bet · GT01KU19 · 2006-05-02 00:00:00 — Alltjämt publiceras forskningsstudier, artiklar och inslag i massmedier som många romer upplever som mycket kränkande. Repriser av äldre spelfilmer med antiziganistiskt innehåll sänds alltjämt i tv. Även nyproducerade inslag i radio och tv har uppmärksammats av romer och anmälts till och TV. Flera tryckta skrifter har anmälts till JK som hets mot folkgrupp. De seglivade stereotyperna är många även om bilden av romer inte alltid varit negativ. har romer i första hand setts som ett socialt problem och få insatser har gjorts för att stödja romers egenaktivitet, motverka diskriminering och främja romers mänskliga rättigheter. Däremot har socialpolitiska program genomförts som gjort romer till objekt och föremål för åtgärder. Enligt rapporten blir statliga och kommunala projekt som skall "lösa det romska problemet" lätt en del av problemet. Antiziganismen har enligt rapporten till skillnad från antisemitismen aldrig ifrågasatts utan lever kvar. De anmälningar som gjorts hos 2002-2003 var till riktade mot olika bostadsbolag som anmälts för särbehandling. Andelen som gällde nekat inträde till offentliga lokaler, som affärer, restauranger och hotell var . gällde handläggning och bemötande av romer inom och sjukvården. Andelen anmälningar mot rättsväsendet utgjorde . Enligt en enkätundersökning upplevde många av de tillfrågade romerna starkt att de som grupp var utsatta och utestängda i en fientlig omgivning. Enligt rapporten finns det i majoritetssamhället endast mycket begränsad kunskap om romers livsvillkor. Även på myndigheter vars uppgift är att utreda, motverka och förebygga diskriminering är förståelsen bristfällig. Det saknas kunskaper om de bakomliggande orsakerna till romers situation, om statens och majoritetssamhällets roll genom historien och om dess samband med diskriminering av romer . Antiziganistiska tankemönster med fördomar och föreställningar om romer är däremot allmänt förekommande och inte ifrågasatta i majoritetssamhället. Sådana tankemönster i kombination med bristen på kunskap formar majoritetssamhällets agerande gentemot och förhållningssätt till romer som individer och som grupp, och är en förklaring till det misstroende som finns bland romer mot myndigheter och andra företrädare för majoritetssamhället. Den bild av diskriminering av romer som framkommit under projektets arbete var enligt rapporten allvarlig och mycket komplex. Diskrimineringen är omfattande och en del av romers vardag. Romer har svårt att få bostad och är ofta hänvisade till vissa bostadsområden. Många romer upplever sig diskriminerade när de söker bostad. Ofta uttrycker bostadsbolag och boende öppet att romer inte är en önskvärd grupp, men det är också vanligt att bolagen hänvisar till policydokument med högt ställda krav. Trakasserier och förolämpningar från grannar är inte ovanligt. Nekat tillträde till restauranger, affärer, hotell och campingplatser är en annan svårighet romer möter. Vad avser arbete och utbildning befinner sig många romer i en utsatt och missgynnad ställning. Unga romer kan inte alltid tillgodogöra sig rätten till utbildning på lika villkor. En rad strukturella hinder såsom brister på kunskap om romer, bristen på kompetent romsk personal i skolan och avsaknad av skoltradition inom den romska gruppen missgynnar romer. Unga romer upplever otrygghet och främlingskap i skolan. Romers kontakter med statliga och kommunala myndigheter präglas av utsatthet och beroende, och en lång historia av diskriminering har medfört att romer känner starkt misstroende. Myndigheter är inte heller oberoende av sin historia och kontakten påverkas av mer eller mindre medvetna föreställningar om romer som grupp. Romer upplever också ofta att de inte blir bemötta som individer utan att de kategoriseras utifrån föreställningar om romer som