bet · GT01SfU10 · 2006-05-09 00:00:00 — bör enligt motionärerna i större utsträckning utnyttja rätten att pröva asylärenden i syfte att undvika att asylsökande hamnar i stater som har en striktare lagstiftning och praxis än . Vidare anser motionärerna att en lista över "säkra länder" inte skall upprättas. Tillkännagivanden härom begärs i motionen. I motion Sf251 av m.fl. (v) yrkande 10 begärs ett tillkännagivande om att initiativ bör tas till en översyn av Dublinförordningen i syfte att den asylsökandes eget val av land skall vara styrande. Flyktingar och övriga skyddsbehövande har rätt till uppehållstillstånd i . I samband med prövningen av en asylansökan skall den beslutande myndigheten ta hänsyn till eventuella verkställighetshinder. Framkommer det att beslutet inte kommer att kunna verkställas bör ett beslut om avlägsnande inte fattas. Uppstår eller framkommer hinder mot verkställighet först efter ett lagakraftvunnet beslut om avvisning eller utvisning finns dessutom regler om hinder mot verkställighet i 12 kap. utlänningslagen. En avvisning eller en utvisning får aldrig verkställas till ett land om det finns skälig anledning att tro att utlänningen där skulle vara i fara att straffas med döden eller med kroppsstraff eller att utsättas för tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. Inte heller får avvisningen eller utvisningen verkställas till ett land där personen inte är skyddad mot att sändas vidare till ett land där han eller hon skulle vara i sådan fara (principen om non-refoulement). Utskottet kan konstatera att i regleringsbrevet har fått i uppdrag att aktivt arbeta med kvalitetssäkring av beslutsmotiveringar i ärenden där bl.a. risk för tortyr har åberopats av den sökande. Verket skall i detta arbete bl.a. uppmärksamma avgöranden från och mot tortyr. Verket skall även när det gäller utbildningsinsatser prioritera dessa frågor. liksom övriga medlemsstater i EU är bundna av folkrättsliga förpliktelser inom såväl internationell flyktingrätt som mänskliga rättigheter i övrigt. Detta innebär att flyktingrättens olika delar, t.ex. att en asylsökande inte får avvisas eller utvisas till ett land där sökandens liv eller frihet hotas på grund av hans eller hennes ras, religion, nationalitet, tillhörighet till viss samhällsgrupp eller politisk åskådning, alltid skall tillämpas. Detta gäller givetvis även i förhållande till Dublinförordningen. Förordningen, som bygger på principen om första asylland, syftar till att bl.a. garantera de asylsökande tillgång i praktiken till ett förfarande för att avgöra flyktingstatus men också att förebygga missbruk av asylförfarandet. Av förordningen framgår att medlemsstaterna i varje enskilt fall skall göra en individuell bedömning av om det föreligger omständigheter som gör att en asylansökan skall prövas av ett annat land än det som huvudregeln anger. Utskottet har tidigare, vid behandlingen av motioner om bl.a. Dublinförordningen och avvisningsbeslut vid risk för tortyr, konstaterat att svensk lag till fullo överensstämmer med och med och därvid uttalat att utskottet utgår från att regeringen även fortsättningsvis noggrant granskar de fall där kritik har uttalats mot . Utskottet pekade på att det i Dublinförordningen anges att en medlemsstat dels alltid får pröva en asylansökan som lämnats in av en tredjelandsmedborgare, dels får sammanföra familjemedlemmar och andra släktingar i beroendeställning av humanitära skäl. Utskottet anförde också att man genom förordningen har skapat en, i förhållande till , effektivare och snabbare procedur där bl.a. barns ställning stärks, liksom rätten för familjemedlemmar att få sina asylansökningar prövade av en och samma medlemsstat (bet. 2004/05:SfU10). Utskottet vidhåller denna inställning. Det huvudsakliga syftet med direktiv /83/EG av om miniminormer för när tredjelandsmedborgare eller statslösa personer skall betraktas som flyktingar eller som personer som av andra skäl behöver internationellt skydd samt om dessa personers