bet · GT01JuU11 · 2006-02-14 00:00:00 — Dessutom ansåg utskottet att kvaliteten på muntlig bevisning typiskt sett försämras ju som förflyter från det att iakttagelser görs till dess att bevispersonen hörs. Det kan i många fall vara en fördel om tingsrättsförhöret kan läggas fram i hovrätten genom en videoupptagning i stället för att förhörspersonen hörs på nytt. Dessutom kan eventuella oklarheter som kvarstår efter uppspelning av upptagningen från förhöret i tingsrätten redas ut genom ett kompletterande förhör i hovrätten. Färre omförhör i hovrätten innebär också att hovrättsprocessen kan bli effektivare. Huvudförhandlingen kan härigenom genomföras under smidigare former och vissa mål som enligt dagens regler kräver en huvudförhandling kommer att kunna avgöras på handlingarna. Antalet huvudförhandlingar som måste ställas in till följd av att vittnen eller andra bevispersoner uteblir kan antas minska. Härtill kommer att vittnen och andra slipper inställa sig i flera instanser och att parternas rättegångskostnader i hovrätten kan begränsas. Utskottet tillstyrkte därför regeringens förslag. Utskottet vidhåller sina tidigare uttalanden om upptagning av vittnesförhör i hovrätt. bör avslå motion Ju437 i nu behandlad del. Utskottets förslag i korthet I avsnittet behandlas ett antal motioner som rör stöd till vittnen och målsägande, parters rätt att yttra sig oavsett om de för talan i målet samt skydd för bevispersoner. Utskottet, som vidhåller sina tidigare uttalanden och hänvisar till en aviserad proposition, avstyrker motionsförslagen. Jämför reservationerna 24 (m, fp, kd, c), 25 (v), 26 (m, fp, kd, c, mp), 27 (m, fp), 28 (m, fp, kd, c) och 29 (m, fp, kd, c). Stöd till vittnen och målsägande I ett flertal motioner tas frågor som rör stöd till vittnen och målsägande upp. I motion Ju386 (v) framförs uppfattningen att bör vara huvudman för vittnesstödet i domstol. Enligt motion 2004/05:Ju370 (m) måste vittnesstödsverksamheten ges erforderligt stöd så att finansieringen av verksamheten löses. I motionerna 2004/05:Ju292 och Ju381 (båda fp) efterfrågas information och stöd till vittnen och målsägare vid varje domstol, särskilda vittnesstödsrum och en översyn av det processuella regelverket gällande förhörssituationer. Yrkandena om vittnesstöd och vittnesstödsrum återfinns också i motionerna 2004/05:Ju339 och Ju376 (båda fp). Enligt motion 2004/05:Ju467 (kd) bör vittnesstöd finnas vid alla tingsrätter och hovrätter . Dessutom anser motionärerna att tingsrättslokalernas väntrum bör vara så utformade att vittnen, vittnesstöd och brottsoffer inte behöver sitta tillsammans med gärningsmannen. Också enligt motion Ju384 (mp, -) bör särskilda rum för målsägande och vittnen inrättas. I motion Ju483 (kd) efterfrågas en översyn av möjligheterna till medhörning. I proposition 2000/01:79 Stöd till brottsoffer redovisade regeringen som mål att det vid samtliga tingsrätter och hovrätter skulle finnas vittnesstöd . Enligt budgetpropositionen för (prop. 2005/06:1 utg. omr. 4 s. 51) har målet att det skall finnas vittnesstöd, som följer med målsägande och vittnen vid förhandlingar, i samtliga tings- och hovrätter, i princip uppnåtts. I propositionen anges vidare att och erhållit uppdraget (dnr Ju2004/6170/) att gemensamt verka för att vittnesstödsverksamhet bedrivs vid samtliga tingsrätter och hovrätter. Detta för att säkerställa att vittnesstödsverksamhet även framgent skall finnas vid domstolarna. Enligt vad utskottet inhämtat sker verksamheten vanligen inom ramen för den verksamhet som brottsofferjourerna bedriver. Dessa får visst stöd av kommunerna men också från Brottsofferfonden. Fonden finansierar också några lokala samordnare. I övrigt får denna verksamhet inte något ekonomiskt stöd utan bedrivs ideellt. Den som skall fungera som vittnesstödjare måste genomgå utbildning. Den sköts i samarbete mellan brottsofferjourerna och . Här kan också nämnas att domstolslokalernas utformning är föremål för en kontinuerlig översyn, och vid ombyggnader