grupp. Misstroendet för myndigheter medför att romer i mycket begränsad utsträckning vänder sig till ansvariga myndigheter för att få hjälp när de utsatts för diskriminering. Vad gäller DO grundas misstroendet också på att lagstiftningen varit bristfällig och att många romer upplever att DO:s möjligheter att påverka situationen är begränsade. Tillsammans med brister på kunskap om individens rätt och om de myndigheter som arbetar mot diskriminering medför misstroendet att romer har svårt att ta del av det individskydd som finns. Det individuella perspektiv som DO:s arbetssätt bygger på har därför varit otillräckligt inte bara för att beskriva romers situation i diskrimineringsavseende utan även för att motverka och förebygga diskriminering av romer. Ett övergripande angreppssätt, som ser till ett individuellt perspektiv, ett strukturellt perspektiv och ett minoritetsperspektiv, skulle mer effektivt kunna motverka och förebygga diskriminering av romer. Ett problem i detta sammanhang var att det inte finns någon särskild myndighet med övergripande ansvar för minoritetsfrågor som kan driva ett sådant arbetssätt. Riktade informations- och utbildningsinsatser om diskriminering och lagstiftningen är en strategi, men även ökad kunskap hos myndigheten om romers livsvillkor är avgörande för att kunna nå romer. För att förebygga och motverka etnisk diskriminering av romer föreslogs att DO fick ett fortsatt uppdrag att motverka diskriminering av romer genom information, utbildning och en vidareutveckling av handläggning och rutiner och genom att belysa strukturella hinder som missgynnar romer på t.ex. bostads- och arbetsmarknaden, att Forum för levande historia fick i uppdrag att utveckla och sprida kunskap om romers historia och antiziganism, att Myndigheten för skolutveckling fick ett förnyat uppdrag att förebygga unga romers främlingskap i skolan och att utveckla metoder för att främja romers utbildningssituation, att regeringen utredde möjligheterna att inrätta ett studier vid något av de svenska universiteten och hur en ömsesidig kunskapsutveckling kan främjas, att en arbetsgrupp tillsattes inom med uppgift att utreda hur minoritetspolitiken ytterligare kan bidra till en utveckling av romers situation och hur stödet kan ges i en omfattning som är mer jämförbar med övriga minoriteters samt på vilka sätt romers behov av egna institutioner kan främjas, att regeringen tog initiativ till att genomför för att förbättra romers situation och att en interdepartemental arbetsgrupp tillsätts med uppgift att följa och granska genomförandet av handlingsplanen i och i övriga , att regeringen såg över möjligheterna till stöd för romers egenaktivitet och särskilt möjligheten till ett ökat stöd för de lokala antidiskrimineringsbyråerna och för de romska organisationer som arbetar mot diskriminering och för mänskliga rättigheter och att uppdrag att utreda möjligheterna till positiv särbehandling vidgas till att omfatta inte bara arbetslivet. Mot bakgrund av det stora behovet av åtgärder för att motverka diskriminering av romer som rapporten visar har DO 2005 fått fortsatt uppdrag och medel för att arbeta med denna fråga. Enligt budgetpropositionen för (prop. 2005/06:1 utg.omr. 8) kommer DO:s arbete i första hand att inriktas på informationsinsatser för att öka kunskapen och medvetenheten såväl hos enskilda som bland kommuner och statliga myndigheter om diskrimineringen av romer och hur den motverkas. Forum för levande historia ägnar sig till stor del åt utbildningsinsatser och program av olika slag, bl.a. om romernas situation. En antologi kallad Ett fördrivet folk - Antologi om förtryck och diskriminering av romer/zigenare/resande har producerats av Forum för levande historia. Som tidigare nämnts har fått ett fördjupat uppdrag när det gäller de romska barnens situation i den svenska