rättsliga ställning och om innehållet i det beviljade skyddet, det s.k. skyddsgrundsdirektivet, är att garantera att medlemsstaterna tillämpar samma kriterier för att fastställa vilka tredjelandsmedborgare som behöver internationellt skydd samt att garantera en miniminivå avseende förmåner för dessa personer. Enligt skrivelsen är tanken i ett långsiktigt perspektiv att detta skall bidra till att begränsa asylsökandes förflyttningar mellan medlemsstaterna, när sådana förflyttningar endast motiveras av rättsliga skillnader. Medlemsstaterna skall införliva direktivet i sin lagstiftning . En särskild utredare har sett över hur direktivet skall genomföras i . överlämnades betänkandet Skyddsgrundsdirektivet och svensk rätt (SOU 2006:6). Betänkandet bereds inom . Direktiv /85/EG om miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för beviljande eller återkallande av flyktingstatus, det s.k. asylprocedurdirektivet, antogs . En särskild utredare skall ta ställning till hur asylprocedurdirektivet skall genomföras i . Uppdraget skall redovisas . I det antagna asylprocedurdirektivet har tidigare föreslagna bilagor med angivande av s.k. säkra tredjeländer utgått. Frågan om antagande av dessa "listor" kommer att tas av rådet efter förslag av kommissionen och hörande av parlamentet. Ett eventuellt antagande av listorna innebär endast en möjlighet för medlemsstaterna att använda sig av dessa. När det gäller listor över säkra länder vill utskottet också understryka att inget land kan frångå skyldigheten enligt att varje person har rätt till en individuell prövning av sina asylskäl. Med det anförda avstyrker utskottet motionerna Sf5 yrkande 4, Sf251 yrkande 3, Sf364 yrkande 16, Sf373 yrkandena 4 och 6 samt U23 yrkande 7. När det gäller frågan om möjligheten för en person att välja vilket land han eller hon vill söka skydd i kan utskottet konstatera att principen om första asylland fortsatt bör gälla som utgångspunkt för prövningen av en asylansökan. Utskottet avstyrker motion Sf251 yrkande 10. Vid prövningen av om en person har behov av skydd i bedöms också om det finns ett s.k. inre flyktalternativ. Härmed avses att en person har en faktisk möjlighet att leva inom en annan del av hemlandet och där få skydd. Finns ett inre flyktalternativ och kan personen ta sig till ett sådant område på ett säkert sätt föreligger inte något behov av skydd i . Utskottet utgår från att det inre flyktalternativet, som är en internationellt vedertagen princip, bara aktualiseras som alternativ till flyktingskapet i de fall den enskilde har tillgång till ett effektivt skydd mot förföljelse i hemlandet. Med det anförda avstyrker utskottet motion Sf308 yrkandena 1-4. Vad gäller motionsyrkanden om avvisningar eller utvisningar till vissa länder förutsätter utskottet att en bedömning av skyddsbehovet alltid sker individuellt vid prövningen av uppehållstillståndsfrågor, varvid omständigheterna i det enskilda fallet och situationen i hemlandet beaktas. Beträffande temporära uppehållstillstånd för uigurer vill utskottet peka på att kan ta emot personer i behov av skydd för vidarebosättning i . Detta sker inom ramen för den s.k. flyktingkvoten och efter samråd med UNHCR. Motionerna Sf217, Sf290 yrkandena 1-3, Sf337 yrkande 2 och U337 yrkande 2 avstyrks med det anförda. Synnerligen ömmande omständigheter m.m. Utskottets förslag i korthet bör avslå motioner om bl.a. uppehållstillstånd vid synnerligen ömmande omständigheter och för svårt sjuka barn. Jämför reservationerna 19 (fp, kd, c), 20 (fp, c), 21 (kd) och 22 (mp). Enligt 5 kap. 6 § NUtlL får uppehållstillstånd, om det inte kan ges på annan grund, beviljas en utlänning om det vid en samlad bedömning av utlänningens situation föreligger sådana synnerligen ömmande omständigheter att han eller hon bör tillåtas stanna i . Vid bedömningen skall särskilt beaktas utlänningens hälsotillstånd, anpassning till och situation i hemlandet. Barn får beviljas uppehållstillstånd även om de omständigheter som kommer