bet · GT01FöU9 · 2006-05-09 00:00:00 — Den dag en olycka inträffar är det avgörande att veta hur ansvaret är fördelat. Därför bör eller annan statlig krisledningsfunktion som blir resultatet av de nu pågående diskussionerna om nationell krisledning ges rätt att under vissa omständigheter ta över ansvaret för oljebekämpningen under saneringsfasen vid stora oljeolyckor som rör flera kommuner. Också för detta ändamål bör regleringen av oljeskadeskyddet ses över. Utskottet anser i likhet med och motionärerna att det är angeläget att oklarheterna om ansvarsförhållandena för oljesanering ut.Eftersom nu bereder rapporten och dess rekommendationer är något ytterligare uppdrag i denna fråga från sida inte påkallat. Utskottet vill sålunda inte föregripa den beredning av ärendet som inletts i och avstyrker därför styrelses förslag om statligt ansvar för oljesanering i vissa fall. Utskottet avstyrker även motion 2005/06:Fö4 av m.fl. (fp) yrkande 2. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Den nationella krishanteringsförmågan, punkt 2 (m, fp, kd, c) av (), (), (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om den nationella krishanteringsförmågan. 2005/06:Fö7 av m.fl. (c, m, fp, kd) yrkandena 1 i denna del, 2 och 3, 2002/03:Fö259 av m.fl. (m) yrkandena 1-3, 2002/03:Fö260 av m.fl. (m) yrkandena 3 och 4, 2003/04:Fö259 av m.fl. (m) yrkandena 3 och 5 samt 2005/06:Ju564 av m.fl. (kd) yrkandena 9 och 10 samt 2002/03:Fö250 av och (båda s) och 2004/05:MJ9 av m.fl. (mp) yrkande 1. har drabbats av en rad svåra kriser . Inte minst erfarenheterna från hanteringen av flodvågskatastrofen har pekat på behovet av en förstärkt krisberedskap. Vi anser att krisledningen på nationell nivå därför måste utvecklas. En nationell krishanteringsfunktion bör inrättas i som myndighetsnivån på olika nivåer utvecklas på motsvarande sätt. Erfarenheter från gjorda insatser pekar tydligt på ett behov av en samlad och samordnad operativ och taktisk ledning såväl för ledning av militära som polisiära insatser och andra räddningsinsatser. De resurser som regeringen har och anser sig behöva för ledningen av landet skall finnas i . Behövs det extra resurser handlar det i allmänhet om expertis inom olika sakområden, helt beroende på den inträffade händelsen. Då kan denna expertis knytas till och dess beredskapsorganisation. Enligt regeringsformen är det regeringen som styr riket. Utformningen av den nationella, krisledande funktionen bör enligt regeringen ske inom befintliga konstitutionella ramar. innehåller beskrivningen av myndighetens mandat i en svår situation bl.a. att besluta om "sektorsövergripande åtgärder samt prioriteringar". Reglerna i 11 kap. regeringsformen torde enligt vår mening kunna komma i konflikt med ett sådant uppdrag. Av det skälet bör inte heller den kommande utredningens direktiv innehålla sådana begränsningar. Beroendet av samverkan över tidigare gränser och mellan funktioner blir allt större. Det är tillräckligt att de konstitutionella begränsningarna öppet redovisas. Vi finner det märkligt att eventuella konflikter med regeringsformen inte uppmärksammats i regeringens beredning av propositionen. Ansvarsprincipen får sägas utgöra grunden för svensk krishantering på samtliga nivåer. Vid större kriser, som kräver samordning såväl mellan olika nivåer som mellan sektorer, synes de flesta vara eniga om att ansvarsprincipen behöver kompletteras. När det gäller krisledning på nationell nivå använder propositionen uttrycket "efter beslut av regeringen". Det talar för att man i första hand inriktar sig på ett system för aktivering av en krisledande funktion som kräver beslut i varje särskilt fall. Det är vår åsikt att specifika extraordinära händelser inte skall dimensionera utformningen av en svensk krisberedskap. Det är möjligt att någon annan ordning än regeringsbeslut i varje särskilt fall inte är konstitutionellt eller politiskt möjlig. Mycket talar dock för att utredningen närmare bör granska just hur mekanismen snabbt och effektivt kan sättas i gång. Granskningen bör även innefatta situationer som präglas av stor osäkerhet beträffande krisens omfattning och svårighetsgrad. Med beaktande av vad som anförts bör formerna för samordnad krisledning på nationell nivå ut så långt möjligt i förhand. Nya samarbeten i nätverk mellan svenska myndigheter krävs för att förhindra terroristattacker. Erfarenheter från inträffade kriser och katastrofer pekar entydigt på behovet av en ökad samordning och ledningssamverkan. Det går inte att i förväg avgöra om en händelse som påverkar samhällets vitala funktioner kommer att leda till en allvarlig samhällskris. Därför bör ledningen av samhället i fred och i kris också utgöra grund för ledningen under höjd försvarsberedskap. Utformningen av den nationella krishanteringsförmågan och -systemet bör ta sin utgångspunkt i vad som ovan anförts. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Den lokala krishanteringsförmågan, punkt 4 (m, fp, kd, c) av (), (), (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om den lokala krishanteringsförmågan. 2004/05:MJ6 av m.fl. (kd) yrkande 2 och 2002/03:Fö253 av m.fl. (kd) yrkandena 3 och 4. Den storm som drabbade saknar motstycke i modern tid. uppskattar att träd fällts av stormen. Det motsvarar nästan hela den totala årliga avverkningen i hela . Det ekonomiska värdet av den stormfällda skogen beräknas till . Åtskilliga enskilda skogsbrukare har fått se sitt livsverk spolierat. drabbades hundratusentals hushåll av strömlöshet. Enligt min mening är det befogat att tala om en verklig katastrofsituation. Jag anser att det militära överskottsmateriel som Försvarsmakten förfogar över i form av terränggående fordon, kranbilar m.m. bör kunna komma till användning i en sådan situation. Resurser måste avsättas i syfte att skapa god förmåga till krishantering i samtliga kommuner. Samtliga kommuners krishanteringsförmåga bör kartläggas och utvärderas och ett kvalitetsredovisningssystem av kommunernas krishanteringsförmåga upprättas, vilket bör ges regeringen till känna. Information till allmänheten och varningssystem, punkt 5 (m, fp, kd, c) av (), (), (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om information till allmänheten och varningssystem. 2005/06:Fö7 av m.fl. (c, m, fp, kd) yrkande 5 och 2003/04:T474 av m.fl. (c) yrkande 22, 2004/05:MJ5 av m.fl. (fp) yrkande 13, 2004/05:MJ6 av m.fl. (kd) yrkande 25 och 2005/06:Fö233 av () yrkande 1. I propositionen redovisas en strategi för samhällets säkerhet. Enligt vår mening lämnas många goda förslag, men vi menar att en viktig aspekt helt utelämnats. Det handlar om individens förståelse för sin egen roll och uppgift i samhällets krishanteringssystem. Utgångspunkten för samhällets krishantering bör vara att krishantering är en fråga för alla. För att medborgarna själva skall kunna skapa sig ett eget förhållningssätt till frågorna krävs det att alla medborgare har tillgång till information om samhällets säkerhet. För att kunna behålla krishanteringsförmågans folkliga förankring måste man söka nya vägar och förbättra möjligheterna till information. Detta gäller särskilt information till ungdomar. I dessa sammanhang är Internet en av de viktigaste informationskällorna. public service-uppdrag bör även kunna göras tydligare vad det gäller att snabbt och kontinuerligt i krissituationer nå ut med samhällsinformation till medborgarna. Lokalradion är även den en viktig informationsbärare i kristid. I motionerna 2003/04:T474 yrkande 22, 2004/05:MJ5 yrkande 13, 2004/05:MJ6 yrkande 25 och 2005/06:Fö233 yrkande 1 lämnas förslag och synpunkter på hur allmänheten på olika sätt skall informeras om krishanteringssystemet och under kriser som vi anser beaktansvärda i det fortsatta arbetet med information till allmänheten. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Frivillig medverkan i säkerhetsarbetet, punkt 6 (m, fp, kd, c) av (), (), (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om frivillig medverkan i säkerhetsarbetet. 2005/06:Fö7 av m.fl. (c, m, fp, kd) yrkandena 4, 6 och 7 samt 2004/05:MJ5 av m.fl. (fp) yrkande 4 och 2005/06:Fö234 av (). I regeringens proposition saknas närmare beskrivningar av hur frivilligarbetet vid svåra olyckor och extraordinära händelser skall stimuleras. Inom ramen för den översyn som skall ske bör frågan om frivilligas rätt till tjänstledighet särskilt uppmärksammas. finns frivilliga resursgrupper (FRG:er) i ca 100 svenska primärkommuner. Anledning finns att anta att ytterligare kommuner beslutar använda sig av de frivilliga grupperna för att stärka den egna krisberedskapen. I det sammanhanget är det viktigt att förutsättningarna för denna medverkan klarläggs för den enskilde, dennes arbetsgivare och kommunerna. I arbetet med informationsspridande spelar myndigheter och inte minst de frivilliga försvarsorganisationerna en viktig roll. Dessa bör ges ett tydligt uppdrag och även möjlighet att nyttja nya mötesplatser för informationsspridande. Ett sätt är att verka för ökad, frivillig information i skolor, ett annat att ge stöd till lokala utbildningsinsatser. Ökad