bet · GT01UU17 · 2006-05-04 00:00:00 — Det visar sambandet mellan livsmedelsutbudet i samhället och andelen undernärda. Vad den här figuren antyder är att vi på y-axeln har procentandel av befolkningen som är undernärd och på x-axeln utbudet av livsmedel uttryckt i kilokalorier. Vi har olika länder illustrerade. Vi kan se en väldigt tydlig sjunkande trend i antalet undernärda fram till ungefär 2000. Många av er kanske har hört olika siffror. FAO brukar använda siffran att vi bör ha ett utbud av livsmedel i storleksordningen per person och dag för att vi ska kunna undvika undernäring eller minska antalet personer som är undernärda. Då tycker jag att en oerhört intressant fråga är följande. Om vi ska producera den mängd mat som skulle göra utbudet möjligt till 2 700 eller per person och dag skulle det gå åt enorma mängder vatten. Är det möjligt att uppnå matsäkerhet vid ett lägre matutbud än 2 700 eller ? Låt mig visa en enkel överslagsprognos som visar hur mycket vatten som skulle behövas extra för att uppnå millenniemål nummer 1 för att reducera antalet undernärda med hälften fram . I storleksordningen mellan 1 vatten per person och år går det åt att producera den dieten. För att vi ska uppnå en förbättring för halva den andel av befolkningen som har undernäring , det vill säga 425 miljoner, och för att alla dessa ska uppnå en säker mattillgång får vi fram en siffra vatten extra för att producera den extra mat som skulle behövas för att lyfta 425 miljoner människor från undernäring till tillräckligt näringstillskott. Om vi skulle skapa matsäkerhet för hela jordens befolkning skulle ytterligare samma mängd vatten gå åt, . Då skulle vi ha reducerat antalet undernärda. Om vi räknar in den befolkningstillväxt som vi har , ungefär 1,9 miljarder människor, är det ytterligare en väldigt stor mängd vatten som går åt, i storleksordningen . Summerar vi detta får vi en total ytterligare vattenåtgång på i storleksordningen . Den siffran kan jämföras med den mängd vatten som vi tar ut totalt sett för bevattningsjordbruket. Vi har redan överbelastat väldigt många vattendrag, så den vattenmängden finns helt enkelt inte. Detta är en lösning som är helt orealistisk. (Bild: Förluster och omvandling) Låt mig titta lite grann på vad som händer i matkedjan från produktion till konsumtion. Jag har satt samman ett diagram som visar på förluster och omvandling från vegetarisk kost till animalisk som vi har globalt sett. Vi har en produktion i storleksordningen per person och dag. Vi förlorar ungefär på fält, i transporter och liknande. Vi har en omvandling till animaliska produkter i storleksordningen 1 700. Vi får tillbaka en del i form av kött och mejeriprodukter och liknande. Vi har en ganska stor förlust i distributionsledet. Den mängd som är kvar för konsumtion är i storleksordningen 2 000. Det är en väldigt stor skillnad mellan dessa 2 000 och den siffra som jag visade tidigare på 2 700 eller . Jag refererar till en tidningsartikel på engelska i Independence, är från och som tar upp en studie som är gjord inom en studiegrupp i . Den visar att i har man en väldigt stor förlust i konsumtionsledet av mat, i hushållen, mellan affärskedjan och det att man konsumerar maten. Enligt den studien har man en förlust i kedjan som motsvarar . En stor del av maten uppfattas som olämplig på olika sätt, genom att datumgränsen är passerad eller att den är överflödig av andra skäl. Det betyder, menar jag, att vi måste titta på matsäkerhet inte bara som ett produktionsproblem. Det handlar inte bara om hur mycket mat vi producerar i samhället, utan vi måste också se på matsäkerhet i förhållande till den mängd som faktiskt konsumeras och på omvandlingsprocessen från fältet till konsumtion. Det som också kommer in här i väldigt stor utsträckning är de ganska stora krafter som finns i form av livsmedelsindustri och lite supermakter. När det gäller att uppnå målsättningen att reducera fattigdom och spara på vattenresurser och även förbättra näringssituationen, tror