bet · GT01JuSoU1 · 2006-04-06 00:00:00 — Kriminalvården har därför fått i uppdrag att upprätta samverkansavtal med kommunerna när det gäller förfarandet för såväl kontraktsvård som placeringar på behandlingshem inom ramen för verkställigheten och fortsätta utvecklingen av lokalt utformade baskontrakt för kontraktsvård i fråga om olika klientgrupper. Uppdraget skall delredovisas och slutredovisas . Syftet med uppdraget är att skapa förutsättningar för att i ökad utsträckning ge intagna möjlighet att få vård och behandling. I propositionen föreslås bl.a. en nytt utslussningsalternativ, vistelse i halvvägshus, som innebär att den intagne är placerad i ett av Kriminalvården kontrollerat hem som är anpassat för att ge intagna särskilt stöd och tillsyn inför frigivningen. Propositionen kommer att beredas av justitieutskottet . Sammansatta justitie- och socialutskottet delar regeringens uppfattning att det är nödvändigt med god samverkan mellan olika huvudmän, inte minst mellan kriminalvården och , och att åtgärderna för att förbättra samverkan mellan kriminalvården och andra aktörer inom narkotikabekämpningen bör intensifieras ytterligare. Utskottet konstaterar att de åtgärder som föreslås i propositionen om en modernare kriminalvårdslag ligger i linje med de åtgärder som efterfrågas i de nu aktuella motionerna. Det uppdrag som givits till Kriminalvården bör inte föregripas. Mot bakgrund av vad som anförts anser utskottet att något uttalande i dessa frågor från sida inte är påkallat. Utskottet föreslår att avslår motionerna 2004/05:Ju260 (m), 2004/05:Ju424 (mp) yrkande 19, 2004/05:Ju466 (kd) yrkande 5, Ju212 (m), Ju215 (m), Ju335 (m), Ju459 (kd) yrkande 6, Ju551 (s), Ju562 (mp, -) yrkande 16 samt So472 (fp) yrkande 1 och 2. Den nuvarande handlingsplanen betonar vikten av hög kompetens hos kriminalvårdens personal. Inom ramen för satsningen har en omfattande kompetensutveckling för kriminalvårdens personal genomförts. Enligt regeringens bedömning har utbildningsinsatserna varit ambitiösa. Kriminalvården har en betydande kompetensgrund inför den fortsatta narkotikasatsningen. I den fortsatta narkotikasatsningen bör kriminalvården fokusera på att behålla denna kompetens och säkerställa att kunskaperna omsätts i verksamheten. I vissa situationer har häktade och andra intagna inom kriminalvården ett intresse av att visa att han eller hon är drogfri. Detta gäller t.ex. i samband med utredningar inför påföljden skyddstillsyn med särskild behandlingsplan (s.k. kontraktsvård). Om den häktade inte kan påvisa drogfrihet finns risk att aktuellt behandlingshem inte vill ta emot honom eller henne. Detta kan i sin tur medföra att personen i fråga döms till fängelse, i stället för att få förmånen av behandling inom ramen för en kontraktsvårdspåföljd. Även för att bli placerad på en behandlingsavdelning inom ramen för kriminalvårdens särskilda narkotikasatsning krävs som huvudregel att den dömde kan visa att han eller hon är drogfri. har i en skrivelse till regeringen anfört att lagstiftningen, enligt styrelsens mening, inte tillåter drogtester av häktade i annat fall än om skälig misstanke om drogpåverkan föreligger samt att den häktades samtycke inte kan åberopas till stöd för provtagning (Ju2002/7781/). Regeringen anser att den nuvarande ordningen inte är tillfredsställande. I propositionen föreslås en ändring i lagen (1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna i syfte att utöka möjligheterna till provtagning vid häkten. Om den häktade själv önskar det, skall blod-, urin- eller utandningsprov få tas, om det behövs för att utreda hans eller hennes drogkonsumtion inför en vård- eller behandlingsinsats. Utskottet, som delar regeringens uppfattning, tillstyrker den föreslagna ändringen i lagen (1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna med den ändringen att lagen skall träda i kraft . Den särskilda narkotikasatsningen 2005-2007 Den särskilda narkotikasatsningen i kriminalvården bör enligt regeringen