bet · GT01KU20d3 · 2006-01-01 00:00:00 — Eftersom det fanns en tyngdpunkt på detta med kunskapssökande såg jag det som viktigt att samordnaren också hade forskningskompetens. Som framgår av det underlag som utskottet har fått är specialist i klinisk psykologi, enhetschef på flyktingenheten inom barnpsykiatrin i och har arbetat ungefär med just flyktingfrågor och barn i asylprocessen. Ordföranden: Då börjar vi utfrågningen. På sedvanligt sätt inleds den av det anmälande partiet, som i det här fallet är , och sedan följer partierna i storleksordning. (): Tack, ministern, för inledningen. Jag tänkte börja med att uppehålla mig vid ärendefördelningen inom . Det här ärendet har alltså beretts inom , även då det berör ett sjukdomstillstånd. Därför vill jag fråga lite om den mening som finns i svaret från : Eftersom ärendet berör ansvarsområde har beslutet beretts gemensamt med . Hur bereddes beslutet gemensamt att tillkalla den nationelle samordnaren? Statsrådet : ansvarar för frågor som gäller asyl och mottagande av asylsökande, och för hälso- och sjukvård och socialtjänst. Vad vi visste var att detta handlade om barn i asylprocessen. Vi visste ju inte riktigt bakgrunden till att barn utvecklade just sådana här symtom, men det spekulerades mycket i att det hade med asylprocessen att göra, antingen på det sättet att det var 2005/06:KU20 BILAGA B4 MIGRATIONSMINISTER massiv traumatisering i hemlandet och att man inte blev lyssnad på här i , eller att asylprocessen i helt enkelt gjorde de här barnen sjuka. Det här bereds gemensamt i , och det betyder naturligtvis särskilt i det här fallet. Innan regeringen fattade beslut om direktiven hördes och i den beredningen. (): Innan direktiven bereddes hördes och . Men bereddes direktiven gemensamt av UD och ? Statsrådet : Det var ett led i beredningen, så att säga. Sedan är det en gemensam beredning. Innan regeringen fattar ett beslut är det en gemensam beredning med alla departement, självklart. Det här var ett led i den beredningen. (): hade ingen ledande roll i förhållande till andra departement, utan det var UD som skötte det här? Statsrådet : hade ju Det går till så före ett regeringsbeslut. Innan man fattar beslut om ett direktiv bereds det tillsammans med samtliga departement. Sedan när det gäller frågor som berör departementets ansvarsområde sker den beredningen mycket mera aktivt, såtillvida att man har kontakt med det departementet. Man arbetar tillsammans helt enkelt. Det är inte så att något departement är ledande, utan det är ett samarbete som sker inom . (): Jo, men var det möten gemensamt mellan UD och ? Arbetade tjänstemännen på UD och gemensamt med att ta fram de här direktiven, eller var enbart inkopplat i den normala gemensamma beredningsprocessen inom ? Statsrådet : Ja, man arbetade tillsammans med att ta fram de direktiven. Om man träffades på möten eller om det var mejlkontakt eller telefonkontakt kan jag inte riktigt svara på. Men det var ett gemensamt arbete som bedrevs mellan och . (): Läser man direktiven står det till exempel att samordnaren tillsammans med berörda aktörer inom hälso- och sjukvården, och andra statliga myndigheter ska utveckla metoder för att tidigt möta barnens och familjernas behov och ge lämpligt stöd. Är det rimligt att det är inom man bereder frågor om en samordnare som tillsammans med hälso- och sjukvården ska agera för att ge sjuka barn vård? Statsrådet : Som jag sade inledningsvis, handlade samordnarens uppdrag i första hand om att förebygga. Det handlade om ett förebyggande arbete, att skapa nätverk, att sprida kunskap, att se till att samordning, samarbete, fungerar på fältet. Det handlar inte direkt om att just och ska samarbeta, inte på den nivån, utan det handlar om att stimulera nätverksbyggande ute i landet, helt enkelt se till att barnpsy- MIGRATIONSMINISTER 2005/06:KU20 kiatrin i samarbetar med skolan, förskolan och så vidare. Den typen av nätverk ska samordnaren stimulera. Det är det som är tyngdpunkten i detta arbete. (): Men