jag att vi med den nuvarande strategin kommer att hamna i en ohållbar situation. Vi kommer att fortsätta att tömma vattendragen. Vi kommer att få brunnar som sinar. Vi kommer att få ökade konflikter, som kommer att prata om. Vi kommer att få ökade problem med folkhälsan i form av undernäring men också övervikt och sjuklig fetma. Och vi kommer att få en situation där de fattiga fortfarande eller alltid kommer att vara bland oss. Det skulle då kanske kunna vara intressant att diskutera ett nionde Millennium Development . Är det inte rimligt att vi förväntar oss eller att vi kräver att vi hittar strategier för att minska förlusterna i hela produktionsledet fram till konsumtion? Vi behöver också en strategi där vi bättre utnyttjar både de blåa och de gröna vattenresurserna. Vi måste gå på två ben framåt för att lösa den här enorma utmaningen, som vi står inför. Sammanfattningsvis tror jag att vi måste försöka få till stånd en strategi där vi tittar lika mycket på konsumtionsmönstren och sammansättningen av dieten som på de mycket stora utmaningar som vi står inför på produktionssidan. Vi behöver ha en strategi där vi får en bättre användning framför allt av det gröna vattnet, markfuktigheten. Vi behöver ha bättre markvård. Vi behöver ha rainwater harvesting och liknande. Vi behöver alltså koppla ihop markfrågorna med vattenfrågorna, och vi behöver styrmedel och stöd för att minska produktivitetsgapet, som vi vet finns i väldigt många produktionssystem. De här frågorna kommer att diskuteras på många håll. De har diskuterats i och även . Vi har också ett årligt möte här i , World Water Week in , som ni alla är välkomna till . Ordföranden: kvar , så får vi se om det är några frågor om det du har sagt. Har ni förstått alla siffror och diagram? Jag hade lite svårt att hänga med , men vi får se om någon annan kommer först. , Miljövårdsberedningenskansli: Jag har en fråga angående den beräkning som ni gjorde om vegetarisk kost och animalisk kost. Är det dagens fördelning, eller är det den beräknade fördelningen i dietsammansättningen? : Det är den fördelning som rekommenderas av FAO. Fördelningen mellan animalisk och vegetarisk kost ser väldigt olika ut i olika delar av världen. I till exempel är andelen av kosten som kommer från animaliska produkter väldigt låg. Jag tror att den är ett par procent eller någonting sådant. Men i delar av och delar av västvärlden har vi en väldigt hög andel av kosten som kommer från animalisk produktion. Det är också skillnad mellan om vi har ett animaliskt intag av vad vi kallar rött kött, alltså biff och liknande, eller om den animaliska dieten kommer från kyckling eller någonting liknande. Det är mycket mindre vattenåtgång per producerad mängd energi för det vita köttet. , : Det jag är ute efter är alltså: Vilken typ av sammansättning på totalen skulle man, utifrån de trender som du beskrev i dietsammansättningen, kunna förvänta sig ? : Det här är en rekommenderad balanserad diet - jag tror att de kallar det så. Där har man animalisk kost och vegetarisk kost. Men, återigen, det är väldigt stora variationer, så jag tror inte att man kan säga mer än så. Ordföranden: person på talarlistan är jag, . Jag kommer inte ihåg om jag presenterade mig när vi började, men det står å andra sidan på skylten här framme. Jag har en väldigt kort fråga. Går det att mäta det gröna vattnet? Om vi nu ska ekonomisera, vara mer medvetna och aktivt hushålla och ta till vara det vattnet undrar jag: Finns det några sätt att mäta det så att det går in i diagrammen? : Ja, det gröna vattnet tar sin utgångspunkt i nederbörden över ett område, och den kan vi ju mäta. Vi vet också hur mycket vatten som går ut i vattendragen. Vi har ganska goda förutsättningar att mäta flödet i floder. Vi vet det genom grundvattenmätningar. Vi kan mäta hur mycket som finns i grundvattenmagasinen. Det som jag tror är viktigt är att vi ser till att en så stor andel som möjligt av nederbörden verkligen fångas upp och infiltreras i markmagasinet i form