fortsätta. Regeringen har därför avsatt till en fortsatt sådan satsning. För kommer ett särskilt uppdrag att ges. bör fortsätta att utvärdera kriminalvårdens åtgärder mot narkotika. bör sträva efter att den kunskap och de metoder som skapats i fortsättningen kommer att användas som en del av den ordinarie verksamheten. Insatser mot utbudet av narkotika Utskottets förslag i korthet bör avslå motioner om olika åtgärder för att minska utbudet av narkotika. Motionerna tar upp frågor om bl.a. bättre samarbete mellan myndigheter, bättre metodutveckling och bättre verktyg för polisen, tillåtande av kräkmedel i brottsutredande syfte, kompetensutveckling, brottsförebyggande insatser för ungdomar, drogtester på barn samt ett flertal straffrättsliga frågor. Utskottet avstyrker bifall till samtliga motioner med hänvisning främst till att de får anses tillgodosedda genom den aktuella narkotikahandlingsplanen samt till pågående utrednings- och beredningsarbete. Jämför reservationerna 27 (m, fp, kd, c), 28 (m, fp), 29 (m, fp, kd), 30 (fp, kd), 31 (m, fp, kd, c), 32 (m, fp), 33 (m, fp, kd, c), 34 (m, fp, c), 35 (m, fp, kd) och 36 (m, fp, kd, c). Den nuvarande handlingsplanen betonar vikten av att utbudet av narkotika minskar. I resultatskrivelsen (s. 19) gör regeringen bedömningen att en ökad intensitet och resursanvändning hos de brottsbekämpande myndigheterna i narkotikabekämpningen har kommit till stånd. Ökade resurser har tillförts myndigheterna och åtgärder har vidtagits för att skapa en modern, ändamålsenlig och rättssäker lagstiftning. De brottsbekämpande myndigheterna har enligt regeringen fortsatt utvecklingsarbetet för att förebygga och bekämpa narkotikabrott. Antalet narkotikabrott och beslagstillfällen samt den totala resursförbrukningen i de brottsbekämpande myndigheterna har ökat påtagligt . Kvalitativa indikatorer, som exempelvis uppskattningen av priset och mängden tillgänglig narkotika, pekar vidare på att tillgängligheten är omfattande i samhället och till lägre prisnivåer . Mot denna bakgrund är det enligt regeringen viktigt att fortsatt upprätthålla en hög målsättning för en minskning av utbudet, såväl vad gäller organiserad som småskalig narkotikabrottslighet. Utbudet av narkotika måste minska. har regeringen höjt anslagen till polisen med fram samt aviserat tillskott med ca . Dessa resurstillskott kommer att innebära en förstärkning i narkotikabekämpningen. I de styrdokument som regeringen utformar för landets brottsbekämpande myndigheter har också narkotikabrottsligheten angetts vara ett område som skall ägnas särskild uppmärksamhet. och socialutskottet har inom ramen för samarbetet på narkotikaområdet genomfört ett flertal aktiviteter som tagit sikte på insatser mot utbudet av narkotika. Bland annat höll utskotten en intern utfrågning om narkotikatillgången och narkotikamissbrukets utbredning. Vid denna deltog representanter för , , , Länskriminalpolisen i , i , i län och i . Vidare gjorde utskotten ett studiebesök hos . Styrelsen lämnade bl.a. information om spaningsverksamhet på narkotikaområdet och om narkotikans väg till och via . Utskotten besökte vid . informerade om kontrollarbetet vid fraktterminaler och tullfilter. Det redogjordes bl.a. för profileringsarbete och användning av teknisk utrustning. Dessutom förevisades en narkotikasökhund i arbete. Slutligen höll de båda utskotten en offentlig utfrågning på temat tillgången på narkotika. Vid denna deltog företrädare för , , samt . Den nuvarande handlingsplanen betonar vikten av en hög grad av samordning mellan ansvariga huvudmän. Den enligt regeringen (prop. s. 123 f.) avgörande förutsättningen för en brottsbekämpande myndighets förmåga att upptäcka, förhindra, utreda och lagföra brott är myndighetens tillgång till korrekt information och väl underbyggda underrättelser då informationen eller underrättelserna behövs. Brottsbekämpningen behöver därför ett utvecklat och effektivt kriminalunderrättelsearbete. Förutom det underrättelseledda arbete som äger rum inom