att skapa en miniminivå för arbetstagares rättigheter i olika länder. Andra steget är att tillåta koncernfackligt samarbete över gränserna, innefattande konfliktåtgärder som t.ex. strejkrätt. De företag som vill sälja produkter i EU-området bör kunna garantera att varorna tagits fram med hänsyn till människor, djur och miljö. Särskilt viktigt är det att arbetarna har en miniminivå av rättigheter i form av lön och arbetarskydd. Ett kollektivavtal är ett avtal mellan en arbetsgivarorganisation eller en enskild arbetsgivare och en arbetstagarorganisation som reglerar förhållandet mellan parterna inom en bransch eller något annat område av arbetsmarknaden eller förhållandena på de enskilda arbetsplatserna. Den svenska modellen innebär bl.a. att staten i stor utsträckning har valt att ge arbetsmarknadens parter ansvaret för att genom kollektivavtal reglera frågor om arbets- och anställningsvillkor. Kollektivavtal är också det dominerande instrumentet för att tillförsäkra de enskilda arbetstagarna det skydd som de i andra länder har genom lagstiftning. Systemet förutsätter starka jämbördiga parter vilket finns på den svenska arbetsmarknaden. Utskottet har tidigare uttalat, och står fast vid, att fundamentet i den svenska arbetsrätten är starka organisationer på båda sidor och en stark ställning för kollektivavtalet som det främsta instrumentet att reglera anställningsvillkoren i stället för genom lagstiftning. Utskottet ser en stor fördel med modellen att nästan uteslutande reglera lönevillkor och andra anställningsvillkor genom kollektivavtal. Avtalen har arbetats fram av parterna själva, och de fackliga organisationerna har medlemmar och förtroendevalda ute på arbetsplatserna som vidtar åtgärder om inte reglerna följs. De avtalsslutande parterna har också ett ansvar att se till att medlemmarna respekterar och följer de avtal som man kommit överens om. Utskottet kan i sammanhanget hänvisa till vad som redan sagts om att de centrala parterna kommit överens om en rekommendation till medlemsförbunden som gäller regler för utländska företag som verkar i . Någon åtgärd kan inte anses påkallad med anledning av motionerna A284 (s), A362 i denna del (s) och A402 (s) som därför avstyrks. Motion A323 (c) avser ett av parterna träffat kollektivavtal. Det ankommer inte på utskottet att uttala sig om det materiella innehållet i ett enskilt kollektivavtal. Utskottet ställer sig därför inte bakom motion A323 (c) som alltså avstyrks. I en av de motioner som tar upp frågan om krav på kollektivavtal vid offentlig upphandling hänvisas till en som antogs av den internationella arbetskonferensen . Konventionen, nr 94, om arbetsklausuler i kontrakt där en offentlig myndighet är part innebär i korthet att samhället ska ställa sociala krav på sina leverantörer av varor och tjänster. Konventionen har ratificerats av 60 länder, dock inte av . Frågan om svensk anslutning aktualiserades däremot på nytt . uppdrog åt en särskild utredare att se över frågan mot bakgrund av gällande EG-rättslig lagstiftning om offentlig handling. Uppdraget redovisades med hänvisning till pågående diskussioner inom EU. Något förslag lämnades dock aldrig. Med anledning av två EG-direktiv om offentlig upphandling vid byggentreprenader m.m. respektive upphandling avseende vatten, energi, transporter och posttjänster fick (Fi 2004:04) i tilläggsdirektiv att pröva om nr 94 är förenlig med de två EG-direktiven. Utredningen beräknar enligt uppgift att lämna sitt slutbetänkande . I motion A362 (s) anförs i denna del att sociala krav bör ställas vid offentlig upphandling med motiveringen att pengar inte får vara den enda grunden för beslut om offentliga inköp. Motionärerna anser också att ILO- konventionen bör ratificeras. Utskottet vill