bet · GT01FiU19 · 2006-06-01 00:00:00 — I motion 2005/06:Fi250 av () yrkandena 1 och 2 anförs att kommuner straffas genom att de inte kan omvandla delar av sin verksamhet från förvaltningsform till helägda bolag utan att därmed tvingas till upphandling. Utskottet har senast i betänkande 2004/05:FiU9 behandlat liknande motionsyrkanden. Utskottet anförde då att kommunerna självklart ska kunna driva verksamhet i egen regi om de så önskar, och att det bör ankomma på kommunerna att bestämma om i vilken form man vill bedriva verksamheten. Med detta avstyrkte utskottet motionerna. Utskottet vill också hänvisa till att begreppet "upphandlande enhet" definieras i 1 kap. 6 § . Det framgår av bestämmelsen att upphandlande enheter kan vara såväl bolag, föreningar, samfälligheter som stiftelser, förutsatt att de uppfyller de kriterier som lagen anger. Den juridiska form i vilken en verksamhet bedrivs är sålunda inte avgörande för bedömningen av om en viss enhet - ett bolag, en förening eller annan juridisk person - är en upphandlande enhet. Med detta avstyrker utskottet motionerna Fi212 (c), Fi237 (s) yrkande 1 och Fi250 (s) yrkandena 1 och 2. Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker motioner om införande av utmaningsrätt, med hänvisning till att det bör ankomma på kommunerna att bestämma om i vilken form man vill bedriva sin verksamhet samt till att den befintliga lagen om ingripande mot otillbörligt beteende avseende offentlig upphandling medger ingripanden i fall av otillbörlig konkurrens. Jämför reservation 7 (m, kd, c). I motion 2005/06:Fi203 av () anförs att en grundläggande princip för ett sunt lokalt företagsklimat är att kommunen inte konkurrerar med det lokala näringslivet och att i princip alla former av tjänster som inte utgör ren myndighetsutövning kan läggas ut på entreprenad. Därför bör enligt motionären en utmaningsrätt införas, som ger enskilda entreprenörer eller anställda rätt att tvinga fram en upphandling av delar av kommunens och verksamhet. Motionären föreslår att görs till försökslän för en sådan utmaningsrätt. I motion 2005/06:Fi215 av () anför motionären att grundstenen för en fungerande marknadsekonomi är ett flertal aktörer och en rättvis konkurrens, och att det bör vara en prioriterad fråga att lägga ut verksamhet på entreprenad. Enligt motionären behövs en utmaningsrätt som öppnar kommunerna för mångfald och alternativa driftsformer. Grundinställningen bör då vara att hela eller delar av verksamheten ska kunna utmanas, och att den som utmanar måste kunna visa att man har kapacitet att utföra uppdraget och att anbudet är rimligt. I motion 2005/06:So702av m.fl. (c) yrkande 22 anför motionärerna att upphandlingar bör delas upp för att göra det möjligt för små entreprenörer att delta i konkurrensutsättning av offentlig verksamhet. Förbättrade möjligheter att ställa miljökrav i upphandlingen stärker också lokala entreprenörers möjligheter att konkurrera. Motionärerna anför vidare att de vill införa utmaningsrätt för anställda i offentlig sektor som vill ta över driften av den egna enheten. Om en sådan utmaning är mer effektiv än den nuvarande driften, bör den som regel beviljas. I motion 2005/06:N304 av () yrkande 2 anförs att alltför få av de norrländska kommunerna och landstingen har konkurrensutsatt sin verksamhet, vilket inneburit att en enorm tillväxtpotential har gått till spillo. Genom upphandling och entreprenader skulle enligt motionärerna konkurrensen öka till gagn för konsumenterna och antalet företag öka. Motionärerna vill därför införa en utmaningsrätt som ger enskilda entreprenörer eller anställda rätt att tvinga fram en upphandling av delar av kommunens eller verksamhet. Den entreprenör som utmanar måste kunna visa att denne har kapacitet att lägga ett rimligt anbud på den utmanade verksamheten. Om upphandlingen leder till att det lämnas in externa anbud som är mer konkurrenskraftiga än den egna verksamheten, ska kommunen eller vara skyldigt att anta budet som vid vanlig upphandling. Utskottet