ansvarigt departement för barnpsykiatrin och sjukvården i landet är väl ? Statsrådet : Jag förstår inte riktigt frågan. (): Om uppgiften var att förmå hälso- och sjukvården att samarbeta med andra aktörer i de här barnens liv är väl hälso- och sjukvården någonting som ansvarar för inom ? Statsrådet : Ja, men det handlar inte om att förmå någon att samarbeta med någon annan, utan det handlar just om att stimulera samtliga att samarbeta. Att bygga upp förebyggande strategier, att hitta metoder för att tidigt upptäcka det handlar ju lika mycket om skolan till exempel som om hälso- och sjukvården. Den nationella samordnaren har också gett ut en skrift om skolan, som jag tyvärr inte tog med mig, som handlar just om betydelsen av skolan och den struktur som skolan ger för asylsökande barn. Där handlar det lite grann om vad man som lärare kan till exempel, om det finns tidiga tecken som man kan upptäcka, och då i samarbete med andra myndigheter runtomkring det här barnet. Mottagandet av asylsökande sker i väldigt hög utsträckning av just olika aktörer på nivå. Det är ute i landstingen och kommunerna som själva innehållet i mottagande av asylsökande sker. (): Jag har funderat lite över den roll som nationella samordnare har. Vi har i det underlag som kansliet försett oss med fått ett par exempel på andra nationella samordningsdrag: den nationella narkotikasamordnaren, som följer upp den narkotikahandlingsplan som regeringen tagit fram, den nationella psykiatrisamordnaren, som hanterar frågor om arbetsformer, samverkan, samordning, resurser, personal, kompetens och så vidare, bostadssamordnaren, som ska agera för att ta fram konkreta åtgärder i syfte att underlätta ungdomars inträde på bostadsmarknaden. Som jag förstår det är det vanliga användandet av nationella samordnare en sorts vidareutveckling av det svenska kommittéväsendet, en utsedd regeringsperson som ska utvärdera politiken på ett område och komma med förslag på åtgärder. Är det rätt uppfattning? Statsrådet : Man kan säga att det är en särskild utredare. Regeringen ger uppdrag till samordnaren, så man kanske kan kalla det utredare också, men det kallas samordnare. Uppdrag via direktiv det är på det sättet som regeringen styr det innehåll och det arbete som samordnaren eller utredaren bedriver. I den meningen är också samordnaren och kansliet en egen myndighet och arbetar självständigt utifrån de direktiv som regeringen har angett. 2005/06:KU20 BILAGA B4 MIGRATIONSMINISTER (): Det är väl också det som någonstans väcker en del frågor. De exempel jag nämnde och det utredningsväsendet vanligtvis syftar till är ett något bredare perspektiv. Man tar hand om ett antal frågor ungdomars inträde på bostadsmarknaden eller den nationella narkotikapolitiken. Det här ska då vara en samordnare som tar hand om frågor som berör ett antal hundra i och för sig väldigt utsatta barn. Finns det inte en risk att samordnaren då går in i den konkreta utformningen av vårdmetoder eller av omhändertagandet av barn, sådant som vanligtvis ligger på myndigheter utsedda av regeringen eller på hälso- och sjukvården? Statsrådet : Vården styrs ju av hälso- och sjukvårdslagen. När det gäller asylsökande är det så att asylsökande barn har precis samma rättigheter som barn som bor i när det gäller hälso- och sjukvård. Regeringen har , tror jag, sett till att detta också gäller gömda barn. Vidare har asylsökande barn också precis samma rätt till skydd enligt socialtjänstlagen som andra barn som bor i . I den delen är lagstiftningen väldigt tydlig. Men vad som var problemet, och vad som också pekades ut som ett problem, var just samordning, samarbete, förebyggande insatser, behovet av att hitta metoder för att tidigt upptäcka barn och så vidare. Det var där som bristerna fanns. Det var också bakgrunden till att samordnaren tillsattes. (): Så samordnaren har ingen uppgift att gå in på sjukvårdens kompetensområde och utarbeta till exempel vårdmetoder för de här barnen? Statsrådet : Vad regeringen gjorde var att