bet · GT01FöU9 · 2006-05-09 00:00:00 — På många håll i samhället finns reservelverk. De är lågt utnyttjade effektmässigt, och överskottet skulle mycket väl kunna användas om det kunde distribueras. har tagit in uppgifter ifrån alla kommuner främst vad gäller förmågan till reservkraft inom äldrevården. Det är bra, men uppgiften borde utvidgas till att omfatta hela kommunens reservkraftskapacitet. I takt med att vi förfinar och låter de tekniska lösningarna bli alltmer komplicerade ökar också behovet av reserv- och backup-system. Även i motion 2004/05:N309 av m.fl. (fp) yrkande 9 och i motion 2005/06:N436 av m.fl. (fp) yrkande 18 framställs samma yrkande om översyn av samtliga kommuners reservkraftskapacitet. I motion 2005/06:Fö260 av m.fl. (kd) anförs att stormen som drabbade skapade stor förödelse. Stora ekonomiska förluster har drabbat människor, och många var och i vissa fall månader utan både ström och telefon. Flera var också tvungna att lämna sina hem. Att bli utan elförsörjning får stora konsekvenser i ett samhälle där sårbarheten är stor. Också ett kortare bortfall kan bli ett hot mot liv och hälsa, speciellt om det är telefonerna som slutar att fungera. För dem som saknar alternativ värmekälla eller tillgång till vatten kan situationen bli ett direkt hot mot hälsan och tvinga fram tillfälligt bostadsbyte. Kommunen har ett ansvar för att lindra effekten av kommande stormar. Att ha förberedd reservkraft inom omsorgs- och vårdboende måste vara ett krav (yrkande 2). För företag kan de ekonomiska konsekvenserna bli mycket kännbara och långverkande. Enligt motionärerna måste vi se till att är bättre rustat när nästa orkan kommer. Både samhället, elleverantörer och teleoperatörer har ansvar för detta. Mobiloperatörerna bör vara skyldiga att förse sina med reservkraft som varar än kortlivade batterier. Detta är mycket angeläget för att undvika samtidig utslagning av mobiltelefoni och fast telefoni. Larm, nödsignaler och andra viktiga samtal måste kunna ringas (yrkande 3). Utskottet anser, liksom regeringen, att samhällsviktiga verksamheter bör kunna upprätthålla en grundläggande funktionalitet vid extraordinära händelser. Krav på förmåga för samhällsviktig verksamhet bör formuleras för att tydligare styra arbetet med att identifiera lämpliga åtgärder. Enligt förordningen (2002:472) om åtgärder för fredstida krishantering och höjd beredskap är ett antal utpekade myndigheter indelade i sex områden, s.k. samverkansområden. Utöver detta har ett antal myndigheter med särskilt ansvar för fredstida krishantering utpekats. Myndigheterna skall planera och vidta förberedelser för att förebygga, motverka och begränsa identifierade sårbarheter inom samverkansområdena. Myndigheterna har ett särskilt ansvar att samverka med varandra samt med länsstyrelserna, övriga statliga myndigheter, kommuner, landsting, sammanslutningar och de näringsidkare som är berörda. I samverkansområdet teknisk infrastruktur ingår följande myndigheter: Inom samverkansområdet är åtgärder som syftar till att öka säkerheten inom områdena elförsörjning, telekommunikationer och IT-infrastrukturer prioriterade. När det gäller frågan om att styra knappa eltillgångar till prioriterade användare har utskottet erfarit att i regleringsbrevet fick uppdraget att belysa frågan om att skapa möjligheter att styra knappa eltillgångar till prioriterade användare. I myndighetens regleringsbrev fick myndigheten fortsatt uppdrag. skall i samverkan med och andra berörda myndigheter fortsätta arbetet med att skapa möjligheter för att i fredstid styra knappa eltillgångar till prioriterade användare utifrån ett juridiskt och organisatoriskt perspektiv. I uppdraget ingår att ha en helhetssyn kring styrning av el till prioriterade användare och samordna olika myndigheters fortsatta arbete inom prioriteringsområdet. När det gäller frågan om reservkraft inom den kommunala äldreomsorgen i landet har tillsammans med genomfört en kartläggning av tillgången till reservkraft inom