har senast i betänkande 2004/05:FiU9 behandlat liknande motionsyrkanden. Utskottet anförde då att det bör ankomma på kommunerna att bestämma om man vill bedriva verksamhet i egen regi. Med detta avstyrkte utskottet motionerna. I sammanhanget kan också nämnas lagen (1994:615) om ingripande mot otillbörligt beteende avseende offentlig upphandling. Lagen har till syfte att främja en effektiv konkurrens när stat, kommuner och landsting anordnar anbudstävlingar och är avsedd att täcka ett behov som inte kan fyllas genom eller konkurrenslagen. Lagen omfattar ett system med rättsregler som bl.a. ger utrymme för att i lämplig form gripa in mot vissa konkurrenssnedvridande beteenden. Utskottet anser att nuvarande lagstiftning medger ingripanden i fall av otillbörlig konkurrens, och att det inte är motiverat att införa en utmaningsrätt av den typ som motionärerna efterlyser. Med det sagda avstyrker utskottet motionerna Fi203 (fp), Fi215 (fp), So702 (c) yrkande 22 och N304 (fp) yrkande 2. Utskottets förslag i korthet Med hänvisning till att det faller på varje upphandlande enhets ansvar att se till att den personal som sysslar med upphandlingsfrågor har den nödvändiga kompetensen, och att några åtgärder från utskottets sida därför inte är påkallade inom detta område, avstyrker utskottet motioner om utbildning i upphandlingsfrågor. Jämför reservationerna 8 (fp) och 9 (kd). I motion 2005/06:Fi229 av m.fl. (mp, -) yrkande 5 anförs att de som jobbar med upphandling ofta är osäkra på vad som gäller och hur lagen kan användas för att stödja sociala ändamål. Motionärerna anser att det måste skapas stödfunktioner, genom , som kan utbilda och stödja de offentliga upphandlarna och öka kunskapen om hur sociala hänsyn kan tas vid upphandlingarna. I motion 2005/06:Fi237 av och () yrkande 2 anför motionärerna att upphandlarnas kompetens måste förbättras och att alla som genomför en offentlig upphandling måste vara införstådda med de regler som gäller, och inte bara ta hänsyn till pris utan även till kvaliteten, miljön och jämställdheten. I motion 2005/06:Fi265 av m.fl. (s) anför motionärerna att det finns ett behov av kvalitetssäkring inom offentligt finansierade verksamheter. Metoder som t.ex. social redovisning och socioekonomiska bokslut syftar till att visa verksamhetens sociala mervärden och de samhällsekonomiska vinsterna. Motionärerna anför att det, för att stärka utvecklingen av metoder för kvalitetssäkring, krävs att kommuner och andra upphandlande enheter i ökad utsträckning efterfrågar kvalitetssäkring och utvärdering och bidrar till utvecklingen av metoderna och deras tillämpning. I motion 2005/06:MJ530 av m.fl. (kd) yrkande 18 anförs att det är viktigt att politiker och tjänstemän på lokal nivå har kunskap om de regler som finns, för att upphandlingsverktygen i kommunerna ska fungera. Enligt motionärerna bör staten därför ta på sig ett ansvar att nå ut med information till kommunerna i landet, t.ex. genom . Motionärerna anser att det bl.a. är viktigt att webbaserade EKU-verktyg för offentlig upphandling är uppdaterat, relevant och tydligt. I motion 2005/06:Bo298 av m.fl. (fp) yrkande 9 anförs att de kommunala bostadsbolagen specifikt har angetts sakna erforderlig upphandlingskompetens, som en annan uppfattning kring upphandlingsproblematiken anges vara att inte fungerar optimalt. Motionärerna vill belysa frågan om lagstiftningens () eventuella negativa inverkan på upphandlingssystemet och ser det som angeläget att de hinder som lagstiftningen åsamkar bör ändras. Enligt utskottets mening är det av stor vikt, för att den offentliga upphandlingen ska fungera väl, att upphandlande enheter besitter den nödvändiga upphandlingskompetensen. Det faller enligt utskottets mening på varje upphandlande enhets ansvar att se till att den personal som sysslar med upphandlingsfrågor har den nödvändiga kompetensen. Utskottet vill i detta sammanhang erinra om att det finns ett stort utbud av kurser och utbildning för upphandlare och beställare. Verket