för sin del betona vikten av att nr 94 kan ratificeras. Av artikel 3 i konventionen framgår att lämpliga åtgärder ska vidtas för att tillförsäkra arbetstagarna rimliga och rättvisa skydds- och välfärdsförhållanden i sådana fall där föreskrifter om arbetarskydd och välfärdsåtgärder inte redan följer av lag, kollektivavtal eller skiljedom. Konventionen ger också möjlighet att ställa kontraktsvillkor som går ut på att gängse lönenivå enligt kollektivavtalet ska tillämpas. Utskottet ser detta som en mycket angelägen fråga. Vad som har anförts med anledning av motion A362 (s) i denna del bör ges regeringen till känna. När det gäller frågan om gränsöverskridande fackliga rättigheter som behandlas i motion A367 yrkande 1 (s) vill utskottet peka på det fackliga samarbete i som bedrivs i EFS (Europeiska Fackliga ). EFS består av 76 medlemsorganisationer från 35 länder och representerar totalt ca 60 miljoner löntagare i hela . EFS söker bl.a. påverka europeisk politik och lagstiftning inom politikområdena sysselsättning och sociala frågor. Någon åtgärd kan inte anses påkallad med anledning av motion A367 yrkande 1 (s) som därför avstyrks. Utskottets förslag i korthet Utskottet behandlar i detta avsnitt några motioner om företagens ansvar och anställdas rättigheter i samband med företagsnedläggning. Utskottet förutsätter liksom tidigare att regeringen följer frågorna och avstyrker därför samtliga yrkanden. Jämför reservationerna 14 (v) och 15 (mp). I några motioner behandlas frågor om ett ökat företagsansvar vid företagsnedläggning. anför i motion A245 yrkandena att lönsamma storföretag bör ta ett ökat socialt och finansiellt ansvar för omställningskostnaderna i arbetslivet. Ett förebyggande arbete bör inledas för att bredda näringslivet på orter och i regioner med ett ensidigt näringsliv. Långsiktiga riskbedömningar av orter och regioner som kan drabbas hårt av nedläggningar och företagsflytt behövs. En utvecklingsfond kan finansiera satsningen, och lönsamma storföretag bör betala en omställningsavgift till denna fond. Löntagarna bör ges ökad möjlighet att ta över hotad produktion. En offentlig infrastruktur med investeringskapital bör byggas upp för att stimulera löntagarägande med start . På lika sätt bör löntagarägande stöttas i olika skeenden i övertagande och drift av verksamhet. Internationella erfarenheter bör tas till vara, t.ex. från . Den varselavgift som enligt 17 § främjandelagen ska tas ut om varsel försummas bör höjas. och () är i motion A263 av uppfattningen att det inte bör vara billigare eller enklare att lägga ned företag här i än i våra europeiska grannländer. tillhör det fåtal länder som straffar arbetstagare som drabbas av ofrivilliga uppsägningar. Som motionärerna beskriver det får arbetstagarna karensdagar i stället för avgångsvederlag. Gällande regler bör ses över och anpassas efter internationella förutsättningar. och () framhåller i motion A351 att det finns många exempel på situationer där företagens beslut om att lägga ned och flytta verksamhet påverkar förutsättningarna för den ort där verksamheten finns. Staten har visserligen det huvudsakliga ansvaret för den sociala tryggheten, men alla aktörer i ett samhälle som är med och påverkar utvecklingen måste ta ett ansvar och samverka med myndigheter och fackliga organisationer. En arbetsgivare bör därför vara skyldig att ingå i en social dialog med det omgivande samhället i samband med större varsel så att strukturomvandlingen sker under socialt acceptabla former. m.fl. (s) anser i motion A353 att en gränslös handel och produktion riskerar löntagarnas villkor, trygghet och löner. Den fråga som måste ställas är om det är för enkelt att lägga ned verksamhet i och flytta till ett annat land. Så är det utan