den kommunala äldreomsorgen i landet. Kartläggningen visar att motsvarande hälften av de boende i landets kommunala äldreboenden saknar stationär reservkraft eller tillgång till mobil reservkraft. Studien visar dock att huvuddelen av kommunerna har säkerställt vattenförsörjningen till sina äldreboenden vid strömavbrott. När det gäller reservkraftsanordningar har bidragsgivning till reservanordningar för kommunalteknisk försörjning pågått , först genom () och genom . Den kommunaltekniska försörjningen bidrar främst till att minska sårbarheten i den samhällsviktiga infrastrukturen. Totalt har ca beviljats i bidrag till över 500 ansökningar från kommuner. Huvuddelen av bidragen har beviljats för investeringar i reservkraft för vatten- och värmeverk, för prioriterade kommunala fastigheter etc. Bidrag har också i stor utsträckning avsett reservvattentäkter, sammanbindningsledningar för dricksvatten, utrustningar för tillfällig vattendistribution m.m. Man bör dock notera att reservkraftverk naturligtvis även kan inskaffas på annat sätt än via . De återkommande och långvariga elavbrotten har förorsakat elkunder och samhället omfattade skador. Det har föranlett regeringen att utarbeta ytterligare säkerhetskrav och åtgärder för att säkerställa en leveranssäker elöverföring och undvika att framtida svåra väderförhållanden leder till allvarliga konsekvenser. I propositionen Leveranssäkra elnät (prop. 2005/06:27) föreslog regeringen ett lagstadgat funktionskrav samt en i lag reglerad skyldighet för nätföretag att betala ersättning till elanvändare vid långvariga oplanerade elavbrott som inte orsakats av händelser av exceptionell karaktär. Regeringen framhåller i propositionen att tillgången till el är av stor betydelse för den fredstida krishanteringen. I motiveringen anger regeringen i fråga om risk- och sårbarhetsanalyserna att dessa inom nätverksamheten kan användas bl.a. till att optimera underhålls- och reparationsarbeten. Regeringen konstaterar vidare att nätbolagen är mycket viktiga aktörer i händelse av olyckor och kriser i samhället. Tillgången på el är grundläggande för samhällets funktion i stort och för en god krisberedskap. Som en självklar del av att upprätthålla leveranssäkerheten ingår därför förmågan att kunna hantera en situation med leveransavbrott, även under svåra förhållanden. Samverkan med andra krishanteringsaktörer är grundläggande för denna förmåga. Regeringen lämnade även förslag om rapportering av långvariga och omfattande elavbrott samt om information till elanvändarna. har beslutat om ändringarna i ellagen (1997:857). Bestämmelserna om funktionskravet träder i kraft . Övriga bestämmelser har trätt i kraft (SFS 2005:1110). Utskottet anser, i likhet med regeringen, att samhällsviktiga verksamheter bör kunna upprätthålla en grundläggande funktionalitet vid extraordinära händelser. Krav på förmåga för samhällsviktig verksamhet bör formuleras för att tydligare styra arbetet med att identifiera lämpliga åtgärder. Utskottet anser att tillgång till reservkraft är viktigt men att det är en del av en grundläggande säkerhet som olika aktörer, inklusive kommunerna framöver, själva bör ta ansvar för. Med hänvisning till ovan förda resonemang avstyrker utskottet motionerna 2002/03:Fö253 av m.fl. (kd) yrkandena 1 och 2, 2003/04:Fö268 av m.fl. (kd) yrkandena 1 och 2, 2003/04:N250 av och (båda c) yrkande 1, 2004/05:MJ5 av m.fl. (fp) yrkande 9, 2004/05:N309 av m.fl. (fp) yrkande 9, 2005/06:N436 av m.fl. (fp) yrkande 18 och 2005/06:Fö260 av m.fl. (kd) yrkandena 2 och 3. om ett europeiskt program för skydd av kritisk infrastruktur (KOM[2005] 576 slutlig), har överlämnats till utskottet. har upprättat en faktapromemoria (2005/06:FPM43) i ärendet , vilken anmäldes i kammare . Företrädare för har vid en föredragning för utskottet redogjort för ärendet. På mandat från föreslår att ett europeiskt program för skydd av kritisk infrastruktur (EPCIP) tas fram för att stärka skyddet av sådan infrastruktur vars störning skulle