bet · GT01FiU23 · 2006-04-25 00:00:00 — Riksbankschefen : Den första frågan gällde oljepriser och vad som sker i världen i övrigt. Det är precis det man fångar när man tittar på importprisutvecklingen exklusive oljepriser. De hamnar på den negativa sidan. När man väger ihop allt det här syns det inte så mycket i konsumenternas varukorg därför att konsumenterna konsumerar väldigt mycket annat än olja. Om övriga priser faller blir den sammanvägda summan en låg effekt från importsidan på konsumentprisindex. Sedan är det naturligtvis alltid svårt att svara på hur världen skulle ha sett ut om oljepriset hade varit något annat. Det är en variabel som är väldigt svår att bedöma. Jag kan inte annat än återkomma till att det var läge att höja . Man måste också komma ihåg att det vi pratar om här är att något lätta på gasen, inte stampa på bromsen. Den penningpolitik som förs är faktiskt fortfarande expansiv. Det får man inte glömma när vi för den här diskussionen. (): Herr ordförande! Jag vill sälla mig till kören som hälsar nye riksbankschefen välkommen. Jag vill ställa en fråga som hör ihop med att vi har en ny riksbankschef. Vilka förändringar och vilka nyheter kan vi se? Jag undrar om jag kanske delvis har fått svar på min fråga i riksbankschefens inledningsanförande, där han säger: Låt mig avslutningsvis säga att jag välkomnar diskussioner om penningpolitiken. är ju självständig, och en del kallar den för oberoende. Att vi har en oberoende riksbank har fått en del att dra slutsatsen att det omgivande samhället i allmänhet och regeringen i synnerhet inte ska uttala sig om politik. Den här utgångspunkten leder till en rad frågor. Är det inte i ett öppet samhälle av stort värde att debatten är intensiv och att faktiskt också regeringen offentligt deltar i den. Man skulle kunna misstänka att om det inte skedde offentligt skulle regeringens åsikter ändå, alldeles oberoende av vilken regering som sitter, nå fram till . Jag menar, är ju inte så stort. Jag undrar om det är ett problem för en på allvar självständig riksbank. Är det inte av demokratiskt värde att etablissemangets åsikter, om jag får säga så, uttrycks just i det offentliga rummet och inte mellan skål och vägg? är ju ny riksbankschef, och det vore spännande att höra hur han ser på debatten och självständigheten. Riksbankschefen : Tack för den frågan. Nyheter - det kan väl förtjäna att återupprepas att vi är sex personer i direktionen, även om det råkar bli fokus på mig som person, något som har förvånat mig. Men så ska det tydligen vara. Det är inte så att jag kan bestämma det ena och det andra alldeles av mig själv utan det gäller för oss att bli överens om tagen och hur det ska bli. Den nyhet jag har kommit med, som jag har pratat om tidigare, är just frågan: Är det inte rimligt att vi snackar ihop oss om hur den här räntebanan ska se ut? Det ökar ju möjligheterna att föra diskussion och bedöma det vi gör. När det gäller frågan om oberoende tycker jag att det är väldigt viktigt att komma ihåg att ingen centralbank är en isolerad ö i ett samhälle. Varje centralbank finns ju i en ekonomi. Varje centralbank finns i ett samhälle. Varje centralbank har ett syfte med sin verksamhet. I har det diskuterats vad syftet ska vara. Det har ändrats lite över tiden. Det är viktigt att komma ihåg den aspekten. Det är inte så att vi låser in oss på , drar nattmössan över huvudet och funderar på hur världen ska bli utan att över huvud taget interagera med samhället i stort. Det är en del av vårt jobb. Sedan är det en annan sak att det system som vi har, som alla är överens om att vi ska ha, innebär att det på basen av allt det vi ska ta in, och som vi tar in, är upp till oss att komma fram till hur vi ska göra för att ha den här beslutsrätten bland de sex personerna i direktionen. I ett öppet samhälle får man räkna med, och det är rimligt, att det finns synpunkter på vad vi gör. Vi behöver ha en förmåga att prata och kommunicera om vad vi gör och varför vi gör det. Då får man