bet · GT01KU20d3 · 2006-01-01 00:00:00 — Först: Detta att vi tidigare hade en garanti för statssekreterare att gå vidare till något slags befattning var ju en informell uppgörelse partierna emellan. Den gick vi ifrån och har i stället det tvååriga avgångsvederlaget. Men min poäng är att det vore förödande och mycket konstitutionellt märkligt om vi sade att dessa personer, som kanske har jobbat som framgångsrika chefer i stora statliga organisationer, ska vi inte anställa i staten därför att de har jobbat för en socialdemokratisk regering eller för den skull, om olyckan skulle vara framme, en borgerlig regering. Vi måste sätta oss över detta. Vi har så stor anledning att rekrytera goda chefsämnen att de naturligtvis inte ska uteslutas. Men någon garanti för att de ska ha ett jobb STATSMINISTER 2005/06:KU20 finns naturligtvis inte, utan det är deras förtjänst och deras skicklighet som avgör. Frågor om övriga insatser har svarat på i kammaren. Och pågår det en grundlagsutredning så pågår det en grundlagsutredning. Vi får väl se vad den kommer fram till. Vi har ingen avsikt att föregripa den. Det vore rätt märkligt om regeringen gjorde det. (): Herr ordförande! En strikt konstitutionell aspekt på det som har förevarit under den här utfrågningen är att något ställningstagande från finns inte i den här frågan. Någon majoritet i utskottet har ju aldrig uppnåtts för den ståndpunkt som hävdar att det skulle vara en överrepresentation av socialdemokrater, utan det finns en majoritet i anmälan till kammaren kring de här frågorna som statsministern och regeringen naturligtvis har tagit del av. Sedan förs det en kammardebatt. Men det innebär ju inte att har gjort ett ställningstagande i den här frågan, utan det är ett slags votering om vad en majoritet, en knapp majoritet, i anser att KU borde ha kommit fram till men som KU:s majoritet faktiskt inte har kommit fram till. Det här låter rätt förvirrande, kan jag tänka mig, men man bör faktiskt vara något försiktig med vad som är ett riksdagsbeslut, och vad det nu är i de här sammanhangen. Jag har känt behov av att klarlägga det här, herr ordförande. Dessutom får jag konstatera att det väl är mitt åttonde år i och åttonde gången jag hör de här argumenten, och jag kan inte uppamma några frågor som skulle kunna bredda diskussionen eller tillföra någonting nytt i det här sammanhanget. Vi får avvakta vad kan komma fram till. Ordföranden: Det var väl mer en kommentar än en fråga. Då är det jag själv, som representerar . Jag har en fråga, och det gäller det nämndes också i det som just refererade till spårbarheten, som det heter, av utnämningar. Då är det en specifik sak där, som vi från alliansens sida och även med stöd av sade, att kravprofilerna bör finnas tillgängliga så att man i efterhand just kan se huruvida den person som har utnämnts också motsvarar de krav som man har ställt upp i förväg. Har det skett något på den fronten? Statsminister : Ja, herr ordförande, vi har också där avvaktat den beredning som sker. Sedan ska de kravprofiler som tillför någonting i sak läggas till akten. Den bedömningen görs av den tjänsteman som bereder ärendet, bär ansvar för akten. Jag har hittat två kravprofiler i en akt och tänkte delge utskottet hur de ser ut, vad de innehåller, eftersom de av oss ibland beskrivs som viktiga instrument men också i det här sammanhanget har fått en ställning som är väldigt markerad i debatten. Här har vi en kravprofil för generaldirektör för . Bläddrar man i den pratas det först om mål och uppgifter, sedan om dess organisation och styrelse samt de aktuella förändringsbeslut 2005/06:KU20 BILAGA B6 STATSMINISTER som är tagna. Sedan kommer kompetensprofilen, allmänna krav först, erfarenhet av statlig förvaltning, förmåga att delta i olika förtroendeskapande sammanhang, personliga egenskaper, samarbetsförmåga, förmåga att motivera och entusiasmera medarbetare, och sedan krav på generaldirektörerna att de ska bo i och sådana saker. Jag måste säga att när jag tittar på en sådan