få konsekvenser i flera länder. I grönboken finns olika alternativ för utformningen av programmet som det är tydligt vilka alternativ kommissionen förespråkar. Programmet föreslås bestå i ett ramverk med gemensamma definitioner, kriterier för bedömning av kritisk infrastruktur samt ett harmoniserat sätt att arbeta med frågorna i EU:s länder. På basis av detta skulle ett antal åtgärder vidtas för att identifiera kritisk infrastruktur och utvärdera dess skydd. Den svenska ståndpunkten är - enligt den mening som redovisas av i faktapromemorian - att ser positivt på detta samarbete men anser att kommissionen föreslår alltför genomgripande åtgärder, framför allt vad gäller harmonisering av arbetssätt i medlemsstaterna. Det av kommissionen föreslagna arbetssättet är mer centraliserat och reglerande än det svenska, och skulle få konsekvenser för svensk lagstiftning på området. Det betonas att det är viktigt att detta samarbete inte innebär att ansvaret för skyddet av infrastrukturen förs över från sektorerna till en central aktör. Utskottet har inget att invända mot ståndpunkt i frågan såsom den redovisas av i faktapromemorian. Utskottets förslag i korthet Utskottet anser att den översyn av verksamheterna vid och som regeringen aviserat bör avvaktas. Utskottet vill inte föregå utredningen men förutsätter att regeringen återkommer till i frågan. Utskottet avstyrker motionerna 2005/06:Fö7 av m.fl. (c, m, fp, kd) yrkande 1 i denna del, 2002/03:Fö253 av m.fl. (kd) yrkandena 6 och 7, 2004/05:Fö231 av och (båda fp) yrkande 1, 2003/04:Fö268 av m.fl. (kd) yrkandena 3, 4 och 8, 2003/04:Fö264 av m.fl. (kd) yrkande 16, 2005/06:Fö6 av m.fl. (s) yrkandena 1-3, 2005/06:Fö233 av () yrkandena 2-4, 2005/06:Fö218 av m.fl. (c, m, fp, kd) yrkandena 14 och 15 samt 2004/05:Fö258 av i m.fl. (s). Jämför reservation 5 (m, fp, kd, c). I motion 2005/06:Fö7 av m.fl. (c, m, fp, kd) yrkande 1 i denna del väckt med anledning av proposition 2005/06:133 anförs att såsom föreslås i propositionen låsa fast de slutliga organisatoriska lösningarna innan den nya funktionen kartlagts i fråga om uppdrag och förmågor leder till onödiga låsningar och kan motverka ändamålet med förändringarna. Erfarenheter från bl.a. flodvågskatastrofen pekar tydligt på ett behov av en samlad och samordnad operativ och taktisk ledning av såväl militära som polisiära insatser samt andra räddningsinsatser. För att stärka samhällets krishanteringsförmåga skall utbildning, övning och träning vara obligatorisk för alla aktörer som bedriver samhällsviktig verksamhet. Det skall även vara obligatoriskt med uppföljning och utvärdering. Motionärerna anser vidare att det är av stor vikt att frågan om ansvaret för finansiering vid akuta kriser av omfattande art inte fördröjer ett effektivt och snabbt agerande från samhällets sida. De olika hinder som finns för en effektiv resursanvändning, t.ex. av organisatorisk karaktär eller sådana som beror på praxis eller organisationskultur, måste bort. Så långt det är möjligt skall finansieringfrågor vara utklarade i förväg. I motion 2002/03:Fö253 av m.fl. (kd) yrkande 6 anförs att den säkerhetspolitiska dagordningen har ändrats. Den traditionella hotbild vi tidigare kunde se är näst intill obefintlig. står det civila försvaret inför omfattande utmaningar när det gäller att möta den nya hotbild som präglar omvärlden. Det handlar bl.a. om skydd för civilbefolkningen mot terrorangrepp och skydd mot olika typer av IT-angrepp. Motionärerna kräver att får i uppgift att analysera de nya hotens konsekvenser för civilbefolkningen samt hur civilbefolkningen kan skyddas och engageras för att samhället skall fungera vid krissituationer. Den offentliga sektorns funktioner måste belysas i det arbetet, dvs. sjukvård, barnomsorg och äldreomsorg liksom samhällets försörjningsberedskap. I samma motion yrkande 7 anförs att är funktionsansvarig myndighet. Målet för funktionen är att under höjd beredskap snabbt kunna ge skydd åt totalförsvarsviktiga anläggningar, att