också räkna med att det finns alla möjliga synpunkter på om det är rätt sätt eller kanske inte rätt sätt att utföra saker och ting på. Det följer så att säga med i boet så som det här är konstruerat . Det tycker inte jag är något konstigt. är det så att är en liten, öppen ekonomi. Det är väldigt många i som observerar vad vi gör. Det är också väldigt många utomlands som följer vad vi gör. Det gör att det är angeläget att man också från tid till annan funderar på hur samtalet förs så att det inte blir missförstånd. Det gagnar egentligen ingen. Den sista funderingen gällde om det är bättre att ha det som vi har det eller om det är bättre att fatta beslut i slutna rum. Jag har vid det här laget hållit på med samhällsekonomi . Jag har över årens lopp deltagit i allehanda diskussioner om vad som ska vara offentligt, vad som inte ska vara offentligt och hur man för en diskussion om samhällsekonomi. Jag kan inte dra mig till minnes en enda gång när man har bestämt sig för att vara mer öppen där slutsatsen blev att det var till skada. Jag tror på en allmän inriktning där man gör så gott man kan när det gäller att hantera kommunikation och öppenhet. Det sker naturligtvis från tid till annan till priset av att en och annan kanske inte förstår eller att det var lite svårt att berätta för andra vad man hade i åtanke. Men i det stora hela ser jag inga större bekymmer med det, därför att det är så världen ser ut . Det tror jag är en bättre värld jämfört med en mer sluten värld. Sedan är det upp till oss, oberoende av på vilken sida av bordet man råkar sitta, att föra det samtalet på ett sådant sätt och i sådana former att det gagnar det svenska folkhushållet. (): Jag tackar för svaret. Jag tycker också att det är viktigt att vi har så mycket öppenhet som möjligt. Då kan jag sluta mig till att tycker att det är av stort värde i ett öppet samhälle att debatten är intensiv och att faktiskt också regeringen kan delta i den debatten offentligt, att det inte på något sätt är ett hot mot självständighet. Ordföranden: mig att komplettera min partivän. poängterade gång på gång regeringen. I kraft av att vi är finansutskottet menar jag att finansutskottets ledamöters åsikter i de här frågorna också bör framföras offentligt, med större tyngd, tycker jag, än vissa statsråds. Riksbankschefen : är och har alltid varit en myndighet under . Då är det inte konstigt att vi som arbetar på är inbegripna i ett samtal med . Det följer alldeles naturligt av den ordning som vi har haft i under mycket, mycket . I en teknisk mening är det också så vi är organiserade. Det är därför jag är här . Vi har riksbanksfullmäktige, och riksbanksfullmäktige lämnar i sin tur över bokslut och sådant till utskottet med all den information och de samtal som följer av det. Det är som jag ser det en alldeles fullständigt naturlig del av vår verksamhet. Sedan är det upp till regeringen att fundera på vad man väljer att uttala sig och inte uttala sig om. Det är inte min sak. Ordföranden: Jag har suttit i finansutskottet så länge att jag kommer ihåg - jag tror att var med - när utfrågningen av riksbankschefen sköttes i slutna rum. Jag är säker på att och , som också var med, delar min uppfattning att det är mycket bättre nu än det var då. I den delen är vi helt överens. (): Välkommen till det här samtalet! Med anledning av den tidigare frågan kan man fundera över om det snart kommer att komma en inbjudan till regeringen från så att även får ställa frågor till regeringen om finanspolitiken. Men den utvecklingen kanske inte är vad hade tänkt sig. Trots den goda tillväxten finns en avsaknad av nya jobb. Jag delar den oro som man ändå kan tyda i riksbankschefens inledningsanförande om att här finns mer att göra. Likaväl delar jag den oro om värdetransportrånen som har kommenterat med anledning av den riksbankslag som vi har och det ansvar för ett säkert betalningsväsende som finns. Vi har fått en mycket god redogörelse av att har fullgjort sitt ansvar och är ett samhällsproblem