enskilda myndigheter, krävs att informationsflöden mellan myndigheter kan utvecklas och förbättras. Att brottsbekämpningen är fördelad på flera myndigheter får inte medföra informationsförluster. Samarbete mellan myndigheter måste skapa mervärden genom att information och underrättelser från myndigheternas verksamhetsområden snabbt kan inhämtas, sammanställas, utvärderas och lämnas vidare. Ågärderna för att förbättra samarbetet mellan de brottsbekämpande myndigheterna liksom samarbetet mellan dessa och andra aktörer, t.ex. , måste enligt regeringen fortsätta. I motion Ju282 (s) yrkande 1 anförs att de brottsbekämpande myndigheternas samarbete kring bl.a. underrättelsearbete och informationsdelning måste bli effektivare. Kriminalunderrättelseverksamhet bedrivs inom polisväsendet såväl på central nivå - vid och Säkerhetspolisen - som ute på polismyndigheterna. Härutöver bedrivs kriminalunderrättelseverksamhet bl.a. inom och . har i regleringsbrevet för ålagts ett återrapporteringskrav att tillsammans med och redovisa vilka åtgärder som har vidtagits för att ytterligare utveckla samarbetet inom det brottsbekämpande området. Beredningen för rättsväsendets utveckling (BRU) överlämnade sitt slutbetänkande, Ett effektivare brottmålsförfarande - några ytterligare åtgärder (SOU 2005:117) till regeringen. I betänkandet föreslår beredningen bl.a. att sekretess till skydd för enskilda i den brottsbekämpande verksamheten aldrig skall hindra att en uppgift lämnas från en brottsbekämpande myndighet till en annan sådan myndighet. De myndigheter som har sådana brottsbekämpande uppgifter är de olika polismyndigheterna, , , , och . I utredningen anförs att sekretesslagen ger stort utrymme för uppgiftsutbyte mellan de brottsbekämpande myndigheterna, men det har visat sig att de bedömningar som måste göras skapar osäkerhet som innebär att myndigheterna avstår från viktigt uppgiftsutbyte. Den osäkerheten föreslås undanröjd genom ändringar i sekretesslagen. Betänkandet kommer att remissbehandlas . har behandlat motionsyrkanden liknande det nu aktuella (bet. 2005/06:JuU14 s. 22 f.). Utskottet instämde i mycket av vad motionärerna anförde om betydelsen av ett bra och fungerande samarbete mellan olika brottsbekämpande myndigheter och en samordning av bl.a. underrättelsematerial. Utskottet kunde konstatera att BRU lämnat förslag som går ut på att sekretessregler i mindre utsträckning än bör förhindra utbyte av information mellan brottsbekämpande myndigheter. Beredningsarbetet beträffande utredningens förslag borde enligt utskottet inte föregripas. Utskottet noterade också att regeringen i regleringsbrev ålagt ett återrapporteringskrav rörande utvecklingen av samarbetet inom det brottsbekämpande området mellan polisen, och . ansåg mot bakgrund härav att det inte då fanns något behov av ett tillkännagivande i dessa frågor och avstyrkte bifall till motionerna. Sammansatta justitie- och socialutskottet har i denna del ingen annan uppfattning än den som justitieutskottet tidigare givit uttryck för. bör avslå motion Ju282 (s) yrkande 1. Den nuvarande handlingsplanen gav i uppdrag att inom ramen för sin löpande inspektionsverksamhet göra en särskild inspektion för att se till att polisens narkotikabekämpning bedrivs på ett effektivt sätt. De brottsbekämpande myndigheterna har enligt regeringen utvecklat väl fungerande organisationer och vidmakthåller bekämpningen av narkotika på en hög nivå. Förändringar i samhället och i omvärlden ställer emellertid krav på en fortlöpande utveckling av de brottsbekämpande organisationerna och deras metoder för narkotikabekämpning. Generellt tas nu viktiga steg av i dess arbete att effektivisera sin verksamhet genom bl.a. införandet av ett nationellt utredningskoncept (PNU) och polisen underrättelsemodell (PUM). Narkotikaspecifikt har genomförandet av inspektioner av polismyndigheterna avseende narkotikabekämpningen lett till åtgärder rörande bl.a. utbildning i drogtecken och symtom samt snabbtester. Inspektionerna