tvivel om man jämför med t.ex. och . Regeringen bör därför analysera företagens ansvar vid företagsnedläggning och villkoren i olika länder, inte minst inom EU. och () uppmärksammar i motion N431 att man har tvingats se hur små orter stått i turbokapitalismens farstu när storföretagen valt att lägga ned enheter eller fabriker. Ett exempel är när däcktillverkningen i lades ned. En lagreglerad skyldighet bör införas att bjuda ut nedläggningshotade enheter till försäljning till i tur och ordning enhetens arbetare, ortens befolkning och den allmänna marknaden. Försäljningssumman ska vara skälig och ingen utrustning som krävs för att driva enheten vidare ska kunna undantas från försäljning till enhetens nya ägare. Motionärerna hänvisar till flera riksdagsuttalanden , senast i betänkande 2002/03:NU7, om att man bör göra det enklare för arbetare på ett företag att överta företaget i synnerhet vid en nedläggning. har företagsnedläggningarna fortsatt, och har haft en av de lamaste lagregleringarna i hela EU. bör nu säga ifrån genom ett tillkännagivande. m.fl. (mp) föreslår i motion A216 att storföretagen tvingas ta ett större ansvar vid företagsnedläggningar. Exempelvis skulle man kunna kräva att ett företag inför någon ansvarig myndighet, ett fackförbund och den ort som drabbas måste motivera varför företaget tänker lägga ned verksamheten. Dålig lönsamhet är enligt motionen ett dåligt argument för att göra människor arbetslösa. Vid en internationell jämförelse tycks det vara relativt enkelt att lägga ned företag i . () kräver i motion A308 yrkandena 14 att maktrelationerna mellan arbete och kapital förändras så att de som genom sitt arbete skapar ett värde också ges ökade förutsättningar till större makt och inflytande över sitt arbete, sin arbetsplats och sitt företag. Företagen måste ta sitt sociala och ekonomiska ansvar och stå för de kostnader som följer av nedläggning och flytt av produktionen. De anställdas rättigheter måste stärkas, och företagens skyldigheter vid nedläggning eller flyttning av produktionen bör skärpas genom lagstiftning. De anställda bör få ökade möjligheter att förvärva ett företag eller en företagsenhet och driva verksamheten vidare genom löntagarägande. Staten bör i ett övergångsskede stödja sådana lösningar genom lånegarantier och andra åtgärder. Det är även i övrigt önskvärt med åtgärder som möjliggör och stimulerar ett ökat löntagarägande i företag och löntagarägda företag. Utskottet har behandlat frågor om ökat ansvar vid företagsnedläggning tidigare, senast i betänkande 2004/05:AU8. Utskottet framhöll då att en allt öppnare ekonomi med ökad internationell konkurrens, starkt beroende av omvärlden och krav på en effektiv produktion har medfört och kommer att medföra stora förändringar. Frågor om anställningsskydd och inflytande vid strukturförändringar är av största vikt. Utskottet har hänvisat till omställningsavtalen som är ett sätt för företagen och parterna att ta ansvar för de arbetstagare som drabbas av uppsägning. Avtalen kan ses som ett komplement till den offentliga arbetsmarknadspolitiken. Avtalen är tecknade mellan arbetsmarknadens parter och administreras av sju kollektivavtalsstiftelser. Tanken med omställningsstödet är att de arbetssökande ska hitta ett nytt arbete, starta ett eget företag eller eventuellt börja en längre utbildning. Omställningsstödet är frivilligt för den uppsagde. Avtalen har kartlagts och belysts av Utredningen om omställningsavtal i slutbetänkandet Omställningsavtal Ett aktivare stöd till uppsagda (SOU 2002:59) och i en rapport av Statskontoret. Enligt utredningen har omställningsavtalen en positiv effekt också för företagen och då särskilt små och medelstora företag eftersom avtalen ger tillgång till resurser och