kravprofil kan jag förstå att den inte läggs till akten, därför att den tillför inte särskilt mycket i sak. Jag har inget emot att så sker och kan också mycket väl tänka mig att det regelmässigt skulle ske. Med den regel vi har haft som utgår från hur vi hanterar våra dokument i och som regleras av förvaltningslag, arkivlag och tryckfrihetsförordning, där det handlar om vad som sakligt tillförs, kan jag förstå om de som har tagit besluten har avstått från att lägga dem till akten. Ska vi ha en annan ordning, det vill säga att det här alltid ska läggas till akten, tror jag inte att vi blir mycket klokare för den sakens skull. Men låt den sittande utredningen titta på den saken också. Jag kan dela med mig av de här två det är och . Det är inte särskilt upphetsande, om jag uttrycker mig försiktigt. (): Först måste vi försöka reda ut det här med vad har sagt i frågan. När har lagt fram betänkanden och gjort granskningar av utnämningsmakten har gjort ett uttalande om hur man ser på den granskning som har gjort. Där är det så, precis som sade tidigare, att har kritiserat regeringen men också kommit med påpekanden om hur det här borde utvecklas och göras bättre. Det måste ändå sägas och stå klart. Jag har några mycket konkreta frågor till statsministern. utsågs till generaldirektör för . På vilka grunder utsågs hon till den tjänsten? Statsminister : Herr ordförande! Jag var inte själv delaktig i den rekryteringen, så jag har svårt att gå närmare in på de grunder som var vägledande. Men rent allmänt kan man säga att det var en av mest erfarna chefer. Jag gissar att hon vid det tillfället hade varit statssekreterare i minst, framgångsrik, omtyckt, respekterad, sakkunnig på området, en alldeles utmärkt chefsperson, som dessutom fyllde ett annat krav som vi ställer i våra rekryteringar, en jämn könsfördelning. Det var nog ett ganska lätt beslut för regeringen att ta. Även om jag inte erinrar mig detaljerna om det så här rakt på sak var det nog ingen som tyckte att det var märkligt. Statsrådet informerade, eftersom det frågas om det i utskottets missiv, i förväg den tidigare generaldirektören och hans ersättare, eftersom de sitter ordförande i den styrelse som leder . (): Hur såg kravprofilen för den här tjänsten ut? Statsminister : Det kan jag heller inte erinra mig. Men jag föreställer mig att den var formulerad på ungefär samma snitt som den jag STATSMINISTER 2005/06:KU20 nyss läste upp: väl förtrogen med verksamheten, förmåga att skapa goda, breda lösningar internt, företräda myndigheten i samhället, ha förmåga att verka internationellt allt det här som ställs som krav på en god chef. Sedan kan det också ha funnits specifika krav kopplade till den aktuella situationen i myndigheten, men där är min sakkunskap för dålig. (): Kan vi få ta del av den kravprofilen? Statsminister : Jag tror inte ens att den finns kvar, herr ordförande, eftersom den säkert inte ansågs tillföra någonting i sak. Därmed har den som har ansvaret för detta enligt nu gällande lagar och författningar tagit det beslut vederbörande ska ta och inte tillfört det till akten. (): Men, statsministern, hur ska vi kunna granska om den här utnämningen gick rätt till om det är så att de papper som kan hjälpa oss i granskningen över huvud taget inte existerar och inte kan överlämnas till utskottet? Statsminister : Men jag säger, herr ordförande, precis samma sak som jag har sagt förut, att jag tror att har fel där, enkelt uttryckt. Det är fel spår att gå på kravprofilen. (): Vilket spår ska vi gå på då? Statsminister : Den har sitt berättigande, men när jag redovisar de kravprofiler som jag hade här i min hand, och som jag också vet är utlämnade, ser man hur allmänt hållna de är. Det är naturligtvis ett första ramverk, och sedan vidtar från departementets sida en djupare process, där man intervjuar, frågar, för samtal. Det är naturligtvis där som avgörandet sker. (): Men frågan gällde ju hur vi ska kunna granska. Mycket av det som sker i , förutsätter jag, dokumenteras inte