bet · GT01AU6 · 2006-03-30 00:00:00 — Utskottet har vid ett flertal tillfällen betonat vikten av mångfald i arbetslivet och statens särskilda ansvar som föredöme vid rekrytering. Ambitionen måste vara att andelen statsanställda med utländsk bakgrund ska vara densamma som i befolkningen som helhet. Detta är en demokrati- och rättvisefråga och i förlängningen en fråga om medborgarnas förtroende och statens legitimitet. De statliga myndigheterna har enligt en särskild förordning ansvar för att upprätta handlingsplaner för att främja etnisk och kulturell mångfald bland de anställda. Alla statliga myndigheter ska arbeta med mångfaldsfrågorna utifrån verksamhetens behov och förutsättningar. Verket för förvaltningsutveckling, Verva, har fått regeringens uppdrag att efter samråd med utarbeta en modell för analys och uppföljning av de statliga myndigheternas insatser för att öka den etniska och kulturella mångfalden i statsförvaltningen. En analys utifrån modellen och förslag till insatser som kan leda till ökad måluppfyllelse ska redovisas till regeringen . I slutbetänkande Det blågula - strukturell diskriminering i SOU 2005:56, föreslås en skärpt antidiskrimineringspolitik som sätter politikernas, tjänstemännens, arbetsgivarnas, fackföreningarnas och forskarnas handlingar i fokus. Utredningen föreslår att ett krav på årliga handlingsplaner mot diskriminering införs vid alla statliga myndigheter. I några av motionerna förespråkas en rekryteringsmodell med avidentifierade ansökningshandlingar. Utredningen redovisar några försök med ett sådant ansökningsförfarande som har gjorts på olika håll i . En annan utredning, , föreslår en metod med avidentifierade ansökningshandlingar vid rekrytering i den offentliga sektorn i sitt slutbetänkande, Avidentifiera jobbansökningar - en metod för mångfald SOU 2005:115. Förhoppningen är enligt utredningen att en sådan metod kan hjälpa myndigheterna att fästa avseende vid enbart sakliga grunder och därmed motverka osaklig behandling av arbetssökande. Betänkandet remissbehandlas och regeringen kommer att ta ställning till om och hur det är lämpligt att pröva metoden vid någon eller några myndigheter. När en statlig anställning tillsätts ska enligt 11 kap. 9 § regeringsformen avseende fästas endast vid sakliga grunder såsom förtjänst och skicklighet. Uppräkningen är inte uttömmande och hänsyn kan också tas t.ex. till strävanden efter jämställdhet. För att behålla ett högt förtroende för statlig och verksamhet bland medborgarna krävs fortsatta ansträngningar för att utveckla verksamheten utifrån användarnas behov. En ökad etnisk mångfald är nödvändig för att offentlig sektor ska fullgöra sitt uppdrag att tillhandahålla service till samhällets alla medborgare på ett bra sätt. Utskottet menar att kunskaper i språk och kulturella förhållanden kan bidra till en kvalitets- och kompetenshöjning i förvaltningen, men är inte berett att ställa sig bakom en sådan översyn som förespråkar eller ett tillkännagivande om vad som ska vara meriterande då en statlig tjänst tillsätts. Med hänvisning till vad som har anförts ovan och det beredningsarbete som pågår avstyrker utskottet motionerna Sf331 yrkande 16 (m), Sf336 yrkandena 11 och 12 (v), Sf383 yrkande 17 (fp), Sf389 yrkande 18 (kd) och A309 yrkandena 10 och 11 (c). Mångfaldsplaner, positiv särbehandling Utskottets förslag i korthet Här behandlar utskottet några motionsyrkanden om mångfaldsplaner och positiv särbehandling. Utskottet avstyrker yrkandena med hänvisning till slutbetänkande och den beredning av betänkandet som ska påbörjas. Jämför reservation 7 (mp). I motionA258 yrkande 11 (mp, -) anför attsamtliga arbetsplatser med fler än tio anställda bör ha mångfaldsplaner. Planerna ska innehålla en strategisk plan för hur en ökad mångfald ska komma till stånd och hur arbetsgivaren tillsammans med de anställda ska arbeta mot fördomar och otillbörligt diskriminerande beteende. Regeringen bör återkomma med förslag om detta. och () menar i motion Sf281 yrkande 