ge ett uppdrag till att utarbeta riktlinjer för vården av apatiska barn. Det blev inga riktlinjer, men det blev ett meddelandeblad, som har gett ut. Det är naturligtvis uppgift. (): Hur kom det sig att det krävdes ett speciellt regeringsuppdrag för att skulle utarbeta sådana riktlinjer, eller meddelandeblad, som det slutligen blev? Statsrådet : Man kan säga så här. hade ju under hela arbetat med den här frågan. Man hade haft expertseminarier, och man hade börjat diskutera just detta med riktlinjer. Från regeringens sida ansåg vi att det var viktigt att få en återrapportering just när det gäller riktlinjerna och också markera vikten av att det utarbetades av . (): Om man tittar på vad samordnaren har gjort vi har fått ett utdrag från det kalendarium som ligger på regeringens hemsida, eller på hemsidan för får man konstatera att hon varit väldigt aktiv och deltagit i en lång rad konferenser anordnade av hälso- och sjukvården eller i olika delar av landet. Finns det inte här en risk, som ministern ser det, att hon när hon är ute på de här konferenserna kommer med riktlinjer eller råd som uppfattas som direktiv om hur barnen ska vårdas? MIGRATIONSMINISTER 2005/06:KU20 Statsrådet : Nej, jag ser ingen sådan risk över huvud taget. Samordnaren har över huvud taget inte någon formell position att kunna utfärda riktlinjer till hälso- och sjukvården och kan knappast av en läkare uppfattas som en sådan heller. Däremot ser jag det som oerhört viktigt att samordnaren deltar just på de seminarier som finns. Det har varit en oerhörd efterfrågan på samordnarens deltagande i ett antal seminarier, att berätta, att redovisa hur kunskapsläget ser ut. (): Företräder hon i sådana sammanhang regeringen i det hon för fram? Kan regeringen hållas ansvarig för det? Statsrådet : Samordnaren kan ju aldrig uttala sig i regeringens namn. Samordnaren kan lika lite som någon annan utredare uttala sig i regeringens namn. Utredare lägger fram förslag eller arbetar inom ramen för sitt uppdrag och kan naturligtvis uttala sig inom ramen för sitt uppdrag eller som privatperson eller som något annat, men kan aldrig uttala sig i regeringens namn. (): Samordnaren gjorde sig tidigt känd för svenska folket genom uttalanden om att man kände till att apatiska barn hade varit uppe och sprungit och en rad andra uttalanden som blev omdiskuterade i . Detta ingick alltså i hennes uppdrag som utredare och är inte någonting som regeringen ska hållas ansvarig för? Statsrådet : Jag förstår inte riktigt frågan. (): De uttalanden som samordnaren gör, dem ska inte regeringen hållas ansvarig för, och de uttalanden som samordnaren har gjort ingår i hennes uppdrag är det så man ska uppfatta ministern? Statsrådet : Som jag sade i mitt tidigare svar kan samordnaren aldrig uttala sig i regeringens namn, utan samordnaren uttalar sig naturligtvis som samordnare, som privatperson eller som något annat. (): Finns det en risk för att det uppfattas som att en av regeringen utsedd samordnare uttalar sig i regeringens namn, av allmänheten eller av myndigheter och hälso- och sjukvården? Statsrådet : Som jag ser det är samordnaren, precis som alla andra utredare, fri att delta i en offentlig debatt, fri att delta i seminarier och berätta om arbetet, var man står , vilka frågeställningar som man avser att titta på och föra ett resonemang. Det ser jag inte som något problem. (): har det gått av utfrågningstiden, och den föregående utfrågaren har ställt ett helt frågebatteri. Vi har dessutom ett gediget material med frågesvar från departementet. Men ändå, helt kort, om vi går tillbaka till tiden , då du arbetade med den här frågeställningen: ska vi greppa det här? Gjordes det då någon övervägning om en annan ordning än den som blev, alltså med nationell samordnare, enligt det mönster som också de andra nationella samordnarna har arbetat efter? Fanns det i de här diskussionerna om hur ska vi göra och vad 2005/06:KU20 BILAGA B4 MIGRATIONSMINISTER ska vi göra en fundering om det vanliga kommittéväsendet