fram inte har samma allvar och tyngd som krävs för att tillstånd skall beviljas vuxna personer. I skrivelsen anges att kom en första kartläggning av asylsökande barn med uppgivenhetssymtom. Regeringen utsåg en nationell samordnare med uppgift att kartlägga situationen för dessa barn och att stärka det förebyggande arbetet. En första rapport, som presenterades , visade att över 400 asylsökande barn haft någon form av uppgivenhetssymtom och att antalet barn ökat dramatiskt . fattade regeringen ett praxisbeslut rörande ett barn med uppgivenhetssymtom som tydliggjorde att barns egna asylskäl alltid skall utredas och bedömas. Beslutet slog också fast att barn med livshotande sjukdom skall beviljas uppehållstillstånd i om det inte finns vård att tillgå i hemlandet. Regeringen underströk att större hänsyn skall tas till hur ett barns psykosociala utveckling påverkas av en avvisning. I motionerna Sf388 av m.fl. (kd) yrkande 5 och Sf334 av m.fl. (c) yrkande 22 begärs att beslutar om ändring av 5 kap. 6 § NUtlL enligt följande: "Om uppehållstillstånd inte kan ges på annan grund, får tillstånd beviljas en utlänning om det vid en samlad bedömning av utlänningens situation föreligger sådana synnerligen ömmande omständigheter att han eller hon bör tillåtas stanna i . Vid bedömningen skall särskilt beaktas utlänningens hälsotillstånd, anpassning till och situation i hemlandet. Barn får beviljas uppehållstillstånd enligt denna paragraf om det föreligger särskilt ömmande omständigheter." I motion Sf364 av m.fl. (fp) yrkandena 6 och 7 begärs tillkännagivanden om att det barn som befinner sig i ett livshotande tillstånd eller där allvarliga men för barnets fortsatta liv kan befaras, och dess familj, skall beviljas permanent uppehållstillstånd eller medicinsk prövning och bedömning av en oberoende läkarkommission eller expertgrupp. Vidare skall barnfamiljer som vistas i när den nya instans- och processordningen träder i kraft, få rätt till en ny prövning enligt den nya utlänningslagens regler varvid hänsyn även skall tas till 1 kap. 10 § NUtlL om barnets bästa. I motion Sf221 av () begärs ett tillkännagivande om att uppehållstillstånd bör ges av humanitära skäl när små barn omhändertagits enligt lagen om vård av unga (LVU). Motionären anför att trots den svåra situation som dessa familjer befinner sig i kan familjerna få avslag på sina asylansökningar. När det gäller synnerligen ömmande omständigheter skall ribban ligga något lägre när det gäller barn. Att avvisa barn, särskilt små barn, tillsammans med föräldrar som inte kan ta hand om dem kan inte vara till barnens bästa och förenligt med . m.fl. (kd) begär i motion Sf388 yrkandena 7 och 8 tillkännagivanden om att apatiska barn skall få stanna i och att en flyktingbarnkommission bör tillsättas för att bringa klarhet i vad som har hänt med de barn som har utvisats. Enligt motionärerna har vägledande beslut om apatiska barn visat sig sakna praktisk betydelse. m.fl. (mp, -) begär i motion So699 yrkande 35 ett tillkännagivande om att svårt sjuka barn bör få uppehållstillstånd av humanitära skäl. Genom den nya utlänningslagen, som trätt i kraft , har bestämmelsen om humanitära skäl utlänningslag ersatts av en möjlighet att ge uppehållstillstånd vid synnerligen ömmande omständigheter. Bestämmelsen är avsedd att användas för de situationer som inte omfattas av någon av huvudgrunderna för uppehållstillstånd. Vid prövningen skall en samlad bedömning göras särskilt av den sökandes hälsotillstånd, anpassning till och situation i hemlandet. Beträffande prövningen av ärenden som rör barn är syftet med bestämmelsen att mildra nuvarande praxis så att portalparagrafen om barnets bästa får det genomslag som avsågs redan när bestämmelsen infördes. Barns egna asylskäl skall utredas och bedömas individuellt, och i lagen föreskrivs uttryckligen att omständigheterna när det gäller barn inte behöver ha samma allvar och tyngd som beträffande vuxna. Utskottet, som välkomnade förslaget, var inte berett att