7 att statens uppgift måste vara att motverka ofrivillig segregation. Ett sätt att göra detta är att införa positiv kvotering oavsett om det rör bostäder, studieplatser, statliga tjänster eller dylika områden. Kvotering har provats på andra ställen i världen med positiva resultat. Kvotering är även godkänt av EU som en åtgärd för att minska ojämlikhet och otillåten diskriminering. När det först gäller yrkande om att samtliga arbetsplatser med fler än tio anställda bör ha mångfaldsplaner kan utskottet konstatera att det i omfattande utredningsuppdrag också ingick att överväga om regler om aktiva åtgärder bör införas i arbetslivet för andra diskrimineringsgrunder än kön och etnisk tillhörighet. Aktiva åtgärder kan beskrivas som åtgärder som vidtas för att främja jämställdhet och annan likabehandling. Bestämmelserna om aktiva åtgärder är framåtsyftande och av generell eller kollektiv natur. Reglerna om aktiva åtgärder och diskrimineringsförbud i lagstiftningen är avsedda att komplettera varandra. Kommittén föreslår nu att en arbetsgivare med tio eller fler arbetstagare ska åläggas att upprätta en likabehandlingsplan . Planen ska innehålla en översikt över de aktiva åtgärder enligt 2 kap. 5-10 §§ i den föreslagna lagen som behövs på arbetsplatsen och en redogörelse för vilka av dessa åtgärder som arbetsgivaren avser att påbörja eller genomföra . Det krav som finns på arbetsgivare att upprätta årliga jämställdhetsplaner ska enligt förslaget utvidgas till att omfatta samtliga diskrimineringsgrunder. I bestämmelserna om aktiva åtgärder finns bl.a. en regel om att arbetsgivaren ska söka se till att det på arbetsplatsen finns arbetstagare med olika etnisk tillhörighet och att arbetsgivaren ska vidta åtgärder för att alla oavsett kön, könsidentitet, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionshinder, sexuell läggning eller ålder i praktiken ska kunna söka lediga anställningar på lika villkor. En redovisning av hur de planerade åtgärderna har genomförts ska tas in i efterföljande års planer. I detta sammanhang kan också nämnas att i sitt slutbetänkande Det blågula - strukturell diskriminering i , SOU 2005:56, föreslog att ett krav på årliga handlingsplaner mot diskriminering skulle införas vid alla statliga myndigheter. I en annan motion förespråkas kvotering som ett sätt att motverka ofrivillig segregation. anför i sitt slutbetänkande att EG-rätten inte tillåter kvotering eftersom kön, etnicitet etc. inte tillåts vara automatiskt avgörande t.ex. vid anställningar. Även utrymmet för positiv särbehandling styrs av EG-rätten. Positiv särbehandling definieras av som särskilda åtgärder som utgör undantag från likabehandlingsprincipen. Åtgärderna innebär företräde, fördelar eller förmåner åt en grupp som är underrepresenterad eller eftersatt på ett område. Syftet med åtgärderna ska vara att uppnå reell jämställdhet eller jämlikhet och de ska vara tillfälliga i den meningen att de tillämpas endast så länge det finns ett behov av dem. Positiv särbehandling förutsätter inte att en person som ges försteg har sämre meriter eller andra kvalifikationer än den som får stå tillbaka t.ex. vid en anställning. Även när den aktuella egenskapen, t.ex. kön, får fälla avgörandet vid lika meriter innebär hänsynstagandet att positiv särbehandling tillämpas. Positiv särbehandling är en möjlighet och inte en skyldighet. Kommittén understryker att det inte är obligatoriskt att tillämpa eller godta positiv särbehandling, varken för ett land som ratificerar en konvention eller för enskilda som t.ex. arbetsgivare eller ett universitet. Kommittén föreslår nu att ett undantag från förbudet mot diskriminering i arbetslivet ska införas för positiv särbehandling på grund av etnisk tillhörighet i den nya lagen. Förbudet mot diskriminering ska inte gälla en arbetsgivares handlingssätt i frågor som gäller anställning, uttagning till anställningsintervju eller andra åtgärder under anställningsförfarandet, befordran, utbildning för befordran eller