ger, även om de lokala förutsättningarna och behoven bör vara avgörande, också ett underlag för fortlöpande överväganden om en ändamålsenlig organisation för narkotikabekämpning. Även åklagarväsendets enmyndighetsreform, som bl.a. medförde att åklagarväsendets kapacitet på området för metodutveckling förstärktes, kommer enligt regeringens bedömning att bidra till högre effektivitet och kvalitet i den brottsbekämpande verksamheten. I motion Ju332 (fp) yrkandena 5, 7, 10 och 13 begär motionärerna att polisen skall kartlägga, identifiera och göra fler riktade insatser i de miljöer där narkotika förekommer, att polisen måste utöka insatserna för att bekämpa narkotikahandel på Internet, att polisen får tillgång till fler verktyg i sitt arbete mot den organiserade brottsligheten samt att polisen i utökad omfattning skall genomföra riktade arbetsinsatser genom s.k. task force. Även i motion So1 (m) yrkande 13 betonas polisens behov av fler och bättre verktyg i kampen mot narkotika. När det gäller polisens organisering av det brottsbekämpande arbetet har justitieutskottet behandlat ett flertal motionsyrkanden, om bl.a. behovet av metodutveckling hos polisen, som i vissa delar liknade de nu aktuella yrkandena (se bet. 2005/06:JuU14 s. 12 f.). Utskottet inhämtade då från att ett arbete pågår för verksamhetsutveckling inom polisen bl.a. i syfte att använda polisens personalresurser mer effektivt och för att förbättra metoderna för utredning av brott. Tanken är härvid bl.a. att sätta uppgiften i centrum och utveckla bättre och tydligare metoder för det polisiära arbetet i syfte att lösa uppgifterna att förebygga och utreda brott. Ett mer underrättelsestyrt arbetssätt eftersträvas härvid. På initiativ av genomförs bl.a. en nationell satsning i syfte att öka uppklaringen av brott. I ett strategiskt metodprojekt har två verktyg tagits fram. Det ena är Polisens nationella utredningskoncept (PNU) enligt vilket åtgärder rörande bl.a. arbetsmetodik, ledarskap, kompetensutveckling samt genomförande och utveckling skall vidtas. Beträffande arbetsmetodiken enligt PNU skall brottsutredningar ske i nära anslutning till brotten och fler brottsplats- och kriminaltekniska undersökningar genomföras. Vidtagna åtgärder i utredningarna skall följas upp och den enskilde polismannen erhålla en återkoppling från förundersökningsledningen. Vidare skall fler poliser arbeta , nätter och eftersom det är då de flesta brotten begås. PNU har i första hand inriktats på mängdbrottsligheten men är tillämpbar även på utredning av andra typer av brott. Det andra verktyget är en särskild underrättelsemodell för ledning och styrning (benämnt PUM) som skall hjälpa chefer på olika nivåer att göra rätt prioriteringar, baserade på underrättelser och annan relevant kunskap. PNU skall vara infört i alla polismyndigheter vid utgången av och PUM vid utgången av . Vidare kan nämnas att det inom bedrivs ett arbete med att införa ett nytt IT-stöd (benämnt ) för att förenkla och snabba upp avrapportering av brott. berör i årsredovisningen för det pågående verksamhetsutvecklingsarbetet och anför där att flera polismyndigheter har konstaterat att de uppnått brottsförebyggande effekter till följd av genomförda underrättelseledda projekt och insatser som inriktats mot särskilda brottstyper, geografiska platser, tider och personkategorier. Några konkreta resultat av polisens nationella utredningskoncept har varit att antalet kvalificerade förundersökningsledare ökat, att fler utredningsåtgärder vidtagits i initialskedet samt att utredningsverksamheten under jourtid utökats. Intressant är det kraftigt förbättrade utredningsresultatet, bl.a. för våldsbrott, vid Polisen i och i . Detta resultat kan konkret kopplas till pågående utvecklingsarbete, dvs. att verksamheten alltmer bedrivits enligt kriterierna som beskrivs i PNU. Vissa polismyndigheter har kommit relativt långt i arbetet med att införa underrättelseledd polisverksamhet medan andra ligger i en förberedelsefas. Det krävs