kompetens som inte finns i det enskilda företaget. Rapporten från Statskontoret visar att omställningsavtalen har positiva samhällsekonomiska effekter, framför allt genom att de bidrar till ett ökat omvandlingstryck på arbetsmarknaden. I en rapport av (), Omställningsavtalen: mellan vilka, för vilka och på vilket sätt? (2005:15), redogörs för de omställningsavtal som finns på den svenska arbetsmarknaden och deras funktion. I några av de nu behandlade motionerna jämförs regelverk med det som gäller i i övrigt. Utskottet vill med anledning av det liksom tidigare hänvisa till en rapport från () 2002 med en kartläggning av det europeiska rättsläget vad gäller arbetsgivarens ansvar vid företagsnedläggningar. Medlemsstaternas regelsystem har vissa gemensamma drag som kan hänföras till att staternas reglering utgår från samma minimikrav i ILO-instrument och EG-direktiv. Sambanden med bl.a. skatte- och socialförsäkringssystemen är så komplicerade att det enligt rapporten inte går att göra några enkla jämförelser av kostnader vid företagsnedläggningar i de olika medlemsstaterna. Utskottet förutsätter att regeringen bevakar dessa frågor. Anställningsskyddet och inflytandet vid strukturförändring är av stor vikt. Frågorna har betydande komplexitet och är svårgenomträngliga, i synnerhet gäller det Europaperspektivet. kommer enligt uppgift ett kunskapsseminarium som ska belysa frågor om omställning och omställningsavtal att genomföras . Utskottet avvaktar regeringens vidare åtgärder på området. Utskottet kan slutligen med anledning av förslag om höjda varselavgifter konstatera att antalet mål som väcks i domstol är mycket begränsat, enligt uppgift från AMS mindre än fem . Utskottet kan också hänvisa till den bedömning som redovisades i betänkande 2003/04:AU4 efter underhandskontakter med AMS och ett antal länsarbetsnämnder. Efterlevnaden av varselreglerna verkade i stort sett vara god. I det betänkandet fanns också en beskrivning av främjandelagens varselregler. Utskottet är inte heller nu berett att ställa sig bakom förslaget om en höjning av varselavgifterna. Med hänvisning till vad som har anförts ovan avstyrker utskottet motionerna N431 (mp), A216 (mp), A245 yrkandena (v), A263 (s), A308 yrkandena 14 (v), A351 (s) och A353 (s). Arbetstidens omfattning och förläggning m.m. Utskottets förslag i korthet I detta avsnitt behandlas motionsyrkanden om ett ökat arbetstagarinflytande över arbetstiden, arbetstidsförkortning, mertid, övertid, nattarbetsförbud, dygnsvila och övertid m.m. Utskottet avstyrker samtliga motionsyrkanden. Jämför reservationerna 16 (fp), 17 (kd), 18 (v), 19 (mp), 20 (v), 21 (mp) och 22 (v). Arbetstidslagen innehåller bl.a. bestämmelser om arbetstidens omfattning och förläggning. Lagen är kollektivavtalsdispositiv, och avvikelser kan därför göras från lagens bestämmelser i kollektivavtal. Arbetstidslagen har förtydligats i vissa avseenden (prop. 2003/04:180, bet. 2004/05:AU3). Arbetstiden kan tillsammans med lönen sägas vara de mest centrala villkoren i ett anställningsavtal. Frågan om arbetstidens omfattning och förläggning är komplex och har tilldragit sig ett ökat intresse. Ett ökat arbetstagarinflytande m.m. anför i motionerna Sf385 yrkande 5, A259 yrkande 1 och A369 yrkande 8 att stress i första hand uppstår på grund av att människor saknar makt över sin vardag. Flexiblare arbetstid och mer makt över det egna arbetet skulle betyda mindre stress och ett mer jämställt arbetsliv. En ny arbetstidslag bör införas som uppmuntrar arbetstidsflexibilitet och ger fler människor möjlighet att arbeta på sina egna villkor. Den femte semesterveckan, inarbetad semester och eventuellt ytterligare lediga dagar ska kunna läggas i en timbank. Den som vill kan sedan använda timbanken till