på det sättet. Då finns ju det här dokumentet, som kravprofilen ändå utgör. Statsminister : Jag hör inte vad du säger. Du får prata saktare. Det går för fort. (): Jag ska försöka prata något långsammare. Mycket av den process som statsministern beskriver, utgår jag från, sker rätt så informellt. Det sker intervjuer och så vidare, inte så mycket dokumentation. Den dokumentation som vi har att utgå ifrån, där vi på något sätt kan jämföra mot slutresultatet, är ändå kravprofilen. Om det nu är så att det här är en så enkel sak, skulle då inte statsministern och regeringen kunna se till att exempelvis får tillgång till de kravprofilerna så att vi kan göra den här granskningen? Statsminister : Herr ordförande! Jag tycker att kravprofilen är harmlös och har inget emot att den ligger i akten. Men det regelverk vi har baserar sig på en annan utgångspunkt, nämligen att det som läggs till våra akter ska tillföra ärendet något i sak. Det bedöms av den ansvarige tjänstemannen utifrån de lagkomplex som jag redogjorde för: förvaltningslag, arkivlag och tryckfrihetsförordning. 2005/06:KU20 BILAGA B6 STATSMINISTER Det är det som har varit och är ordningen, intill dess att beslutar något annat. Skulle komma fram till att det är så man vill ha det är det klart att det ska bli på det viset. Jag tycker att det är okontroversiellt. Jag kan också tänka mig att vi skulle kunna föregripa någonting sådant genom att lägga de här sakerna till akterna, genom att ta ett regeringsbeslut om det. Men jag tror inte att det gör någon klokare. (): Jag har en sista och avslutande fråga. Statsministern säger här att regeringens utnämningspolitik sker i enlighet med regeringsformens bestämmelse om sakliga grunder och förtjänst och skicklighet. Då är min fråga: Hur vet vi det? Det finns ju ingen dokumentation som vi kan granska från KU:s håll. Statsministern kan då heller inte från sina utgångspunkter friskriva sig från den kritik som kan komma, därför att det finns inga papper, ingen dokumentation, ingenting som utfallet av en nominering kan mätas emot. Hur vet vi att regeringen inte bryter mot grundlagens bestämmelse om förtjänst och skicklighet? Statsminister : Herr ordförande! Av det enkla skälet att det ligger i regeringens intresse att hävda förtjänst och skicklighet. Vi har en mycket effektiv statlig förvaltning, och det är en del av folkstyret. Den är beroende av goda chefer. Allt annat än förtjänst och skicklighet resulterar i en situation där förvaltningen fördärvas. Vi har en förvaltning i som har högt internationellt anseende och som är relativt liten trots att vi har en stor offentlig sektor, och vi har all anledning att se till att vi hävdar förtjänst och skicklighet. Sedan kan det vara en bedömningsfråga, som alltid, för det här är ju inte fasta mallar. Vad som ligger i förtjänst och vad som ligger i skicklighet har vi försökt utröna, vi som tillsatte statliga tjänster på skolområdet och , då man poängsatte både tjänsteår och olika typer av utbildningar. Det var heller ingen lyckad sak. Förtjänst och skicklighet är i det här fallet det som är dokumenterat. Som jag sade förut: Vi har nog misslyckats med någon rekrytering, men det vore konstigt annars, med tanke på att vi rekryterar flera hundra personer . Det ligger i vårt intresse. Sedan kan det alltid misstänkliggöras, naturligtvis, och jag tror att det kan finnas risk för att det kan fortsätta att göras på så sätt. Men inte är det den så kallade kompetensprofilen som kommer att vara lösningen på frågan. (): Den här diskussionen, som ju har på nacken, har som en outtalad premiss att det är fel att använda utnämningar som belöningar. Jag skulle vilja, åtminstone för diskussionens skull, ifrågasätta den premissen och hävda att varje ledare av en organisation, ett företag eller vad det nu kan vara har ett legitimt intresse av att kunna visa olika personer erkänsla, till exempel genom att erbjuda kvalificerade arbetsuppgifter, givetvis under förutsättning att de allmänna kompetenskraven är