således ett omfattande förändringsarbete på lokal nivå för att ta till vara den utvecklingspotential som finns i PUM (Polisens årsredovisning 2005 s. 5). konstaterade i sitt betänkande (bet. 2005/06:JuU14 s. 12 f.) att ett ambitiöst arbete bedrevs inom polisväsendet för att höja kvaliteten i polisens arbete och öka uppklaringen av brott. är drivande i metodutvecklingsarbetet. Utskottet såg mycket positivt på detta och hade en stark förhoppning om att konkreta och mätbara resultat av detta arbete kommer att kunna uppnås. I övrigt vidhöll utskottet sin tidigare uppfattning att dessa frågor inte lämpar sig för generella uttalanden av och avstyrkte de då aktuella motionsyrkandena. I sammanhanget kan noteras att i samverkan med , och sex kriminalunderrättelseorganisationer har drivit ett operativt underrättelseprojekt i syfte bl.a. att utveckla arbetsmetoder för narkotikabekämpning på Internet, Projekt (se slutrapport 2005:8). När det gäller frågan om polisens verktyg så har regeringen aviserat ett flertal förslag som syftar till att ge polisen bättre verktyg främst i kampen mot den grova organiserade brottsligheten. I lagrådsremissen Hemlig rumsavlyssning föreslog regeringen bl.a. att hemlig rumsavlyssning införs som ett nytt hemligt tvångsmedel. Hemlig rumsavlyssning skall enligt förslaget bl.a. få användas vid förundersökning avseende vissa allvarliga brott, såsom grovt narkotikabrott och grov narkotikasmuggling, om det kan antas att brottets straffvärde överstiger fängelse. Lagrådet gjorde bedömningen att behovet av en lag om buggning med ett så vidsträckt tillämpningsområde som föreslogs inte kunde anses framgå av de upplysningar om behovet som lämnades i remissen och att det dessutom kunde ifrågasättas om det föreslagna systemet fyllde rimliga krav på rättssäkerhet och överensstämmer med , bl.a. genom avsaknaden av en underrättelseskyldighet som gör det möjligt att i efterhand angripa lagligheten av vidtagna åtgärder och i förekommande fall begära skadestånd. Lagrådet avstyrkte därför att lagstiftning införs med föreslagen utformning. En proposition med förslag till hemlig rumsavlyssning, s.k. buggning, har överlämnats till och kommer att beredas av justitieutskottet (prop. 2005/06:178). I sammanhanget kan vidare nämnas att regeringen till har överlämnat en proposition i vilken bl.a. föreslås en ny bestämmelse i polislagen av vilken framgår att särskilt personsäkerhetsarbete får bedrivas beträffande vittnen och andra hotade personer och att föreskrifter om sådant säkerhetsarbete får meddelas av regeringen. Särskilt personsäkerhetsarbete avses att bedrivas av bl.a. polisen för att skydda i första hand personer som lämnar uppgifter i samband med utredningar om allvarlig brottslighet. Inom ramen för detta arbete är tanken att staten skall kunna betala ut ersättning till den som omfattas av säkerhetsåtgärder (prop. 2005/06:138). Regeringen har vidare i en proposition föreslagit en lag om kvalificerade skyddsidentiteter för tjänstemän inom polisen och Försvarsmaktens försvarsunderrättelseverksamhet. Den föreslagna lagen innebär att en sådan tjänsteman skall kunna tilldelas en kvalificerad skyddsidentitet som består av andra personuppgifter än de verkliga, när det behövs för att inte röja åtgärder inom verksamheten och det finns en påtaglig risk för att ett sådant röjande allvarligt skulle motverka verksamheten eller utsätta dem som berörs av denna för allvarlig fara. En kvalificerad skyddsidentitet skall kunna tas in i körkort, pass eller andra identitetshandlingar som statliga myndigheter utfärdar eller, i vissa fall, registreras i folkbokföringen (prop. 2005/06:149). Sammansatta justitie- och socialutskottet konstaterar att det, som justitieutskottet tidigare anfört, bedrivs ett ambitiöst arbete inom polisväsendet för att höja kvaliteten i polisens arbete och öka uppklaringen av brott. Utskottet ser i likhet med justitieutskottet positivt på detta och har en stark förhoppning om att konkreta och mätbara resultat av detta