bet · GT01JuU22 · 2006-03-23 00:00:00 — Till stor del bygger den svenska lagstiftningen mot människohandel på bestämmelser i tilläggsprotokoll (FN:s tilläggsprotokoll om förebyggande, bekämpande och bestraffande av handel med människor, särskilt kvinnor och barn till FN:s konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet, SÖ 2004:22) och EU:s rambeslut om bekämpande av människohandel. Ett antal motioner behandlar brottsrekvisiten för människohandelsbrottet. Motionärerna i motionerna 2004/05:Ju351 (mp), 2004/05:U306 (kd), Ju306 (kd), Ju383 (fp) och U382 (kd) ställer sig kritiska till kravet på otillbörliga medel och begär en översyn av brottsrekvisiten och i motion Ju532 (c) framhålls att kravet på otillbörliga medel bör tas bort ur lagstiftningen. I motion Ju244 (m) anförs att, i 4 kap. 1 a § första stycket , uppsåt skall anses föreligga om det är rimligt att anta att gärningsmannen kände till att syftet med gärningen var att offret skulle utnyttjas för sexuella ändamål. De anförda skälen till att det infördes ett krav på otillbörliga medel i fråga om människohandel för sexuella ändamål var i huvudsak att straffansvaret skulle anknyta till angrepp på offrets frihet och frid, inte till om något utnyttjande kommit att ske eller ej. Utan ett krav på otillbörliga medel skulle brottsbeskrivningen ha blivit alltför uttunnad och få konsekvenser som var svåra att överblicka från bl.a. legalitetssynpunkt (prop. 2001/02:124 s. 24 f., JuU27 s. 7 f.). Redan vid införandet av människohandelsbrottet var brottsrekvisiten omdiskuterad. Lagrådetställde sig tveksamt till rekvisitet "otillbörligt" och i flera motionsyrkanden ställdes krav på att otillbörlig påverkan på vuxna brottsoffer togs bort (bet. 2001/02:JuU27). Motionsyrkanden om att utvidga straffansvaret behandlades även av utskottet (bet. 2002/03:JuU5). I samband med behandlingen av proposition 2003/04:111 Ett utvidgat straffansvar för människohandel aktualiserades frågan om brottsrekvisiten igen. Flera remissinstanser riktade kritik mot att kravet på otillbörliga medel fanns kvar. Riksåklagaren påpekade bl.a. att det i domstolsförfarandet varit svårt att styrka att ett otillbörligt medel använts (bet. 2003/04:JuU20 s. 13). I sin behandling av propositionen begärde utskottet ett tillkännagivande om att regeringen borde låta utreda hur en bestämmelse om människohandel skulle utformas, i vilken det inte uppställdes ett krav på att gärningsmannen använt otillbörliga medel för att han skulle dömas för brottet. Bakgrunden till tillkännagivandet var ett motionsyrkande om att rekvisitet otillbörligt medel borde utgå ur bestämmelsen och regeringens egen avisering om en utredning som skulle analysera möjligheterna att ta bort kravet på otillbörliga medel (bet. 2003/04:Ju20 s. 14). Utskottet anförde i sitt ställningstagande bl.a. att införandet av ett krav på kontroll över offret gör att de skäl som tidigare motiverade kravet på otillbörliga medel i tillräcklig utsträckning beaktas. Dessutom anfördes att det kan ifrågasättas om det alls bör vara relevant vilka bevekelsegrunder som offret haft för att inlåta sig i verksamheten. Fokus borde i stället koncentreras på gärningsmannens handlande och inte på offrets. Ytterligare ett skäl som framhölls var att rättspraxis pekade på att kravet på otillbörliga medel svårligen går att styrka. tillsatte regeringen en utredning för att göra en översyn av straffbestämmelsen om människohandel och särskilt överväga om det för straffansvar inte längre skall krävas att otillbörliga medel använts (dir. 2005:152). En särskild utredare skall överväga om och i så fall hur förändringar av brottsbeskrivningen eller straffskalorna bör göras. Resultatet skall redovisas . I direktiven framgår att rättspraxis visar på att otillbörliga medel visat sig fortsatt svårt att styrka. Av 29 polisanmälda människohandelsbrott åtalades 2 för människohandel men frikändes. Däremot dömdes 20 för närliggande brott, bl.a. koppleri och olaga frihetsberövande. Uppgifter från