konstaterat. Då finns det en tydlig läxa in i detta hus om vad man ska göra åt detta. Jag kan konstatera i inflationsrapporten att elpriserna har ökat successivt och att elpriset i konsumentledet har stigit snabbare än väntat. förväntas elprisutvecklingen bidra till en något högre inflationstakt än vad som har sagts tidigare. Kring detta beskriver man också något kortfattat att det finns olika andrahandseffekter som uppkommer av inflationsförväntningarna. Jag skulle gärna vilja be riksbankschefen att utveckla de andrahandseffekterna lite grann och tala om vad de kan tänkas vara. Riksbankschefen : Med andrahandseffekter är det så att om priserna ökar inom någon viss varugrupp, vilken det nu vara må, observeras detta naturligtvis av alla konsumenter i ekonomin. Om man börjar tro på att det sprider sig börjar man också ändra sina egna förväntningar när det gäller vad som sker på prissidan i andra sammanhang än bara just den enskilda varugrupp som man observerar. Det finns naturligtvis alltid frågeställningar som hur sådana priseffekter sprider sig i ekonomin, hur det tar och vad som kan tänkas ske. (): En av de andrahandseffekter som jag kunde läsa mig till handlade om lönesättningsbeteendet. Jag skulle vilja att riksbankschefen utvecklar den andrahandseffekten för till exempel den kommande perioden. Riksbankschefen : Vi får se framöver. Jag vill inte gå in på det mer i detalj. Det här är en del av det som vi inkluderat i vår prognos. Sedan kommer det att ske ett faktiskt arbete bland dem som finns på arbetsmarknaden när det gäller att sätta lönerna. (): Herr ordförande! Jag vill också hälsa riksbankschefen välkommen och kan som lokalpatriot instämma i riksbankschefens beklagande att man inte hann besöka i , även om jag kan trösta med att det inte var någon större arkitektonisk upplevelse som riksbankschefen gick miste om. Jag ska prata lite om andra byggnader i stället. Både vice riksbankschefen, , och riksbankschefen själv har i tal innan den här träffen tagit upp riskerna med de ökande huspriserna, hushållens skuldsättning och så vidare. Det har dessutom förts en diskussion, som riksbankschefen dementerade, om att det här skulle ha varit avgörande när det gällde att man nu höjer räntan. förs i det anförande som riksbankschefen höll ett resonemang kring de ökande huspriserna och hushållens skuldsättning. Jag tror ändå att det vore bra för klarhets skull att få reda på i vilken utsträckning det här påverkade bedömningar, även om det inte har haft en avgörande effekt, som riksbankschefen sade. Hur stora upplever riksbankschefen att de risker är som pekar på att hushållen skulle uppleva att de var alltför skuldsatta och skulle öka sitt sparande? Riksbankschefen : Risker med vad som sker när det gäller fastigheter och utvecklingen på det området är en fråga som har diskuterats mycket. Jag försökte vara ganska precis i mitt anförande genom att säga att, ja, det här har spelat roll, därför att det påverkar efterfrågan i ekonomin på kort sikt. Jag konstaterar också att det är svårt att siffersätta det här. Men det är någonting som vi har inkluderat i vår analys. Det som är viktigt att ha i åtanke, och här sätts återigen sättet att tala och pedagogiken på prov, är att man måste skilja mellan utvecklingen inom den tidshorisont som vi har i åtanke, det vill säga vad som kan tänkas ske på ungefär , och sedan på en längre tidshorisont om man ser bortom detta. Världen tar ju inte slut . Vad som har diskuterats i olika sammanhang är en olycklig utveckling bortom den tidshorisont som vi nu pratar om, där skuldsättningen skulle kunna tänkas bli så stor och riskerna så stora att fastighetspriserna påverkas i negativ riktning. En sådan händelse är, såvitt vi kan se , en händelse med låg sannolikhet. Men skulle en sådan händelse inträffa , bortom den tidshorisont som vi pratar om, när den nu är, vet vi dessvärre av erfarenhet, både i och i ett stort antal länder internationellt, att det förorsakar mycket stora skador på realekonomin. Därför