annan utbildning om det är ett led i strävanden att främja likabehandling oavsett etnisk tillhörighet. Positiv särbehandling på grund av etnicitet ska enligt förslaget vara tillåtet inom arbetsmarknadspolitisk verksamhet och i arbetslivet. Utskottet kan i sammanhanget konstatera att positiv särbehandling på grund av kön är tillåtet i arbetslivet och i fråga om medlemskap m.m. i arbetstagar-, arbetsgivar- och yrkesorganisationer. Positiv särbehandling på grund av kön ska enligt förslaget nu också bli tillåtet i fråga om högskolestudier och arbetsmarknadspolitisk verksamhet. slutbetänkande kommer att remissbehandlas med början . Med hänvisning till vad som har anförts ovan och det beredningsarbete som pågår avstyrker utskottet motionerna Sf281 yrkande 7 (mp) och A258 yrkande 11 (mp, -). Diskriminering på grund av sexuell läggning Utskottets förslag i korthet Här behandlas några motionsyrkanden om att diskrimineringsgrunden könsidentitet ska skyddas i lag och att homofobi måste motarbetas. Utskottet konstaterar att lagt fram ett förslag i frågan om könsidentitet och att ett arbete med att motarbeta homofobi pågår och avstyrker med hänvisning härtill yrkandena. Jämför reservation 8 (mp). påtalar i motion L375 yrkande 35 att lagen (1999:133) om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning bara skyddar mot diskriminering som har samband med sexuell läggning och inte inkluderar ett skydd för transpersoner. Inte heller lagen (2003:307) om förbud mot diskriminering som omfattar bl.a. arbetsförmedling och andra arbetsmarknadspolitiska insatser är tillämplig vid diskriminering på grund av könsidentitet. I en rekommendation från förordas ett tydligt lagstadgat förbud mot diskriminering av transsexuella i arbetslivet. Regeringen bör därför återkomma med förslag till lagstiftning som innebär att de nämnda lagarna görs tillämpliga på diskriminering på grund av könsidentitet. betonar i motion A311 yrkande 3 vikten av att motarbeta homofobi. Det finns många sätt att upprätthålla ett normativt förtryck. Homofobin är ett av de allra starkaste uttrycken för att upprätthålla den manliga , och den försvårar för män som vill ge uttryck för en identitet som inte ryms inom . Motsvarande problematik gäller för kvinnor även om uttrycken ser olika ut. Förskolor, grund- och gymnasieskolor, idrottsrörelsen och andra ungdomsrörelser har ett mycket stort ansvar att lyfta fram och diskutera både de homofobiska tendenser som kan finnas inom den egna verksamheten och den förtryckande tystnaden. Som påtalas av saknas ett skydd mot diskriminering på grund av könsidentitet. Gruppen transpersoner faller därför utanför diskrimineringslagarnas skyddsregler. Transpersoner kan allmänt beskrivas som individer som eller alltid har eller uppfattas ha eller ger uttryck för eller uppfattas ge uttryck för en könsidentitet som eller alltid skiljer sig från för det kön som registrerats för dem vid födelsen. Hit hör enligt kommittén bl.a. den som är eller uppfattas vara transsexuell eller transvestit. har i sitt slutbetänkande föreslagit att diskrimineringsgrunden könsidentitet inkluderas i den nya lag som kommittén förordar. De diskrimineringsgrunder som ska skyddas av lagen föreslås alltså bli utvidgade till att även omfatta grunden könsidentitet. Med könsidentitet avses "en persons identitet, utseende eller beteende med avseende på kön, oavsett om identiteten, utseendet eller beteendet skiljer sig från vad som traditionellt ansetts utgöra för kvinnor respektive män". När det så gäller vikten av att motarbeta homofobi gör utskottet följande överväganden. FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna inleds med stadgandet att alla människor är födda fria och lika i värde och rättigheter. För att tillförsäkra alla människor dessa rättigheter krävs förutom ett arbete mot diskriminering bl.a. även ett arbete mot fördomar och intolerans. I likhet med menar utskottet att det är viktigt att bekämpa homofobi. Det finns flera skäl för detta och ett är