polis och åklagare tyder också på att det i , som främst är ett destinationsland, kan vara svårt att klarlägga om otillbörliga medel använts. Frågan om hur straffansvar för människohandel utan krav på otillbörliga medel skulle utformas är dock komplicerad enligt kommittédirektiven. Gränsdragningen i förhållande till brott som förberedelse eller försök till koppleri och människosmuggling måste vara tydlig. Vidare anförs att det är kravet på otillbörliga medel som i stor utsträckning motiverar människohandelsbrottets stränga straffskala. Brottsrekvisiten otillbörliga medel kritiseras av flera motionärer som begär en översyn och förändringar av rekvisiten. Som framgår av redogörelsen ovan begärde utskottet med anledning av bl.a. ett motionsyrkande ett tillkännagivande om att regeringen borde låta utreda möjligheten att ta bort kravet på otillbörliga medel. Utskottet har inte ändrat uppfattning på den punkten och välkomnar att regeringen nu har tillsatt en utredning som skall göra en översyn av straffbestämmelsen om människohandel och särskilt överväga om det för straffansvar inte längre skall krävas att otillbörliga medel använts. Utskottet finner ingen anledning att föreslå ytterligare åtgärder. Utredningens arbete bör inte föregripas och utskottet föreslår att avslår motionerna 2004/05:Ju351, 2004/05:U306, Ju306, Ju383, Ju532 och U382 i nu behandlade delar. Vad gäller motionsyrkandet om gärningsmannens uppsåt konstaterar utskottet att den av regeringen tillsatta utredningen har till uppgift att se över förändringar av brottsbeskrivningen för människohandelsbrottet. Utskottet föreslår därmed att även motion Ju244 avslås i avvaktan på kommande utredning. I motion 2004/05:Ju351 (mp) anförs att människohandelsbrott skall föreligga även om kvinnan "samtyckt" och i motion U340 (mp) framhålls att kvinnans "samtycke" vad gäller människohandelsbrottet bör utredas. Motionärerna anser att handeln skall kriminaliseras oaktat om kvinnan vilseletts eller utsatts för andra otillbörliga medel eller om hon "samtyckt". I regeringens proposition 2003/04:111 uttalades att offrets eventuella samtycke till det åsyftade utnyttjandet saknade relevans för frågan huruvida ett brott förövats (kap. 9.7). Frågan om "samtycke" har tidigare behandlats av utskottet (2001/02:JuU27, 2002/03:JuU5, 2003/04:JuU20). I samband med utvidgningen av straffansvaret för människohandelsbrottet (bet. 2003/04:JuU20) påpekade utskottet i sitt ställningstagande att människohandelsbrottet inte förutsätter att något utnyttjande ägt rum. Att samtycka till utnyttjandet kan således inte tillmätas någon betydelse konstaterade utskottet (s. 15). Utskottet har ovan konstaterat att brottsbeskrivningen för människohandelsbrottet är föremål för en av regeringen tillsatt utredning (dir. 2005:152). Då utskottet inte vill föregripa denna utredning föreslår utskottet att avslår motionerna 2004/05:Ju351 och U340 i nu behandlade delar. I flera motioner berörs straffskalan för människohandelsbrottet. I motion 2004/05:U306 (kd) framhålls att straffsatserna bör ses över. I motionerna Ju306 (kd), Ju482 (kd) och A370 (kd) begärs en skärpning av straffskalan och i motion Ju532 (c) anförs att människohandel med barn bör särregleras och minimistraffet höjas till fängelse. Den av regeringen tillsatta utredningen som ovan nämnts skall göra en översyn av straffbestämmelsen om människohandel. I utredningsuppdraget ingår även att överväga om och i så fall hur förändringar av straffskalorna bör göras (dir. 2005:152). Utskottet har tidigare behandlat ett motionsyrkande som efterfrågar skärpta straff för människohandel i samband med behandlingen av proposition 2003/04:111. Utskottet avstyrkte motionen och tillstyrkte propositionens förslag till straffskala (2003/04:JuU20). Ett motionsyrkande om en särreglering beträffande människohandel med barn och en höjning av straffet till fängelse har tidigare behandlats av utskottet. Utskottet konstaterade i sitt ställningstagande att människohandelsbrott mot barn