kunna upprätthålla allmän ordning och säkerhet i samhället samt att kunna ge allmänheten skydd och hjälp. Mot bakgrund av att det finns behov av bevakning och skydd av vitala anläggningar och civila objekt samt att beredskapspolisorganisationens förmåga att fullgöra sina uppgifter är beroende av ledningsförmåga från skyddat utrymme bör en funktionsgenomgång göras. Hotbildsförändringar och den ökande sårbarheten i det fredstida samhället vad gäller elförsörjning, telekommunikationer och datasystem visar enligt motionärerna på nödvändigheten av att kartlägga behovet av det framtida skyddet och bevakningen av samhällsviktig verksamhet. I motion 2004/05:Fö231 av och (båda fp) yrkande 1 anförs att befogenheter omgående bör ses över. Kriser i liknande översvämningarna i , och detta år i och visar på behovet av snabb hjälp i dessa situationer. Årets regnväder i och påvisar sårbarheten och har föranlett privatpersoner, företagare och kommuner stora förluster. Likgiltigheten från samhällets sida ger upphov till befogad kritik. borde vara den instans som har kraft och myndighet att omgående skicka ut hjälp till berörda områden, med både materiella och ekonomiska befogenheter. I motion 2003/04:Fö268 av m.fl. (kd) anförs att huvudansvarig myndighet för krishanteringssystemet är . Den har en stödjande funktion gentemot främst länsstyrelser och kommuner, vilka har huvudansvaret på regional och lokal nivå i detta system. Den som har ansvar för en verksamhet i fred skall också ha det i kris och krig. Krishanteringssystemet skall kunna hantera kriser som sträcker sig över hela hotskalan. Det kräver till att börja med att en genomgående robusthet byggs in och upprätthålls i samhället och att systemet präglas av ett underifrånperspektiv. Det är kommunerna och deras medborgares behov och förmåga som står i fokus. Motionärerna kräver att en översyn av gällande lagstiftning beträffande olika ansvarsförhållanden vid tvärsektoriell samordning genomförs (yrkande 3). Det vore också av vikt att utreda om Krisberedskapsmyndighetensmandat borde utvidgas alternativt att den gemensamma ledningen för samhällsförsvaret blir en operativ del av (yrkande 4). I samma motion yrkande 8 anförs att i en krissituation måste det finnas god samverkan i hela krishanteringskedjan kommunstyrelse-länsstyrelse-regering. Samverkan med andra aktörer, bl.a. frivilligorganisationer och religiösa organisationer, är också av stor betydelse för de enskilda människorna i de områden där kriser inträffar. På många håll i vårt land fungerar detta på ett mycket tillfredsställande sätt men på andra håll behövs förstärkningar. Den enskilt viktigaste faktorn för att få systemet att fungera fullt ut är enligt motionärerna de inblandade aktörernas vilja att samverka och samarbeta. Av denna anledning anser motionärerna att erfarenheterna från det s.k. måste tillvaratas. visade med all önskvärd tydlighet att resultatet blev mycket bättre med en permanent samgruppering. Alla tänkbara krafter och åtgärder måste enligt motionärerna sättas till för att få slut på revirtänkandet och öka förmågan till samverkan. Så länge sektorsintresset ställs före medborgarintresset kommer inte vårt samhällsskydd att fungera fullt ut. Omgrupperingen till sektorsövergripande funktioner måste ske på alla nivåer. I motion 2003/04:Fö264 av m.fl. (kd) yrkande 16 anförs att är den samordnande och sammanhållande instansen inom planeringssystemet och arbetar för att helhetssynen säkerställs och utvecklas. Genom sin centrala roll i krishanteringssystemet utgör en organisation som av förklarliga skäl bär ett mycket stort ansvar för att systemet fungerar i alla dess delar. Detta förhållande bör återspeglas i de resurser i budgeten som är avsatta till myndighetens verksamhet. Det är motionärernas bestämda uppfattning att position måste stärkas. Därför bör en annan fördelning mellan anslagen till det militära försvaret och anslaget till övervägas. I motion 2005/06:Fö6 av m.fl. (s) som väckts med anledning