uppfyllda. STATSMINISTER 2005/06:KU20 Jag skulle vilja höra dels en kommentar till det påståendet, dels om det intresset av att kunna visa erkänsla kan tänkas rymmas inom begreppet sakliga grunder. Statsminister : Jag är tveksam till det resonemang som för. Jag tror att det leder fel. Jag tror att det öppnar för en diskussion som skulle vara förödande för hela begreppet förtjänst och skicklighet. Jag tror inte på det. Den erkänsla man ska ge är naturligtvis att man stimulerar goda arbetsinsatser. Man uppmärksammar dem och erkänner dem, men belönar dem inte med den typ av befordran som det skulle innebära att de därigenom får ett nytt jobb. Det ska sökas eller erövras i konkurrens med andra, som kanske inte har fått chansen att visa sina framfötter på samma sätt. Nej, jag tror inte på resonemang, även om det är värt en diskussion det är det naturligtvis. Ordföranden: har ju också att granska utifrån den gällande lagen, grundlagen, inte ifrån något annat. (): I debatten här i när vi diskuterar myndigheternas självständighet brukar det heta att det är självklart att myndigheter ska genomföra och regeringens politik och att det är bättre att genomföra den politiken om man delar regeringens politiska åsikt. Är det också statsministerns uppfattning? Statsminister : Nej, herr ordförande, jag har aldrig någonsin upplevt det på det viset, och jag varnar bestämt för den tolkningen. Jag varnar bestämt för detta. Jag ska inte neka till att jag har varit med ganska länge, och har man sett någon statlig chef som inte alltid har agerat på det mest lysande sättet. Det har förekommit. Bakgrunden i sammanhanget har i regel varit ovidkommande, varifrån de har kommit. Jag har aldrig upplevt exempelvis att de moderater som vi har rekryterat som statliga chefer har agerat illojalt, att centerpartister har gjort det, eller att de socialdemokrater vi har befordrat har uppfattat sig som att de har något slags extramandat. Hela det resonemanget är felaktigt. Jag är glad att tar upp det. Jag ska läsa in någonting till protokollet som är precis på det temat. Det är följande formulering från den arbetsgrupp som den så kallade alliansen har haft om utnämningsmakten. De skriver följande: efter valet ska en ny regering utnämna minst 14 generaldirektörer. En ny regering är inte förhindrad att förflytta generaldirektörer som regeringen inte har förtroende för i hittillsvarande befattningar. Exempel på sådana generaldirektörer kan vara tidigare partiaktiva personer som genom nuvarande och tidigare opinionsbildning visat att de inte står bakom den inriktning som en ny regering anser att myndigheten bör ha för sitt arbete. Den där typen av politisering i relation till de statliga förvaltningscheferna är förödande. Jag hoppas att vi slipper en alliansregering. 2005/06:KU20 BILAGA B6 STATSMINISTER framme hoppas jag att man tänker sig för väldigt noga innan man börjar på att driva politiken efter arbetsgruppens linjer. (): Jag noterar att statsministerns uttalanden här i vart fall inte stämmer med det som brukar framkomma i riksdagsdebatterna i den här frågan. Ett skäl sägs då vara att en socialdemokratiskt inriktad ledare för en myndighet skulle bättre genomföra regeringens politik. Så till en annan fråga. Om det är nu är så att statsministern anser att de kravprofiler som statsministern uppenbarligen nu tittat på är av så dålig kvalitet att de inte tillför ärendet någonting i sak, vad drar då statsministern som chef för för slutsatser vad gäller just behovet av att utveckla kravprofilerna, så att de inte bara är en till intet förpliktigande handling utan verkligen har en funktion i rekryteringen av ledande chefer? Statsminister : De kan säkert utvecklas, herr ordförande. Jag har lång erfarenhet av de här frågorna. Jag tror att det är omöjligt att i förväg med en kravprofil specificera alla de olika nyanser som kommer upp under en sådan process. Vi ska också vara medvetna om att den är utomordentligt komplicerad i den meningen att man inte vet förrän väldigt sent vem det är