information i skolor skulle förmodligen bidra till att även unga kvinnor bygger upp kunskap rörande krishantering, en grupp som får väldigt lite information i dessa frågor. Informationsområdet kopplat till krishantering är som sådant mycket komplext och bör innefatta en bred syn på säkerhet. Med detta menas alltifrån hur barn och vuxna klarar sig själva vid en krissituation, till närmiljön med kommunens ansvar och vidare till regional och avslutningsvis nationell nivå. Det är av största vikt att vi värnar de frivilliga försvarsorganisationerna och stimulerar deras framtida utveckling ända ner till lokal nivå. I då allt färre individer rekryteras till värnpliktstjänstgöring minskar också rekryteringsbasen till frivilligorganisationerna drastiskt. Vi anser att samhället måste underlätta för och hjälpa dessa organisationer att trygga återväxten. Ett sätt är även där att verka för ökad information i skolor. I utsatta situationer blir de frivilliga civila insatserna ovärderliga. Det kan gälla uppgifter som att söka efter försvunna, vara behjälplig åt vid villabränder osv. Ansvar och roll för frivilliginsatserna i kris- och katastrofsituationer bör dock utredas. Det kan vidare vara svårt att handleda "spontanfrivilliga" eftersom många uppgifter kräver hög kompetens. En möjlighet är att utbilda frivilliga som sedan ingår i en "resursbank" med frivilliga experter. Utbildning av dessa personer bör kunna ske genom samarbete mellan berörda myndigheter. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Förändring på myndighetsnivå, punkt 8 (m, fp, kd, c) av (), (), (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om förändring på myndighetsnivå. 2005/06:Fö7 av m.fl. (c, m, fp, kd) yrkande 1 i denna del, 2002/03:Fö253 av m.fl. (kd) yrkandena 6 och 7, 2003/04:Fö264 av m.fl. (kd) yrkande 16, 2003/04:Fö268 av m.fl. (kd) yrkandena 3, 4 och 8, 2004/05:Fö231 av och (båda fp) yrkande 1, 2005/06:Fö218 av m.fl. (c, m, fp, kd) yrkandena 14 och 15 samt 2005/06:Fö233 av () yrkandena 2-4 och 2004/05:Fö258 av i m.fl. (s) och 2005/06:Fö6 av m.fl. (s) yrkandena 1-3. Att såsom föreslås i propositionen låsa fast de slutliga organisatoriska lösningarna innan den nya funktionen kartlagts i fråga om uppdrag och förmågor leder till onödiga låsningar och kan motverka ändamålet med förändringarna. Erfarenheter från bl.a. flodvågskatastrofen pekar tydligt på ett behov av en samlad och samordnad operativ och taktisk ledning av såväl militära som polisiära insatser samt andra räddningsinsatser. För att stärka samhällets krishanteringsförmåga skall utbildning, övning och träning vara obligatoriskt för alla aktörer som bedriver samhällsviktig verksamhet. Det skall även vara obligatoriskt med uppföljning och utvärdering. Vi anser vidare att det är av stor vikt att frågan om ansvaret för finansiering vid akuta kriser av omfattande art inte fördröjer ett effektivt och snabbt agerande från samhällets sida. De olika hinder som finns för en effektiv resursanvändning, t.ex. av organisatorisk karaktär eller sådana som beror på praxis eller organisationskultur, måste bort. Så långt det är möjligt skall finansieringfrågor vara utklarade i förväg. Vid en översyn av de i krishanteringssystemet ingående myndigheterna bör enligt vår mening även påpekanden som görs i motionerna 2002/03:Fö253 yrkandena 6 och 7, 2003/04:Fö264 yrkande 16, 2003/04:Fö268 yrkandena 3, 4 och 8, 2004/05:Fö231 yrkande 1, 2005/06:Fö218 yrkandena 14 och 15 samt 2005/06:Fö233 yrkandena 2-4 beaktas. I flera motioner föreslås att krisberedskapsmyndighetens och andra myndigheters roller tydliggörs i krishanteringssystemet. Vi delar denna uppfattning. Försvarsministern har gett uttryck för att den myndighet som formas genom sammanslagningen av bör bli den krisledande myndigheten. Det är enligt vår mening att föregripa utredningens arbete. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Informationssäkerhet, punkt 9 (m, fp, kd, c) av (), (), (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om informationssäkerhet. 