bet · GT01AU11 · 2006-04-27 00:00:00 — Det övergripande målet i jämställdhetspolitiken och andra övergripande frågor Jämställdhet är en fråga om makt. Jämställdhetspolitiken tar sikte på att förändra maktförhållandena mellan kvinnor och män. Strävan är att bryta den systematiska underordning som innebär att kvinnor generellt har en svagare social, ekonomisk och politisk position i samhället än vad män har. Samhället är ordnat efter kön på ett strukturellt plan, men denna maktordning tar sig också konkreta uttryck i individuella kvinnors och mäns och flickors och pojkars liv. De åtgärder och insatser som vidtagits och bör vidtas ska enligt utskottets mening utgå från insikten om detta maktförhållande. För att förändra maktordningen mellan könen krävs kunskap och medvetenhet om ojämställdheten och om vilka mekanismer som bidrar till att upprätthålla den. Maktfrågan är relevant inom alla samhällsområden, men är särskilt påtaglig när det gäller kvinnors och mäns representation inom politiskt och ekonomiskt beslutsfattande, vilket några av delmålen tar sikte på. Tyngdpunkten i det förändringsarbete som behövs bör framför allt inriktas på att förändra informella strukturer som upprätthåller den ojämna maktfördelningen. Tyngdpunkten bör därmed inte ligga på att försöka ändra attityder. Det nya målet tar som nämnts sikte på att beskriva resultatet, dvs. vad som ska uppnås genom att kvinnor har samma rättigheter, möjligheter och skyldigheter som män. Det blir därmed ett sätt att uttrycka vad som utmärker ett jämställt samhälle. Man skulle kunna uttrycka det som Jämställdhetspolitiska utredningen (SOU 2005:66) gjorde: Vad ska vi ha den delade makten och ansvaret till? Utredningen gav det svar som propositionens rubrik också anknyter till: Att forma samhället och våra egna liv. Att som beskriva inriktningen på att förändra maktförhållanden som att jämställdhetskampen förminskas framstår som svårbegripligt. Som utskottet ser det är ett samhälle som inte ordnar efter kön garanten för alla människors absoluta, okränkbara och lika värde. En förutsättning för att man ska kunna förverkliga sig själv som människa är att enskilda individer inte låses in i könsstereotypa mönster och uppfattningar. Traditionella synsätt påverkar enskildas liv och villkor. För utskottet står det helt klart att jämställdhetspolitiken måste utgå från ett strukturellt synsätt. Det ska inte finnas några systematiska skillnader i villkor mellan kvinnor och män vad gäller möjligheterna att forma samhället och sina egna liv. Det ska inte heller föreligga några systematiska skillnader mellan flickors och pojkars uppväxtvillkor, vare sig i fråga om att få del av samhällets resurser eller möjligheten att utvecklas fritt från könsstereotypa begränsningar. Vad gäller förslag från allmänna motionstiden om vad ett övergripande mål i jämställdhetspolitiken bör innehålla och hur det bör förhålla sig till övriga mål är utskottets intryck att partiets synpunkter i stora delar överensstämmer med det som föreslås i propositionen. Det handlar om att förändra den rådande maktordningen mellan könen. Motionen är därför väsentligen tillgodosedd. Något tillkännagivande till regeringen kan inte anses påkallat. Utskottet anser att det av regeringen föreslagna övergripande målet bör godkännas av . Målet ska alltså vara att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sina egna liv. Propositionen i denna del bör därmed bifallas och motionerna A3 yrkande 1 (kd) och A261 yrkande 1 (v) avslås. Med anledning av krav om en utredning om strukturell diskriminering vill utskottet först hänvisa till att förhållandet mellan strukturell diskriminering och diskrimineringsgrunden kön har belysts av Utredningen om den könssegregerade svenska arbetsmarknaden (SOU 2004:43). Den utredning som den