föreslå att olika rekvisit skulle gälla för vuxna och barn. En sådan ordning skulle enligt utskottet kunna få till följd att ett barn känner en så stark press från omgivningens sida att det uppfattar att familjens möjligheter att stanna i hänger på dess förmåga att leva upp till kraven i utlänningslagen. Utskottet befarade dessutom att om rekvisitet vad gäller barns skäl preciseras på annat sätt än för vuxna skulle det kunna få till följd att kraven på vuxnas skäl kommer att uppfattas som strängare än avsett (bet. 2004/05:SfU17). Utskottet vidhåller denna uppfattning. Ett råd för samråd och informationsutbyte om barnfrågor inom det migrations- och asylpolitiska området har inrättats. Till ledamöter har utsetts företrädare med särskild kompetens i dessa frågor såsom barnläkare, samt representanter från Rädda barnen, , , och . Rådet har bl.a. behandlat frågor om barn med uppgivenhetssymtom, barnets egna asylskäl samt vad barnets bästa i asylprocessen innebär. Av skrivelsen framgår att en första kartläggning av asylsökande barn med uppgivenhetssymtom gjordes , och en nationell samordnare med uppgift att kartlägga situationen för dessa barn och att stärka det förebyggande arbetet utsågs . En första rapport, en kartläggning och kunskapsöversikt, presenterades och visade att över 400 asylsökande barn haft någon form av uppgivenhetssymtom och att antalet barn ökat dramatiskt . presenterade samordnaren en uppdatering av den första rapporten och den tredje rapporten, en fördjupningsstudie, presenterades . Regeringen avgjorde ett ärende om barn med uppgivenhetssymtom där barnet och den övriga familjen beviljades permanenta uppehållstillstånd av humanitära skäl. I beslutet gjordes en samlad bedömning av barnets hälsotillstånd, osäkerheten i hemlandet och att ett återvändande skulle innebära att barnet antas ta bestående skada i sin psykosociala utveckling om avvisning till hemlandet sker. Beslutet tydliggjorde att barns egna asylskäl alltid skall utredas och bedömas. Beslutet slog också fast att barn med livshotande sjukdom skall beviljas uppehållstillstånd i om det inte finns vård att tillgå i hemlandet. Regeringen underströk också att större hänsyn skall tas till hur ett barns psykosociala utveckling påverkas av en avvisning. Som angetts ovan skall barns egna asylskäl utredas och bedömas individuellt. Utskottet förutsätter att myndigheterna tillämpar bestämmelsen om uppehållstillstånd på grund av synnerligen ömmande omständigheter på avsett sätt. Utskottet vill även peka på att det i bestämmelsen uttryckligen anges att omständigheterna när det gäller barn inte behöver ha samma allvar och tyngd som beträffande vuxna. Med det anförda avstyrker utskottet motionerna Sf334 yrkande 22 och Sf388 yrkande 5 om ändring i utlänningslagen samt motionerna Sf364 yrkandena 6 och 7, Sf388 yrkandena 7 och 8 samt So699 yrkande 35 om svårt sjuka barn. Även motion Sf221 om att uppehållstillstånd på grund av synnerligen ömmande omständigheter bör ges till familjer där barn omhändertagits enligt LVU avstyrks med det anförda. Utskottets förslag i korthet bör avslå motioner om EU:s gemensamma flyktingpolitik. Jämför reservationerna 23 (m, fp, kd, c), 24 (v) och 25 (mp). Genom Amsterdamfördraget, som trädde i kraft , ingår bl.a. frågor om asyl, invandring och vissa frågor om fri rörlighet för personer i förstapelarsamarbetet. Också frågan om fördelning mellan EU-länderna i samband med mottagandet av flyktingar kom genom Amsterdamfördraget att omfattas av EG-fördraget. För att upprätta ett område med frihet, säkerhet och rättvisa anges i EG-fördraget att åtgärder skall fastställas beträffande t.ex. miniminormer för mottagande av asylsökande och förfaranden för att bevilja eller återkalla flyktingstatus. I och med Amsterdamfördraget blev , som kom till som en separat överenskommelse utanför det dåvarande EG-samarbetet för att skynda på samarbetet kring fri rörlighet för personer, en del av EU:s gemensamma regelverk. omfattar de länder som var