beaktas alltid behovet av särskilda väntrum för målsägande och vittnen. De flesta domstolar i landet har numera särskilda väntrum för målsägande och vittnen. Utskottet har behandlat yrkanden om vittnesstöd. Senast skedde det (bet. 2003/04:JuU14 s. 13 f.). Utskottet höll då fast vid sin redan tidigare redovisade uppfattning, som i huvudsak innebär att det är glädjande att arbetet med stödverksamheten kommit i gång samt att den bör bedrivas på ideell basis så att de organisatoriska lösningarna kan variera efter lokala behov och förutsättningar. Utskottet framhöll det positiva i det arbete som läggs ned för att förbättra situationen för vittnen. Utskottet ansåg att verksamheten bör bedrivas på ideell basis för att underlätta framväxten av lokalt anpassade arbetsformer, vilket innebar att det vore ett steg i fel riktning att kräva att de anställda vid domstolarna skulle ta över uppgiften. Såvitt gäller frågan om förhörssituationen noterade utskottet att det ankommer på rättens ordförande att upprätthålla ordningen vid rättens sammanträden. Han får exempelvis utvisa den som uppträder otillbörligt (5 kap. 9 § ). Vidare följer av 36 kap. 18 § samma balk att rätten kan förordna att en part eller en åhörare inte skall närvara vid förhöret, s.k. medhörning. Otillbörliga frågor skall avvisas av rätten (36 kap. 17 § femte stycket samma balk). Bestämmelserna i hindrar inte att det i kallelser informeras om möjligheten till medhörning. Utskottet delade motionärernas uppfattning att rättsväsendets funktion kräver att vittnen fritt vågar berätta vad de iakttagit. konstaterade utskottet att det redan finns vissa regler som kan användas för att underlätta för dem som skall höras. Utskottet vidhåller sina tidigare uttalanden när det gäller stöd till vittnen och målsägande. bör avslå motion 2004/05:Ju370 samt motionerna 2004/05:Ju292, 2004/05:Ju339, 2004/05:Ju467, Ju376, Ju381, Ju384, Ju386 och Ju483 i nu behandlade delar. Parters rätt att yttra sig Enligt motion 2004/05:Ju263 (c) bör alla människor som berörs personligen i en rättslig process ges rätten att framföra sin åsikt. I motionerna 2004/05:Ju292 och Ju381 (båda fp) efterfrågas en uttrycklig rätt för målsägande att inför domstol avge sin berättelse om hur brottet har påverkat honom eller henne oavsett om detta har betydelse för utgången i målet. När frågan om att ge målsägande en rätt att yttra sig oavsett om han eller hon är part i rättegången senast behandlades (se bet. 2003/04:JuU14 s. 14 f.) vidhöll utskottet ett tidigare uttalande som gjordes vid riksdagsbehandlingen av propositionen Stöd till brottsoffer (prop. 2000/01:79). Utskottet anförde då bl.a. att rättegången syftar till att pröva den talan som ligger på rättens bord. Om målsäganden vill agera som part i rättegången krävs inte mer av honom eller henne än att han eller hon biträder åtalet. Detta sker genom att målsäganden underrättar domstolen om det. En målsägande som är part har rätt att till slutförande av sin talan anföra det han eller hon finner nödvändigt. Mot denna bakgrund ansåg utskottet att gällande regler tillgodosåg de anspråk på möjligheter att yttra sig som kan vara befogade i samband med rättegången (bet. 2000/01:JuU20 s. 24 f.). I praxis förekommer att målsäganden bereds tillfälle att yttra sig även i frågor som inte har direkt betydelse för bedömningen av åtalet. Utskottet gör ingen annan bedömning. Motionerna 2004/05:Ju263, 2004/05:Ju292 och Ju381 i nu behandlade delar avstyrks. I några motioner tas frågan upp om möjlighet för vittnen och målsägande att vara anonyma i rättegången. Enligt motion Ju453 (s) bör vittnesskyddet vid brottmål ses över. Enligt motion 2004/05:Ju213 (m) bör möjligheten att vittna anonymt utredas. Enligt motion 2004/05:Ju361 (kd) behövs ny lagstiftning för att förhindra att målsägandes och vittnens adressuppgifter lämnas ut i samband med domstolsförfarande. Också enligt motionerna 2004/05:Ju429 och Ju395 (båda kd) bör frågan om att vittna under sekretessbelagd identitet