nu behandlade propositionen baseras på, Jämställdhetspolitiska utredningen, har haft ett brett uppdrag som inte bara avsett mål, inriktning, organisation och effektivitet utan också uppgiften att pröva om de samhällsförändringar som skett medför att jämställdhetspolitiken bör ges en ny inriktning. Genom utredningens betänkande och de forskarrapporter som ingår har det kommit ett värdefullt kunskapsunderlag. Utskottet kan instämma med att det krävs ökad kunskap om mekanismerna bakom könsmaktsordningen, men det är också angeläget att inrikta sig på resultat och effekter. Jämställdhetspolitik är ett förändringsarbete. För att ett sådant ska bli effektivt måste man lära av både framgångar och bakslag, vilket förutsätter en korrekt verklighetsbeskrivning. Enligt propositionen bör uppföljningen och utvärderingen av jämställdhetspolitiken systematiseras, fördjupas och förbättras. Etappmål och kvantitativa och kvalitativa indikatorer ska användas. Utskottet noterar också att regeringen kan komma att överväga även andra former av uppföljningar och utvärderingar. Den jämställdhetspolitiska myndighet som regeringen planerar (se avsnitt En ny jämställdhetspolitisk myndighet, regionalt och lokalt jämställdhetsarbete) kan få en roll i sammanhanget. Det är viktigt att det bedrivs forskning på området. Genusforskningen har fått förstärkta resurser. Det är också angeläget att jämställdhetspolitiken kan tillgodogöra sig den relevanta forskningen på området. Utskottet är dock inte berett att nu ställa sig bakom krav om en särskild utredning. Utskottet delar uppfattning om betydelsen av CEDAW (mot könsdiskriminering). Genom kraven på återkommande rapporter om hur konventionsstaterna lever upp till konventionens krav kan konventionen sägas bli ett instrument i jämställdhetspolitiken. Den senaste rapporten avlämnades och en ny är just nu under utarbetande. Rapporterna innehåller en mycket bred genomgång, artikel för artikel i konventionen, av åtgärder för att avskaffa all slags diskriminering av kvinnor. Utskottet håller med om mycket av det som sägs i motion A6 om vikten av att inte konservera den rådande könsmaktsordningen och att stärka kvinnors rättigheter. Utskottet håller också med i motion A310 yrkande 1 från den allmänna motionstiden om de politiska nivåernas ansvar och om behovet av analys och utvärdering av den förda politiken. När det gäller könsuppdelad statistik och jämställdhetsanalys i budgeten kan utskottet konstatera att det skett en utveckling av redovisningen. Jämfört med tidigare års fördelningspolitiska redogörelser särredovisas uppgifter för kvinnor och män i högre grad. Det kan här också noteras att SCB kommer att publicera en ny upplaga av den s.k. lathunden om jämställdhet, På tal om kvinnor och män. Utskottet avstyrker de nu behandlade motionerna A2 yrkande 4 (v), A6 yrkande 1 (c), A224 (v), A225 yrkande 1 (v) och A310 yrkande 1 (c) i den mån de inte kan anses tillgodosedda med det anförda. Delmålet Makt och inflytande Utskottets förslag i korthet Utskottet föreslår att godkänner regeringens första delmål som avser makt och inflytande: En jämn fördelning av makt och inflytande. Kvinnor och män ska ha samma rätt och möjlighet att vara aktiva samhällsmedborgare och att forma villkoren för beslutsfattandet. Två motionsyrkanden med alternativa målformuleringar avstyrks. Jämför reservationerna 6 (m) och 7 (kd). Det nuvarande delmålet är En jämn fördelning av makt och inflytande mellan kvinnor och män. Den demokratiska idén bygger på att medborgarna tillerkänns lika värde och kompetens att fatta beslut om sin egen och samhällets utveckling. Historiskt har inte kvinnor tillerkänts detta värde. Det nuvarande delmålet har varit mycket viktigt i arbetet för ökad kvinnorepresentation, vilket är en förutsättning men ingen garanti