att antalet anmälda brott med homofobiska motiv har ökat kraftigt . Regeringen har underlättat etablerandet av ett centrum mot rasism för att förstärka och komplettera samhällets insatser mot rasism, främlingsfientlighet, homofobi och diskriminering. fick i uppdrag att utvärdera verksamheten. Utvärderingens slutrapport ska lämnas . Nämnas kan också att i samarbete med (numera: Kommuner och Landsting) har startat en rådgivande och stödjande verksamhet för de lokala myndigheterna och andra som behöver hjälp i sitt arbete med att motverka rasism och andra former av intolerans. Utskottet vill här understryka olika frivilligorganisationers betydelse i arbetet mot homofobi och även framhålla vikten av att arbetet i sådana organisationer liksom i samhället i övrigt vilar på demokratiska värderingar och grund. När det gäller det internationella arbetet vill utskottet särskilt framhålla att antog en resolution om homofobi i . I resolutionen definieras homofobi som en irrationell rädsla för och motvilja mot homosexualitet och homo-, bi- och transsexuella personer (HBT-personer) och grundas på fördomar som kan jämföras med rasism, främlingsfientlighet och antisemitism. Parlamentet fördömer all diskriminering på grund av sexuell läggning och uppmanar medlemsstaterna och kommissionen att intensifiera kampen mot homofobi genom utbildning, såsom kampanjer mot homofobi i skolor, på universitet och i massmedier, och genom administrativa, rättsliga och lagstiftande åtgärder. Utskottet välkomnar resolutionen. Med hänvisning till vad som har anförts ovan om det beredningsarbete och det arbete i övrigt som pågår avstyrker utskottet motionerna L375 yrkande 35 (v) och A311 yrkande 3(mp). Diskriminering på grund av funktionshinder Utskottets förslag i korthet Här behandlas några motionsyrkanden om att bristande tillgänglighet för personer med funktionshinder ska utgöra diskriminering och ett yrkande om ledarhundsförare. Med hänvisning till främst slutbetänkande och det remissförfarande och fortsatta beredningsarbete som förestår avstyrker utskottet yrkandena. Jämför reservation 9 (m, fp, kd, c). menar i motion So365 yrkande 1 att bristande tillgänglighet ska definieras som diskriminering. För att klara de handikappolitiska målen krävs målmedvetenhet i handling och skarpa redskap. Ett sådant redskap är en kraftfull lagstiftning som stämplar bristande tillgänglighet för människor med funktionshinder som diskriminering. Många andra länder har redan en sådan lagstiftning, däribland , , och . anför i motion So638 yrkande 1 att lagstiftningen bör skärpas så att bristande tillgänglighet för personer med funktionshinder ska anses vara diskriminering. Otillgänglighet ska vara förbjudet. Lagstiftningen ska ta sikte på situationer där det med enkla medel är möjligt att göra en verksamhet tillgänglig för alla, och om så inte sker ska ansvar för diskriminering kunna utdömas för den som bedriver verksamheten. bör dock inte kunna dömas för diskriminering när den bedrivna verksamheten inte är möjlig att handikappanpassa. framhåller i motion So706 yrkande 3 att det finns ett behov av en lagstiftning som slår fast att bristande tillgänglighet är diskriminering. finns ingen sådan lag. En av de mest angelägna uppgifterna i det handikappolitiska arbetet är att åtgärda bristande tillgänglighet i samhället. m.fl. (v, fp, c, mp) anser i motion A256 att regeringen bör lägga fram ett förslag till lag som förbjuder diskriminering av ledarhundsförare. Många synskadade vittnar om att de blivit avvisade från restauranger, stoppade vid kyrkobesök eller utestängda från gym, apotek, samlingslokaler och andra offentliga byggnader. Det finns en rekommendation från som godkänner att restauranger och butiker släpper in ledarhund med förare. Det saknas dock en tvingande lag. Frågor om skydd för personer med funktionshinder mot missgynnande på grund av bristande tillgänglighet övervägdes redan av handikapputredning och inom ramen för de följande lagstiftningsarbeten som föregick