utredas. I motion Ju375 (s) framförs uppfattningen att en särskild forumregel som möjliggör rättegång på annan ort än svarandens hemvist skulle bidra till att öka säkerheten för den enskilde i vissa fall. Enligt motion Ju480 (fp) bör det inrättas ett personskyddsprogram på både nationell och internationell nivå. I motion Ju383 (fp) framställs krav på att regeringen inom EU verkar för att det införs ett EU-program för vittnesskydd och brottsoffers säkerhet. Utskottet har tidigare behandlat frågan om anonymitet för vittnen. Sammanfattningsvis ansåg utskottet det inte vara möjligt att genomföra några genomgripande ändringar av de gällande principerna om parts insyn i de förhållanden som kan läggas till grund för en domstols eller myndighets avgörande. Utskottet pekade också på att avvisat möjligheten att använda anonyma vittnen under hänvisning till att den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna inte tillåter detta. De då aktuella yrkandena om att införa anonymitet för vittnen avslogs (se bet. 2001/02:JuU7 s. 25 f.). Frågan om anonymitet för vittnen har också varit föremål för överväganden av . I sitt betänkande Brottsoffer - Vad har gjorts? Vad bör göras? (SOU 1998:40) har utredningen sålunda övervägt att införa en ordning med möjlighet för bevispersoner att under vissa förutsättningar få vara anonyma i förhållande till den tilltalade (s. 320 f.). Vid övervägandena beaktade utredningen att de undersökningar som gjorts visat att hot och andra övergrepp mot målsägande och vittnen förekommer relativt sällan och inte har ökat i någon större omfattning samt att de övergrepp som förekommer främst riktas mot personer som den tilltalade har en relation till. Vidare beaktade utredningen att försvararen hamnar i en konfliktsituation gentemot sin klient genom att han måste förtiga identitetsuppgifter som han fått kännedom om under förhören med målsäganden eller vittnet. Mot bakgrund av dessa omständigheter och det förhållandet att principen om offentlighet och parts rätt till fullständig insyn inte bör åsidosättas utan mycket starka skäl fann utredningen då inte motiverat att föreslå en ordning med anonymitet för målsägande och vittnen. Något sådant förslag lades inte heller fram av regeringen. Frågan om att förebygga våld och hot mot målsägande och vittnen har behandlats av Offentlighets- och sekretesskommittén i dess betänkande Ny sekretesslag (SOU 2003:99) och av i betänkandet Ett nationellt program om personsäkerhet (SOU 2004:1). föreslår att ett nationellt program om personsäkerhet införs, vilket skall regleras i lag för att på så vis uppnå en enhetlighet i hela landet. Förslaget är i första hand tänkt att tillämpas på bevispersoner som medverkar i en förundersökning eller rättegång rörande grov eller organiserad brottslighet och deras närstående. När det gäller frågan om personskyddsprogram på internationell nivå vill utskottet framhålla vad anför i sitt betänkande. Utredningen framhåller att ett viktigt inslag i personsäkerhetsarbetet är att flytta hotade personer långt bort från själva hotet. är i det sammanhanget är ett relativt litet land, vilket innebär att det inte alltid är möjligt att uppnå en tillräcklig säkerhet genom en flyttning inom landet. Utredningen framhåller att det inte finns några rutiner för utbyte mellan och andra länder, eftersom internationellt samarbete regelmässigt förutsätter att de länder som deltar har ett fullt utbyggt nationellt handlingsprogram. Enligt utredningen öppnas nya möjligheter till samarbete med andra länder därför när det svenska programmet antagits. betänkande bereds i () och en proposition är aviserad . Utskottet ser ingen anledning att göra någon annan bedömning av frågan om vittnens anonymitet än vad utskottet tidigare redovisat. För övrigt anser utskottet att det arbete som pågår med syfte att förebygga våld och hot mot bevispersoner bör avvaktas. Utskottet avstyrker motionerna 2004/05:Ju213, 2004/05:Ju361, 2004/05:Ju429, Ju375, Ju395 och Ju453 samt