för att den reella makten fördelas jämnt mellan könen. För att kvinnor ska uppnå halva den reella makten krävs inflytande över vilka frågor som tas upp på dagordningen och vilka som avvisas, kunskap och tillgång till informella beslutsvägar och frihet från förtryckande behandling. Därför finns det enligt propositionen skäl att lyfta fram villkoren för beslutsfattandet i förslaget. Delmålet anknyter i första hand till det övergripande målets första led. I detta delmål ingår den immateriella aspekten på utbildning, medan den materiella aspekten ingår i delmålet om ekonomisk jämställdhet. Eftersom en aktuell, samlad och bred statistik saknas över könsfördelningen på maktpositioner inom samhällets olika sektorer, har en utredning tillsatts för att kartlägga och analysera situationen (dir. 2006:23). Utredningen ska enligt propositionen redovisa sitt arbete . Det föreslagna första delmålet är: En jämn fördelning av makt och inflytande. Kvinnor och män ska ha samma rätt och möjlighet att vara aktiva samhällsmedborgare och att forma villkoren för beslutsfattandet. konstaterar i motion A4 yrkande 1 att på många sätt är ett bra land att leva i för både män och kvinnor men att det är lika tydligt att det kvarstår allvarliga jämställdhetsproblem. Kvinnor tjänar mindre, äger mindre och har mindre makt och resurser än män och är sjukskrivna dubbelt så mycket som män. De drabbas också av det ökande våldet. Regeringen har misslyckats med jämställdhetspolitiken. anser att jämställdhet är ett annat sätt att uttrycka frihet från pådyvlade normer eller politiska pekpinnar. Partiet motsätter sig varje form av kvotering eftersom det endast ger matematisk rättvisa och kan cementera synen att kvinnor behöver särskilda åtgärder för att ta sig fram. I stället krävs öppen diskussion och allas ansvarstagande. Långsiktig, hållbar jämställdhet kräver attitydförändringar som inte uppnås genom tvång. Partiet vill formulera om propositionens delmål. I fråga om makt och inflytande ska målet vara: Kvinnor och män ska ha lika rättigheter, möjligheter och skyldigheter i samhället. anser i motion A3 yrkande 2 att delmålet bör vara: Kvinnor och män ska ha samma rätt, möjlighet och skyldighet att vara aktiva samhällsmedborgare och forma villkoren för beslutsfattandet. Partiet menar att målet inte enbart handlar om rättigheter och möjligheter utan även om de skyldigheter som vi har gentemot varandra. Delmålet bör inte bara omfatta formella politiska rättigheter utan även det vidare och mer svårgripbara informella beslutsfattandet. Staten bör och kan inte sätta upp mål för den makt som representeras av näringsliv, medier och det civila samhället. Företag, föreningar eller trossamfund kan inte åläggas att arbeta för att nå av staten uppsatta mål utan att det riskerar att kränka grundläggande värden som äganderätt och förenings- och religionsfrihet. Frågor som anknyter till delmålet Makt och inflytande I motion A259 yrkande 7 från den allmänna motionstiden menar att utvecklingen går för långsamt när det gäller att få fler kvinnor till toppositioner i samhället. Vägen till förändring går dock inte genom att kvotera in kvinnor. Frågan om vilka personer som ska utgöra styrelse och ledning i privata företag måste vara en fråga för företagens ägare, aktieägarna. pekar i motion A370 yrkande 2 från den allmänna motionstiden på att FN, mot bakgrund av den femte rapporten till CEDAW 2001, riktat kritik mot bl.a. för att det finns så få kvinnor på höga poster såväl inom offentlig som privat sektor. De faktorer som hämmar kvinnor att ta på sig ett ledningsansvar bör kartläggas så att de kan elimineras. I samma motion yrkande 36 anser partiet att regeringen bör tar initiativ till trepartssamtal mellan stat och arbetsgivar- och arbetstagarparter för att uppnå en ökad