av markfuktighet. Vi behöver inte mäta exakt hur mycket det är, utan det viktiga är att vi får en strategi. Vi vet storleksordningen på den här resursen. Vi vet hur vi ska kunna effektivisera eller få största möjliga andel av den här resursen ned i markmagasinet, och det är det som är den stora utmaningen. Ordföranden: det det som kallas för rainwater harvest? : Ja, det är rainwater harvest när vi skördar nederbörden över ett område. , KTH och Sida: Jag arbetar på KTH och på Sida med vattenfrågor. Du säger att det vatten som krävs för att vi ska uppnå millenniemål nr 1 och uppnå matsäkerhet för alla människor på jorden inte finns. Då skulle jag vilja ha en förklaring. visade du nämligen en karta där man såg att de länder som framför allt saknar vattenresurser eller där de är överutnyttjade inte är de länder där fattigdomen är störst och där man har de största problemen med undernäring. Jag förstår inte riktigt den logiken. Där skulle jag behöva en förklaring. : Det är jättebra. Jag borde ha sagt något när det gäller den mängd blått vatten som skulle behövas för att producera den mängd mat som krävs för att vi ska få matsäkerhet åt alla med fördelningen animalisk och vegetarisk kost. Den mängden blått vatten tror jag inte finns om vi ska tillgodose vad vi kallar environmentalflow, alltså flödet av vatten för att underhålla de akvatiska ekosystemen. Tar vi däremot in grönvattenresursen och om vi förbättrar effektiviteten i utnyttjandet av både grönt och blått vatten är det naturligtvis en annan situation. Men jag tror att vi är väldigt många som är överens om att vi inte kan klara av det framtida försörjningsuppdraget genom att förlita oss på en ytterligare exploatering av blåvattenresursen. (): Den totala vattentillgången på kan vi väl inte göra så mycket åt, utan det handlar om en omfördelning. Har ni funderat på vad prissättning av vatten skulle kunna leda till? Som många kolleger har framhållit är vattentjänsten, alltså tilldelningen av vattnet till både jordbrukssektorn och hushållssektorn, sannolikt den mest subventionerade tjänsten i världen . Det är väldigt stora subventioner som går åt för att förse både jordbruket och hushållen med vatten. Det finns kanske framför allt på hushållssidan - jag vet inte om kommer in på detta mera - olika exempel på hur man med hjälp av prissättning försöker styra efterfrågan något. Man kan ha vad man kallar blockprissättning. Man kan ha en väldigt kraftig subvention kvar för de fattiga, de som har väldigt små resurser, medan man kan ha högre priser för dem som har råd att betala. är ett exempel i på ett land som har en väldigt avancerad policy på detta område. Men inom den stora vattensektorn, när det gäller det stora vattenanvändandet inom jordbruket, är det betydligt färre goda exempel på att man har lyckats få till stånd en prissättning. Dels är detta en oerhört känslig fråga, dels är det väldigt svårt att mäta vatten som används inom jordbruket. Det är tekniskt knepigt att ha en prissättning, men det är också politiskt väldigt svårt att få till stånd detta. Det hänger samman med prissättningen på de produkter, bland annat, som jordbruket producerar. I , till exempel, har man en prispolitik när det gäller ris. Det har legat på samma pris . Då säger bönderna: Vi får inte sätta pris på vårt ris. Då kan vi inte heller betala för det vatten som vi behöver för att producera riset. Så det finns många låsningar i detta. Men det finns alltså en kombination av tekniska och andra omständigheter som gör att det är väldigt svårt att komma fram på jordbrukssidan. På industrisidan och på hushållssidan är det betydligt lättare. Ordföranden: Då ska vi tacka dig så länge, . Det var någon som sade också att vi mycket väl kan tänka oss en postindustriell värld, men vi kommer aldrig att kunna tänka oss en postagrikulturell värld. Då får vi sluta att äta. Medan du och byter plats ska jag påminna er om att det här stora i avslutades i går. Vi har letat efter deras slutsatser, men vi vet i alla fall att