bet · GP01UU10 · 2006-01-01 00:00:00 — På räddningstjänstområdet beslutade medlemsstaterna att det med mycket kort varsel skall kunna skickas ut utvärderings- och samordningsgrupper om tillsammans 100 särskilt utvalda experter. Räddningstjänststyrkor på upp till 2 000 personer skall kunna skickas ut med kort varsel. Kompletterande och ytterligare specialiserade personalresurser skall kunna ha beredskap att kunna skickas ut. Utskottet noterar med tillfredsställelse de framsteg som har gjorts inom ramen för unionens civila krishantering. Utskottet konstaterar när det gäller den militära sidan att sedan medlemsstaterna anmält militära förband till EU:s styrkeregister har arbetet fortsatt med att identifiera och åtgärda de brister som finns. Regeringen beslutade om ytterligare tillägg inför den kapacitetskonferens som då ägde rum. Utskottet vill framhålla att internationella insatser är en högt prioriterad uppgift för Försvarsmakten. Det militära försvaret genomgår en utveckling som innebär att alltfler förbandstyper får en förmåga att uppträda i sådana insatser. Utvecklingen av internationella förband och förmåga till deltagande i internationella operationer är en integrerad del i Försvarsmaktens ordinarie planerings- och budgetprocess. beslut (bet. 1999/2000:FöU2, rskr. 1999/2000: 158) innebar i princip att alla operativa insatsförband skall kunna användas för internationell verksamhet men att åtgärder för att utveckla den operativa förmågan till sådana insatser måste vidtas efter hand. Utskottet vill vidare framhålla att har antagit nya partnerskapsmål inom ramen för Partnerskap för fred (PFF) samt anmält förband till FN:s och EU:s styrkeregister för krishantering. Jämfört med tidigare anmälningar av förband till internationella förbandsregister innebär dessa beslut en omfattande internationalisering av kvalificerade delar av insatsorganisationen. Utöver tidigare förekommande förbandstyper ur arméstridskrafterna innehåller anmälan till FN:s och EU:s styrkeregister även flera förband ur marin- och flygstridskrafterna. Vad gäller övningspolicy konstaterar utskottet med tillfredsställelse att parallellt med uppbyggnaden av strukturer för krishantering färdigställde EU en övningspolicy och ett långsiktigt övningsprogram. Det senare är en förteckning över de krishanteringsövningar som förutses äga rum . kommer en särskild krishanteringsövning att genomföras för att testa EU:s nya strukturer och procedurer. Med vad som ovan anförts anser utskottet att motionerna 2001/02:U303 (m) yrkande 20 och 2000/01:U512 (kd) yrkande 8 kan besvaras. Motionärerna menar i motion 2001/02:U303 (m) yrkande 21 att EU:s krishanteringsinsats skall ske i enlighet med principer. har tidigare behandlat frågor kring EU:s krishanteringsförmåga, FN-mandat och krishantering på global eller regional nivå. I betänkande 2000/01:UU4 framhöll utrikesutskottet följande med anledning av ett likartat yrkande: Utskottet vill framhålla att regeringen har tydliggjort den svenska ståndpunkten i sin deklaration vid den utrikespolitiska debatten i . I denna sägs bl.a. följande: "Framtida stora krisinsatser hanteras sannolikt av hela världssamfundet. FN och dess säkerhetsråd har det övergripande ansvaret för fred och säkerhet. EU:s krishantering skall ske i enlighet med och kunna användas i insatser av både FN och . verkar för att EU:s krishantering byggs upp i nära samarbete med FN. Fredsframtvingande insatser kräver ett beslut av ." vill understryka vad som i deklarationen sägs beträffande ett FN-mandat vid fredsframtvingande insatser enligt kapitel VII. Utskottet vill vidare peka på att beslut om en krishanteringsoperation från EU:s sida förutsätter enighet bland medlemsländerna. Det är dessutom upp till varje enskilt medlemsland att fatta beslut om landet skall delta eller inte. Utskottet noterar att en rad medlemsländer - däribland - betonar att ett deltagande förutsätter att insatsen står på folkrättslig grund och att det enligt är säkerhetsrådet som