att korta sin arbetstid eller välja att ta ut den inarbetade ledigheten i pengar. Den småbarnsförälder som vill minska sin arbetstid skulle få den möjligheten. Timbanken kommer att vara särskilt värdefull för de arbetstagare som saknar avtal om flexibel arbetstid. Arbetsgivaren ska ha starka skäl för att neka en anställd förändrad arbetstid. En timbank skulle också minska den ekonomiska stressen för den som har små marginaler. menar i motionerna A370 yrkande 16, A418 yrkande 1 och A420 yrkande 25 att arbetstiden bör betraktas ur ett livscykelperspektiv. Arbetslivet måste vara förenligt med att vara förälder, att odla ett intresse m.m. Ett gott arbetsklimat kännetecknas av ett stort medinflytande för personalen och att den enskilde kan påverka arbetstidens omfattning och förläggning. Arbetstidslagstiftningen måste därför utformas så att arbetsgivare och arbetstagare i ökad utsträckning lokalt kan fastställa arbetstiden efter sina behov och önskemål. Ett ökat utrymme för självvalda arbetstider ger en positiv inverkan på arbetsklimatet och minskar stressfaktorn. För att öka den enskildes frihet ytterligare bör ett tillägg till 10§ andra stycket semesterlagen göras så att betald semester utöver ska kunna tas ut som arbetstidsförkortning. Rätt till tjänstledighet för vård av egna barn bör förlängas till dess att barnet är . menar att arbetstidsfrågan bäst löses när arbetsmarknadens parter själva tar ansvar för avvägningen mellan arbetsgivarens och arbetstagarens intressen. Det kan ske i form av kollektivavtal eller lokala avtal. Distansarbete bör uppmuntras. Partiet ser också positivt på s.k. job-sharing, där två personer med likartad kompetens delar på ett jobb för att klara t.ex. barnomsorgen på ett familjenära sätt. anser i motion So554 yrkande 5 att det är mycket oroande med den ökande negativa stressen som har sin grund i känslor av maktlöshet och uppgivenhet. Stressrelaterad ohälsa kan ha sin grund både i arbetssituationen och i samhällslivet i stort. Arbetstidens längd och förläggning har också betydelse för hälsan och kan utgöra en ökad stressfaktor. En särskild utredning bör därför tillsättas för att se över vilka konsekvenser arbetstidens längd och förläggning får på folkhälsan. Vidare pekar partiet i motion A307 yrkande 6 på behovet av nya inflytanderegler och hänvisar till som föreslog en ny ledighetslag med fem ytterligare lediga dagar och ett ökat arbetstagarinflytande över ledighetens förläggning. Sammantaget skulle arbetstagaren förfoga över minst 80 timmars ledighet att förlägga enligt önskemål också om önskemålet är att korta den dagliga arbetstiden eller veckoarbetstiden. Förslaget är ett steg i rätt riktning och bör genomföras. Också i den enskilda motionen A395 av () framhålls att Knas förslag till en ny ledighetslagstiftning bör genomföras. Ett ökat arbetstagarinflytande över arbetstiden är en förutsättning både för ett mänskligare arbetsliv och ett samhälle med minskad ohälsa och ökad jämställdhet mellan kvinnor och män. och () hänvisar i motion A379 till forskning som visar att en persons möjlighet att påverka förläggningen av sin arbetstid ökar hennes välbefinnande och ger i vissa fall också positiva hälsoeffekter. Möjligheterna att själv planera och påverka arbetstidens förläggning till viss del måste därför bli bättre. och () hemställer i motion A331 att den tid inom vilken arbetsgivaren enligt 12 § arbetstidslagen måste ge arbetstagarna besked om ändringar i fråga om den ordinarie arbetstidens och jourtidens förläggning förlängs . Frågor om ett ökat arbetstagarinflytande över arbetstiden behandlas i ett antal motioner. Som motionärerna anför har frågorna bl.a. betydelse för kvinnors och mäns möjlighet att planera sin tid och för möjligheten att