redan är särreglerat i det att det inte krävs att något otillbörligt medel har använts om brottet riktas mot en person . Vidare framhöll utskottet att det som regel torde vara så att det faktum att brottet riktat sig mot barn är en försvårande omständighet. Utskottet såg ingen fara för att brott riktat mot barn inte skulle kunna bestraffas tillräckligt hårt och avstyrkte därmed yrkandet (bet. 2003/04:JuU20 s. 16). Utskottet konstaterar att även straffskalorna för människohandelsbrottet ingår i det pågående utredningsuppdraget och anser därför att motionerna 2004/05:U306, Ju306, Ju482, Ju532 och A370 bör avslås. I motion Ju334 (fp) framhålls behovet av en översyn av sexköpslagens effektivitet och eventuella behov av förändring och åtstramning kommer till stånd. I motion A311 (mp) begärs en utvärdering av sexköpslagen samt att åtgärder vidtas för att få män att avstå från prostitution. I motionerna Ju298 (kd), Ju383 (fp) och Ju531 (fp) begär motionärerna skärpta straff vid köp av sexuella tjänster. I motion Ju415 (kd) anförs att lagen om förbud mot köp av sexuella tjänster skall arbetas in i 6 kap. samt att generella regler om förverkande skall omfatta pengar som har överlämnats vid köp av sexuella tjänster. I motion Ju306 (kd) anförs att möjligheterna att frysa pengar som misstänks härröra från människohandel bör förenklas. Genom lagändringen som trädde i kraft upphävdes lagen om förbud mot köp av sexuella tjänster och i stället infördes förbudet mot köp av sexuella tjänster i , 6 kap. 11 §. Bestämmelsen överensstämmer i huvudsak med den tidigare lagen, men det kriminaliserade området har utsträckts till att omfatta, förutom den som skaffar sig en tillfällig sexuell förbindelse mot ersättning, även den som nyttjar en tillfällig sexuell förbindelse som någon annan betalar. Brottsbenämningen har ändrats till köp av sexuell tjänst. Ett antal utvärderingar har genomförts sedan sexköpslagens införande. gjorde en utvärdering av lagen (2000:4) i syfte att kartlägga tillämpningen av lagen . Brå konstaterar i sin rapport bl.a. att det har visat sig svårt att kontrollera förbudets efterlevnad när det gäller den dolda prostitutionen och att det finns bevisproblem när den misstänkte förnekar gärning. i utarbetade på uppdrag av en rapport , Lag (1998:408) om förbud mot köp av sexuella tjänster. Rapportens syfte var att skapa förutsättningar för en effektiv polisiär bekämpning av prostitutionen. I rapporten framhålls att så långt polismyndigheten kunnat utröna begränsar sig lagstiftningens preventiva effekter till gatuprostitutionen och att det inte finns några belägg för att prostitutionen som företeelse skulle ha minskat. har, efter att ha fått regeringens uppdrag att följa och samla kunskap om prostitutionens omfattning och utveckling, genomfört två studier. Den första rapporten kom , Kännedom om prostitution , och den andra var en uppföljning som presenterades , Kännedom om prostitution . Sammanfattningsvis visade resultaten i rapporter att antalet kända kvinnor med prostitutionserfarenheter minskade påtagligt i de tre storstäderna mellan och . När det gällde tendensen i hela landet däremot föreföll det inte vara några större skillnader mellan åren uppger . En förklaring till detta kan vara att främst gatuprostitutionen påverkas av lagen och att den är mest förekommande i storstäder (s. 15). Minskningen tycks dock ha avstannat och visar kartläggningen på en i stort sett oförändrad situation mellan och (s. 22). Köparna i gatumiljön har blivit färre i samtliga storstäder sedan sexköpslagen infördes enligt informanterna i . Vad gäller inomhusprostitution visar enkätsvaren från restauranger och hotell inte på någon ökning av prostitutionen i dessa miljöer innan och efter lagens införande, mellan och (s. 15). planerar att påbörja en ny kartläggning av prostitutionen i . En interdepartemental arbetsgrupp arbetar på uppdrag av regeringen med att ta fram en handlingsplan för arbetet med att bekämpa människohandel och prostitution. Arbetet