skall fatta beslut om fredsframtvingande insatser. Utskottet vill dock understryka att många åtgärder kan vidtas innan en situation av fredsframtvingande åtgärder uppstår. Det kan röra sig om ett antal olika förebyggande åtgärder, om sanktioner mot ett land samt om civil krishantering, såsom övervakningsuppdrag eller genomförande av folkomröstningar och val. Dessa åtgärder kan vidtas av regionala organisationer, däribland EU, utan att ett beslut föreligger i . Utskottet delar inte det perspektiv som anläggs i motionen. Enligt utskottets uppfattning har EU både förmåga och självklar legitimitet att agera inom många olika områden som gäller krishantering utan att beslut om FN-mandat föreligger, dock icke när det gäller fredsframtvingande insatser. anförde följande i sitt betänkande 1999/2000:FöU2 avseende svenskt deltagande i internationella fredsfrämjande insatser: Enligt regeringsformen (RF) får regeringen besluta att sända svensk väpnad styrka till annat land efter medgivande av , om särskild lag medger detta eller om sådan skyldighet följer av en internationell överenskommelse som godkänts av . De lagar som är aktuella är lagen (1992:1153) om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands och lagen (1994:588) om utbildning för fredsfrämjande verksamhet. Enligt lagen om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands skall begäran av FN eller beslut i Organisationen för fred och säkerhet i () utgöra den folkrättsliga grunden för svenskt deltagande i en internationell fredsbevarande insats. Personalen som ingår i styrkan skall anställas särskilt för uppgiften och ingå i Försvarsmaktens utlandsstyrka. Enligt lagen får högst 3 000 personer ur utlandsstyrkan tjänstgöra utomlands i väpnad tjänst, medan det inte finns någon begränsning för obeväpnad personal. Lagen (1994:588) om utbildning för fredsfrämjande verksamhet innebär att regeringen kan besluta att sända en väpnad styrka utomlands för att delta i utbildning för fredsfrämjande verksamhet inom ramen för internationellt samarbete. Den som inte är anställd i Försvarsmakten skall ha samtyckt till att delta i utbildningen. Lagen tillkom i samband med upprättandet av Partnerskap för fred-samarbetet (PFF), vilket initierades av Natoländerna . Från att tidigare främst ha varit traditionellt fredsbevarande operationer i form av övervakning av buffertzoner eller demilitariserade områden m.m. (enligt VI:e kapitel om fredlig lösning av tvister) har de internationella operationerna under det senaste årtiondet alltmer fått karaktären av fredsframtvingande insatser (enligt VII:e kapitel om militära tvångsmedel). Deltagande av svensk trupp i fredsframtvingande insatser har ansetts kräva medgivande. Det svenska deltagandet i de Natoledda IFOR- och SFOR-styrkorna i och i KFOR-styrkan i Kosovo godkändes således av då dessa operationer bedömdes ha fredsframtvingande karaktär. De situationer som regleras i regeringsformen (RF 10:9) gäller när en väpnad styrka skall sändas till utlandet. Det förekommer dock att enheter ur Försvarsmakten sänds utomlands för att delta i internationellt arbete utan att det är fråga om situationer som omfattas av RF 10:9. Enheten som sänds utomlands bedöms då inte vara en väpnad styrka i regeringsformens mening, även om styrkan har beväpning för självförsvar. ser inte anledning att ändra de bedömningar som tidigare ställt sig bakom. Utskottet konstaterar även liksom försvarsutskottet att enligt lagen om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands skall begäran av FN eller beslut i () utgöra grunden för svenskt deltagande i en internationell fredsbevarande insats samt att insatser med väpnad trupp under kapitel VII (insatser med tvångsmedel) fordrar ett medgivande av . Utskottet vill i sammanhanget även understryka att ett sådant beslut kan fattas skyndsamt vid behov. kan sammanträda , och ett beslut kan fattas efter ett utskottsinitiativ. Så skedde också när det gällde att utöka mandatet för den svenska fredsstyrkan