för förvaltningsutveckling (Verva) och Kommuner och Landsting anordnar båda kurser och seminarier på området, och dessutom anordnas utbildningar i privat regi. Utskottet anser inte att några åtgärder från utskottets sida är påkallade inom detta område, och avstyrker därmed motionerna Fi229 (mp, -) yrkande 5, Fi237 (s) yrkande 2, Fi265 (s), MJ530 (kd) yrkande 18 och Bo298 (fp) yrkande 9. Utskottets förslag i korthet De åtgärder som vidtagits av regeringen gällande den statliga inköpssamordningen innebär enligt utskottets mening att de krav på en översyn av denna som framställs i motionerna i huvudsak har tillgodosetts. Motioner om en översyn av den statliga inköpssamordningen avstyrks därför. Jämför reservation 10 (m, fp, c). I redogörelse /06:RRS9 påtalar brister i den statliga inköpssamordningen. I redogörelsen anförs att det saknas grundläggande information om hur ramavtal används i staten. Det går heller inte att få svar på vilka besparingar den samordnade inköpsverksamheten leder till för staten. Därmed saknas förutsättningar för att avgöra om statens möjligheter till besparingar nyttjas fullt ut. Av granskningen framgår också att uppföljningen från Statskontoret, som ansvarar för att samordna och följa upp inköpsverksamheten, har stora brister och att redovisningen till regeringen inte är rättvisande. Det gäller uppgifter om vilka belopp ramavtalen omsätter, i vilken grad avtalen används av myndigheterna och vilka besparingar staten gör. Granskningen visar dessutom att myndigheterna ibland sluter ramavtal på områden som varken är analyserade utifrån statens behov eller utifrån de besparingsmöjligheter som finns. Det är heller inte säkert att Statskontoret och de ramavtalsansvariga myndigheterna samordnar inköp för varor och tjänster där det finns störst besparingspotential för staten. menar att nuvarande ordning innebär att vad som helst kan upphandlas inom ramen för den statliga inköpssamordningen, inte bara varor och tjänster som kan betraktas som väsentliga för staten. Sammanfattningsvis anför att granskningen väcker flera frågor av grundläggande karaktär, och rekommenderar regeringen att se över systemet för statlig inköpssamordning i sin helhet. I motion 2005/06:Fi4 av m.fl. (c) yrkandena 1 och 2 anför motionärerna att framställt kritik mot att flera stora svagheter i systemet för inköpssamordning kvarstår. Motionärerna delar uppfattning och anser att en väl fungerande statlig inköpssamordning bör vara en viktig del i arbetet med att effektivisera statlig byråkrati och begränsa OH-kostnaderna. Enligt motionärerna bör därför den statliga inköpssamordningen ses över i syfte att skapa en effektiv organisation. Dessutom anser motionärerna att staten i egenskap av viktig kund och stor aktör på marknaden kan påverka både tillverkare och leverantörer att anpassa varor och tjänster till miljökrav och kvalitetskrav. Därför förordar motionärerna att staten, genom att ställa miljökrav vid olika upphandlingar, kan bidra till utvecklingen av miljömässigt hållbara varor och tjänster och att en översyn av statens inköpssamordning därför bör kompletteras med krav om att ramavtalen ska beakta övergripande mål om en miljömässigt hållbar utveckling. I motion 2005/06:Fi5 av m.fl. (m) anför motionärerna att granskning av den statliga inköpssamordningen visar på betydande brister i samordningen av de statliga inköpen och att det är oklart om verksamheten når sina syften. Motionärerna anser därför att regeringen i enlighet med rekommendation bör se över systemet för statlig inköpssamordning och återkomma till med en redogörelse för vidtagna åtgärder. Utskottet noterar att i sitt slutbetänkande föreslår att en möjlighet att använda inköpscentraler ska föras in i den svenska lagstiftningen. Inköpscentraler utgör en form av samordnad upphandling, och innebär att en myndighet som är inköpscentral kan agera ombud för en annan myndighet och ombesörja upphandling för den andra myndighetens räkning. Dessutom vill utskottet peka på att den