motionerna Ju383 och Ju480 i nu behandlade delar. Kompensation och stöd till oskyldigt misstänkta Utskottets förslag i korthet I detta avsnitt behandlas motionsyrkanden med olika aspekter på situationer då personer som varit misstänkta för brott visat sig vara oskyldiga. Motionärerna efterlyser olika åtgärder för stöd och kompensation till dessa personer. Utskottet avstyrker yrkandena bl.a. med hänvisning till att frågorna är föremål för uppmärksamhet i olika sammanhang. Jämför reservationerna 30 (v, c) och 31 (mp). I ett antal motioner behandlas olika konsekvenser för personer som misstänkts för brott men sedan visat sig vara oskyldiga. I motion Ju307 (m) förespråkas olika stödåtgärder för personer som varit misstänkta för brott. Samma uppfattning uttrycks i motion Ju373 (kd); motionären efterlyser dessutom en handlingsplan för denna typ av frågor. Motionären efterfrågar dessutom kvalitetsmätningar av brottsutredningar för att motverka att oskyldiga döms. I motion Ju384 (mp, -) begärs att den enskilde skall få rätt att ta del av DNA-prov, bilder från övervakningskameror m.m. som används mot den enskilde. Motionärerna anser att den enskilde dessutom skall få rätt till medborgarvittne och rätt till skadestånd då personuppgifter registrerats till följd av felaktig misstanke om brott. Statens skadeståndsansvar vid obefogade beslut om hemliga tvångsmedel bör enligt motion Ju419 (v) utredas. Om staten har vållat någon enskild personskada, sakskada eller ren förmögenhetsskada genom fel eller försummelse i sin myndighetsutövning är staten ersättningsskyldig enligt 3 kap. 2 § skadeståndslagen (1972:207). I vissa fall är staten emellertid skadeståndsansvarig oberoende av vållande. Det gäller de fall som regleras i lagen (1998:714) om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder. Enligt denna lag kan den som har varit anhållen eller häktad få skadestånd från staten. Sådan ersättning kan också utgå om någon som avtjänat fängelsestraff eller sluten ungdomsvård och blivit frikänd genom överklagande eller efter anlitande av särskilt rättsmedel. Ansökan om ersättning görs hos Justitiekanslern. Ersättning kan utgå för lidande, förlorad arbetsförtjänst, intrång i näringsverksamhet och utgifter. Ersättning kan också betalas för eventuella ombudskostnader med skäligt belopp. Enligt Justitiekanslerns praxis utgår ersättning för lidande i normalfallet med . Vid korta frihetsberövanden är normalbeloppet något högre t.ex. , och . Högre ersättning kan utgå t.ex. om frihetsberövandet har lett till omfattande publicitet som inneburit att den misstänkte har kunnat identifieras av en vidare krets eller om misstankarna har avsett ett särskilt allvarligt brott. En tilltalad vid domstol kan enligt 20 kap. 9 § , om åklagaren lägger ned ett allmänt åtal på grund av att det inte föreligger tillräckliga skäl för att den misstänkte är skyldig, yrka på frikännande dom om inte målsäganden vill ta över åtalet. Den tilltalade behöver därmed inte riskera ett nytt åtal för samma gärning. Som exempel på arbete med att öka kvaliteten i brottsutredningar kan nämnas det uppdrag regeringen givit bl.a. , , , och , vilka ingår i Rådet för rättsväsendets informationsförsörjning (), att redovisa vilka åtgärder som myndigheterna vidtagit med anledning av en strategisk plan för samordningen av rättsväsendets informationsförsörjning . lämnade sin redovisning. Enligt rapporten har utarbetat en modell för ett strukturerat informationsinhämtande och informationsutbyte kring brott, den s.k. STUK-modellen (dnr USE-450-5796/04). Med den nya modellen kommer ett brottmål att hanteras under samma identitet hos alla inblandade myndigheter, vilket enligt rapporten kommer att möjliggöra en uppföljning av resultatet av hela rättskedjans verksamhet. Målet är att STUK-modellen skall vara införd hos myndigheterna senast . Ett annat exempel på uppföljningsarbete är en av Riksåklagaren tillsatt arbetsgrupp med uppgift att göra en bred analys av kvaliteten i de olika leden