bet · GT01JuU33 · 2006-05-11 00:00:00 — Andelen som avbryter sin § 34-placering är relativt stor, vilket är ett problem. Men som vissa remissinstanser påpekat kan en vårdvistelse vara mycket krävande för den intagne och den förutsätter stor motivation. En vårdvistelse är också tänkt att innehålla betydande kontrollinslag. Enbart det förhållandet att en dömd person inte förmår fullfölja en vårdvistelse bör inte medföra att verkställigheten förlängs. Regeringen föreslår i propositionen att tid som den intagne vistas utanför anstalt genom en utslussningsåtgärd skall räknas in i verkställighetstiden, om inte särskilda skäl talar mot det. Några särregler för hur verkställd tid skall beräknas vid vårdvistelse föreslås inte. Vidare bör enligt regeringen misskötsamhet som sker som den intagne vistas utanför anstalt under en utslussningsåtgärd i första hand beaktas genom en prövning av om tillståndet till utslussningsåtgärden skall upphävas. Självfallet krävs det betydligt mindre för att ett tillstånd till en utslussningsåtgärd skall upphävas än för att den villkorliga frigivningen skall skjutas upp. Allvarlig sådan misskötsamhet bör dock kunna leda till uppskjuten villkorlig frigivning. Regeringen anser vidare att önskemålet om att en påbörjad vårdvistelse skall fullföljas även efter tidpunkten för villkorlig frigivning bör lösas på annat sätt än genom att den villkorliga frigivningen skjuts upp. En sådan ordning skulle enligt regeringen kunna leda till att fler intagna väljer bort vårdvistelse, tvärt emot regeringens intentioner att öka antalet sådana vistelser. Problemet med avslutade vårdvistelser bör i stället lösas genom t.ex. motivationsinsatser samt ökat samarbete med kommuner och frivilligorganisationer. Utskottet anser i likhet med motionärerna att det är viktigt att den vård som en intagen genomgår fullföljs. Det bästa sättet att uppnå detta torde vara att planera in vården på behandlingshemmet så att den avslutas i samband med tidpunkten för villkorlig frigivning. Det finns, som anförs i propositionen, inte något egentligt hinder mot en sådan planering. Utskottet delar regeringens uppfattning att enbart det förhållandet att en dömd person inte förmår fullfölja en vårdvistelse inte bör medföra att verkställigheten förlängs. bör avslå motion Ju28 i nu behandlad del. I propositionen föreslås att en intagen som har behov av särskilt stöd och kontroll under vissa förutsättningar får beviljas vistelse i halvvägshus. Detta innebär att den intagne vistas i ett av Kriminalvården kontrollerat hem som är anpassat för att ge intagna särskilt stöd och tillsyn. Den intagne får inte lämna halvvägshuset annat än på särskilt bestämda tider. Detta krav kan kontrolleras med elektroniska hjälpmedel, s.k. fotboja. Liksom för övriga utslussningsåtgärder gäller att åtgärden får beviljas endast om det inte finns någon beaktansvärd risk för att den intagne begår brott, undandrar sig straffets fullgörande eller på annat sätt allvarligt missköter sig. För att vistelse i halvvägshus skall komma i fråga måste den intagne delta i sysselsättning. Det kan vara arbete, studier, särskilt anordnad verksamhet såsom praktik, behandling eller deltagande i Kriminalvårdens programverksamhet. Ett krav bör vara att sysselsättningen bedrivs regelbundet och är kontrollerbar. I motion Ju29 (c) yrkar motionären att det för vistelse i halvvägshus skall krävas att det inte finns någon risk för återfall, undandragande av straff eller annan misskötsel samt att alla som vistas i halvvägshus skall bära s.k. elektronisk fotboja. I propositionen anförs att man för riskbedömningen vid en utslussningsåtgärd måste ha en realistisk syn på risken för misskötsamhet och då konstatera att det inte helt går att utesluta risken för återfall i missbruk eller brott. Däremot går det att minimera risken för återfall i missbruk, och därmed också risken för återfall i brott, genom täta hembesök, drogkontroller och föreskrifter om antabusbehandling eller annan nykterhetsvård. Det