de har grälat om det som handlar om vatten som en mänsklig rättighet just därför att det kan ge sådana här legala och styrningsmässiga implikationer om man bestämmer sig för att vatten är en mänsklig rättighet. Det kanske kommer in på. : Kanske det. Vi har hört prata om resursfrågan rent globalt, men hans presentation var också mycket fattigdomsinriktad. Min presentation kommer framför allt att handla om utvecklingsperspektivet, och för att komplettera presentation kommer jag att fokusera på två områden. Det ena är effektiv vattenförvaltning och ekonomisk utveckling - min poäng är att det kostar att inte investera. Det andra området i min presentation handlar just om vatten, sanitet och hygienutbildning. Det är centralt för en god hälsa, men det visar sig - jag kommer att visa en del deprimerande statistik - att det som borde vara så enkelt faktiskt är väldigt svårt att få till stånd. Något som jag vill att ni ska ha i bakhuvudet under min presentation är också att den här vattenkrisen på många sätt är en förvaltningskris. Med anledning av en fråga från en av ledamöterna i utrikesutskottet om prissättning kom in på att det är en typ av förvaltningsfråga, hur man faktiskt kan styra efterfrågan på vatten. Vattensektorn är väldigt fragmenterad i många länder. Man har svaga institutioner och regelverk, och det finns ett stort behov av kapacitetsuppbyggnad. Det gäller kapacitet hos institutionerna som sådana men även kunskap hos dem som arbetar i institutionerna, detta just för att man ska ha det här koordinerade synsättet i fråga om vatten. Det blir nämligen lätt konkurrens mellan olika användare i olika vattensektorer. Det gäller då framför allt jordbrukets, stadens och industrins vattenhantering. Då handlar det just om det här med integrerad vattenresursförvaltning som också är ett av de mål som man kom överens om i , att varje land ska inrätta nationella planer för en effektiv vattenresursförvaltning genom att ta sådana här IWRM-planer, som det kallas för. Det här integrerade angreppssättet är också ett verktyg för konfliktlösning mellan olika vattenanvändare på lokal nivå men även på internationell nivå, och det knyter då an till det som kommer att prata om . Det handlar alltså om god förvaltning av den knappa resurs som finns och att på så sätt öka tillgången på vatten för olika användare. Det här med prissättning är ju en typ av verktyg för att få ned det vattenslöseri som faktiskt pågår i många områden. Jag kan ge ett exempel på den förhärskande synen när det gäller många städer som finns i torra områden. Börjar man få problem med vattenförsörjningen där börjar man genast planera för en stor damm, som man investerar i, i stället för att försöka få ned vattenkonsumtionen i ett område. Det är också ganska absurt att man i många städer i torra områden har vattenburna avloppssystem när vattenresursen är så knapp. En effektiv vattenförvaltning kan stimulera ekonomisk tillväxt som direkt kommer fattiga till godo. Att investera i dammar för kraftproduktion och så vidare ger generellt en ekonomisk boost till ett land på makroekonomisk nivå, men det är inte så att det per automatik kommer de fattiga till godo att man investerar i vatteninfrastruktur, utan det handlar om hur den designas, vem som får tillgång och till vilket pris. Men om man tänker på dem och på att man har väldesignade lösningar för sina vatteninvesteringar kan jag säga att det har kommit ett antal studier där man försöker sätta prislappar på vad det kostar, vad man får tillbaka för en investerad dollar. Och man kan få tillbaka upp till 60 gånger, i vinster, för varje dollar som man satsar. Det sker då bland annat genom att man får en ökad tillgänglig arbetskraft. Folk är friskare. Det är framför allt kvinnor som är ansvariga för att hämta vatten, och de kan då spendera mindre tid på att göra det och i stället ägna sig åt mer produktiva sysslor. Det blir minskade sjukvårdskostnader. Och man kan ägna sig åt inkomstgenererande sysslor. Det är ju inte bara dricksvatten