skolan. Regeringen redovisar i den nationella handlingsplanen för de mänskliga rättigheterna 2006-2009 (skr. 2005/06:95) sin avsikt att initiera ett antal åtgärder för och med romer i . Åtgärderna syftar till att motverka diskriminering och skapa kunskap, såväl bland myndigheter och kommuner som hos romer, om livsvillkoren för romer och hur deras livsvillkor kan förbättras. Bland åtgärderna ingår en probleminventering i samråd med romer, samordning, kunskapsinsamling och ett antal särskilda uppdrag till statliga myndigheter. Arbetet skall ske med aktiv och öppen medverkan från romer, bl.a. genom Rådet för romska frågor, och med utgångspunkt i de åtaganden som har genom överenskommelser om mänskliga rättigheter. När det gäller Forum för levande historia redovisas de planerade åtgärderna att forumet utvecklar arbetet mot antisemitism, islamofobi och homofobi och genomför fördjupningsstudier om dessa frågor. Varje kommun skall enligt 1 § lagen (2000:1383) om kommunernas bostadsförsörjningsansvar planera bostadsförsörjningen i syfte att skapa förutsättningar för alla i kommunen att leva i goda bostäder och för att främja att ändamålsenliga åtgärder för bostadsförsörjningen förbereds och genomförs. Vidare föreskrivs att riktlinjer för bostadsförsörjningen skall antas av kommunfullmäktige under varje mandatperiod. Om det behövs för att främja bostadsförsörjningen skall en kommun enligt 3 § anordna bostadsförmedling. Om två eller flera kommuner behöver gemensam bostadsförmedling, skall dessa kommuner anordna sådan bostadsförmedling. Regeringen får förelägga en kommun att anordna bostadsförmedling enligt första stycket. En bostadsförmedling som förmedlar lägenheter i turordning efter kötid får enligt 4 §, utöver sådan förmedlingsersättning som får tas ut vid yrkesmässig bostadsförmedling enligt 12 kap. 65 a § jordabalken, ta ut en avgift för rätten att stå i kö (köavgift) av den hyressökande. Kravet på förmedling efter kötid skall inte hindra att ett begränsat antal lägenheter som är tillgängliga för kön fördelas enligt ett förturssystem. Köavgiften får tas ut för högst i taget. Kommunen får bestämma avgiften och grunderna för hur den skall tas ut. En arbetsgrupp inom presenterade en departementspromemoria kallad Rättvisa och jämlika villkor på bostadsmarknaden (Ds 2006:9). Förslagen i promemorian syftar till att åstadkomma rättvisa och jämlika villkor på bostadsmarknaden och förtydliga behovet och innebörden av ändamålsenlig planering för bostadsförsörjning som omfattar alla invånare. Förslagen innebär förändringar i lagen om kommunernas bostadsförsörjningsansvar och lagen om allmännyttiga bostadsföretag samt införande av en ny lag som omfattar alla fastighetsägare med fler än 20 hyreslägenheter i sitt bestånd. Förändringarna i lagen om kommunernas bostadsförsörjningsansvar innebär ett förtydligande av målet med bostadsförsörjningen, behovet av förmedlingsservice för fastighetsägare och bostadssökande, behovet av kunskapsunderlag för framtagande av kommunernas riktlinjer samt samordning av olika planeringsinstrument och ett ökat fokus på ett regionalt perspektiv. Lagen föreslås även kompletteras med en bestämmelse om att alla kommuner skall inrätta en organisation för bostadsservice, där såväl förmedlingsservice som annan bostadsrelaterad information skall samlas. Vidare föreslås att kommunerna skall inrätta en kö för bostadssökande där hyresrätter förmedlas efter kötid. Undantag kan medges om kö inte behövs. Vad det gäller lagen om allmännyttiga bostadsföretag föreslås att de allmännyttiga bostadsföretag som ägs av kommuner åläggs att förmedla minst hälften av sina lediga lägenheter genom den kommunala bostadskön. En helt ny lagstiftning föreslås där fastighetsägare med fler än 20 bostadslägenheter med hyresrätt i sitt bestånd skall vara skyldiga att redovisa till