medlemmar före , med undantag av och . och deltar i samarbetet genom ett specialavtal. , som har reserverat sig mot att flyttas över till den första pelaren, kan besluta om man skall genomföra de beslut som fattats av i sin nationella lagstiftning. De nya medlemsstaterna från omfattas inte av Schengenreglerna. Beslut kommer att fattas separat om dessa länders deltagande. avslutades i enlighet med Amsterdamsfördraget det första steget för att uppnå en gemensam europeisk migrations- och asylpolitik, och EU:s 25 medlemsstater har därmed enats om miniminivåer på en rad områden, bl.a. asylprocedurer, skyddsgrunder, mottagandet av asylsökande och regler för anhöriginvandring. om ett nytt konstitutionellt fördrag avslutades i . Det nya fördraget innebär bl.a. en övergång till beslut med kvalificerad majoritet och medbeslutande för inom asyl- och migrationsområdet. Medlemsstaterna behåller emellertid sin vetorätt när det gäller att bestämma hur många tredjelandsmedborgare som får beviljas inresa i landet för att söka arbete. Unionen skall fastställa en gemensam politik avseende asyl, alternativt skydd och tillfälligt skydd i enlighet med internationell flyktingrätt, och en gemensam invandringspolitik som innebär en effektiv förvaltning av migrationsströmmar och en rättvis behandling av tredjelandsmedborgare som är lagligen bosatta i medlemsstaterna. Fördraget undertecknades i och skulle träda i kraft , förutsatt att samtliga medlemsstater då ratificerat fördraget. Av regeringens skrivelse 2005/06:85 om EU framgår att drygt hälften av medlemsstaterna har godkänt det konstitutionella fördraget. Med anledning av utfallet av folkomröstningarna i och utlyste stats- och regeringscheferna i EU:s medlemsstater en reflexionsperiod och bestämde sig för att återkomma till frågan . Det österrikiska ordförandeskapet kommer inför att fortsätta arbetet med uppföljning av reflexionsperioden. antogs Haagprogrammet, ett flerårigt arbetsprogram för att gå vidare mot en gemensam lagstiftning på asyl- och migrationsområdet. I programmet ges den externa dimensionen av asyl och migration en framskjuten position. EU:s politik bör inriktas på att i en anda av delat ansvar bistå tredjeländer i att förbättra sin kapacitet att hantera migration och skydd av flyktingar genom långsiktiga lösningar. Kommissionen uppmanas att utarbeta regionala EU-skyddsprogram i partnerskap med tredjeländer och i nära samråd med UNHCR. Programmen skall även innehålla ett frivilligt EU-gemensamt program för vidarebosättning. ansökte 300 000 människor om asyl i någon av EU:s 25 medlemsstater. I skrivelsen anges att asylsökande som kommer till EU skall få en rättssäker prövning av sitt asylärende och ett bra mottagande, oavsett vilket EU-land de kommer till. Ett mellan alla medlemsstater delat ansvar för asylsökande kommer att öka kapacitet att ge skydd åt dem som behöver det. verkar enligt skrivelsen för en human och solidarisk europeisk flyktingpolitik. Kommissionen presenterade en handlingsplan för det praktiska genomförandet av Haagprogrammet. En viktig del i programmet är enligt skrivelsen ökade insatser utanför för att bidra till att utveckla asyl- och migrationssystemen i grannländerna och att tillsammans med UNHCR bistå med att lösa upp flyktingsituationer ute i världen. En för viktig fråga att verka för inom EU är en gemensam s.k. flyktingkvot. Av skrivelsen framgår att för asylområdet är målsättningen, för den andra etappen av det gemensamma europeiska asylsystemet, att inrätta ett gemensamt asylförfarande och en enhetlig ställning för dem som beviljas asyl eller alternativa skyddsformer. En utvärdering av den första etappens rättsliga instrument skall genomföras , för att nya åtgärder under den andra fasen skall kunna antas . I motion Sf364 av m.fl. (fp) yrkande 15 begärs ett tillkännagivande om vikten av att upprätta en adekvat standard vad gäller asylprocessen och att EU:s gemensamma minimiregler måste utgå från en humanitär nivå samt att en enskild medlemsstat