man får tillgång till utan även vatten för småskalig produktion, som till exempel visas på bilderna här. Det kanske inte riktigt framgår, men får man en vattenkälla kan man till exempel driva upp plantor - i det här fallet då i - för ett återskogningsprojekt. Sedan säljer man de plantorna. Det ger en inkomst. har ju också varit inne på att vatten har en viktig funktion när det gäller att uppfylla samtliga de här åtta millenniemålen. Något som jag också skulle vilja visa på är just det här sambandet mellan ekonomisk tillväxt och vattenresursen. Det här är ett ganska väl använt diagram. Det är från och visar på sambanden mellan ett lands bruttonationalprodukt, som är den kurvan, och nederbördsfluktuationerna, som är den blå kurvan. Om ni tittar i den senare halvan av diagrammet ser ni att nederbörden väldigt väl följer BNP i landet. Så är det för att man är ett spannmålsberoende, spannmålsproducerande land. Jag pratar historiskt . Det är inte riktigt så , av olika skäl. Men nederbördsfluktuationerna och BNP följer varandra väldigt väl. Ni ser det stora undantaget , . Det var under oroligheterna, före självständigheten, då det trots goda nederbördsår inte matchar. Men det här är väldigt intressant, eftersom de flesta är så beroende av naturresurserna för sin ekonomi. Och nederbördsfluktuationerna är väldigt vanliga i de här savannområdena, där den största delen av de fattiga människorna i världen bor. Detta visar också på att man, om man investerar i varnings- och beredskapssystem för extrema klimatsituationer, kan få vinster i form av till exempel minskad matimport och minskade kostnader för återuppbyggnad. Här har jag även som ett exempel. BNP minskade som en följd av översvämningarna . Investeringar i beredskapssystem kan alltså ge vinster på det sättet. I och med de här nederbördsfluktuationerna är det väldigt viktigt just i torra områden att kunna lagra vatten från den regnrika perioden till den regnfattiga perioden. Man kan då titta på hur dammar är fördelade över världen. De flesta dammarna i världen finns i i-länder. finns i som sammantaget är en väldigt torr kontinent. Tittar ni på andra stapeln från höger som visar och den längst till vänster som visar , som har ungefär samma klimat, ser ni att lagringsvolymerna per person som finns tillgängliga i de länderna skiljer sig väldigt starkt åt. I har man en ekonomi. Man har pengar för att kunna investera i sådan här dyr infrastruktur. Det handlar om att kunna ha dammar. Sedan är det fråga om vilken typ av dammar man har och hur man bygger de här dammarna, hur processen ser ut. Men det är en ödesfråga för de torra länderna att kunna ha lagringskapacitet för vatten. Det var den delen av presentationen som handlar om behovet av en god förvaltning av den knappa vattenresursen och också om de ekonomiska vinsterna med det. kommer jag att komma in på vatten, sanitet och hygien och på det här millenniemålet om att antalet människor som inte har tillgång till dricksvatten av god kvalitet ska halveras . På den här kartan är de röda områdena de områden där av befolkningen har tillgång till dricksvatten av god kvalitet. I de gula områdena ligger det på . Men för stora delar av ligger det . Det är inte så ofta uppåt . Det är alltså stora skillnader. Framför allt i ser man att det är väldigt låg täckning vad gäller tillgång till vatten och sanitet. Jag kan dock tillägga att det i , där det inte är lika mycket rött och gult, trots allt är fler människor som är utan vatten och sanitet, eftersom det är en mycket större befolkningsmängd där. När det gäller sanitetsmålet är de röda områdena de områden där det är av befolkningen som har tillgång till god sanitet. Då ska man komma ihåg att den lägsta definitionen för att det ska kallas för god sanitet i stort sett är en latrin, alltså en grävd latrin, en grop. Men det ska finnas något slags täckning som förhindrar flugor från att komma ned. Det är det som är definitionen på det här med förbättrad sanitet. Ni ser att det är både och som