av proposition 2005/06:133 anförs att ett brett säkerhetsarbete måste omfatta allt från orsaksförebyggande och sårbarhetsreducerande till förhindrande, hanterande och återuppbyggande åtgärder. Den mest påtagliga nyheten i propositionen är enligt motionärerna att man trots att ansvarsprincipen fortsatt skall gälla föreslår att () och () "i relevanta delar" skall slås samman, och att denna myndighet efter regeringens beslut skall kunna fungera som "krisledande myndighet" oavsett inom vilken sektor krisen uppstår. Den nu liggande propositionen föreslår en samordning och ett myndighetsansvar för helheten som omfattar en vidare risk- och krisskala liksom planeringsuppgifter och operativa uppgifter. Motionärerna vill peka på att just vikten av en sammanhållande myndighet som inte delas upp mellan flera olika myndigheter och som tar helhetsgrepp över säkerhetsarbetet och ser till att samverkan sker med de olika expertmyndigheterna är A och O i ett säkerhetsarbete. Sammanslagningen ger en bredare och tydligare kedja från förebyggande åtgärder till lärande av inträffade olyckor och andra extraordinära händelser samt ger förutsättningar för en effektivare resursanvändning för uppföljning, analyser och erfarenhetsåterföring (yrkande 1). Propositionen föreslår en "i relevanta delar" sammanslagen myndighet och . Det föreslås att denna sammanföring skyndsamt skall bli föremål för översyn. Motionärerna anför att det är mycket angeläget att den föreslagna helhetssynen och strategin är vägledande vid den analysen (yrkande 2). Då det gäller lokaliseringsfrågan anser motionärerna att det måhända är givet att den nya verksbildningen skall lokaliseras med sin huvuddel och sitt huvudkontor till //. Till följd av senaste försvarsbeslutet och den därefter genomförda omlokaliseringsutredningen har det s.k. Säkerhetsbältet, ett nätverksbygge för aktörer som arbetar med risk och säkerhet, fått förstärkt kraft. Ett antal centrala och regionala myndigheter, två universitet och en högskola samverkar i en seriös satsning på byggande av ett för dessa frågor och näringslivet är på väg in i samarbetet. Motionärerna anser att det är angeläget att hela det nya ansvaret lokaliseras till (yrkande 3). I motion 2005/06:Fö233 av () yrkande 2 anförs att stormen satte ledningsförmåga och samordningsförmåga på stora prov. Kommunernas krishantering får beskrivas som god. Samverkan och samordning fungerade tillfredsställande, men samverkansledningsprincipen behöver utvecklas och samordnas mellan länsstyrelse och kommuner. Struktur för samverkan finns egentligen inte, och samtalspart för saknades därför initialt i vissa områden. Denna brist behöver åtgärdas. Krishanteringsförmågan måste övas upp i samverkan med kommuner och Försvarsmakten. I samma motion yrkande 3 anförs att Försvarsmakten besitter såväl utrustning som kompetens och personal som är mycket värdefulla i krissituationer. Dessvärre ger lagstiftningen inte Försvarsmakten utrymme och mandat att direkt gå in med stöd på grund av extraordinära händelser. Detta har bidragit till att oklarhet råder om vem som skall stå för kostnaderna av olika insatser. Det är av största vikt att Försvarsmakten ges möjlighet att stödja kommuner vid extraordinära händelser enligt samma princip som gäller för Försvarsmaktens stöd till räddningstjänsten. I samma motion yrkande 4 anförs att räddningstjänsten i olika kommuner dock har gjort olika bedömning av likartade ärenden om vem som skall vara betalningsansvarig för olika insatser. Riktlinjer saknas och ett stort mått av godtycklighet och rättsosäkerhet har därför blivit utfallet. Nationella riktlinjer för hur räddningstjänsten skall bedöma insatser i kris- och katastrofsituation bör klargöras. I motion 2005/06:Fö218 av m.fl. (c, m, fp, kd) yrkande 14 anförs att inte har tillfredsställande beredskap och kapacitet att hantera olyckor. För att förbättra detta krävs ett utökat samarbete mellan alla svenska myndigheter och med övriga länder kring . Avtal bör ingås med