statliga inköpssamordningen överfördes från Statskontoret till () och att ESV har fått i uppdrag av regeringen att åstadkomma besparingar för staten genom samordning av statlig inköpsverksamhet. Av ESV:s regleringsbrev framgår att myndigheten ska redovisa de prestationer som gjorts för att uppnå målet. Dessutom ska ESV redovisa omfattning och utnyttjande av statliga ramavtal och eventuella brister på området, liksom förslag till åtgärder. ESV ska också redovisa de uppskattade besparingarna för staten och hur de har beräknats. Avseende upphandling och användning av produkter och tjänster inom IT har Verket för förvaltningsutveckling (Verva), som startade sin verksamhet , som uppdrag bl.a. att agera samordnare för den offentliga sektorn inom detta område. Sammantaget anser utskottet att de åtgärder som vidtagits innebär att de krav på en översyn av den statliga inköpssamordningen som framställts i motionerna i huvudsak har tillgodosetts. Med hänvisning till det ovan anförda avstyrks därför motionerna Fi4 (c) yrkandena 1 och 2 samt Fi5 (m). LOU:s tillämpning på hälso- och sjukvårdsverksamhet Utskottets förslag i korthet förslag bereds av regeringen. Motioner om offentlig upphandling inom hälso- och sjukvård m.m. avstyrks med hänvisning till detta. Jämför reservation 11 (m, kd, c). I motion 2004/05:Fi23 av m.fl. (c) yrkande 9 och motion 2005/06:Fi16 av m.fl. (c) yrkande 7 anförs att bl.a. rimligheten vid mindre upphandlingar, där utarbetandet av förfrågningsunderlag ofta kostar mer än själva arbetet, bör ses över. Detsamma gäller möjligheterna att skapa en rimlig ram för direktupphandling, följd av en rimlig ram för en enklare upphandlingsform i utrymmet under traditionell EU-upphandling. Motionärerna förordar också en översyn av upphandlingsformer inom vården, där relationen mellan läkare och patient bör tydliggöras i relationen mellan de affärsupphandlande parterna, liksom en översyn av lagstiftning, regelverk och institutioner så att konkurrensneutralitet skapas mellan vårdens olika aktörer. Enligt motionärerna bör ses över så att tjänstehandel inom vården kan underlättas, och LOU:s konkurrensbegrepp bör förutom pris även avse kvalitet och resultat. Motionärerna anser att dagens system, där man enbart konkurrerar med pris, i regel innebär att det billigaste anbudet väljs, och medborgarna får därmed inte information om kvalitet och resultat och förlorar möjligheten att själva välja. Praxis måste enligt motionärerna utvecklas för mätning av kvalitet och resultat om ska kunna användas för upphandling av vård- och omsorgstjänster, och det är därför viktigt att utarbeta sociala kriterier och göra dem obligatoriska vid all upphandling. I motion 2005/06:Fi297 av och () anförs att frågan huruvida ska gälla hälsovård, sjukvård, omsorg och skoltjänster bör ses över. Motionärerna anser att dessa områden bör undantas från så att kommuner och landsting själva får formulera villkoren. I motion 2005/06:Fi318 av m.fl. (kd) yrkandena 3 och 4 anför motionärerna att det är helt felaktigt att vid upphandling sortera bort verksamheter som drivs med någon form av vinstsyfte, och att upphandling av varor och tjänster bör ta hänsyn till mindre företags möjlighet att lägga anbud. Motionärerna anför att är dåligt anpassad för upphandling av hälso- och sjukvårdstjänster, bl.a. genom att direktupphandling endast kan ske i utomordentligt begränsad omfattning, vilket kan försvåra för kommun och landsting/region att inledningsvis stödja avknoppade verksamheter. Även verksamhet som inte är myndighetsutövning eller strategiska ledningsfunktioner bör enligt motionärerna konkurrensutsättas genom upphandling i många fall. Kommuner och landsting bör enligt motionärerna anpassa sin verksamhet så att den enskilde medborgaren i så hög grad som möjligt ska kunna påverka sin situation och välja det alternativ av gemensamt finansierad service som passar honom eller henne bäst. Motionärerna anser att i fråga om individuella servicetjänster är modeller med eget val det