alltid skall ha möjlighet att ha en humanare flyktingpolitik än vad de gemensamma reglerna föreskriver. För att asylsökande inte skall söka sig till de stater där sannolikheten att få asyl är störst måste enligt motionärerna miniminivåerna i asylprocedurdirektivet vara solidariskt utformade och binda medlemsstaterna. Även i motion U338 av m.fl. (fp) yrkande 7 anges att EU:s flyktingpolitik skall utformas med gemensamma miniminormer som ger möjlighet för det enskilda medlemslandet att föra en mer solidarisk politik. Vidare yrkas att regeringen med kraft skall motverka asylförslag som bryter mot internationell flyktingrätt. m.fl. (kd) begär i motion Sf373 yrkandena 1 och 2 tillkännagivanden om att bör verka för en mer generös och rättighetsbaserad europeisk flyktingpolitik med full respekt för internationella åtaganden och ett ökat inslag av finansiell solidaritet i EU:s flyktingpolitik. I motion Sf251 av m.fl. (v) krävs ett fortsatt tillbakavisande av förslag att lägga asylprövningsförfarandet utanför EU beträffande människor som rest in i EU för att söka asyl. Vidare bör nya förhandlingar om direktivet och rambeslutet om människosmuggling påkallas och regeringen använda sin vetorätt mot ytterligare repressiva förslag inom området asyl och immigration. Regeringen bör också ta initiativ till att det inom EU genomförs en studie av konsekvenserna av de antagna rättsakterna på asylområdet för möjligheten att få tillträde till asylproceduren. Enligt motionärerna försvårar om visum, transportörsansvar, kampen mot olaglig invandring och de nya direktiven på asylområdet för asylsökande att få skydd i . Asylprocedurdirektivet måste omarbetas grundligt för att tillgodose de mest fundamentala rättssäkerhetskraven, och regeringen bör ta initiativ till dels en ny rättsakt för att garantera rätten till skydd och tillgången till en asylprocedur, dels ett nytt direktiv om minimigarantier avseende individuell frihet, säkerhet och rättvisa för tredjelandsmedborgare inom EU. Direktivet skall ge fulla rättsliga garantier och rätt till överklagande. I yrkandena 5, 7, 9 och 12-15 begärs tillkännagivanden härom. I motion Sf334 av m.fl. (c) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att skall vara pådrivande för att ett generöst och humant synsätt införlivas i den europeiska flyktingpolitiken med fokus på att bevara varje individs rätt att söka asyl. I motion U7 av m.fl. (mp) yrkande 6 i denna del begärs ett tillkännagivande om asylfrågor. I motionen anförs att EU:s restriktiva flyktingpolitik bygger upp högre murar mot omvärlden. Motionärerna vill ha generösa asyl- och flyktingregler och motsätter sig därför ökad restriktivitet med en harmonisering till det sämre av EU:s asyl- och invandringspolitik. Ett av EU:s mål är att utveckla unionen som ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. avslutades det första steget för att uppnå en gemensam europeisk migrations- och asylpolitik, och EU:s 25 medlemsstater har därmed enats om miniminivåer på en rad områden, bl.a. asylprocedurer, skyddsgrunder, mottagandet av asylsökande och regler för anhöriginvandring. Som angetts ovan har det s.k. asylprocedurdirektivet antagits . En särskild utredare skall ta ställning till hur direktivet skall genomföras i och redovisa sitt uppdrag . Direktivets syfte är att föreskriva likvärdiga förfaranden för beviljande och återkallande av flyktingstatus i EU-staterna. Bland annat regleras rätten till rättshjälp och att varje vuxen asylsökande skall få ett personligt beslut och att avslag skall motiveras. Vidare finns bestämmelser om rätten till överklagande och handläggning av ansökningar för personer som kommer från ett säkert tredjeland respektive från säkra ursprungsländer. I det nya fördraget föreskrivs att unionen skall fastställa en gemensam politik avseende asyl, alternativt skydd och tillfälligt skydd i enlighet med internationell flyktingrätt, och en gemensam invandringspolitik som innebär en effektiv förvaltning av migrationsströmmar.