bör enligt regeringen finnas en viss tolerans mot misskötsamhet av mindre allvarligt slag och kravet har därför, som framgår ovan, formulerats så att det inte får finnas beaktansvärd risk för att den intagne allvarligt missköter sig. Det är även möjligt att genom stränga villkor och en omfattande kontroll av att villkoren följs se till så att största möjliga hänsyn tas till brottsoffer m.fl. Därvid kan t.ex. villkor om kontroll med elektroniska hjälpmedel ställas upp. Det är dock enligt regeringen inte alltid nödvändigt att ställa upp sådana villkor. Personalen kan enligt regeringen utföra en lika noggrann kontroll genom telefonsamtal och inte minst genom sin närvaro i halvvägshuset. Utskottet gör samma överväganden som regeringen i dessa frågor. Utskottet tillstyrker propositionen i denna del och föreslår att avslår motion Ju29 i nu behandlade delar. I motion So698 (kd) begär motionären att det i anstalter skall finnas ett utslussningsboende där det frigivningsförberedande arbetet intensifieras. I utslussningsboendet kan enligt motionären kontakter byggas upp med familj, barn och arbetsmarknad. Utskottet, som delar motionärernas uppfattning att det är viktigt att de intagna förbereds inför sin kommande frigivning, anser att motionsyrkandet delvis får anses tillgodosett genom förslaget om vistelse i halvvägshus. Självfallet bör även tiden före en eventuell utslussningsåtgärd användas till att förbereda den intagne på ett liv i frihet. Så sker också t.ex. genom de verkställighetsplaner som skall upprättas för de intagna. Utskottet finner inte skäl att vidta några åtgärder med anledning av motionsyrkandet. bör avslå motion So698 i nu behandlad del. Regeringen föreslår att en intagen under vissa förutsättningar skall kunna beviljas utökad frigång. Utökad frigång innebär att den intagne under kontrollerade former avtjänar fängelsestraffet i sin bostad. Den intagne får inte lov att lämna bostaden annat än på särskilt angivna tider. Precis som övriga utslussningsåtgärder måste självfallet ett tillstånd till utökad frigång förenas med ett omfattande kontrollsystem och föregås av en noggrann utredning och prövning där en riskbedömning och hänsynstagande till brottsofferintresset ingår. Detta är enligt regeringen särskilt viktigt i de fall där våld som riktat sig mot någon familjemedlem har förekommit. För att utökad frigång skall kunna beviljas krävs att den intagne har sysselsättning. Det kan vara arbete, studier, särskilt anordnad verksamhet såsom praktik, behandling eller deltagande i Kriminalvårdens programverksamhet. Ett krav bör vara att sysselsättningen bedrivs regelbundet och är kontrollerbar. Liksom övriga utslussningsåtgärder får utökad frigång förenas med de villkor som behövs för att syftet med åtgärden skall uppnås eller för att göra det möjligt för Kriminalvården att utöva nödvändig kontroll. Enligt regeringen bör det som huvudregel föreskrivas att utegångsförbudet skall kontrolleras med elektroniska hjälpmedel, s.k. fotboja. På så sätt liknar denna verkställighetsform den försöksverksamhet som pågår med IÖV-utsluss. Om det fungerar väl och den intagne motsvarar de förväntningar som ställs på honom eller henne och inte missköter sig kan den intagne få egen fri tid som kan ägnas åt fritidsverksamhet. kan villkoren om utegångsförbud och elektronisk kontroll helt upphöra. På detta sätt blir utökad frigång enligt regeringen en utslussningsform som i allt väsentligt påminner om IÖV-utsluss men som är mer flexibel. Om villkoret om elektronisk kontroll upphör skall kontrollen ske på annat sätt, t.ex. genom hembesök, telefonsamtal och anmälningsskyldighet hos arbetsgivaren. Det är möjligt för Kriminalvården att anpassa villkoren och kontrollnivån efter vad den intagne visar sig klara av under vistelsen. Mot denna bakgrund anser regeringen att det inte längre finns behov av dagens system med IÖV-utsluss och föreslår därför att bestämmelserna om IÖV-utsluss skall upphävas. I motion Ju29 (c) yrkas dels avslag