verktyg som bäst klarar av att skapa valfrihet, mångfald och hög kvalitet. Kommuninvånarna bör enligt motionärerna ges möjlighet att fritt välja utförare av individuella servicetjänster genom olika typer av modeller för eget val inom t.ex. barnomsorg, skola och hemtjänst. Dessutom anser motionärerna att kvalitetsaspekterna vid förfrågningsunderlagens utformning när verksamheter ska upphandlas måste värnas, och ackrediteringssystem för olika typer av entreprenadföretag (vård- och omsorgsgivare m.m.) bör kunna användas som ett alternativ till detaljreglerade förfrågningsunderlag vid upphandlingar och auktorisering av företag som vill ingå i ett system för eget val. I motion 2005/06:Sk526 av m.fl. (c, m, fp, kd) yrkande 2 anförs att kan missgynna bl.a. små vårdaktörer. Motionärerna nämner behovet av längre avtalstider och en praxis för mätning av kvalitet och resultat, som tar hänsyn till de ideella organisationernas särart. Dessutom anser motionärerna att det är viktigt att utveckla sociala kriterier som är obligatoriska vid all upphandling, liknande dagens system för miljöcertifiering. Enligt motionärerna bör ses över så att frivilligorganisationer och vårdföretag utan vinstsyfte kan konkurrera på lika villkor. I motion 2005/06:So424 av m.fl. (m) yrkande 11 anför motionärerna att behöver anpassas till hälso- och sjukvårdsverksamhet. Enligt motionärerna gäller detta t.ex. lagens rekommendationer om relativt korta avtalstider och möjligheten för landsting att driva verksamhet i egen regi utan att omfattas av . I motion 2005/06:So696 av m.fl. (s) yrkande 2 anförs att utvecklingen när det gäller upphandling på hälso- och sjukvårdsområdet nu innebär att mångfalden likriktas, vilket innebär särskilda problem för vårdgivare, som vill forma verksamheten från egna idémässiga utgångspunkter. Enligt motionärerna har dessutom de mindre vårdgivarna, jämfört med de större företagen, svårt att hantera mycket omfattande anbudsunderlag och möter också krav på bankgarantier som ligger utanför deras möjligheter. Motionärerna anser att en rimlig utgångspunkt och strategi om man vill främja ny privat verksamhet utan vinstsyfte inom den svenska vården är att i första hand pröva möjligheter inom de delar av vården som har större inslag av omsorg, omvårdnad och rehabilitering. Motionärerna anser därför att upphandlingsreglerna för organisationer utan vinstsyfte bör ses över. I motion 2005/06:So702 av m.fl. (c) yrkande 23 anförs att ett ökat inslag av privata och alternativa vårdgivare hämmas av , bl.a. genom kravet på återkommande upphandlingar. Dagens system för upphandling enligt är enligt motionärerna alltför fokuserat på priset. Parametrar som kvalitet, kompetens, kontinuitet, flexibilitet, patient- och lokalkännedom bör enligt motionärerna vägas in vid upphandlingen i större utsträckning, som förutsättningarna för avknoppning till nya företagsbildningar förbättras. För att stimulera anställda inom den offentliga hälso- och sjukvården att ta över verksamheter och driva dessa i egen regi anser motionärerna att direktupphandlingen bör underlättas eller att de anställda på annat sätt kan få ett första kontrakt. Enligt motionärerna bör därför reglerna för upphandling av vård- och omsorgstjänster omarbetas och föras in under hälso- och sjukvårdslagen. Dessutom anser motionärerna att den svenska upphandlingslagstiftningen i vissa avseenden är mer långtgående än vad EU:s direktiv kräver, och anför att regeringen måste väcka frågan i EU-sammanhang så att direktivet kan justeras, om det står i vägen för en tillräcklig anpassning. Utskottet har senast i betänkande 2004/05:FiU9 behandlat motioner om undantagande av hälso- och sjukvård, skol- och omsorgsverksamhet från , liksom motioner om anpassning av till hälso- och sjukvårdsverksamhet. Med hänvisning till att utskottet tidigare prövat liknande förslag, avstyrkte utskottet de då ställda motionerna. Frågor om offentlig upphandling inom hälso- och sjukvård togs även upp i samband med behandling av proposition 