som vaskas fram. Det kan bli ett avhopp sent, och så får man börja om hela processen. Det finns många sådana inslag i det. Kravprofilerna är viktiga. Men de är inte så viktiga att de som har att sköta våra akter har ansett att de har tillfört akten någonting av väsentlighet. Däri ligger, tycker jag, i ett nötskal en beskrivning av dokumentet i fråga. (): Säger detta någonting som hur de som har att sköta akterna uppfattar regeringens förhållningssätt till dessa kravprofiler? Statsminister : Nej, det tror jag inte alls. Jag tror att det är erfarna tjänstemän, oförvitliga, med en bakgrund i som gör dem väl skickade att tolka både förvaltningslag, arkivlag och tryckfrihetsförordning. (): Delar statsministern den ståndpunkt som kunnat anas i något inlägg från utfrågningsbänken här att regeringen inte bör fästa vikt vid de uttalanden som gör eller de ställningstaganden som gör i samband med att man lägger anmälan till handlingarna? Statsminister : Nej, jag har definitivt den uppfattningen att vi noga läser vad säger. Det är självklart. Vi följer också naturligtvis noga vad kommer fram till. Det är en sak. För att uttalar sig på ett visst sätt har man därmed inte ändrat gällande lag. Det är den nyansen som utskottets vice ordförande pekade på. Här sitter en grundlagsutredning som tittar bland annat på de här sakerna, inte minst därför att har lyft in dem i den grundlagsutredningen. Det är klart att det vore lite förmätet att föregripa. Det är vad han säger, och det kan jag förstå. STATSMINISTER 2005/06:KU20 (): Tack, statsministern, för det erkännandet. När man nu hänvisar hela den diskussion som varit om utnämningsförfaranden till , bör man inte då också se att de uttalanden som har gjort har varit av olika tyngd och vikt? Det har varit den typ av uttalanden som handlat om att man rent allmänt ska se över hur utnämningar går till, hur det ska skötas, och hur öppenheten ska se ut. Det har varit den typ av anmärkningar som varit av det mer praktiska slaget, till exempel om kravprofiler ska sparas i akten efter att en utnämning har gjorts eller inte. Har inte regeringen möjlighet att spara dessa kravprofiler alldeles oavsett var hamnar i den så att säga större frågan? Statsminister : Herr ordförande! Jag har också kommenterat det. Jag sade till någon av de andra frågeställarna att jag upplever att det är harmlöst. Det är klart att vi kan fatta ett sådant beslut. Men jag tror inte att vi kommer att uppleva att vi därmed löser den här diskussionen. Om ledamöterna i utskottet tittar på några kravprofiler, som uppenbarligen finns i några akter på Försvarsdepartementet, ser ni själva vilken karaktär de har. Därmed tror jag att dokumentens betydelse nog har överdrivits något. Det är vad jag säger. Ordföranden: för det. Därmed avslutar vi utfrågningen i detta ärende och går över till nästa ärende, som är ärende 42. Det är statsministerns agerande vid tillsättning eller omförordnande av höga tjänster. Det är som är anmälarpartiet. (): De högre statliga tjänster som regeringen tillsätter, och som vi här har att granska, handlar om tidsbegränsade förordnanden. Regeringen tillsätter en chef från en viss tidpunkt, och det förordnandet löper ut . Det innebär rimligen att regeringen vet när en ny utnämning måste ske. Hur kommer det sig då att det på 35 myndigheter har saknats chef ? Statsminister : Det kan vara många förklaringar till det, herr ordförande. En kan vara, som i något fall, att vi har en sjukskrivning som inträffar. Den sjukskrivningen kan man inte förutse hur lång den ska vara, och därmed hamnar man i ett limboförhållande. Det är ett av de ärenden som har anmälts till granskning som har den karaktären. Sedan kom därefter, man hade en vikarie för ordinarie generaldirektör, dessutom en organisationsöversyn. Där fick man sitta innan myndigheten sedan kom att läggas ned. Det var Turistdelegationen, tror jag den heter. Ett annat ärende är , som också anmälts till granskning. Där låter man den dåvarande chefen gå vidare till ett landshövdingeuppdrag. Det är heller inte planerat och sexårsförordnat, om jag säger så. Det är en speciell situation. 