på propositionen såvitt avser förslaget om utökad frigång, dels att dagens system med IÖV-utsluss skall vara kvar. Även i motion Ju30 (fp) yrkas avslag på propositionen såvitt avser förslaget om utökad frigång. Motionärerna anser bl.a. att förslaget med utökad frigång riskerar att leda till en urholkning av fängelsestraffet. I motionerna Ju459 (kd) och Ju529 (fp) begärs en utökad användning av elektronisk fotboja i slutet av verkställigheten. I den senare begränsas yrkandet till att gälla långtidsdömda. Utskottet gör samma överväganden som regeringen i dessa frågor. Utskottet tillstyrker propositionen i nu behandlad del och föreslår att avslår motionerna Ju29, Ju30, Ju459 och Ju529 i nu behandlade delar. I motion Ju28 (m) begär motionärerna att frigivningsförberedelserna måste förbättras, bl.a. genom ett bättre samarbete mellan anstalterna, frivården, samt hälso- och sjukvården. Även i motion Ju398 (s) påtalas behovet av bättre frigivningsförberedelser. Motionären efterfrågar bl.a. utbildning samt hjälp att söka bostad. I propositionen påtalas i flera sammanhang vikten av bra och effektiva frigivningsförberedelser. De föreslagna utökade möjligheterna till utslussning syftar också till att fler skall kunna få en strukturerad övergång från anstalt till frihet. Enligt den s.k. normaliseringsprocessen vilar ansvaret för att tillgodose de intagnas behov av vård, arbete, bostad m.m. på de ordinarie myndigheterna och samhällsorganen på samma sätt som för andra medborgare. Kriminalvården har inte till uppgift att tillgodose sådana behov och har inte heller resurser till detta. Det kan enligt regeringen däremot krävas av Kriminalvården att man under verkställigheten och inför frigivningen på ett aktivt sätt verkar för att sådana behov identifieras och, i möjligaste mån, tillgodoses. Det innebär att Kriminalvården måste förmedla kontakter mellan den intagne och olika samhällsorgan, men också att Kriminalvården måste vara drivande när det gäller att utveckla formerna för samarbetet med de andra huvudmännen. Huvudansvaret för stödåtgärder som behövs efter frigivningen ligger på . Dessutom gör frivilligorganisationerna ett betydelsefullt arbete för att underlätta frigivningen och tiden därefter. Kriminalvården synes enligt regeringen ändå ha behov av ytterligare verktyg för att kunna ta sin del av ansvaret och erbjuda ändamålsenliga utslussningsåtgärder för att fler intagna skall kunna få en strukturerad övergång från anstalt till frihet. Det är bl.a. mot denna bakgrund som regeringen nu föreslår utökade möjligheter till utslussning. I sammanhanget kan även nämnas att Kriminalvården fått i uppdrag att upprätta samverkansavtal med kommunerna när det gäller förfarandet för såväl kontraktsvård som placeringar på behandlingshem inom ramen för verkställigheten och fortsätta utvecklingen av lokalt utformade baskontrakt för kontraktsvård i fråga om olika klientgrupper. Uppdraget skall delredovisas och slutredovisas . Syftet med uppdraget är att skapa förutsättningar för att i ökad utsträckning ge intagna möjlighet att få vård och behandling. Utskottet instämmer i vad regeringen anför om att Kriminalvården måste vara drivande när det gäller att utveckla formerna för samarbetet med de andra huvudmännen. De nu föreslagna utslussningsåtgärderna skapar enligt utskottet goda förutsättningar för en sådan ordning. Utskottet anser vidare att det uppdrag som lämnats till Kriminalvården inte bör föregripas. Utskottet ser inget behov av ett tillkännagivande från med anledning av nu aktuella motionsyrkanden. bör avslå motionerna Ju28 och Ju398 i nu behandlade delar. I motion Ju529 (fp) kräver motionärerna att det görs en systematisk uppföljning och utvärdering av utslussningsåtgärderna. Motionärerna anser att kriminalvårdens åtgärder i större utsträckning måste bygga på fakta och noggranna utvärderingar. har, som framgått ovan, gjort flera utvärderingar av utslussning genom intensivövervakning med elektronisk kontroll. Vidare skall enligt 6 § förordningen (1974:248) om kriminalvård i intagen upprättas en behandlingsplan. Planen skall inriktas på åtgärder som är ägnade att främja den intagnes anpassning till samhället och som förbereder honom för tillvaron utanför anstalten. Vid upprättandet av planen är det naturligt att uppmärksamma tidigare anstaltsvistelser, behandling, utslussningsåtgärder m.m., och på så vis sker en uppföljning av tidigare åtgärder. Utskottet har inhämtat från att utslussningsåtgärderna kommer att utvärderas, men att man ännu inte tagit ställning till när och hur en sådan utvärdering skall ske. Utskottet ser inget behov av ett tillkännagivande från med anledning av det nu aktuella motionsyrkandet. bör avslå motion Ju529 i nu behandlad del. I propositionen föreslås att villkorlig frigivning även fortsättningsvis som huvudregel skall ske när två tredjedelar av strafftiden har avtjänats. Villkorlig frigivning skall dock enligt regeringens förslag inte ske om det för villkorlig frigivning finns synnerliga skäl mot det. Den villkorliga frigivningen får skjutas upp högst åt gången. Vid bedömningen av om det finns synnerliga skäl mot villkorlig frigivning skall det särskilt beaktas om den intagne på ett allvarligt sätt har brutit mot de föreskrifter och villkor som gäller för verkställigheten. Den föreslagna ordningen med uppskjuten villkorlig frigivning föreslås ersätta gällande regler om senareläggning av den villkorliga frigivningen. Dessa innebär att om den dömde i väsentlig grad bryter mot vad som gäller för verkställigheten i anstalt får tidpunkten för villkorlig frigivning senareläggas. Senareläggning får ske med varje gång. Den föreslagna bestämmelsen innebär en stark presumtion för villkorlig frigivning efter avtjänande av två tredjedelar av straffet. De allra flesta intagna bör alltså även friges . För att den villkorliga frigivningen skall skjutas upp bör det krävas att den intagne allvarligt har misskött verkställigheten. I motion Ju30 (fp) yrkar motionärerna att en lägre grad av misskötsamhet än den som regeringen föreslår skall kunna leda till senarelagd villkorlig frigivning. Regeringen anför i propositionen att reglerna om uppskjuten villkorlig frigivning bör vara utformade på ett sådant sätt att frigivningstidpunkten inte påverkas av den intagnes uppförande i största allmänhet. En samlad bedömning av den intagnes beteende under hela verkställigheten skall göras. Den nya prövningen om uppskjuten villkorlig frigivning innebär en förändring jämfört med dagens bestämmelser om senareläggning av villkorlig frigivning i flera avseenden. En samlad bedömning av frågan om uppskjuten villkorlig frigivning sker i stället för beslut vid varje enskild överträdelse. Kravet på synnerliga skäl innebär att det som huvudregel krävs misskötsamhet vid fler tillfällen för att den villkorliga frigivningen skall skjutas upp än vad som är tillräckligt för att senareläggning skall ske. Hur många tillfällen som krävs är beroende av hur allvarlig överträdelsen är. Vidare finns en möjlighet att låta bli att skjuta upp den villkorliga frigivningen om den intagne efter en överträdelse har genomgått en positiv utveckling och inte misskött sig . Vidare bör enligt regeringen noteras att misskötsamhet kan få negativa konsekvenser för den intagne på flera olika sätt. Den kan t.ex. minska den intagnes möjligheter att bli beviljad en utslussningsåtgärd. Misskötsamhet som en intagen som avtjänar fängelse på livstid gör sig skyldig till kommer också att beaktas vid prövningen av om straffet skall omvandlas till ett tidsbestämt straff eller inte enligt ett av antaget lagförslag som träder i kraft (prop. 2005/06:35, bet. 2005/06:JuU8, rskr. 2005/06:145). Utskottet gör samma överväganden som regeringen i dessa frågor. Utskottet tillstyrker propositionen i denna del och föreslår att avslår motion Ju30 i nu behandlad del. I motionerna 2004/05:Ju424 (mp) och Ju562 (mp, -) begärs att det införs en möjlighet till villkorlig frigivning efter halva verkställighetstiden. I