2005/06:T500 av m.fl. (fp) yrkandena 19-21 och 2002/03:Fö259 av m.fl. (m) yrkande 7, 2003/04:U350 av m.fl. (kd) yrkande 5 och 2005/06:U384 av m.fl. (kd) yrkande 6. Den nya tekniken är sårbar. Det finns många tekniska problem som ger upphov till stora samhällsekonomiska besvär och kostnader. Generellt finns ingen anledning att staten skall lägga sig i frågan om säkerhet annat än för de intressen som är genuint allmänna. Staten använder sig dock i hög grad av samma standardteknik och programvaror som medborgare och företag, och statens handlande är därför inte utan betydelse för att minska samhällets sårbarhet generellt. Genom teknikupphandling och tydligt kravställande kan statliga myndigheter möjliggöra att nya tekniska lösningar på olika säkerhetsfrågor blir allmänt tillgängliga. Det är också av vikt att staten har en tydlig policy för IT-säkerhetsfrågor så att myndigheter, institutioner och andra statliga aktörer kan handla medvetet och insiktsfullt. Staten bör ha en roll som föregångare i frågor om IT-säkerhet genom en tydlig säkerhetspolicy. () har det övergripande ansvaret för skydd av samhället mot fredstida hot och risker. () har haft till uppgift att kontrollera IT-säkerheten hos vissa statliga företag och myndigheter med särskilt känslig information i säkerhets- eller försvarspolitiskt hänseende. FRA har varnat för att säkerheten hos dessa i flera fall är undermålig. Varningen understryker behovet av att frågan om IT-säkerhet och skydd mot informationsoperationer eller s.k. cyberbrott ges ökad uppmärksamhet. () har haft i uppgift att svara för IT-incidenthanteringen i samhället. (Sitic) är i drift vid PTS . Sitic har fått ökade möjligheter att sekretessbelägga rapporter som bedöms känsliga, vilket skall öka effektiviteten i och tilliten till dess arbete. Utvecklingen inom IT-säkerhetsområdet går snabbt och det är angeläget att verksamheten och dess förutsättningar utvärderas, så att högsta möjliga effektivitet i skyddet säkerställs. En alltför myndighetsorienterad organisation riskerar att uppfattas att inte kunna ge tillräckliga garantier om sekretess för att näringslivet skall kunna delta fullt ut. Vid en utvärdering av incidenthanteringen bör även denna frågeställning på nytt beaktas. Vad som ovan anförts bör som sin mening ge regeringen till känna. Tillsynen av kommunernas oljeberedskap, punkt 10 (fp) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 10 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om tillsynen av kommunernas oljeberedskap. Därmed bifaller framställning 2005/06:RRS21 punkt 1 och motion 2005/06:Fö4 av m.fl. (fp) yrkande 1. Regeringen har det yttersta ansvaret för att staten säkerställer en god beredskap att ta hand om olja som når land vid stora oljeolyckor. liberalerna har under hela innevarande mandatperioden krävt att åtgärderna för oljeskadeskyddet till sjöss och i strandzonen och åtgärderna för uppföljande verksamheter måste förbättras och säkras funktionellt och ekonomiskt. granskning handlar om den del av oljeskadeskyddet som är aktuell när oljan når land. Detta är i första hand kommunernas ansvar, men även staten har en roll genom att ge stöd och vägledning, utöva tillsyn m.m. Det statliga stödet till kommunerna i samband med oljeolyckor och den statliga tillsynen till kommunernas oljeberedskap har därför stor betydelse. Granskningen visar att få kustkommuner har beredskapsplaner, och de som finns är ofullständiga eller bristfälliga. Saneringsfasen är utanför myndigheternas kontroll, och det statliga stödet når inte ut. Tillsynen har inte kommit i gång och de övningar som sker har inte den kvalitet och den omfattning som den ökande oljetankertrafiken i kräver. Det finns alltså enligt behov av utökad rådgivning och tillsyn när det gäller kommunernas oljeberedskap. Det finns också brister i de statliga myndigheternas insatser. har haft svårt att nå ut med stöd till kommunerna. En del av myndigheternas information hänvisar till föråldrad lagstiftning. Den tillsyn som utövas av och länsstyrelserna har varit så begränsad att den inte uppfyller de krav som ställs av regering och riksdag. Vi tillstyrker således styrelses förslag om tillsyn av kommunernas oljeberedskap. Ett statligt ansvar för oljesanering i vissa fall, punkt 11 (fp) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 11 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om ett statligt ansvar för oljesanering i vissa fall. Därmed bifaller framställning 2005/06:RRS21 punkt 2 och motion 2005/06:Fö4 av m.fl. (fp) yrkande 2. Saneringen, som ofta är den största delen av kommunernas insatser vid oljeolyckor, ligger utanför de statliga myndigheternas kontroll. Saneringsfasen vid en räddningsoperation - dvs. det skede i oljebekämpningen som följer efter den akuta fasen i olycksarbete - är i inte tillräckligt reglerad. Detta innebär att och länsstyrelserna i sin tillsyn inte har rätt att kontrollera kommunernas planering för saneringsfasen. Det innebär också att det i nuvarande regelverk i , till skillnad från andra länder, inte finns någon