i Kosovo med anledning av oroligheter i södra och i (bet. 2000/01:UU12). Även beslutet att låta en väpnad svensk trupp ingå i den multinationella säkerhetsstyrkan i fattades skyndsamt av riksda gen, i ett sammansatt utrikes- och försvarsutskott (prop. 2001/02:60, bet. 2001/02:UFöU2). Utskottet vill även betona att den formulering som unionens medlemsländer valt, att agera i enlighet med principerna i FN:s stadga, inte innebär att man vill kringgå FN:s och säkerhetsrådets centrala roll när det gäller att besluta om tvångsåtgärder i enlighet med stadgans kapitel VII. Denna formulering är i stället kongruent med flera formuleringar i FN:s stadga där det på många punkter framgår att det är principerna i stadgan som skall vara utgångspunkt för att bedöma olika lägen som kan uppstå i internationella relationer. Utskottet finner således att det inte föreligger någon motsättning mellan den formulering som medlemsländerna i EU har valt och FN:s stadga. Med vad som ovan anförts avstyrker utskottet motion 2001/02:U303 (m) yrkande 21. I yrkande 22 i samma motion anförs att det är av vikt att stödjer de baltiska staternas önskan om Natomedlemskap. Utskottet vill inledningsvis framhålla att säkerheten och stabiliteten i är en central fråga för svensk säkerhetspolitik. Varje lands självklara rätt att självständigt kunna välja sin säkerhetspolitik är av fundamental säkerhetspolitisk betydelse. Att ett enskilt land kan utöva denna rätt bidrar naturligt till säkerheten och stabiliteten i regionen. Det förtjänar att framhållas, menar utskottet, att det initiala suveränitetsstödet, därefter det omfattande säkerhetsfrämjande samarbetet, på ett verksamt sätt har bidragit till att möjliggöra dessa länders egna, självständiga säkerhetspolitiska val. , och har valt att söka säkerhet genom medlemskap i unionen och Nato samt genom goda grannrelationer. När de har kunnat förverkliga sin rätt att välja framtid och uppfylla sina säkerhetspolitiska mål, EU- och Natomedlemskap, stärks säkerheten i hela vår region. Med vad som ovan anförts anser utskottet att motion 2001/02:U303 (m) yrkande 22 kan besvaras. Motionärerna bakom motion 2000/01:U511 (mp) yrkande 18 menar att det skall vara en prioriterad fråga för att utrikes- och försvarspolitiken helt avförs från . Utskottet vill framhålla att det är strävan att samarbeta inom och medverka i FN, () samt inom ramen för EU:s gemensamma krishanteringsförmåga. EU:s krishantering har utvecklats och fördjupats . Enligt fördraget ingår att, i överensstämmelse med grundsatserna i FN:s stadga, stärka unionens säkerhet, bevara freden och stärka den internationella säkerheten, främja det internationella samarbetet samt utveckla och befästa demokratin och rättsstatsprincipen samt respekten för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Vad avser möjligheten till veto inom den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken framgår av Unionsfördraget artikel 23 vilka beslutsregler som Grunden är enhällighet. Vid verkställande av beslut inom ramen för gemensamma strategier samt gemensamma åtgärder tillämpas kvalificerad majoritet. Länder som inte vill delta i ett visst beslut, men som heller inte vill hindra övriga länder från att agera, kan tillgripa konstruktivt avstående. Enligt utskottets mening ger dessa beslutsregler flexibilitet, som det nationella vetot kvarstår som en yttersta möjlighet. Med vad som ovan anförts avstyrker utskottet motion 2000/01:U511 (mp) yrkande 18. Motionärerna bakom motion 2001/02:U315 (mp) yrkande 7 menar att en civil fredskår bör upprättas inom EU. Utskottet delar uppfattningen att konflikter i första hand skall förebyggas och hanteras med civila medel. Utskottet stöder vidare de grundläggande tankarna bakom förslag till en civil fredskår. Förslaget har sin motsvarighet i de satsningar som görs vad gäller området för civil krishantering och området för konfliktförebyggande. EU befinner sig i ett mycket intensivt skede vad gäller att utveckla detta