motionerna Ju29 och Ju532 (båda c) begärs en sådan möjlighet i de fall det inte bedöms finnas något skyddsbehov för samhället och inte någon återfallsrisk. I motionerna 2004/05:Ju378 och Ju366 (båda v) begärs möjlighet till villkorlig frigivning efter halva verkställighetstiden för den som första gången dömts till fängelse. anför i sitt betänkande att möjligheten till villkorlig frigivning efter att två tredjedelar av strafftiden har avtjänats, som ersatte den tidigare möjligheten till villkorlig frigivning efter halva tiden, införts i och att det därför bör krävas starka skäl för att ändra den. Mot bakgrund bl.a. av de utökade möjligheter till vistelse utanför anstalt före villkorlig frigivning som föreslås finns det enligt kommittén inte någon anledning att ändra tidpunkten för villkorlig frigivning. Kommittén anser inte heller att det finns skäl att särbehandla någon grupp med avseende på villkorlig frigivning (SOU 2005:54 s. 798). Regeringen delar i denna del kommitténs uppfattning (prop. s. 55). Utskottet gör samma överväganden som regeringen i frågan om tidpunkten för villkorlig frigivning. bör avslå motionerna 2004/05:Ju378, 2004/05:Ju424, Ju29, Ju366, Ju532 och Ju562 i nu behandlade delar. I motionerna Ju263, Ju308, Ju410 och Ju530 (samtliga m) begär motionärerna att skötsamhet skall vara ett krav för att villkorlig frigivning skall beviljas. Enligt motionärerna måste det löna sig att vara skötsam . Utskottet anser att motionsyrkandena i huvudsak tillgodoses genom förslaget om uppskjuten villkorlig frigivning. bör avslå motionerna Ju263, Ju308, Ju410 och Ju530 i nu behandlade delar. I motion Ju314 (kd) yrkas att den som dömts för våld mot kvinnor skall bära elektronisk fotboja vid villkorlig frigivning. Enligt propositionen får elektroniska hjälpmedel användas vid kontroll av de föreslagna utslussningsåtgärderna. Någon möjlighet till elektronisk övervakning vid villkorlig frigivning föreslås inte. I sammanhanget kan noteras att Brå haft i uppdrag att utifrån internationella erfarenheter ta fram ett underlag för bedömning av möjligheterna att elektroniskt övervaka besöksförbud. Uppdraget redovisades i rapporten förstärka besöksförbud med elektronisk övervakning (dnr Ju2005/6150/). Rapporten visar att elektronisk övervakning i brottsförebyggande syfte i princip inte sker utomlands. Användningen av elektronisk övervakning sker i syfte att ge misstänkta eller dömda ett alternativ till frihetsberövande. I budgetpropositionen för anförde regeringen att dess ambition är att försöka hitta en ordning där besöksförbud i vissa fall kan övervakas med hjälp av elektronisk teknik (prop. 2005/06:1 utg.omr. 4 s. 53). Mot denna bakgrund hade fått i uppdrag att undersöka och testa teknisk utrustning som kan användas vid övervakning av besöksförbud (dnr Ju2005/7159/). Uppdraget skall redovisas . Utskottet har behandlat yrkanden liknande de nu aktuella, som rört elektronisk övervakning av besöksförbud (bet. 2005/06:JuU18 s. 39 f.). Utskottet hänvisade då till tidigare uttalanden om att tekniken på området - som visserligen har utvecklats - inte är så utvecklad att ett användande av den framstår som acceptabel vare sig utifrån ett proportionalitetsperspektiv eller med hänsyn till den utsattes trygghet. Utskottet förutsatte dock att regeringen noga följer den tekniska utvecklingen på området och löpande överväger sitt tidigare ställningstagande. Utskottet avstyrkte det då aktuella motionsyrkandet. Utskottet finner inte skäl att förorda om att den som dömts för våld mot kvinnor skall bära elektronisk fotboja vid villkorlig frigivning. bör avslå motion Ju314 i nu behandlad del. I propositionen lämnas också förslag om bl.a. upphävande av tillstånd till utslussning samt beslutsordningen vid utslussning och villkorlig frigivning. Utskottet har inget ytterligare att anföra med anledning av lagförslagen i propositionen. Utskottet finner - utifrån de tidigare redovisade utgångspunkterna - lagförslagen ändamålsenliga och lämpligt