skulle vara ett sätt att gå in i arbetet med den här frågan? En annan fundering som jag kan ha , med det perspektiv som finns, är om din bedömning är att den nationella samordnaren så här långt har bidragit till att öka och vidga samarbetet med alla de aktörer som redovisas i direktiven, om kunskapsläget, insiktsläget, är bättre omkring bemötandet av de här barnen och problematiken. Har det skett en positiv utveckling med hjälp av samordnarens insatser till jämfört med utgångsläget ? Statsrådet : Jag ska säga att frågan om apatiska barn naturligtvis är den svåraste fråga som jag har haft att hantera som migrationsminister och som regeringen har haft att hantera inom ramen för asylpolitiken. Självklart fördes det diskussioner: Vad kan vi göra? Vad är det som behöver göras när det gäller de här barnen? Hur kan vi på bästa sätt möta barnens behov? Den bedömning som jag gjorde var: Att tillsätta en utredning, som sedan ska arbeta på traditionellt sätt och komma med förslag, var inte tillräckligt. Ett annat alternativ som stod till buds var naturligtvis att ge ett regeringsuppdrag till exempel till och . Men det hade, som jag sett det, blivit för snävt. Vad vi behövde var dels att utveckla kunskapen, att veta mera, dels detta mer aktivistiska förhållningssätt, där man jobbar väldigt aktivt ute i kommuner, ute i olika verksamheter, för att stimulera ett samarbete och en samordning, att försöka få just en kraftsamling kring dessa barn. Jag sade att 162 barn med apatiska symtom naturligtvis är en oerhört hög siffra. är det en rätt liten grupp barn, om man ser till det stora. Därför menar jag att om man kraftsamlar alla resurser kring dessa barn måste man kunna hitta metoder för att förebygga. När det sedan gäller resultaten har samordnaren kommit med två lägesrapporter, som innebär att vi har fått en beskrivning av detta, en beskrivning av de här symtomen, vilket inte fanns tidigare. Utifrån den beskrivningen har också arbetat när det gäller meddelandebladen. Vi vet mer om omfattningen när det gäller den här utvecklingen. Sedan har vi också månatliga genomgångar av hur utvecklingen ser ut. Glädjande nog ser vi att nyinsjuknade har minskat ganska ordentligt. Om man då kan koppla den kraftiga nedgången till samordnarens insatser är svårt att säga. Det kan vi aldrig riktigt med säkerhet säga. Men vad vi kan se är att på de orter där man har lyckats bilda den här typen av nätverk och verkligen jobbar tillsammans ser man en väldigt tydlig nedgång av barn som insjuknar på det här sättet. (): Min första fråga till ministern blir när ministern första gången kom i kontakt med , som sedermera fick uppdraget som samordnare. Statsrådet : i mitt liv? (): Ja, den första kontakten. MIGRATIONSMINISTER 2005/06:KU20 Statsrådet : Som samordnare, eller i (): Den första kontakten. Statsrådet : Den första gången jag träffade var när jag hade ett uppdrag av att sammanställa en skrift om just barn i asylprocessen. skulle ha ett barnseminarium där man hade bjudit in alla EU-länder. Då träffade jag . Det kan ha varit , ungefär. Då gjorde jag en intervju med henne, för hon arbetade då med ett forskningsprojekt om just ensamkommande barn som kommer till . (): Då är min nästa fråga om ministern och har haft många olika kontakter innan utsågs som samordnare . Statsrådet : Om jag har haft många kontakter med innan hon utsågs som samordnare? Första gången jag träffade var den gång som jag tidigare sade. Men jag kände naturligtvis till henne. Jag har arbetat som redaktör på , och kände naturligtvis till och hennes man som var en flitig skribent i just den tidningen. Så det är klart att jag kände till . (): Är ministern välbekant med andra personer som har kompetens liknande den som var skälet till att just valdes som samordnare? Statsrådet : Ja, jag tror att jag har rätt så många och rätt så bra kontakter inom just psykiatrin och . Det har jag dels för att min bakgrund är socionom, dels för att jag, som jag sade, har arbetat som redaktör på psykologförbunds