är det en utveckling som vi vill undvika. Av det här skälet är det inte orimligt att väcka de här frågorna , påpeka riskerna, diskutera riskerna och också inkludera det här när vi gör våra bedömningar. Med en gradvis stigande ränta, precis som vi anger i inflationsrapporten, är det vår förhoppning och vår bedömning att det ska gå att få den här utvecklingen att plana ut i stället för att vid någon framtida tidpunkt bara dra i väg, med alla möjliga olika negativa konsekvenser som uppstår då. Men när jag säger det är det väldigt viktigt att komma ihåg att inflationsrapporten i allt väsentligt diskuterar inflationsutvecklingen i ett tvåårsperspektiv. Men världen är mer komplicerad än så. Vi måste också i det här fallet, därför att det är någonting som har oroat oss, säga någonting i ett lite längre tidsperspektiv och då påpeka detta. Och jag tycker för min egen del att det är mycket rimligt att göra det. Jag var ändå chef för det som kallades för bankakuten en gång i världen och lärde mig en hel del på det. Men jag hoppas att ingen annan någonsin i detta land ska behöva uppleva det igen. Ordföranden: Det riksbankschefen hade att handha i den funktionen var väl kommersiella fastigheter. Det vi nu spekulerar i är småhuspriser. Det är väl en väsentlig skillnad. Riksbankschefen : Det är alldeles riktigt. Det är en väsentlig skillnad. I den meningen ser de världar vi pratar om här inte alls ut på samma sätt. Det är två helt olika saker. (): Jag tycker att det här har utvecklats till en väldigt bra diskussion. Här sjungs nu öppenhetens lov i nästan alla tonarter. Vi har alla inbjudits att vara med i debatten, ingen är för liten och ingen är för stor. Det är jättebra. Vi har olika traditioner. Om vi tittar på ser vi att ECB-chefen har som uppgift att faktiskt kommentera och jag tror också att ge policyrekommendationer om hur finanspolitiken ska bedrivas. Min fråga är: I detta klimat av öppenhet vore det önskvärt att den sista som har munkavle här, nämligen riksbankschefen, också fick av sig den och fick kommentera politiken? Jag märkte att du var väldigt försiktig med detta och talade indirekt om vad har sagt och så vidare. Han är inte kvar på banan längre. Men själv vågar man inte uttala de här sakerna. Jag ser riktigt munkavlen när det gäller det omgivande. Vore det bra att den också försvann, att öppenheten gick så långt? Frågan kan ställas till de övriga runt bordet också, men det får jag göra i annat sammanhang. Ordföranden: Det sistnämnda håller jag helt med om. Riksbankschefen : Frågan om finanspolitiken är någonting som man får avgöra från tid till annan, från fall till fall beroende på hur finanspolitiken är utformad och i vad mån det är en stor fråga när det gäller penningpolitikens utformning. tycker inte jag att finanspolitiken är någon stor, avgörande fråga för penningpolitikens utformning. Det kan finnas andra världar, andra sammanhang där det finns all anledning att diskutera på ett annat sätt. Men det är inte en situation som föreligger . Det viktiga när det gäller finanspolitik är att man möter de mål som man har satt upp och ser till att statsskulden bland annat inte blir för stor. Men som jag sade är det här inga stora frågor . (): Jag tycker att det var ett intressant uttalande av . Det indikerar ju att han ser det som en möjlighet att faktiskt också ha en röst i den allmänna ekonomiska debatten. Det tror jag vore väldigt hälsosamt. (): Som riksbankschefen vet var finansutskottet relativt i . Vi hade möjlighet att träffa ledande företrädare för amerikanska Federal Reserve. Jag ställer den här frågan för jag talar , riksbankschefen, om tre sätt att bedöma reporäntorna. Den ledande företrädaren, som jag väljer att inte yppa namnet på, för personen i fråga var väldigt öppenhjärtig vid ett informellt samtal, sade: Jag förstår mig inte på er i . Ni är så stela och rigida. Det är inte vi i . Du förstår att min chef, , har en kikare på sitt rum. Han går fram till fönstret och tittar ut på parkeringsplatsen. Där