innebär att förstärka, systematisera och konkretisera olika åtgärder mot prostitution och handel med människor för sexuella ändamål. Dessutom omfattar handlingsplanen bl.a. en genomgång av straffrättsliga åtgärder och åtgärder inom rättsväsendet. Utskottet har tidigare behandlat liknande motionsyrkanden om en översyn av sexköpslagen (bet. 2002/03:JuU5, bet. 2004/05:JuU16). I betänkandet 2004/05:JuU16 avstyrkte utskottet ett motionsyrkande om att initiera en översyn av sexköpslagen mot bakgrund av att bl.a. hade presenterat en lägesrapport och regeringens kommande handlingsplan (s. 28 f.). I sammanhanget kan även nämnas att regeringen aviserat en utvärdering av den nya sexualbrottslagstiftningen samt att en sådan kan komma att omfatta även regleringen av sexköpsförbudet (prop. 2004/05:45 s. 24 f.). Utskottet vill framhålla att flera utvärderingar av sexköpslagen har gjorts sedan lagen trädde i kraft. Då utredningarna ligger håller utskottet emellertid med motionärerna om att en förnyad översyn av sexköpslagen är angelägen. Mot bakgrund av den av planerade kartläggningen, regeringens aviserade översyn av den nya sexualbrottslagstiftningen samt det pågående arbetet med regeringens handlingsplan finner utskottet emellertid inte anledning att föreslå någon ytterligare översyn. Utskottet föreslår därmed att regeringen avslår motionerna Ju334 och A311 i nu behandlade delar. Utskottet konstaterar att regeringens kommande handlingsplan bl.a. skall omfatta en förstärkning och konkretisering av olika åtgärder mot prostitution och handel med människor för sexuella ändamål samt en genomgång av straffrättsliga åtgärder och åtgärder inom rättsväsendet. Med anledning av den kommande handlingsplanen och den av regeringen aviserade utvärderingen av den nya sexualbrottslagstiftningen föreslår utskottet att motionerna Ju298, Ju306, Ju383, Ju531 och A311 avslås. Vad gäller motionsyrkandet om att lagen om förbud mot köp av sexuella tjänster skall arbetas in i 6 kap. har så redan skett i och med den nya sexualbrottslagstiftningen som trädde i kraft . Motion Ju415 får anses tillgodosedd i behandlade delar. I motion Ju394 (kd) yrkar motionärerna att även försäljning av sexuella tjänster skall kriminaliseras. Motionärerna begär vidare bl.a. att den som döms för försäljning eller köp av sexuella tjänster skall få en lämplig straffpåföljd inriktad på vård och rehabilitering samt att vissa åtgärder vidtas för att underlätta för den som vill ta sig ur prostitution. I samband med införandet av sexköpslagen övervägde regeringen frågan huruvida både köpare och säljare av sexuella tjänster borde kunna straffas för sitt beteende. Regeringen gjorde därvid bedömningen att, även om prostitutionen som sådan var en icke önskvärd samhällsföreteelse, det inte var rimligt att också kriminalisera den som, åtminstone i flertalet fall, var den svagare parten som utnyttjades av andra som ville tillfredsställa sin egen sexualdrift. Det var också viktigt för att motivera de prostituerade att söka hjälp för att komma bort från prostitutionen att de inte kände att de riskerade någon form av påföljd för att de varit verksamma som prostituerade (prop. 1997/98:55 s. 104). Vid riksdagsbehandlingen av propositionen hade utskottet att ta ställning till motionsyrkanden motsvarande det nu förevarande om att även kriminalisera försäljning av sexuella tjänster. Utskottet instämde i regeringens återgivna motivuttalande och uttalade att en kriminalisering endast borde omfatta köp av sexuella tjänster. Då aktuella motioner avstyrktes (bet. 1997/98:JuU13 s. 27 f.). Utskottet har även därefter avstyrkt liknande motionsyrkanden, senast (bet. 2001/02:JuU10 s. 11 f.). Utskottet vill understryka att en kriminalisering uteslutande av köp av sexuella tjänster utgör ett viktigt ställningstagande, inte minst ur ett jämställdhetsperspektiv. Det är enligt utskottets mening viktigt att markera att prostitution inte utgör en affärstransaktion mellan jämbördiga parter. En kriminalisering av försäljningen