i brottmålsprocessen (RÅ dir. 2003:1). I arbetsgruppen har ingått, förutom representanter för , representanter för domstolar, advokatbyråer, polismyndigheter och företrädare för forskarvärlden. Syftet med analysen har varit att identifiera behovet av olika slags förbättringar avseende bl.a. arbetsmetoder och hur dessa sammantaget kan leda till att lagakraftvunna domar står sig över tiden och inte blir föremål för resningsbeslut. Arbetet redovisades i rapporten - En förtroendefråga för rättsväsendet. Utskottet har inhämtat att rapporten utgör underlag för det vidare utvecklingsarbetet inom . Arbetet bedrivs i olika utvecklingscentrum. Analysen omfattar bl.a. frågor om bättre dokumentation och vad som skall ingå i förundersökningen. Rapporten används dessutom som underlag vid planeringen av olika interna utbildningar. Utskottet har inte underlag för annat ställningstagande än att såväl gällande bestämmelsers utformning som tillämpningen av desamma är väl avvägda. Mot bakgrund av att kvaliteten på brottsutredningar är föremål för kontinuerlig uppföljning i berörda myndigheter och att detta ingår i utvecklingsarbetet anser utskottet inte heller i övrigt att det framkommit något som talar för att bör vidta åtgärder med anledning av dessa frågor. Utskottet avstyrker motion Ju307 samt motionerna Ju373, Ju384 och Ju419 i nu behandlade delar. Utskottets förslag i korthet I avsnittet behandlar utskottet motioner om att avskaffa kravet på prövningstillstånd i vissa fall för att överklaga till hovrätt. Vidare behandlas ett motionsyrkande om förändringar i reglerna om kraven för att bevilja resning. Utskottet hänvisar till tidigare uttalanden och till att det inte finns underlag för något riksdagsuttalande. Jämför reservationerna 32 (fp), 33 (kd) och 34 (fp) samt särskilt yttrande 3 (v). Enligt motion Ju437 (kd) bör det generella kravet på prövningstillstånd av tingsrättens avgöranden i tvistemål och domstolsärenden som överklagas till hovrätt avskaffas. Motionärerna anser vidare att kravet på särskilt prövningstillstånd i brottmål när påföljden bestäms till böter skall avskaffas. I motion Ju376 (fp) efterfrågas ökade möjligheter till prövning av mål i två instanser, och en uppföljning av hur hovrätterna tillämpar reglerna för prövningstillstånd efterlyses. I motion L292 (v) begärs att samtliga domar i mål om vårdnad, boende och umgänge även fortsättningsvis skall kunna överklagas till hovrätten utan att prövningstillstånd meddelats. I brottmål krävs prövningstillstånd i vissa fall när en dom överklagas till hovrätt. gäller detta om den tilltalade inte dömts till svårare påföljd än böter eller om han frikänts från ansvar för brott för vilket inte är föreskrivet svårare straff än fängelse (49 kap. 13 § ). Även i tvistemål gäller i vissa fall ett krav på prövningstillstånd (49 kap. 12 § ). gäller detta mål som i tingsrätten handlagts av en lagfaren domare enligt bestämmelserna för s.k. småmål, dvs. mål där tvisteföremålets värde uppenbart inte överstiger ett halvt basbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. I samband med att reglerna om prövningstillstånd i brottmål infördes utvidgades kravet på prövningstillstånd i tvistemål till att avse även andra fall där värdet av tvisteföremålet uppenbart inte översteg ett helt basbelopp enligt lagen om allmän försäkring. I familjerättsliga mål krävs inte prövningstillstånd. Prövningstillstånd meddelas om det finns anledning att ändra tingsrättens dom, om det är av intresse för prejudikatbildningen eller om det annars finns synnerliga skäl. Om prövningstillstånd beviljas eller om målet är sådant att det inte krävs prövningstillstånd sker det i princip en helt ny rättegång i hovrätten. Av grundläggande betydelse för frågan om rätt till domstolsprövning är den europeiska konventionen av angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (). Konventionen med dess tilläggsprotokoll gäller som lag här i riket (SFS 1994:1219). Enligt artikel 6.1 i skall var och en, vid prövning