tittar han på vad som ligger i bilarna, hur många påsar och paket det är. Sedan tittar han på hur bilarna ser ut. Beroende på det höjer och sänker räntan. Riksbankschefen sade ju att riksbankschefen inte har någon nattmössa uppe på , och det finns kanske en del parkeringsplatser i närheten där också. Men så ska det inte vara i . I är det inflationen som ska styra. Hur avvägs nu detta i ? Jag säger än en gång, för jag är lite misstänksam, att om man läser i inflationsrapporten 2006:1, s. 61, för jag vill prata med facit i hand, ser man att det där sägs att i efterhand står det klart att inflationen 2005 blev ännu lägre än prognoserna som gjordes . Något som skulle kunna tala för en något mer expansiv penningpolitik . Men just med facit i hand skriver man: "Det är dock tveksamt om det, även med perfekta prognoser, hade varit lämpligt att sänka räntan så mycket mer, bl.a. med tanke på att efterfrågan ändå utvecklades starkt och hushållens höga skuldsättning och de höga bostadspriserna dessutom talade för en försiktig politik." Det luktar ju och kikaren, väsentligen. Hur är det egentligen? Jag ställer frågan återigen: Varför kunde man inte ha väntat? Då säger riksbankschefen: Det var läge . Det var tydligt. Och säger jag: Nej, det var det inte. Då kan vi stå där och säga ja och nej. Det blir inte en jätteintellektuellt stimulerande debatt. Då säger jag: Om man hade väntat, hur hade det förändrat bild 2, inflation mätt som UND1X? Om man hade väntat, hade varit tvungen att göra en annan bild till oss då? Jag tänker nu på inflationen , eftersom det var läge . Jag har också två andra jättekorta frågor, som det kanske är svårt att hinna svara på, men jag börjar misstänka, om målet varit ett annat, hade det då blivit ett annat beslut? Riksbankschefen förstår säkert frågan. Och en liten fundering: Varför har vi lägre ränta än ECB? Ni minns väl allihop här i salen som följde det här att var det givet att alltid hade högre ränta än . Så var det ju. Det visste alla. Så måste det vara. Varför har ECB högre ränta än vi? Riksbankschefen : Parkeringsplatser och vad människor har i sina bilar - när vi gör prognoser och när vi gör de här bedömningarna gör vi vårt yttersta för att ta till oss all tillgänglig information. En del av den informationen är väldigt teknisk och den blir ganska matematisk. Men som jag har sagt tidigare, det finns också en observerbar värld där ute där vi pratar med människor och håller oss informerade om vad som sker i samhället. Om det bara vore en fråga om teknik kunde man använda formler och så var saken klar. fungerar inte samhällsekonomi på det sättet, och det är också ett skäl till att vi har sex personer som sitter i direktionen och diskuterar de här frågorna. Det är just i det samtalet som man får olika vinklingar på vad som kan tänkas vara lämpligt att göra, och det är ur det samtalet, baserat på olika typer av information, som besluten växer fram. Om man, som jag har sagt tidigare, fångar det som vi i inflationsrapporten har kallat för uppåtrisker och nedåtrisker - och det är viktigt att komma ihåg att den prognos som är lagd inkluderar en gradvis höjning av reporäntan - är övervägandet sammantaget, på basis av detta, att det är lämpligt att höja räntan . Det vore att öka riskerna mer att inte göra någonting . Det är naturligtvis i slutändan en bedömningsfråga. Man kan ha olika åsikter om den bedömningen, men det här är den bedömning som direktionen har gjort. Då är det den som gäller. Sedan var frågan: Om det funnes ett annat mål, hur skulle då besluten se ut? Det är en hypotetisk fråga, och jag har ingen anledning att här gå in på det, när jag inte ens vet vad de målen i så fall skulle kunna tänkas vara. Den tredje frågan, varför räntan är lägre än ECB:s, är en bra fråga. Jag håller med om ditt sätt att beskriva det här. Jag har ju varit med tidigare, och det är klart att de som har varit med ett tag startar den här tankebanan om var vi hamnar när det gäller räntan utifrån helt andra