representation av kvinnor på såväl styrelsenivå som ledande poster. Delmålet makt och inflytande Fördelningen mellan män och kvinnor av makt och inflytande är centralt för jämställdheten. Denna fördelning av makten ser olika ut i skilda delar av samhället. Könsfördelningen är jämnare inom politiska maktfält än inom ekonomiska. Skillnader finns också mellan olika nivåer och mellan olika sektorer. Jämställdhetspolitiken tar sikte på att förändra dessa maktförhållanden. Maktfrågan är relevant inom alla samhällsområden, men tar en särskilt konkret form när det gäller kvinnors och mäns representation inom politiskt och ekonomiskt beslutsfattande. Den övergripande bilden visar att andelen kvinnor på maktpositioner inom olika delar av samhället har ökat markant , men den stora majoriteten av makteliten består fortfarande av män. En studie av eliterna i (Kön och den sociala reproduktionen av eliter i ett komparativt perspektiv, 2001) visar att andelen kvinnor har ökat inom samtliga samhällsområden, men detta till viss del tack vare en hög kvinnorepresentation inom politiken. I den politiska elit som utgörs av ledamöterna i riksdag är andelen kvinnor . Inom övriga samhällsområden som vetenskap, förvaltning, kultur, massmedier, organisationer, och näringslivet är andelen kvinnor på ledande poster fortfarande förhållandevis låg. I näringslivet är mansdominansen allra störst, trots vissa förändringar . I de statliga bolagens styrelser, där det finns ett delmål om kvinnor, uppgick andelen till . Däremot var det en mycket kraftig överrepresentation av män, , på vd-posterna, vilket är en viss minskning för kvinnorna jämfört med . Särskilt långsamt går utvecklingen i det privata näringslivet. var av ledamöterna i dessa styrelser män. Jämfört med 2004 var ökningen . Det finns ett samspel mellan de olika maktsfärerna. Så har t.ex. den politiska sfärens ökade kvinnorepresentation lett till ökad kvinnorepresentation inom andra områden genom utnämningar till styrelser och andra organ. Representationen i politiska församlingar kan sägas vara ett mått på hur öppet och demokratiskt ett samhälle är. Det är också ett mått på jämställdheten i samhället. Det är ett enkelt och effektivt politiskt redskap, som är väl ägnat för målformuleringar, uppföljning och utvärdering. måste man fråga sig om en ökad kvinnorepresentation verkligen är en garanti för att kvinnor får större makt. Olika argument brukar framföras när man talar om vikten av ökad kvinnorepresentation. Förutom rättvise- och demokratiaspekten nämns resursaspekten, dvs. att båda könen och deras olika erfarenheter behövs för att samhället ska fungera så bra som möjligt, och intresseaspekten, dvs. att män och kvinnor beroende på samhällets könsuppdelning har olika intressen och visioner och att dessa bör företrädas på olika villkor. Utskottet anser det värdefullt att det nu föreslagna målet omfattar dessa kvalitativa aspekter på maktutövning. Målet omfattar också villkoren för beslutsfattandet. Formella hinder ska inte ligga i vägen. Inte heller ska ekonomiska eller sociala aspekter verka utestängande. Utskottet vill särskilt peka på att det förekommer att kvinnor upplever sig som motarbetade och marginaliserade i det politiska arbetet. Utskottet anser att det behövs en fördjupad diskussion om de förutsättningar i beslutsfattandet i form av informella regler och maktordningar som i hög grad påverkar det politiska livet. Sådana faktorer kan leda till att kvinnors reella inflytande i politiken inte står i proportion till deras andel av de politiskt valda. Det arbete som t.ex. satts i gång i kretsar mycket kring denna kvalitativa sida av jämställdheten. Utskottet ansluter sig till den beskrivning som görs i propositionen när det sägs att en jämn representation av kvinnor och män självfallet inte är en