diskrimineringslagstiftningen i arbetslivet och på högskoleområdet. Utredningens kartläggning av funktionshindrades villkor påvisade brister i tillgänglighet hos myndigheter och i näringsverksamhet. föreslår nu ett skydd mot bristande tillgänglighet för personer med funktionshinder. Den som omfattas av lagens förbud mot diskriminering som gäller utbildning och andra samhällsområden än arbetslivet får inte missgynna en person med funktionshinder genom att underlåta att vidta skäliga åtgärderför tillgänglighet som skulle kunna bidra till att den personen kan ta del av den vara, tjänst, bostad eller verksamhet som avses på lika villkor som personer utan sådant funktionshinder. Enligt den nya lag som kommittén förordar ska det alltså vara diskriminering att inte vidta skäliga åtgärder för ökad tillgänglighet. Skyldigheten gäller inte enskilda personer som tillhandahåller varor, tjänster eller bostäder. I arbetslivet, dvs. när det gäller förhållandet mellan en arbetsgivare och en arbetstagare, föreslås att den nuvarande regleringen i lagen (1999:132) om diskriminering i arbetslivet på grund av funktionshinder överförs till den nya lagen. När det gäller motionen om ledarhundsförare gör utskottet följande överväganden. Regeringen anslog för till Synskadades Riksförbunds arbete med ledarhundar. Förbundet har enligt lagen (2005:340) om överlämnande av vissa förvaltningsuppgifter till den ideella föreningen att pröva ansökningar om dispositionsrätt till ledarhund. Förbundet inhandlar och placerar ledarhundar. Som motionärerna påpekar har och antagit ett gemensamt uttalande angående allergiker och synskadade. Ett arbete pågår enligt vad utskottet har inhämtat med att uppdatera uttalandet. Utskottet förutsätter att överenskommelsen respekteras av samhället i övrigt och är inte berett att ta några initiativ med anledning av motionen. I övrigt är utskottet inte heller i detta fall berett att föregripa det beredningsarbete som planeras med anledning av slutbetänkande. Med hänvisning härtill och till vad som har anförts ovan avstyrker utskottet motionerna So638 yrkande 1 (fp), So365 yrkande 1(m), So706 yrkande 3 (kd) och A256(v, fp, c, mp). Diskriminering på grund av ålder Utskottets förslag i korthet Här behandlar utskottet bl.a. några motionsyrkanden om att diskriminering på grund av ålder bör förbjudas. Utskottet avstyrker yrkandena med hänvisning till förslag om att införa ett sådant förbud. Jämför reservation 10 (m, fp, kd, c). menar i motion A364 yrkandena 1 och 2 att ett av de stora hoten mot den framtida välfärden är att relationstalet yrkesarbetande/pensionärer blir för lågt. Vi behöver arbeta längre för att kunna klara sjukvård, omsorg och goda pensioner. Det behövs en lagstiftning mot åldersdiskriminering i arbetslivet, och regeringen bör återkomma med förslag om det. En nationell handlingsplan för att undanröja hinder för äldres möjligheter att arbeta bör upprättas. En rad reformförslag bör ligga till grund för handlingsplanen, bl.a. ett individuellt kompetenssparande, flexibel arbetstid och en förändring i turordningsreglerna. föreslår i motionerna So710 yrkande 4 och A417yrkande 1 att diskriminering på grund av ålder bör vara otillåten och att diskrimineringslagstiftningen bör utvidgas till att också omfatta ett förbud mot diskriminering av äldre personer. Äldre diskrimineras i samhället. I de flesta andra europeiska länder är ålder en diskrimineringsgrund och regeringen bör lägga fram förslag till ett sådant förbud. () anför i motionA336 att en särskild lagstiftning för att motverka diskriminering av äldre bör införas och att frågor om diskriminering gentemot äldre också bör innefattas i olika kontrollorgans verksamhet. Svensk rätt innehåller inget förbud mot diskriminering på grund av ålder. Direktivet om likabehandling i arbetslivet (2000/78/EG) innehåller dock ett sådant förbud som ska vara genomfört i nationell rätt . I slutbetänkande (SOU 2006:22) föreslås nu att diskriminering på grund av ålder ska bli förbjudet