förutsättningar. Jag tycker att vi ska vara ytterst tacksamma i för att det har gått att uppnå detta. För de som var med , när inflationsmålspolitiken etablerades, och jag var en av dem, blev det en helt annan tankevärld med nominella räntor som låg på en helt annan nivå. Vad vi ser här är en allmänt god ekonomisk utveckling i i kombination med i ett lite längre perspektiv mycket framgångsrik inflationsmålspolitik. Vi har en prissättningstakt som är någonting som vi inte har skådat tidigare. Det ska vi alla vara väldigt glada för. (): Om riksbanksdirektionen hade fattat beslutet att vänta, hade då tabell nr 2 sett annorlunda ut? Riksbankschefen : Det kan jag inte svara på. Det är en hypotetisk fråga. (): Jag vill gärna fortsätta lite grann och rota i de strukturella förändringarna. På s. 34 finns en tabell med en inflationsprognos. Man delar upp inflationen på inhemskt producerade varor och tjänster och tittar också på i huvudsak importerade varor och tjänster. Det är intressant att notera att på de inhemskt producerade varorna och tjänsterna räknar man att UND1X, inflationen, egentligen går upp. Den varierar lite men är väldigt låg för varor och tjänster producerade utomlands och som är importerade. Det finns en frågeställning som jag vill skicka med som ni kanske tittar på noggrant. Det vet jag inte. Vi har alltfler importerade varor. Vi har ett inflationsmål som handlar om inflationen totalt. Inflationsmålet är inte uppdelat på inhemskt producerat eller utländskt producerat. Vi lever i en mer globaliserad värld med mer import. Vi köper mer importerade varor. Man kanske egentligen borde ha ett inflationsmål för de inhemskt producerade varorna och tjänsterna. Det inhemskt producerade säger också någonting om vår produktivitetsutveckling i landet och ger arbetstillfällen i landet. Det utländskt producerade har inte samma effekt på den inhemska ekonomin på det sättet. Sedan har vi i och för sig exporten, och det är en annan sak. Om man tittar på den och bortser från det som är importerat har vi en hög inflation i prognosen. Den är ganska mycket högre. Då når man även 2-procentsmålet. Det är bara en reflexion. Jag skulle gärna vilja att man analyserade lite mer och kanske kom tillbaka till utskottet och diskuterade de strukturella frågorna. Jag tror att de är ganska väsentliga. Det gäller även frågan om oljepriset och dess påverkan på ekonomin. Det tror jag kommer att vara en väldig fråga . IEA, , hävdar att med höjt pris på oljan med per fat sänker man tillväxten i . Det är en sak. Det påverkar naturligtvis penningpolitiken. Men vad händer om det blir störningar i oljeproduktionen? Vad händer om vissa länder inte till exempel säljer olja till eller till EU-länderna? Det är också sådana scenarier vi står inför. Det kanske inte bara blir höjda kostnader för oljan utan ett försörjningsproblem. Det får allvarligare konsekvenser för ekonomin än dem man får med enbart höjda priser. Man borde lite grann titta på de frågorna och återkomma till utskottet. Riksbankschefen : Jag tar till mig de frågorna. Det frågades om inhemsk inflation och utländsk inflation. Det är en av de frågeställningar som finns eftersom öppenheten ökar gradvis. Det innebär att världen ser annorlunda ut än den gjorde . Frågan om oljepriset och hur man ska se på det är en evig fråga som har diskuterats mycket. I uttalandet som jag talade om tidigare och som alla har glömt , behandlade man just den frågan. Vad händer till exempel om det är så att man skulle ha extrema händelser på oljemarknaden? Hur ska man hantera det? Hur ska man se på inflationsutvecklingen och inflationsmålet i ett tvåårsperspektiv i det sammanhanget? Vi tar till oss de frågorna och får återkomma. Ordföranden: Då är min fråga till utskottets ledamöter om det är någon mer som önskar ordet. I anslutning till fundering i den senaste rundan är det en av mina kolleger som har varit med nästan som jag, . Hon gjorde mig uppmärksam på att hade dåvarande riksbankschefen synpunkter på finanspolitiken.