utformade. Utskottet tillstyrker lagförslagen i den mån de inte berörts ovan. Sammantaget tillstyrker således utskottet propositionen och föreslår att antar samtliga lagförslag. Utskottets förslag i korthet I detta avsnitt behandlas ett stort antal motionsyrkanden som rör frågor som berörs i betänkande och som handlar om bl.a. kriminalvårdens samverkan med andra myndigheter, verkställighetsplanering, särskilda insatser för intagna kvinnor och barn till intagna, självförvaltning, förmånssystem, sysselsättning, behandling, vård, utvisningsdömds kostnad för hemresa, intagnas innehav av personliga tillhörigheter, kontrollåtgärder i anstalt, rymning, permission och kriminalvårdens personal. Utskottet avstyrker samtliga yrkanden med hänvisning främst till pågående beredningsarbete. Jämför reservationerna 15 (kd, c), 16 (fp, kd, c), 17 (m, fp, kd, c), 18 (fp), 19 (fp, kd, c), 20 (v, mp), 21 (kd), 22 (m, fp, kd, c), 23 (m, fp), 24 (m, fp, c), 25 (m, fp, c), 26 (kd), 27 (fp, c), 28 (kd), 29 (m, fp, kd, c), 30 (m, kd, c), 31 (m, fp, kd, c), 32 (v), 33 (fp, kd, c), 34 (m, fp, kd), 35 (mp), 36 (m, fp, kd, c), 37 (fp, kd, c) och 38 (fp) samt särskilda yttrandena 3 (v), 4 (mp), 5 (mp), 6 (mp), 7 (mp), 8 (m, fp, c), 9 (m), 10 (v), 11 (v) och 12 (mp). uppdrag var bl.a. att utarbeta ett förslag till ny kriminalvårdslag som skall reglera verkställigheten av samtliga kriminalvårdspåföljder. I uppdraget ingick att göra en genomgripande översyn av det nuvarande regelverket i sak och att se över dess lagtekniska och språkliga utformning. Kommittén fick i uppgift att särskilt uppmärksamma frågor om hur verkställigheten kan anpassas så att den förebygger återfall i brott som kraven på säkerhet och samhällsskydd iakttas. Som en allmän utgångspunkt för kommitténs arbete gällde att individens egen motivation till förändring skall tas till vara. Kommittén fick i uppdrag att överväga hur en individualiserad verkställighet kan uppnås utan att kravet på samhällsskydd eftersätts och i det avseendet överväga hur ett mer utvecklat system för positiv respektive negativ förstärkning kan åstadkommas för att öka möjligheterna att påverka de dömdas beteende. föreslår i sitt betänkande Framtidens kriminalvård (SOU 2005:54), utöver vad som framkommit tidigare, bl.a. följande. Normaliseringsprincipen bör även i fortsättningen fungera som riktlinje i frågor som rör ansvarsfördelningen mellan kriminalvården och andra myndigheter. Någon reglering av normaliseringsprincipen i lag bör dock inte ske. Kriminalvården skall samverka med andra myndigheter för att underlätta den dömdes anpassning i samhället samt i möjligaste mån ge utrymme för andra myndigheter att verka i anstalterna. Kriminalvården skall även i övrigt verka för att erforderlig kontakt etableras mellan den intagne och företrädare för andra samhällsorgan som kan vidta åtgärder och insatser under och efter verkställigheten. En individuellt utformad verkställighetsplan skall fastställas för var och en som döms till kriminalvårdspåföljd. Vid upprättandet av verkställighetsplanen skall i erforderlig utsträckning samråd ske med andra myndigheter. Av verkställighetsplanen skall framgå hur verkställigheten översiktligt är tänkt att gestalta sig från det att den inleds till dess att påföljden är till fullo verkställd. Planen skall vara individuellt utformad efter förhållandena i det enskilda fallet. Vid fastställande av verkställighetsplan skall samråd hållas med den enskilde. Vidare skall hänsyn tas bl.a. till barn till intagna. Kommittén framhåller även att utformningen av verkställighetsplaner för kvinnliga intagna måste ske med utgångspunkt i att deras situation skiljer sig åt från männens. Planen bör innehålla de åtgärder som skall vidtas under verkställigheten, tidpunkter för när detta skall ske och vem som skall vidta åtgärderna. Underlaget för bedömningen bör redovisas. I planen bör komma till klart uttryck vad som förväntas av den dömde och vilka mål som han eller hon har att sträva efter.