garanti för att den reella makten fördelas jämnt mellan könen, men att det är en avgörande förutsättning för att även kvalitativa aspekter av maktutövning ska kunna förändras i jämställd riktning. Utskottet värdesätter att det föreslagna målet också inbegriper villkoren för beslutsfattandet. I målkommentaren preciseras detta till att det förutom att uppnå en jämn fördelning av kvinnor och män på maktpositioner handlar om att lyfta fram kvalitativa aspekter av maktutövning - att ha makt över dagordningen och inflytande över beslutens innehåll. I fråga om andra sfärer av samhället handlar målet om att flickor och kvinnor ska ha samma möjligheter som pojkar och män att delta i och påverka det som formar våra föreställningar, tankar och idéer om oss själva och vårt samhälle. Det gäller bl.a. kulturen, massmedier och folkbildningen. vill i begreppet jämställdhet inbegripa frihet från pådyvlade normer och politiska pekpinnar. Partiet motsätter sig också alla former av kvotering. Tvärtemot vad antyder handlar det om att alla ska kunna forma sina liv utan att pådyvlas t.ex. normer och föreställningar om vad som förväntas av individen på grund av hans eller hennes kön. Både och anser att målet liksom det nuvarande övergripande målet även borde inkludera de skyldigheter som vi har mot varandra. Utskottet kan konstatera att det föreslagna målet knyter an till medborgarskapet - även om det ordet inte används eftersom det felaktigt skulle kunna leda tanken till det nationella medborgarskapet. Den demokratiska idén bygger på att medborgarna tillerkänns lika värde och kompetens att fatta beslut om sin egen och samhällets utveckling. Medborgarskapet handlar om friheten att i olika sammanhang vara aktiv och uttrycka sitt samhällsengagemang. Det ska kunna ske fritt från förtryck, underordning och begränsande normer och föreställningar om kön. Utskottet ser det som logiskt att ett mål som utgår från det perspektivet inte uttryckligen behöver ange skyldigheter. En annan sak är att såväl makt som rättigheter måste utövas med respekt för andras rättigheter och såtillvida även inrymmer skyldigheter. Med anledning av åsikt att staten inte bör och kan sätta upp delmål för den makt som näringsliv, medier och det civila samhället representerar konstaterar utskottet att jämställdhetsproposition Delad makt delat ansvar (prop. 1993/94:147) - framlagd av fyrpartiregeringen - utgick bl.a. från den ojämna maktfördelningen i näringslivet. Det delmål som då föreslogs inbegrep förhållandena i den privata sektorn. För utskottet är det naturligt att ett mål som knyter an till det aktiva medborgarskapet och rör den reella makten i samhället omfattar alla aspekter av det sociala, politiska och ekonomiska livet. Det är dock viktigt att påpeka att de samhälleliga övergripande ambitioner som jämställdhetsmålen uttrycker inte i sig ger svaret på vilka medel som ska användas för att nå målet. Detta är en annan politisk frågeställning som den nu framlagda propositionen i princip inte ger svar på. Med det anförda ställer sig utskottet bakom regeringens förslag till delmål för makt och inflytande, som ska vara "En jämn fördelning av makt och inflytande. Kvinnor och män ska ha samma rätt och möjlighet att vara aktiva samhällsmedborgare och att forma villkoren för beslutsfattandet". Det innebär att propositionen i motsvarande del tillstyrks och att motionerna A3 yrkande 2 (kd) och A4 yrkande 1 (m) avstyrks. Frågor som anknyter till delmålet Makt och inflytande I motioner från allmänna motionstiden tar både och upp problemet att så få kvinnor når toppositioner. Detta är, som också påpekas av , något som berört i sin granskning av om efterlevnaden av mot könsdiskriminering. motsätter sig uttryckligen kvotering som metod för förändring. Med anledning av detta kan utskottet