2005/06:KU20 BILAGA B6 STATSMINISTER En annan händelse som kan inträffa är att man får ett uppdrag av en karaktär som gör att man kanske har svårt att fullt ut fullgöra sina arbetsuppgifter, och därmed går man in i ett vikariat. Jag har gått igenom de här fallen. Jag tycker inte att det känns som att de är av sådant slag att det inte i varje enskilt fall finns en god förklaring. Det är klart att vi kan bli bättre där som på alla andra poster. Men jag upplever inte att kritiken är tung. Det tycker jag inte. När det gäller de fall som är anmälda för granskning finns för alla fall en mycket god förklaring. Jag kan gå in på var och en av dem enskilt, om så önskar. (): Vi återkommer till det. Statsminister : Jag kan göra det, så ser du hur det fungerar. Det är inte så att man sitter , och så går man eller får tre nya år. Det händer väldigt mycket i en människas liv. (): Jag tänkte att jag skulle återkomma till några konkreta fall. Men jag ska först ändå ta den övergripande frågan. I det papper som har kommit från sägs att det är 40 anställningar som löper ut . Med min enkla matematik måste det rimligen ha varit 120 anställningar som har löpt ut . Vi kan åtminstone ha det som en grov siffra på ungefär hur det ser ut. På 35 myndigheter har det varit vakanser , det vill säga i 35 av 120 fall. Det är nästan är tredjedel. Är det verkligen rimligt att anföra den typen av förklaringar som att någon hastigt har fått ett nytt jobb, eller att det har varit en organisationsöversyn? Är det verkligen rimligt att det i en tredjedel av de fallen är den rimliga förklaringen? Statsminister : Ja, herr ordförande. Vi kan gå igenom samtliga, och vi kommer att se att det finns en mycket rimlig förklaring till var och en. Om det är så att spårar på en förklaring, att det skulle vara det som är orsaken till det hela att regeringen har dragit fötterna efter sig, vilket man kan ana skulle ligga bakom anmälan, kan jag lugna på den punkten. Det finns goda förklaringar i varje fall. (): Vilka slutsatser som vi ska dra får statsministern veta senare när vi har presenterat betänkandet. Statsminister : Jag hör inte vad säger här inne i lokalen, så tala tydligare. (): Det är riktigt. Det är väl bäst att jag talar tydligare. Vilka slutsatser vi drar återkommer vi naturligtvis till när vi presenterar betänkandet. Statsministern pekar på ett antal förklaringar som kan sägas handla om att olika oväntade händelser inträffar. Det är exempelvis att en myndighetschef helt plötsligt säger: vill jag inte ha kvar det här jobbet. Det nämns också i ett fall att någon blir sjukskriven eller att någon myndighetschef avlider. Så är det naturligtvis. Det kan inträffa oväntade händelser. Men i väldigt många av STATSMINISTER 2005/06:KU20 de här fallen beror förseningarna på omständigheter som regeringen råder över. Vi kan exempelvis titta på fallet med , som ju nämns här. , som då var chef för , utnämndes till landshövding och chef för i från . Ändå dröjde det ända fram till tills myndigheten fick en ny generaldirektör. Det kan inte ha varit obekant för statsministern och att den här tjänsten hade en vikarie , eftersom man alldeles hade sett till att den förutvarande chefen hade fått ett nytt jobb? Statsminister : Nej, det är inte obekant. Vi som känner vet dessutom att vi har en fullgod ersättare på . Det är också viktigt att komma ihåg. Vi har alltså människor som är nummer 2 på de stora verken som går in och gör ett fullgott ledningsarbete. Det är så. är både näringspolitik och regionalpolitik. har den bästa förutsättning för att hantera detta. Sedan ska man rekrytera ny chef. Det tar ibland sin tid. Det var säkert inte planerat i den meningen att vi hade bestämt oss för det månader i förväg. Jag misstänker att den processen gick ganska kvickt. Han efterträdde väl den tidigare landshövdingen, som väl blev statsråd, om jag inte missminner mig. Det var väl han kom efter.