kombinera arbetslivet och livet i övrigt. En rapport visar att den största enskilda faktorn bakom en positiv inställning till arbetstiden är graden av upplevt inflytande. På de arbetsplatser där personalens kunskaper och erfarenheter utnyttjas och erkänns som viktiga tillgångar ökar både effektiviteten och människors trivsel. Det finns stora skillnader mellan olika grupper på arbetsmarknaden när det gäller möjligheten för den enskilde arbetstagaren till inflytande över arbetstiden. Som utskottet har uttalat i olika sammanhang är det viktigt att sträva efter ökad jämlikhet i detta hänseende. Arbetstidsförkortning och inflytande över arbetstiden har utretts ett flertal gånger. arbetstids- och semesterregler (Knas) hade bl.a. i uppdrag att lämna förslag till en ny arbetstidsreglering som skulle ge den enskilda arbetstagaren större inflytande över arbetstidens förläggning men ge en god flexibilitet i produktionen. Knas har redovisat sitt uppdrag i betänkandena SOU 2002:58 och SOU 2003:54. Utredningen föreslog bl.a. att en ändring av arbetstidens förläggning skulle aviseras av arbetsgivaren minst i förväg och att arbetstagaren skulle ha rätt att få frågan om arbetstidens förläggning prövad. Enligt vad utskottet inhämtat bereds dessa förslag i , och en proposition som behandlar arbetstiden är aviserad till . En särskild utredare gavs som redan tidigare nämnts i uppdrag (dir. 2004:156) att föreslå hur en lag om partiell tjänstledighet för arbetstagare som önskar gå ned i arbetstid skulle kunna utformas. En utgångspunkt för uppdraget var att öka möjligheterna att välja arbetstid efter egna önskemål. Även frågan om rätt till heltid har utretts, vilket också berörts ovan. har haft regeringens uppdrag att utreda hur rätten till heltidsanställning skulle kunna stärkas. Utredningen föreslår en ny lag om rätt till heltidsanställning för hela arbetsmarknaden. Båda förslagen är föremål för remissbehandling. I den s.k. 121-punktsöverenskommelsen har regeringen och dess samarbetspartier enats om att möjligheten att själv styra över arbetsförhållanden, fritid och arbetstid måste öka. Med anledning av kravet i motion A331 (s) att den tid inom vilken arbetsgivaren ska meddela att arbetstidens förläggning ändras kan utskottet hänvisa till att det pågår ett beredningsarbete inom med denna fråga. En proposition om arbetstid är som nämnts aviserad. Utskottet anser att det utrednings- och beredningsarbete som genomförts och pågår bör avvaktas. Utskottet avstyrker motionerna Sf385 yrkande 5 (fp), So554 yrkande 5 (v), A259 yrkande 1 (fp), A307 yrkande 6 (v), A331 (s), A369 yrkande 8 (fp), A370 yrkande 16 (kd), A379 (s), A395 (v), A418 yrkande 1 (kd) och A420 yrkande 25 (kd). anser i motion A307 yrkande 1 att den 40-timmarsnorm som finns i arbetstidslagen är föråldrad. En förkortning av veckoarbetstiden med bibehållen lön ger förutsättningar för en jämn fördelning av avlönat och oavlönat arbete mellan kvinnor och män, tid för återhämtning och bättre villkor för god hälsa. En förkortning av normalarbetstiden är att föredra framför en arbetstidsförkortning som tas ut i form av lediga dagar. Erfarenheter visar att det är möjligt att kombinera de tre delfaktorerna fler människor i arbete, mindre arbetad tid per person i sysselsättningen och ett högre antal arbetade timmar totalt i ekonomin. är i motion So699 yrkande 1 av uppfattningen att normalarbetstiden bör sänkas i ett första steg men . En generell arbetstidsförkortning ger förutsättningar för mer tid för barnen . Reformen är motiverad bl.a. av jämställdhets-, hälso- och livskvalitetsskäl. En generell arbetstidsförkortning ger till skillnad från t.ex. längre semester förutsättningar för mer tid för barnen och skulle öka människors möjlighet att orka arbeta.