arbete kommer att kunna uppnås. Utskottet konstaterar vidare att ett flertal propositioner med förslag som kommer att ge polisen bättre verktyg i kampen mot bl.a. narkotikabrottsligheten har överlämnats till och kommer att beredas under innevarande . De nu aktuella motionsyrkandena får enligt utskottet i stort anses tillgodosedda genom det arbete som pågår och de förslag som regeringen lagt fram. bör avslå motionerna Ju332 (fp) yrkandena 5, 7, 10 och 13 samt So1 (m) yrkande 13. I motionerna Ju214 (m), Ju332 (fp) yrkande 6 och Ju553 (s) begärs att polisen skall ges möjlighet att använda kräkmedel för att säkra bevisning vid narkotikabrott när den misstänkte svalt narkotikan. Regler om undersökning av människokroppen vid brottsmisstanke finns i 28 kap. 12 § . Av paragrafen, jämförd med 28 kap. 11 § , framgår att kroppsbesiktning får göras på den som skäligen kan misstänkas för ett brott på vilket fängelse kan följa för att söka efter föremål som kan tas i beslag eller annars för att utröna omständigheter som kan vara av betydelse för utredning av brottet. Med kroppsbesiktning avses undersökning av människokroppens yttre och inre samt tagande av prov från människokroppen och undersökning av sådana prov. En undersökning får inte utföras så att den undersökte riskerar framtida ohälsa eller skada. Vid kroppsbesiktning, liksom vid användning av övriga straffprocessuella tvångsmedel, råder den s.k. proportionalitetsprincipen. Sådan besiktning får sålunda beslutas endast om skälen för den uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden medför för den misstänkte eller för något annat motstående intresse (28 kap. 13 § första stycket jämförd med 28 kap. 3 a § samma balk). bestämmelser om kroppsbesiktning erhöll - med visst undantag som här saknar intresse - sin nuvarande utformning genom lagstiftning (prop. 1993/94:24, bet. JuU7, rskr. I propositionen anfördes bl.a. att det är ett mycket allvarligt ingrepp i den kroppsliga integriteten att utsätta någon för tvångsmedicinering och att mycket starka skäl därför krävdes för att införa en sådan möjlighet i . Enligt departementschefen måste vid en sådan bedömning brottsbekämpande effektivitetshänsyn träda tillbaka. Något förslag om tvångsmedicinering lades därför inte fram i propositionen (prop. s. 48). förklarade sig inte ha någon annan uppfattning i denna fråga än vad departementschefen uttalat i propositionen och avstyrkte bifall till en motion liknande den nu aktuella (bet. 1993/94:JuU7 s. 7). föreslog i sitt slutbetänkande Vägvalet - Den narkotikapolitiska utmaningen (SOU 2000:126) att det i narkotikastrafflagen (1968:64) skall tas in en bestämmelse om att den som är skäligen misstänkt för narkotikabrott, som inte är ringa, skall kunna ges läkemedel eller liknande vid en kroppsbesiktning. Avsikten var att det vid skälig misstanke om försäljning av narkotika skall kunna fattas beslut om att använda kräkmedel eller liknande vid kroppsbesiktning i sådana fall där det beslutas om att placera den misstänkte på s.k. tulltoalett. Bakgrunden till förslaget var att narkotikaförsäljare i framför allt storstäderna ofta förvarar sitt varulager, främst kapslar av heroin, i munnen, för att kunna svälja narkotikan om polis närmar sig (s. 43). Däremot ansåg kommissionen inte att kräkmedel skulle få användas när misstanken avser en köpare som svalt narkotika. Beslut om att använda kräkmedel skulle enligt förslaget fattas av åklagare och åtgärden genomföras av läkare (betänkandet s. 208 f.). I regeringens proposition 2001/02:91 Nationell narkotikahandlingsplan hänvisades till lagstiftningsärende (se ovan). Regeringen kunde inte se att det framkommit något skäl av tyngd att nu frångå vad som uttalades när frågan senast var föremål för regeringens bedömning (prop.1993/94:24). Med hänsyn till framför allt det starka skydd som måste finnas för den kroppsliga integriteten var regeringen inte beredd att föreslå någon möjlighet till tvångsmässig medicinering i samband med kroppsbesiktning.