i arbetslivet och i andra verksamheter med anknytning till arbetslivet och i delar av utbildningsväsendet. När det gäller den närmare innebörden av den nya diskrimineringsgrunden kan konstateras att direktivet endast indirekt anger att både hög och låg ålder skyddas. När det gäller den nya diskrimineringsgrundens praktiska betydelse menar kommittén att förslaget kan antas ha stor positiv betydelse för dem som skyddas av det nya diskrimineringsförbudet och att det kan antas motsvara ett starkt behov på området. Förslaget kan enligt kommittén ses som ett första steg mot en än mer utvecklad lagstiftning i fråga om åldersdiskriminering. Reglerna om aktiva åtgärder föreslås gälla också för diskrimineringsgrunden ålder. Genom förslaget genomförs enligt kommittén den del av EG:s arbetslivsdirektiv (2000/78/EG) som avser ålder i arbetslivet. I kommitténs uppdrag ingick även att överväga frågor om tillsyn. föreslår, vilket utvecklas närmare i avsnittet om samordning av lagstiftning, tillsyn och ombudsmän m.m., en gemensam diskrimineringsombudsman som ersätter ombudsmännen . Den nya ombudsmannen ska utöva tillsyn över diskriminering som har samband med bl.a. ålder. Med anledning av motion A336 (s) där frågan om olika kontrollorgans åligganden såvitt gäller diskriminering av äldre behandlas kan utskottet konstatera att bl.a. haft i uppdrag att överväga om länsstyrelserna bör få ett tillsynsansvar när det gäller aktiva åtgärder. Kommittén stannar dock för att frågan om att införa ett regionalt tillsynsansvar hos landets länsstyrelser för arbetet med aktiva åtgärder bör anstå . När det så avslutningsvis gäller förslaget att upprätta en nationell handlingsplan för att undanröja hinder för äldres möjligheter att arbeta vill utskottet erinra om att frågor om flexibel arbetstid och frågor om turordningsreglerna har behandlats av utskottet i dess arbetsrättsliga motionsbetänkande 2005/06:AU3. Som nämnts tidigare kommer slutbetänkande att gå ut på remiss . Med hänvisning till vad som har anförts ovan och det beredningsarbete som förestår avstyrker utskottet motionerna So710 yrkande 4 (kd), A336 (s), A364 yrkandena 1 och 2 (fp) och A417 yrkande 1 (kd). Regeringen bedriver ett aktivt arbete på jämställdhetsområdet. avlämnades en jämställdhetsproposition (prop. 2005/06:155) Makt att forma samhället och sitt eget liv - nya mål i jämställdhetspolitiken till . Utskottet välkomnar detta. Propositionen innehåller bl.a. en redovisning av hur jämställdhetsarbetet har förstärkts inom 48 olika politikområden och hur regeringen avser att slutföra arbetet med handlingsplanen som presenterades i regeringens skrivelse Jämt och ständigt (skr. 2002/03:14). Utskottet kommer att behandla jämställdhetspropositionen senare i vår. I detta betänkande behandlar utskottet endast vissa allmänt hållna motioner om olika jämställdhetsfrågor från den allmänna motionstiden /06. Jämställdheten har ökat i . Det finns dock fortfarande problem. För att uppnå målet om ett jämställt samhälle måste den rådande könsmaktsordningen brytas. Teorin om könsmaktsordningen kan beskrivas som ett sätt att förklara varför ett samhälle är ojämställt och varför ojämställdheten består trots att åtgärder vidtas. Regeringen har identifierat fem s.k. fokusområden som har lyfts fram i jämställdhetspolitiken under innevarande mandatperiod. Sammanfattningsvis kan följande sägas om områdena. Representation - jämn fördelning av makt och inflytande Ett målmedvetet arbete för att öka kvinnors inflytande på olika nivåer i samhället har lett till att nu är världsledande när det gäller andelen kvinnor i direktvalda politiska organ. Detta gäller både på nationell, regional och nivå. En väsentlig del av samhällsutvecklingen styrs dock fortfarande av män och mäns erfarenheter är alltjämt norm. Detta gäller inte minst i nominerings- och beslutsprocesserna. En utredning (dir. 2006:23) har tillsatts för att kartlägga och redovisa könsfördelningen på maktpositioner i . Utredningen ska lämna sin rapport .