har väldigt dålig täckning när det gäller det. Som också var inne på är det 2,6 miljarder människor som saknar sanitet . Det här är ju nationella data, men om man tittar på landsbygd och stadsområden ser man att det är väldigt stora skillnader. I många länder är det kanske bara ett fåtal, ett par procent, på landsbygden som har tillgång till sanitet. kommer jag att visa två kartor. Den här visar dricksvattensituationen och om man kommer att uppnå målet eller inte. Om den takt som har varit i ökningen när det gäller att se till att fler människor får tillgång till dricksvatten bibehålls, är det de gula länderna som är on track, som alltså kommer att kunna uppnå målet . De länder som är kommer inte att kunna uppnå målet med nuvarande takt. Där ser man verkligen skillnaden mellan och . Det stora problemområdet med nuvarande takt är alltså . När det gäller sanitetsmålet är det samma sak. De gula områdena visar de länder som kommer att kunna uppnå målet med nuvarande takt. Och det är framför allt men även och delar av - ja, det är i stort sett alla kontinenter förutom i-länderna - som har de här problemen. Med nuvarande takt kommer man alltså att missa sanitetsmålet med en halv miljard människor. Om man tittar på statistiken när det gäller både vatten och sanitet, kan man se att det är fler människor som får tillgång till vatten och sanitet, men på grund av befolkningsökningen är det fler människor som är utan vatten och sanitet. När det gäller vatten och sanitet till alla handlar det just i landsbygdsområdena om ganska enkla konstruktioner. Hur kommer det sig att det är så svårt att se till att vatten och sanitet verkligen fungerar? En sak är att man måste se på vatten, sanitet och hygienutbildning på ett integrerat sätt för att det ska kunna fungera. Om man bara har rent vatten men ingen sanitet och ingen hygienutbildning blir det rena vattnet smutsigt. Man uppnår inte hälsomålet på det sättet. Samma sak är det om man bara lägger till sanitet. Hälsoläget förbättras, men har man inte sådana enkla åtgärder som handtvätt uppnår man inte den fulla effekten av en förbättrad hälsa. Det gäller att integrera vatten, sanitet och hygienutbildning för att man ska uppnå en god hälsosituation, minska sjukdomarna. Det är ofta ett problem att få det här integrerat. Det är attraktivare att satsa på rent vatten än att bygga dass, men det är också, som jag var inne på förut, en väldigt fragmenterad förvaltningssituation när det gäller vatten. är det tre olika ministerier som är ansvariga för de här frågorna. Vi har vattenministeriet, miljöministeriet och hälsoministeriet i många av länderna. I och med att man har en dålig koordinering är det också svårt att se hur de här olika ansvarsområdena och projekten går hand i hand. satsar man på vatten i ett område och på sanitet i ett annat, men inte i samma område. Att få hållbara lösningar i en fattig miljö är en väldigt svår ekvation. Situationen för människor blir ju väldigt komplicerad. Det är så många olika saker som pengarna ska räcka till. Även små kostnader för underhåll kan få en ganska billig konstruktion att fallera. Det är även socialt, miljömässigt, tekniskt och ekonomiskt väldigt svårt att få till det här. När det gäller hållbara lösningar har man sett att den som är brukare måste finnas med i alla beslutssteg för att man ska kunna få någon lösning som fungerar. är det kvinnorna som är ansvariga för vattenhushållningen i familjen. Och i och med att det finns traditionella maktstrukturer måste de brytas för att kvinnor ska kunna vara med i planeringsfasen och i designfasen. Det handlar om vad man väljer för typ av konstruktion och hur underhållningsmekanismen ska se ut för det här för att det ska fortsätta att fungera. Sedan är det också viktigt att ha en lokal förvaltning, att man får ned pengaflödena till den lokala beslutsstrukturen. I de flesta pågår också decentraliseringsprocesser, men det är väldigt långa och svåra processer. Det är ju första gången man går igenom en sådan process.