av sexuella tjänster ger därmed en felaktig signal och får negativa konsekvenser för den svagare parten, oftast en kvinna. Utskottet står därmed fast vid tidigare bedömningar och avslår motion Ju394 i behandlade delar. Internationell reglering av människohandel m.m. I motionerna 2004/05:Ju485 (fp) och Ju383 (fp) anförs att skall verka för att inom EU harmonisera lagstiftningen mot människohandel och påskynda implementeringen. I motion Ju306 (kd) anförs att inom EU bör verka för ett förbud mot köp av sexuella tjänster. I motion 2004/05:A352 framhålls att bör ratificera tilläggsprotokollet till FN:s konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet och förebyggande, bekämpande och bestraffande av handel med människor, särskilt kvinnor och barn. EU:s lagstiftning har successivt utvecklats för att bekämpa människohandel. Bland de rättsliga dokumenten på området kan nämnas rådets rambeslut av om bekämpning av människohandel som förhandlades fram under ordförandeskapsår i EU. Rambeslutet föranledde regeringens proposition 2003/04:111 Ett utvidgat straffansvar för människohandel. I anslutning till att straffansvaret för människohandel utvidgades godkändes tilläggsprotokollet rörande människohandel till FN:s konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet (prop. 2003/04:111, bet. 2003/04:JuU20). Haagprogrammet som slår fast ett samarbete inom området för frihet, säkerhet och rättvisa godkändes av . Rådet och kommissionen uppmanas där att utarbeta en plan i syfte att utforma gemensamma standarder, bästa metoder och mekanismer för att förhindra och bekämpa människohandel och intensifiera kampen mot olaglig invandring. Kommissionen lade med anledning av detta fram ett meddelande , (KOM (2005) 514), vars syfte är att ytterliga stärka EU och medlemsstaternas åtaganden att förebygga och bekämpa människohandel och att skydda, stödja och rehabilitera dess offer. Meddelandet tar hänsyn både till rambeslutet och den rapport som en expertgrupp på uppdrag av kommissionen presenterade . Meddelandet grundas på insikten att en effektiv bekämpning av människohandel kräver en samordnad politisk insats på en rad områden. I meddelandet slås bl.a. fast att EU-institutionerna och medlemsstaterna aktivt skall bedriva en politik som stärker förbudet mot människohandel och skyddar faktiska och potentiella offer på såväl EU-nivå som internationell nivå. Dessutom bör gemenskapen stärka den politiska dialogen med partnerländerna. Kommissionens meddelande uppmanar också EU-institutionerna och medlemsstaterna att se könsspecifika förebyggande strategier som en mycket viktig del i arbetet för att bekämpa handeln med kvinnor och barn. Något som betonas starkt i meddelandet ur flera aspekter är samordning och samarbete mellan den offentliga och den privata sektorn/civila samhället, på EU-nivå, mellan ursprungsländer, transitländer och destinationsländer, och på regional och global nivå. Kommissionen kommer att undersöka lämpliga samarbets- och samordningsmekanismer på EU-nivå för att säkerställa att det bl.a. utformas minimistandarder och riktmärken och att det anges områden för prioriterade åtgärder, särskilt i fråga om stöd och skydd för offer. När det gäller den koppling som finns mellan prostitution och människohandel för sexuella ändamål, särskilt i samband med stora internationella evenemang, kan nämnas att justitieministern i rådet för rättsliga och inrikes frågor tog upp frågan om vikten av att människohandel för sexuella ändamål förhindras, detta med anledning av i men även när det gäller framtida större evenemang. Ministern fick stöd från övriga ministrar och ordförandeskapet att diskutera frågan igen vid påföljande rådsmöte . skall ta fram ett utkast till rådsslutsatser i samråd med ordförandeskapet. Utskottet har tidigare behandlat yrkanden om åtgärder mot prostitution inom EU (bet. 2002/03:JuU5, 2004/05:JuU16). Utskottet framhöll i den senaste behandlingen att det är viktigt att är drivande inom EU i kampen mot prostitution och