länderna kring i avsikt att klara ut organisation, ansvar och ekonomi vad gäller räddningsinsatser när olyckor eller katastrofer inträffar. När de väl har inträffat är det . Det lyckosamma kan härvid utgöra en förebild. I samma motion yrkande 15 påtalas behovet av ökat samarbete för att hantera svåra olyckor och påfrestningar. har inte en tillfredsställande beredskap och kapacitet att hantera olyckor. Motionärerna delar inte regeringens bedömning att det finns en hög beredskap och en god förmåga att hantera olyckor till sjöss med allvarliga utsläpp som följd. har enligt motionärerna inte heller ett robust elsystem. Även säkerheten kring IT-frågorna måste lyftas fram på ett bättre sätt än vad som sker . Det är vidare särskilt väsentligt att funktionaliteten inom telekommunikationsområdet säkerställs i . I motion 2004/05:Fö258 av i m.fl. (s) anförs att i och med att Försvarsmakten lämnar delar av sin verksamhet i har frågan om säkerheten för hamn väckts. Ett fullgott skydd för största exporthamn och dess transportleder är en viktig uppgift som inom ramen för svåra påfrestningar på samhället i fredstid bör ses över. Beredskapen för kriser och terroraktioner i hamnar bör samordnas på bästa sätt. delas ansvaret för hamnar och transportleder mellan Polisen, och där den senare har samordningsansvar. Vid en kris leds räddningsinsatsen av en civil räddningsledare som kan inkalla militär hjälp vid behov. Samordningen mellan Polisen, och måste emellertid samordnas redan innan en kris, t.ex. ett terroristhot, uppkommer för att på så sätt och efter bästa möjliga förmåga avvärja densamma. Samordningen mellan de tre myndigheterna och respektive kommun bör enligt motionären ses över och organiseras så att ett fullgott skydd mot svåra påfrestningar i fredstid kan garanteras våra hamnar. Utskottet har tagit fasta på att frågorna om utformningen av ett system med en krisledande myndighet och en översyn av verksamheterna vid och i propositionen är separerade från varandra. Regeringen anger i propositionen att det som ett led i utvecklingen inom krishanteringsområdet bör genomföras en översyn av verksamheterna vid och . Inriktningen för översynen är att relevanta delar av myndigheterna bör läggas samman och att övriga delar överförs till andra verksamheter. Även viss annan verksamhet, t.ex. de frågor som Styrelsen för psykologiskt försvar ansvarar för, bör ingå i översynen. I regleringsbrev för budgetåren 2002-2005 har regeringen givit uppdragen att utveckla omvärldsexempel och redovisa nya typsituationer. Dessa skall kunna användas som underlag för förmågebedömningar och bedömningar av eventuella behov av att förstärka den ordinarie fredstida förmågan med avseende på svåra påfrestningar i fred eller vid höjd beredskap. , de samverkansansvariga myndigheterna och andra aktörer har tillsammans tagit fram nio omvärldsexempel. Dessa omvärldsexempel beskriver ett eller flera händelseförlopp under en viss tidrymd. Utifrån dessa händelser har myndigheterna bedömt konsekvenserna för olika delar av samhället. De omvärldsexempel som tagits fram är: - Terrorattentat mot spårtrafik - Nationell störning i våra elektroniska kommunikationer - Pandemin hotar det svenska samhället - Spridning av mul- och klövsjuka i - Långvarig effektbrist i elförsörjningen på grund av väderstörningar - Terroristangrepp med massförstörelsevapen - IT-attack mot de finansiella systemen När det gäller frågan om samlokalisering skall på regeringens uppdrag finansiera den försöksverksamhet på som benämns Gotsam. har också ett särskilt regeringsuppdrag att följa upp verksamheten och avlämna en rapport, i regel . Försöksverksamheten pågår och skall efter beslutad förlängning vara avslutad . De berörda myndigheterna avrapporterar verksamheten och skall lämna en avslutande rapport. Svaret på frågan om Gotsam ger bättre förutsättningar för krisledning torde således först kunna ges när verksamheten slutredovisas . Utskottet finner inte anledning att föregå denna slutredovisning.