kommunen vilka förmedlingsprinciper de tillämpar och i vilken omfattning de förmedlar lägenheter till bostadssökande. Enligt propositionsförteckningen avser regeringen att lägga fram propositionen Översyn av bostadsförsörjningslagen m.m. lade fram sitt slutbetänkande En sammanhållen diskrimineringslagstiftning (SOU 2006:22), vari föreslås en ny lag som skall ha till ändamål att motverka diskriminering och på andra sätt främja lika rättigheter och möjligheter oavsett kön, könsidentitet, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionshinder, sexuell läggning eller ålder. Lagen skall gälla i arbetslivet, i fråga om utbildning, arbetsmarknadspolitisk verksamhet, start eller bedrivande av näringsverksamhet, yrkesutövning, medlemskap m.m. i arbetstagar-, arbetsgivar- och yrkesorganisationer, varor, tjänster och bostäder, allmän sammankomst och offentlig tillställning, m.m., socialförsäkringssystemet, arbetslöshetsförsäkringen, hälso- och sjukvården, statligt studiestöd, värn- och civilplikt samt i fråga om offentlig anställning och offentligt uppdrag. I slutbetänkande lämnas förslag om åtgärder i syfte att motverka diskriminering på bl.a. bostads- och arbetsmarknaden. Det kan enligt utskottets mening förutsättas att frågan om romers diskriminering på arbets- och bostadsmarknaden kommer att behandlas under beredningen i av förslag. Resultatet av beredningsarbetet bör enligt utskottets mening inte föregripas. Motionerna 2005/06:K315 yrkande 4 (v) och 2005/06:Bo280 (s) avstyrks. Frågorna om kommunala bostadsförsörjningsprogram och avgiftsfria bostadsförmedlingar berörs av förslag från en interdepartemental arbetsgrupp, vilket nu bereds i . Enligt utskottets mening bör beredningsarbetet inte föregripas. Utskottet avstyrker därför motion 2005/06:315 yrkandena 6 och 7 (v). Av den nationella handlingsplanen för mänskliga rättigheter 2006-2009 framgår att regeringen avser att ta ett samlat grepp för att driva på utvecklingen och förbättra den romska befolkningens livsvillkor. En rad åtgärder avses bli genomförda i samråd med romer som samordning, kunskapsinsamling och ett antal särskilda uppdrag till myndigheter. Mot denna bakgrund anser utskottet inte att det behövs tillkännagivanden till regeringen om åtgärder för förbättrad kunskap om romsk kultur och romska levnadsförhållanden inom vård, omsorg och socialtjänst samt inom rättsväsendet. Utskottet är inte heller berett att ställa sig bakom ett tillkännagivande till regeringen om en instruktion till . Motion 2005/06:K315 yrkandena 5 och 8-10 (v) avstyrks. I motion 2004/05:K337 (v) begärs en utredning för att analysera antiziganismen och den strukturella diskrimineringen av romer. Enligt utskottets mening bör de åtgärder som regeringen avser att genomföra i samråd med romer och som gäller samordning, kunskapsinsamling och ett antal särskilda uppdrag till myndigheter avvaktas. Motionen avstyrks därför. Också frågan om uppdrag till Forum för levande historia och till den nya myndigheten är sådana frågor som berörs av detta arbete. Motion 2005/06:K22 yrkandena 14 och 41 (mp) avstyrks följaktligen. Minoritetspolitiken utgår från att minoritetsgrupperna har rätt till sin egen svenska historia. Det kan enligt utskottets mening antas att den ökade fokuseringen på de nationella minoriteterna kommer att föra med sig ökad och angelägen forskning om bl.a. romernas historia och kultur, och att sådan forskning sker i någon form av samarbete med romer. Utskottet är inte berett förorda ett tillkännagivande till regeringen om detta och avstyrker motion 2005/06:K401 yrkandena 1 och 2 (c). Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Övergripande frågor, punkt 1 (fp) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om övergripande frågor. Därmed bifaller motionerna 2003/04:K417 yrkande 1, 2004/05:K284 yrkande 1 och 2005/06:K249 yrkande 1 och avslår motionerna 2003/04:K306 yrkande 1 i denna del, 2004/05:K385 yrkande 1, 2005/06:K409 yrkandena 3, 5, 8 och 9 samt 2005/06:Kr336 yrkande 4. Utgångspunkten för minoritetspolitiken måste vara att stärka individers möjligheter att utifrån sina egna önskemål hävda och utveckla sin kultur eller sitt språk, inte att göra kollektiva gruppindelningar överordnade individens självvalda identifikation. Det nu är hög tid för regeringen att återkomma med en minoritetspolitisk proposition eller skrivelse till . I detta dokument bör regeringen ge en samlad redogörelse för de åtgärder som genomförts på statlig nivå och föreslå den framtida färdriktningen. Givetvis måste också de synpunkter som finns från såväl som olika minoritetsföreträdare ges en allsidig belysning. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Övergripande frågor, punkt 1 (c) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om övergripande frågor. Därmed bifaller motion 2005/06:K409 yrkandena 3, 5, 8 och 9 samt avslår motionerna 2003/04:K306 yrkande 1 i denna del, 2003/04:K417 yrkande 1, 2004/05:K284 yrkande 1, 2004/05:K385 yrkande 1, 2005/06:K249 yrkande 1 och 2005/06:Kr336 yrkande 4. De nationella minoriteterna består, precis som majoritetsbefolkningen, av individer som alla är olika varandra. Vissa vill gärna bevara sitt kulturarv, medan andra inte alls vill bli intvingade i en grupp som de kanske inte längre känner någon samhörighet med. De fem nationella minoriteterna är även olika sinsemellan och har olika förväntningar på hur den svenska minoritetspolitiken bedrivs. Vi måste lära oss av våra misstag och inte än en gång på grund av missriktad hjälpsamhet tala om för människor vad som är rätt för dem. Därför måste svensk politik för nationella minoriteter ske utifrån de nationella minoriteternas egna villkor. De nationella minoriteternas rättigheter, som rätt till sin identitet, sin kultur och sitt språk, bör fastställas av , men utövandet skall ske i kommuner, regioner och självstyrelseorgan som . Det bör mot denna bakgrund införas en rättighetslagstiftning som stärker den enskilde och därigenom även stärker de nationella minoriteterna som såväl individer som grupp. har kommunerna dåliga kunskaper om både vilka de nationella minoriteterna är och vilka rättigheter de har. I rapporten minoriteter och minoritetsspråk (2004/05:RFR3) påpekas att den lagstiftning som skyddar de nationella minoriteterna är god och att det snarare är kommuner som inte följer lagstiftningen. Lösningen på problemet är inte att ge kommunerna ännu fler regleringar utan att göra det lättare för enskilda människor att på ett effektivt sätt hävda sina rättigheter, och också få rätt när dessa har kränkts. Det skall vara upp till samerna själva att besluta om hur den nordiska samepolitiken skall utformas. Den svenska statens uppgift måste vara att undanröja de hinder som finns för att en sådan politik skall kunna komma till stånd. I detta arbete måste givetvis samerna själva identifiera vad som är problem och hinder. Medvetandet kring de nationella minoriteterna behöver höjas i det svenska samhället. Samhället har ett ansvar för att bl.a. i skolorna förmedla kunskap om majoritetssamhällets förtryck av minoriteter och kan bidra till en ökad förståelse för viljan hos de nationella minoriteterna att bevara sina särdrag. Ett annat sätt är att synliggöra de nationella minoriteternas kulturarv och nuvarande kulturer på våra nationella museer. Fornfynd skall visas i museer så nära fyndplatsen som möjligt. De områden som är förvaltningsområden bör synliggöra de nationella minoriteterna genom att göra deras språk synligt i det offentliga rummet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Omnämnande av de nationella minoriteterna i regeringsformen, punkt 2 (fp, v, c, mp) av (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om