samarbete. Förslaget att inrätta en civil fredskår kommer att kunna studeras närmare när strukturerna och resurserna för konfliktförebyggande och krishantering väl är på plats. Det är först då som medlemsstaterna har möjlighet att ta ställning till om några av de specifika förslag som lägger fram kan komplettera de kommande strukturerna. Med vad som ovan anförts anser utskottet att motion 2001/02:U315 (mp) yrkande 7 kan besvaras. I samma motion yrkande 9 begärs ett tillkännagivande om vad i motionen anförts om pacifism som en väg till fred. Utskottet konstaterar att överläggningar kring säkerhetspolitiska förklaring har ägt rum mellan partier i form av partiledaröverläggningar. Dessa utmynnade i att en majoritet ställde sig bakom följande formulering såsom den uttrycktes i regeringens utrikespolitiska förklaring inför . säkerhetspolitik syftar till att bevara fred och självständighet för vårt land, bidra till stabilitet i vårt närområde samt stärka internationell fred och säkerhet. är militärt alliansfritt. Denna säkerhetspolitiska linje, med möjlighet till neutralitet vid konflikter i vårt närområde, har tjänat oss väl. För framtiden är det tydligare än någonsin att säkerhet är mer än avsaknad av militära konflikter. Hot mot freden och vår säkerhet kan bäst avvärjas i gemenskap och samverkan med andra länder. På det globala planet är det främsta uttrycket för detta vårt stöd till FN. Genom vårt medlemskap i deltar vi i en solidarisk gemenskap vars främsta syfte är att förhindra krig på den europeiska kontinenten. En betryggande försvarsförmåga är en central del av svensk säkerhetspolitik. verkar aktivt för att främja nedrustning och icke-spridning av massförstörelsevapen. Utskottet vill med anledning av motionsyrkande till detta foga att säkerhetspolitik har såväl en nationell som en internationell di Nationellt skall vi kunna möta militära och andra hot som direkt berör . Vi skall också förebygga och kunna hantera situationer som utan att direkt hota fred och självständighet ändå skulle kunna innebära snabba och allvarliga försämringar av samhällets normala funktioner. Internationellt skall vi i samverkan med andra stater aktivt verka för fred och ökad säkerhet. Genom att verka för en stärkt internationell rättsordning och genom att medverka till konfliktförebyggande samarbete och insatser, gemensam civil och militär krishantering samt försoning och uppbyggnad efter kriser och konflikter kan vi bidra till ökad säkerhet i omvärlden och därmed också för oss själva. Att medverka till att förebygga, förhindra och hejda väpnade konflikter är en viktig del av svensk utrikes- och säkerhetspolitik. Utskottet vill avslutningsvis i denna del framhålla att har slagit fast att ett konfliktförebyggande perspektiv skall genomsyra svenskt internationellt agerande. Därmed avstyrks motion 2001/02:U315 (mp) yrkande 9. I yrkande 10 i samma motion anför motionärerna att EU inte skall ha militär kapacitet. Utskottet vill inledningsvis framhålla att den internationella fredsfrämjande verksamheten är en viktig del av svensk utrikes- , säkerhets- och försvarspolitik och att behovet av fredsfrämjande insatser kommer att vara betydande även . Det internationella samfundets förmåga att ingripa har efterhand stärkts, bl.a. genom utveckling av befintliga instrument för krishantering. Dessa bör enligt utskottets mening förbättras ytterligare, bl.a. genom utvecklandet av EU:s kapacitet för krishantering. Utskottet konstaterar att har slagit fast att strävan vad gäller krishantering skall vara att samverka med FN, med () samt med andra medlemsstater inom ramen för EU:s gemensamma krishanteringsförmåga. Det är med tillfredsställelse som utskottet kan konstatera att EU:s krishantering har utvecklats och fördjupats för att unionen skall kunna bidra till internationell fred och säkerhet i enlighet med FN:s principer. Solidariska gemensamma insatser för att främja säkerheten och för att hantera uppkommande kriser utgör viktiga komponenter i ett långsiktigt