2004/05:145 Driftsformer för offentligt finansierade sjukhus. uttalade i detta sammanhang att frågor om offentlig upphandling, bl.a. en översyn av bestämmelserna i 6 kap. som reglerar bl.a. upphandling av hälso- och sjukvård samt socialtjänst, var föremål för utredningsarbete inom . Med hänsyn till det pågående utredningsarbetet avstyrkte socialutskottet ett antal motioner rörande offentlig upphandling inom hälso- och sjukvården (2004/05:SoU18). Med hänvisning till att förslag som ovan nämnts är föremål för beredning inom , avstyrker utskottet motionerna 2004/05:Fi23 (c) yrkande 9, Fi16 (c) yrkande 7, Fi297 (s), Fi318 (kd) yrkandena 3 och 4, Sk526 (c, m, fp, kd) yrkande 2, So424 (m) yrkande 11, So696 (s) yrkande 2 och So702 (c) yrkande 23. Yttrande- och meddelarfrihet i kommunala entreprenader Utskottets förslag i korthet Frågan om meddelarfrihet bl.a. för anställda i kommunala bolag och anställda i offentligt finansierad verksamhet i privat regi bereds av regeringen. Utskottet avstyrker, med hänvisning till den pågående beredningen, en motion i denna fråga. I motion 2005/06:K318 av () yrkande 2 anför motionären att lagen om offentlig upphandling är otydlig vad gäller om en kommun i samband med anbudsförfarande kan kräva att samma yttrandefrihet och meddelarfrihet som för kommunalt anställda även ska gälla för av företaget anställda inom den del av verksamheten som drivs på uppdrag av kommunen. Motionären anser att bör ändras för att säkerställa att anställda, som arbetar i företag som utför verksamhet på entreprenad i den del av verksamheten som utgör själva entreprenadverksamheten, omfattas av den yttrande- och meddelarfrihet som gäller inom förvaltningsverksamhet. Lagstiftningen om bl.a. meddelarfrihet har varit föremål för överväganden inom Offentlighets- och sekretesskommittén (dir. 1998:32, 2003:24 och 2003:163). Kommitténs förslag bereds inom (). Utvecklingen på bl.a. yttrandefrihetsområdet utreds av Tryck- och yttrandefrihetsberedningen (dir. 2003:58). lämnade betänkandet Tryck- och yttrandefrihetsfrågor m.m. (2005/06:KU14), där motioner om meddelarfrihet bl.a. för anställda i kommunala bolag och anställda i offentligt finansierad verksamhet i privat regi behandlades. avstyrkte motionerna med hänvisning till att dessa frågor var föremål för beredning inom . Eftersom frågorna är föremål för överväganden finns det enligt finansutskottets mening inga skäl att avvika från uppfattning i denna del. Med hänvisning till vad som ovan anförts avstyrks motion K318 (fp) yrkande 2. NOU:s framtida utformning och sammanslagning med Utskottets förslag i korthet Frågan om NOU:s framtida utformning är fortfarande föremål för överväganden inom . Med hänvisning till pågående beredning avstyrker utskottet motioner om en eventuell sammanslagning mellan . I motion 2005/06:Fi271 av m.fl. (fp) yrkande 5 och i motion 2005/06:Fi295 av m.fl. (fp) yrkande 5 anförs att () gör ett gediget arbete, men lider av resursbrist. Motionärerna anser att NOU:s framtida utformning bör utredas, och i denna utredning bör bl.a. beaktas en sammanslagning mellan för att skapa en myndighet med tillräckliga resurser för att tillse efterlevnaden av . Vad gäller frågan om NOU:s utformning och uppdrag noterar utskottet att i sitt delbetänkande Effektivare offentlig upphandling - för fortsatt välfärd, trygghet och tillväxt (SOU 1999:139) föreslog att NOU slås ihop med . Regeringen anförde i prop. 1999/2000:128 att frågan behövde beredas ytterligare, och utskottet anslöt sig till denna ståndpunkt (bet. 2000/01:FiU8). beslöt i enlighet med regeringens förslag. 2001/02:142 återkom regeringen till frågan och uppgav att den var föremål för fortsatt beredning. Utskottet anförde att det i samband med dessa överväganden borde göras en förnyad prövning av NOU:s ställning med inriktning bl.a. på att ta vara på de fördelar som kan finnas med en kontroll- och tillsynsfunktion via en förvaltningsmyndighet och utvecklingsfunktioner i eventuellt andra former (bet. 2001/02:FiU12).