omnämnande av de nationella minoriteterna i regeringsformen. Därmed bifaller motionerna 2003/04:K417 yrkande 2, 2004/05:K265 yrkande 1, 2004/05:K275, 2004/05:K284 yrkande 2, 2005/06:K15 yrkande 1, 2005/06:K249 yrkande 2 och 2005/06:K409 yrkandena 1 och 2. De nationella minoriteterna och minoritetsspråken bör namnges i regeringsformen. Med tanke på det långvariga osynliggörandet av minoriteterna och minoritetsspråken skulle detta vara en mycket betydelsefull markering, eftersom mångkulturella karaktär därigenom skulle tydliggöras. Det skulle även ge den svenska minoritetspolitiken en konstitutionell förankring och långsiktighet som saknats. Denna reform har tillbakavisats med hänvisning till det grundlagsskydd som redan finns i 1 kap. 2 § regeringsformen där det föreskrivs att etniska, språkliga och religiösa minoriteters möjligheter att behålla och utveckla ett eget kultur- och samfundsliv bör främjas. Etniska minoriteter är dock inte detsamma som nationella minoriteter. Eftersom etniska minoriteter och nationella minoriteter är begrepp som inte sammanfaller är det en betydande nackdel att de nationella minoriteterna inte omnämns. Det skydd som de nationella minoriteterna har är inte tillräckligt utan att de fem nationella minoriteterna, samer, tornedalingar, sverigefinnar, romer och judar, namnges i regeringsformen. bör ges i uppdrag att se över hur de fem nationella minoriteterna kan skrivas in i regeringsformen och hur samernas ställning som ursprungsbefolkning kan skyddas i grundlagen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Inflytande, punkt 3 (fp) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om inflytande. Därmed bifaller motionerna 2004/05:K284 yrkande 10 och 2005/06:K249 yrkande 13, bifaller delvis motion 2005/06:Kr7 yrkande 4 och avslår motionerna 2003/04:K344, 2003/04:K380 yrkandena 1-3 och 5, 2004/05:K265 yrkandena 2 och 3, 2004/05:K425 och 2005/06:K409 yrkande 11. Regeringen bör redovisa för vilka åtgärder man tänker vidta för att stärka romers möjlighet att påverka sin egen situation som nationell minoritet. De romska minoritetsfrågorna måste förutom på den centrala nivån också finnas med på regional och lokal nivå. Hur detta åstadkoms skall givetvis avgöras hos varje landsting respektive kommun, men ett sätt kan vara att inrätta romska referensgrupper eller utse kontaktpersoner. Inflytande, punkt 3 (c, mp) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om inflytande. Därmed bifaller motionerna 2004/05:K265 yrkandena 2 och 3 samt 2005/06:K409 yrkande 11, bifaller delvis motionerna 2004/05:K425 och 2005/06:K249 yrkande 13 och avslår motionerna 2003/04:K344, 2003/04:K380 yrkandena 1-3 och 5, 2004/05:K284 yrkande 10 och 2005/06:Kr7 yrkande 4. Det skall vara de nationella minoriteterna själva som beslutar över sina språk och kulturer. Stöd till nationella minoriteter för att bevara och utveckla språk och kultur skall därför i första hand gå till deras egna självstyrande organ och sammanslutningar. De nationella minoriteterna måste själva ges utrymme för att kunna utvecklas. Tornedalsteatern är en viktig arena för att utveckla tornedalingarnas kultur och språk, precis som Judiska teatern är viktig för den judiska minoriteten. De nationella minoriteterna måste även ges möjligheter att skriva sin egen historia och förvalta sitt kulturarv. I finns exempelvis behov av ett arkiv, liksom ett språkråd för meänkieli. Vad de nationella minoriteterna behöver och inte behöver i dessa delar är enligt vår åsikt något som de nationella minoriteterna själva skall fatta beslut om, inte riksdag och regering. Däremot är det ansvar att överföra de medel som de nationella minoriteterna behöver för att vidareutveckla sina språk och sina kulturer Stöd, punkt 4 (fp) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om stöd.