hållbart säkerhetssystem. Med vad som ovan anförts avstyrker utskottet motion 2001/02:U315 (mp) yrkande 10. I motionens yrkande 11 begärs ett tillkännagivande om vad i motionen anförts om syn på EU:s försvars- och säkerhetspolitik. Utskottet konstaterar att arbetet med ESDP syftar till att ge EU förmåga att genomföra Petersbergsuppgifterna (humanitära, räddnings- samt fredsbevarande och fredsskapande uppdrag). EU:s medlemsstater har gemensamt beslutat att dessa uppgifter skall ingå i den gemensamma politiken inom ramen för det utrikes- och säkerhetspolitiska arbetet (art. 17.2 i Unionsfördraget). Den fredsfrämjande verksamheten utgör en central del av den svenska säkerhets-, utrikes- och försvarspolitiken, och erfarenheter från deltagande i det internationella samarbetet visar att det finns ett fortsatt behov av att förbättra förmågan till snabba och tidiga insatser och att finna vägar att förebygga väpnade konflikter. lämnar effektiva bidrag till EU:s gemensamma krishanteringsförmåga vad gäller såväl den civila som den militära förmågan och arbetar intensivt för att stärka unionens förmåga att arbeta konfliktförebyggande. Jämsides med arbetet inom EU och ESDP fortsätter aktiva medverkan i FN och . Utökat samarbete mellan EU och i krishantering och konfliktförebyggande, såväl vad gäller verktyg för praktisk samverkan som vad gäller konkreta, aktuella geografiska situationer, är viktigt anser utskottet. Med vad som ovan anförts avstyrker utskottet motion 2001/02:U315 (mp) yrkande 11. I motion 2001/02:U331 (s) anförs att ett förbud mot tillverkning, marknadsföring och export av tortyrredskap inom EU-området skall vara ett första steg mot ett globalt avskaffande. Utskottet kan inledningsvis konstatera att arbetet mot tortyr är en prioriterad fråga inom den svenska politiken för att främja mänskliga rättigheter. stödjer aktivt allt arbete mot tortyr inom FN, och . Inom FN arbetar aktivt för att stärka de resolutioner mot tortyr som antagits av kommissionen för de mänskliga rättigheterna och av . De resolutioner som antagits uppmanar bl.a. annat stater att vidta åtgärder för att förhindra och förbjuda framställning av, handel med och export av redskap ägnade att användas för tortyr. Genom en resolution i FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna har den särskilde rapportören för denna fråga fått i uppdrag att inom ramen för sitt mandat undersöka situationen vad gäller framställning och handel av tortyrredskap i olika länder. Under det svenska ordförandeskapet i EU stärktes EU:s möjligheter att agera skarpt och samstämmigt mot tortyr genom slutförandet och antagandet av EU:s riktlinjer mot tortyr. Utskottet noterar med tillfredsställelse att förebyggande av produktion och handel med tortyrredskap upptas i riktlinjerna som en fråga som är viktig att föra på tal med tredje land. Utskottet förutsätter att de initiativ som togs under det svenska EU-ordförandeskapet fortsätter med samma kraft. Utskottet vill även framhålla att inom ramen för internationella sanktioner mot vissa länder där MR-situationen är mycket allvarlig ingår ofta bl.a. förbud mot handel med utrustning som kan användas i det inre förtrycket, inklusive tortyrredskap. Ett sådant exempel utgör rådets förordning (EG) nr 1081/2000 av som förbjuder försäljning, leverans och export till /av sådan utrustning. Med vad som ovan anförts anser utskottet att motion 2001/02:U331 (s) kan besvaras. I motion 2000/01:U510 (c) yrkande 7 menar motionärerna att unionens medlemsländer bör utarbeta en gemensam strategi för mänskliga rättigheter. Motionärerna bakom motion 2001/02:U345 (fp) yrkande 26 menar att i EU bör agera för en tydligare strategi om mänskliga rättigheter inom EU. Utskottet kan inledningsvis konstatera att ministerrådet antog slutsatser avseende EU:s roll i arbetet för att främja mänskliga rättigheter och demokratisering i tredje land. Slutsatserna syftar till att främja en samstämmig och konsekvent politik till stöd för mänskliga