dess skadeverkningar. Mot bakgrund av det arbete som regeringen bedriver inom EU ansåg utskottet motionerna tillgodosedda. Av redogörelsen framgår att ett arbete med att ta fram gemensamma standarder samt bästa metoder för att förhindra och bekämpa människohandel pågår inom EU samt att är drivande i arbetet inom EU mot prostitution och människohandel. Ett exempel på detta är det initiativ som justitieministern har tagit för att förhindra prostitution och människohandel i samband med . Utskottet vill liksom tidigare framhålla att det är viktigt att inom EU bekämpa prostitution och människohandel samt att bör vara aktivt i detta arbete. Mot bakgrund av det arbete som regeringen redan bedriver anser utskottet inte att det föreligger behov av ytterligare åtgärder. Utskottet föreslår att motionerna 2004/05:Ju485, Ju306 och Ju383 avslås. Gällande motionsyrkandet om att bör ratificera FN:s tilläggsprotokoll har så redan skett. Utskottet anser därmed motion 2004/05:A352 i denna del vara tillgodosedd. Utskottets förslag i korthet I detta avsnitt behandlar utskottet motionsyrkanden som rör sexualbrott samt s.k. grooming. Motionärerna yrkar bl.a. att bristande samtycke skall vara en straffrättslig grund för våldtäkt, att rekvisitet särskild utsatt situation skall införas i våldtäktsbestämmelsen, att en översyn av 15-årsgränsen vid sexualbrott skall genomföras samt att försök via Internet att söka sexuella kontakter med minderåriga, s.k. grooming, skall kriminaliseras. Utskottet avstyrker bifall till motionsyrkandena med hänvisning främst till tidigare uttalanden samt pågående utredningsarbete. Jämför reservationerna 21 (m, kd, c), 22 (fp, kd, c) 23-24 (c) och 25 (m, fp, kd, mp) samt särskilda yttrandena 2 (v) och 3-4 (mp). I motionerna Ju306 (kd), Ju369 (c), Ju392 (c), Ju504 (-) Ju532 (c) och Ju538 (s) begärs att regeringen noggrant överväger att införa bristande samtycke som grund för straffansvar vid våldtäkt. Motionärerna pekar bl.a. på betydelsen av avgörande i det s.k. Bulgarienmålet. Enligt 6 kap. 1 § döms den som genom misshandel eller annars med våld eller genom hot om brottslig gärning tvingar en person till samlag eller till att företa eller tåla en annan sexuell handling som med hänsyn till kränkningens art och omständigheterna i övrigt är jämförlig med samlag, för våldtäkt till fängelse i lägst två och högst . I bestämmelsens andra stycke stadgas att detsamma gäller den som med en person genomför ett samlag eller en sexuell handling som enligt första stycket är jämförlig med samlag genom att otillbörligt utnyttja att personen på grund av medvetslöshet, sömn, berusning eller annan drogpåverkan, sjukdom, kroppsskada eller psykisk störning eller annars med hänsyn till omständigheterna befinner sig i ett hjälplöst tillstånd. Utskottet behandlade ett flertal motionsyrkanden motsvarande de nu aktuella under föregående riksdagsår i samband med införandet av en ny sexualbrottslagstiftning (prop. 2004/05:45, bet. JuU16, rskr. 164, SFS 2005:90). För en utförlig redovisning för dom samt regeringens och utskottets uppfattning om domens betydelse för hänvisas till detta betänkande (s. 12 f.). Sammanfattningsvis ansåg utskottet att den s.k. Bulgariendomen inte kan anses medföra någon förpliktelse enligt för att införa en våldtäktsbestämmelse av visst specifikt innehåll, t.ex. en som enbart är baserad på frågan om bristande samtycke. Enligt utskottet fanns det dessutom skäl som med styrka talar emot att införa en samtyckesreglering. Utskottet anslöt sig till de överväganden som regeringen hade gjort i dessa delar, och som kan sammanfattas enligt följande. Med utgångspunkt i att samtycket i en tänkt våldtäktsbestämmelse också skulle kunna avse tyst samtycke är det sannolikt att den misstänkte till sitt fredande ofta skulle åberopa att det förelegat ett sådant tyst samtycke från offrets sida. Under utredningen av en sådan invändning kommer det att bli av särskilt intresse hur offret handlat och betett sig i övrigt i samband med gärningen.