tidskrift. Så jag har rätt goda kontakter i den världen. De ligger i och för sig rätt tillbaka. (): Anledningen till att jag frågar är att jag nu skulle vilja veta hur själva urvalet och processen gick till inför valet av just den samordnare som utsågs och valdes av regeringen. Jag skulle vilja ha en liten beskrivning av detta. Hur pass många kandidater kan det ha funnits? Hur många var det som var aktuella? Hur valdes de här personerna ut? Hur kom ministern fram till att just skulle ha uppdraget? Statsrådet : Det här är ju ingen statlig tjänst. Men det är ett statligt uppdrag, och självfallet är det förtjänst, skicklighet och kompetens som ligger till grund för utseendet av en utredare och en samordnare av det här slaget. Som jag sade var det här ett brett uppdrag. Det krävdes kunskaper inom många olika områden. Det krävs kunskaper om barn och om barn i kris. Det krävs också kunskaper om asylprocessen och om hur barnpsykiatrin och arbetar. Det krävs alltså ett brett samhällsperspektiv som man har en djup kompetens i just barnfrågor. var mitt förstahandsval, och hon tackade också ja. 2005/06:KU20 BILAGA B4 MIGRATIONSMINISTER (): Nämndes namn redan i samband med regeringens beslut , då det fattades beslut om direktiven? Statsrådet : Min minnesbild är att det fattades beslut om direktiven och att det var som skulle ha det uppdraget. (): Som har framkommit tidigare i utfrågningen här så är uppdraget som nationell samordnare formellt ett utredningsuppdrag som styrs med ett kommittédirektiv. Detta berörs inte i regeringsformen, och det skrivs i förarbetena att det är därför att regeringen är slutgiltigt ansvarig för de förslag som kan komma till stånd efter en sådan här utredning. Normalt sett är detta ett led i beredningen av ett regeringsärende. Jag har förstått av det material vi har att den nationella samordnaren också har gjort delrapporter till regeringen. Har regeringen fattat några beslut med anledning av samordnarens arbete eller rapporter? Statsrådet : Herr ordförande! En utredning är ju ett led i beredningen av ett ärende. Regeringen är inte ansvarig för utredarens förslag. Däremot är regeringen ansvarig för de förslag som regeringen lägger fram. När det gäller har hon vid fyra tillfällen lämnat lägesrapporter till regeringen. Det har också publicerats en forskningsrapport om omfattningen och utvecklingen vad gäller asylsökande barn med uppgivenhetssymtom. I de kontakter som har framförts av den nationella samordnaren kan man säga att det är tre saker som hon har pekat på hela tiden. Det ena, som framfördes , var att det behövs riktlinjer vad gäller vården. Med anledning av detta, och när den första rapporten kom, gav också regeringen i uppdrag att utforma sådana riktlinjer. Det finns två saker till som samordnaren också har pekat på. Det ena är vikten av att barns egna asylskäl utreds och bedöms. Det andra är naturligtvis handläggningstiderna. Man måste hålla nere handläggningstiderna när det gäller barn, även om man kanske inte ser någon direkt orsak och verkan så att långa handläggningstider alltid leder till att barn blir sjuka. Men självfallet bidrar långa handläggningstider till att förvärra situationen för barn, särskilt om de redan har utvecklat sjukdomssymtom. När det gäller barns egna asylskäl fanns det en process för att ta hand om det, nämligen hela det stora lagstiftningsarbete som då pågick genom att man förde över överklagandeärendena till de allmänna förvaltningsdomstolarna och i samband med det också lämnade förslag till om en ny utlänningslag. Där betonas just detta med vikten av att barns egna asylskäl utreds och bedöms. (): Hur har intentionerna varit för att samordnarens arbete ska få genomslag? Uppdraget har ju varit att verka för att utveckla metoder, bland annat, och att sprida internationella erfarenheter. Vi kan också se i pressmeddelanden som har gått ut vad samordnaren har kommit fram till. Att verka för att utveckla metoder och sprida internationella erfarenheter vi kan ta det som exempel