rättigheter inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken och att säkerställa att målen om mänskliga rättigheter och demokratisering integreras i alla aspekter av gemenskapens övriga politikområden, program och projekt. Enligt vad utskottet inhämtat har en rad åtgärder redan vidtagits. T.ex. har EU antagit gemensamma riktlinjer för arbetet för dödsstraffets avskaffande. Under ordförandeskap antogs riktlinjer för arbetet mot tortyr. Vidare vill utskottet lyfta fram de antagna riktlinjerna avseende EU:s dialog om mänskliga rättigheter med tredje land. Utskottet vill betona att det således finns en rad element som bidrar till att öka slagkraften i EU:s arbete för främjandet av mänskliga rättigheter och demokratisering i tredje land. Frågan om en eventuell gemensam EU-strategi på området för mänskliga rättigheter och demokratisering är enligt vad utskottet erfarit under utredande. Vägledande därvidlag blir erfarenheterna och slutsatserna av de riktlinjer och gemensamma ståndpunkter som redan fastställts av EU. Med vad som ovan anförts anser utskottet att motionerna 2000/01:U510 (c) yrkande 7 och 2001/02:U345 (fp) yrkande 26 kan besvaras. I motion 2001/02:U303 (m) yrkande 27 anförs att stöd till de baltiska staterna främst skall inriktas på militärt stöd och annan suveränitetsuppbyggnad, miljöförbättrande åtgärder och smittskyddsarbete. I betänkande 2000/01:UU9 (prop. 2000/01:119 i omvandling - utvecklingssamarbete med , rskr. 2000/01: 261) behandlade utskottet regeringens förslag till inriktning av det femte samarbetsprogrammet med avseende . ställde sig bakom utskottets förslag i bet. 2000/01:UU9 och fastslog, vad gäller den fortsatta inriktningen av det svenska stödet till de baltiska länderna, att den vägledande principen skall vara att stödet skall inriktas på insatser som bidrar till de baltiska ländernas vidare anpassning till och komplettera det stöd som utgår via EU:s olika program. Viktiga kvarvarande områden för svenska bilaterala insatser är bl.a. miljö och social trygghet, inkl. smittskyddssituationen avseende hiv/aids, tuberkulos och sexuellt överförbara sjukdomar. Utskottet vill betona att det är viktigt att särskilda insatser genomförs inom smittskyddsområdet. Inom folkhälsoområdet är preventiva insatser såsom sexualupplysning av särskild vikt. Denna typ av insatser genomförs redan i och , och internationella kurser med temat reproduktiv hälsa genomförs med deltagare från hela regionen, enligt vad utskottet erfarit. Satsningar sker också inom ramen för Östersjöstaternas råd där en särskild aktionsgrupp har lagt fram ett handlingsprogram och fortsätter att samordna insatser för kontroll av smittsamma sjukdomar i regionen. Utskottet vill även framhålla att vad avser insatser mot tbc kan bl.a. nämnas att stöder det nordisk-baltiska tuberkulosprojektet med . En omstruktureringsplan för tuberkulossjukvården i de baltiska länderna samt en ekonomisk plan för TB-sjukvården och successiv utfasning av utländskt stöd har tagits fram. Beträffande insatser mot hiv/aids har en rad pågående och planerade projekt i , bl.a. ett projekt för att förebygga hivspridning från mor till barn i och ett projekt mot spridning av hiv i fängelser i . Beträffande stödet på det säkerhetsfrämjande området menade utskottet att det utgör en hörnsten i svensk Östersjöpolitik. En viktig del av stödet avser utbildning och rådgivning till de baltiska ländernas försvarsmakter. Det betonas i betänkandet att säkerhetsbegreppet innebär mer än militär säkerhet och även förutsätter civila, diplomatiska, politiska och ekonomiska insatser. Även på det säkerhetsfrämjande området kan det bli aktuellt med fortsatta svenska bilaterala insatser, då kopplingen till EU-medlemskapet inom vissa av de sektorer som omfattas av detta stöd är mindre än på andra samarbetsområden, som dessa insatser kan bedömas vara av stor betydelse för svensk säkerhet. Med vad som ovan anförts anser utskottet att motion 2001/02:U303 (m) yrkande 27 kan besvaras.