utpekad ansvarig för att göra prioriteringar över kommungränserna av var saneringsresurser skall sättas in. Varje kustkommun har ansvar för sanering av sina stränder, men oljeolyckor följer inte kommungränserna! När en oljeolycka inträffar måste kommunerna fatta avgörande beslut. Det får inte råda någon tvekan om vem som skall göra vad och vilka metoder som är mest lämpliga. Granskningen har visat att den kommunala beredskapen och det statliga stödet till beredskapen fortfarande brister i väsentliga avseenden. Vi anser att granskning och styrelses framställning till måste resultera i konkreta åtgärder så att står bättre rustat när oljan når land. För att få en bättre beredskap anser vi att och länsstyrelsernas ansvar för tillsyn av den kommunala beredskapen mot oljeolyckor utvidgas till att även omfatta saneringsfasen. För att uppnå detta krävs en översyn av regleringen av oljeskadeskyddet. Den dag en olycka inträffar är det avgörande att veta hur ansvaret är fördelat. Därför bör eller annan statlig krisledningsfunktion som blir resultatet av de nu pågående diskussionerna om nationell krisledning ges rätt att under vissa omständigheter ta över ansvaret för oljebekämpningen under saneringsfasen vid stora oljeolyckor som rör flera kommuner. Också för detta ändamål bör regleringen av oljeskadeskyddet ses över. Vi tillstyrker således styrelses förslag i denna fråga. Utskottets beredning av ärendet har föranlett följande särskilda yttrande. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Den nationella krishanteringsförmågan, punkt 2 (v) () anför: Utskottet betonar att den säkerhetspolitiska doktrin som formulerades i betänkande UFöU2 /05 fortsatt ligger till grund för arbete. stod, och står inte, bakom denna doktrin. Vår alliansfrihet och neutralitet har inte bara tjänat oss väl i förfluten tid. Den kommer att tjäna oss väl också framgent och har aldrig hindrat från att delta i internationellt samarbete eller i internationella insatser under ett FN-mandat. säkerhetspolitiska syn bygger på att skall bevara sin alliansfrihet och självständigt att kunna avgöra frågan om agerande vid krig och fred. Internationell samverkan skall grundas på mellanstatliga principer där varje land tar sina egna beslut. FN är den enda världsomspännande organisation som har legitimitet och som kan och skall vara grunden för att motverka den internationella ordning där militär och ekonomisk styrka är avgörande. I utskottets texter betonas att bl.a. samarbete inom Nato stärker vår säkerhet. har i motioner, yrkanden och på annan sätt gett uttryck för en negativ syn på detta samarbete med Nato. Denna vår inställning äger fortsatt giltighet. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2005/06:133 Proposition 2005/06:133 Samverkan vid kris för ett säkrare samhälle: Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1. lag om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap, 2. lag om skyddsrum, 3. lag om utrymning och inkvartering m.m. under höjd beredskap, 4. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100), 6. lag om ändring i (1987:10), 7. lag om ändring i lagen (2003:778) om skydd mot olyckor, 8. lag om ändring i elberedskapslagen (1997:288), 9. lag om ändring i kommunallagen (1991:900), 10. lag om ändring i begravningslagen (1990:1144), 11. lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) och 12. lag om ändring i lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation. Följdmotioner med anledning av prop. 2005/06:Fö6 av m.fl. (s): tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en starkare krisberedskapsmyndighet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att helhetssyn och systemtänkande skall vara vägledande i arbetet med den nya myndigheten. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att hela myndigheten lokaliseras till . 2005/06:Fö7 av m.fl. (c, m, fp, kd): tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om den organisatoriska lösningen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om den konstitutionella ramen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förutsättningar för prioritering, ledning och samordning samt finansiering. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om frivilliga resursgrupper. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av medborgares tillgång till information om samhällets säkerhet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att de frivilliga försvarsorganisationerna bör ges ett tydligt uppdrag att verka för ökad frivillig information i skolorna.