ur uppdraget. Hur har intentionerna varit att resul- MIGRATIONSMINISTER 2005/06:KU20 tatet av samordnarens verksamhet ska få genomslag? Har det varit att det ska ske genom att, som är normalt i ett utredningsväsende och ett led i beredningen av regeringsärenden, rapportera till regeringen och att det sedan är regeringen som fattar beslut och är ansvarig? Eller har intentionerna varit att samordnarens arbete ska få ett direkt genomslag på myndigheternas verksamhet, till exempel? Statsrådet : Intentionen har naturligtvis varit att samordnarens verksamhet ska få ett direkt genomslag såtillvida att antalet barn som insjuknar på det här sättet minskar. Som jag sade har vi också sett att det har skett en kraftig minskning av nyinsjuknade. Om det beror direkt på det arbete som samordnaren har genomfört är svårt att säga. Det är alltid svårt att säga något bestämt när det gäller förebyggande arbete. Men helt klart ser vi ett sådant resultat. På de ställen där man faktiskt har lyckats utveckla nätverk har också antalet barn sjunkit väldigt kraftigt. (): , herr ordförande: jag tolka det som att det inte har varit meningen att förslagen ska förankras hos regeringen, utan att det som samordnaren har kommit fram till direkt ska få en påverkan på arbetet ute i kommuner och arbetet ute i de myndigheter och de ställen inom hälso- och sjukvården som kan vara berörda? Statsrådet : Både och, naturligtvis. Samordnarens uppdrag är ju mycket aktivistiskt och operativt. Det är att arbeta nära verksamheterna och att fungera som en katalysator och bidra till att man just samarbetar och samordnar sina insatser och har fokus på dem när det gäller just de här barnen. Men om samordnaren ser att det finns strukturella fel eller strukturella insatser som behöver göras ska det naturligtvis också förankras i regeringen. Samordnaren kommer naturligtvis också med en slutrapport som kan innehålla förslag i den riktningen. (): Jag har en fråga, kanske mer av nyfikenhet än någonting annat: Vem tog ursprungligen initiativet till inkallandet av den här samordnaren? Vem kläckte idén? Hur kom ärendet till ursprungligen? Statsrådet : Som jag sade inledningsvis: När vi fick rapporten från , som är psykolog och som hade gjort den, betonade han tydligt att det inte var någon forskningsrapport. Det var inga resultat som kunde ligga till grund för någon vidare bedömning, utan det var just detta att han tog temperaturen på situationen ute i landet. När den rapporten kom och vi såg att så här ser det ut 162 barn med de här oerhört svåra och mycket starka symtomen så måste vi se till att vi hittar metoder för att förebygga att barn utvecklar den här typen av symtom. Det var också det som föreslogs i den rapporten. (): Vilka, mer konkret, är vi i detta sammanhang vi som inser detta och anser detta? Det är du och vilka ytterligare? 2005/06:KU20 BILAGA B4 MIGRATIONSMINISTER Statsrådet : Det är jag som ytterst ansvarig för de här frågorna som fattar det beslutet. (): Jag var inte så intresserad av det formella beslutet. Det känner vi till. Vem var det som sade till dig: Vore det inte en bra idé att göra på det här sättet? Var det din idé eller var det någon annans idé? Eller kom det utifrån? Statsrådet : Jag tror att det var min idé. (): Om jag förstår statsrådet rätt så fanns det inte metoder som var färdiga, utan det krävdes kunskap för hur man skulle jobba med dessa barn. Var det så? Statsrådet : Vi visste väldigt lite om bakgrunden till att vi hade så många barn i . Vi behövde veta mer. Vi behövde mer kunskap om hur och varför barn hamnar i de här väldigt svåra situationerna. Framför allt reste jag runt mycket i landet. Jag pratade mycket med människor som arbetade inom barnpsykiatrin och andra delar. Inom barnpsykiatrin kände man sig väldigt ensam i det här arbetet. Det var uppenbart. Man kände sig ensam, och det lades ett oerhört stort ansvar på barnpsykiatrin. Man menade att här måste andra komma in och arbeta. Där krävdes det ett ökat samarbete och en ökad samordning.