av hans civila rättigheter och skyldigheter eller av en anklagelse mot honom för brott, vara berättigad till en rättvis och offentlig förhandling inom skälig tid och inför en oavhängig och opartisk domstol som upprättats enligt lag. beslutade i samband med behandlingen av propositionen En modernare rättegång - Reformering av processen i allmän domstol att systemet med prövningstillstånd till hovrätt skulle utvidgas. Ändringarna träder i kraft den dag regeringen bestämmer. I sak innebär beslutet att systemet med prövningstillstånd utvidgas till att omfatta tvistemål, med undantag för vissa familjemål, och domstolsärenden. Några ändringar i kraven på prövningstillstånd i brottmål görs inte (prop. 2004/05:131, bet. JuU29, rskr. Utskottet konstaterade att utgångspunkten för reformen var att tyngdpunkten i rättskipningen skall ligga i första instans och att hovrättens roll i första hand bör vara att kontrollera att de tingsrättsavgöranden som överklagas är riktiga och att rätta till de eventuella felaktigheter som kan konstateras. För att så långt möjligt motverka risken för bestående rättssäkerhetsbrister och materiellt felaktiga avgöranden ansåg utskottet det vara viktigt att dispensgrunderna är sådana att felaktiga tingsrättsavgöranden så långt möjligt kan identifieras och ändras. Utskottet välkomnade därför att det med att tillämpningsområdet för prövningstillstånd till hovrätt infördes en ny dispensgrund för s.k. granskningsfall. Det innebär att möjligheterna att bevilja prövningstillstånd till hovrätt blir större eftersom det i fall då det inte utan beviljande av prövningstillstånd går att bedöma riktigheten av det slut som tingsrätten kommit till skall meddelas prövningstillstånd (bet. 2004/05:JuU29 s. 12 f.). I betänkande Vårdnad - Boende - Umgänge. Barnets bästa, föräldrars ansvar (SOU 2005:43) föreslås att det skall införas ett krav på prövningstillstånd vid överklagande från tingsrätt till hovrätt i vissa familjerättsliga mål. Betänkandet bereds i . Regeringen har aviserat en proposition med anledning av betänkandet . Förslagen bereds i () och en proposition är aviserad . När det gäller frågan om prövningstillstånd vid överklagande till hovrätt vidhåller utskottet den ståndpunkt utskottet redogjorde för då bestämmelserna var föremål för regeringens ändringsförslag. Härutöver anser utskottet att beredningen av betänkande och den proposition regeringen aviserat inte bör föregripas med ett riksdagsuttalande. Utskottet avstyrker motionerna Ju376, Ju437 och L292 i nu behandlade delar. I motionerna 2004/05:Ju412 och Ju543 (båda fp) anförs att resning till den dömdes förmån kan beviljas om domen uppenbart strider mot lagen. Kravet måste betraktas som en brist enligt motionärerna, eftersom det ofta råder delade meningar om hur tydligt det är att domen är oriktig och om vilken grad av tydlighet som krävs för resning. Motionärerna förespråkar därför att möjligheterna till resning till förmån för den dömde förändras. Sedan en dom i brottmål vunnit laga kraft, får enligt 58 kap. 2 § resning beviljas till förmån för den tilltalade i vissa fall. Ett sådant fall är, såsom motionärerna påpekar, att den rättstillämpning som ligger till grund för domen uppenbart strider mot lag. Det har vid utskottets beredning inte framkommit något som ger underlag för att föreslå en förändring av resningsbestämmelsen på denna punkt. Utskottet anser att motionerna 2004/05:Ju412 och Ju543 i nu behandlade delar bör avslås. Utskottets förslag i korthet I detta avsnitt behandlas motionsyrkanden om att rättshjälp skall beviljas vid vissa markrättstvister och om att ersättningen för bl.a. vittnens inställelse vid rättegång skall höjas. Utskottet avstyrker bifall med hänvisning till tidigare ställningstaganden. Jämför reservation 35 (m, fp, kd, c). Enligt motion Ju479 (s) kan markrättstvister för samebyar uppgå till stora belopp som samebyarna inte har möjlighet att teckna rättsskyddsförsäkring och inte är berättigade till statlig rättshjälp.