konstatera att en utredning (dir. 2006:23) har tillsatts för att kartlägga och redovisa könsfördelningen av maktpositioner i . Utredningen ska enligt propositionen lämna sin rapport . Som sägs i propositionen är synlighet viktig för framgången i jämställdhetsarbetet. Det är angeläget att få kunskap om hur könsfördelningen på maktpositionerna i ser ut och hur utvecklingen varit . Regeringen redovisar att man förbereder en datoriserad rutin som ska ge varje departement möjlighet att fortlöpande kontrollera könsfördelningen i det egna departementets styrelser och kommittéer. tillämpas en rutin som innebär att alla tillsättningar av myndigheternas styrelser, nämnder m.m. bereds med jämställdhetsenhet. En del av svårigheten med att nå en helt jämn könsfördelning i de centrala statliga styrelserna har enligt en intern utvärdering visat sig vara att den udda platsen oftast besätts med en manlig ledamot och att ordförandena oftast är män. När det gäller privata bolagsstyrelser har det som framgått ovan gått särskilt långsamt. tillsatte regeringen en utredare (dnr Ju/2005/5704/P) för att undersöka om och i så fall hur en kvotering på grund av kön skulle kunna införas i svensk lagstiftning för styrelserna, framför allt i publika företag i . Utskottet anser inte att utredarens slutsatser och förslag bör föregripas. Utredningen ska redovisas . Med hänvisning till detta avstyrker utskottet de nu berörda motionerna A259 yrkande 7 (fp) och A370 yrkandena 2 och 36 (kd). Utskottets förslag i korthet Utskottet föreslår att godkänner regeringens andra delmål som gäller ekonomisk jämställdhet: Kvinnor och män ska ha samma möjligheter och villkor i fråga om utbildning och betalt arbete som ger ekonomisk självständighet livet ut. Motionsyrkanden med alternativa målformuleringar avstyrks. Jämför reservationerna 9 (m) och 10 (kd). finns tre delmål: Samma möjligheter för kvinnor och män till ekonomiskt oberoende, Lika villkor och förutsättningar för kvinnor och män i fråga om företagande, arbete, anställnings- och andra arbetsvillkor samt utvecklingsmöjligheter i arbetet och Lika tillgång för flickor och pojkar, kvinnor och män, till utbildning och samma möjligheter att utveckla personliga ambitioner, intressen och talanger. Att kvinnor ska ha samma möjligheter som män att försörja sig själva genom ett betalt arbete är centralt i svensk jämställdhetspolitik. Kvinnor och män ses som individuellt ansvariga för både försörjning och omsorg. Den bristande jämställdheten gäller huvudsakligen inte tillgången till utbildning och arbetsmarknad utan skillnader i förutsättningar, möjligheter och villkor beträffande utbildning och betalt arbete. Utbildningssystemet är fortfarande könssegregerat och arbetsmarknaden är könsuppdelad. Kvinnor får lägre avkastning på sin utbildning och har i högre grad otrygga arbeten, deltid och sjukfrånvaro. Skillnaderna samverkar till en ekonomisk ojämställdhet. Målet ska inte bara innebära samma möjligheter och villkor i fråga om utbildning och arbete utan även att ekonomisk jämställdhet uppnås. I stället för det tidigare begreppet "ekonomisk oberoende", som är delvis missvisande eftersom ytterst få är så ekonomiskt oberoende att de inte behöver arbeta för sin försörjning, bör målet avse begreppet "ekonomisk självständighet". Det föreslagna andra delmålet är: Kvinnor och män ska ha samma möjligheter och villkor i fråga om utbildning och betalt arbete som ger ekonomisk självständighet livet ut. framhåller i motion A4 yrkande 2 att den viktigaste formen av oberoende är att kunna leva på sin lön. Jämställdhetspolitiken handlar om att ge kvinnor lika möjlighet att skaffa sig ekonomisk makt som män. Dagens skattetryck gör det ekonomiskt svårt för många, främst låginkomsttagare. En av de viktigaste prioriteringarna måste vara att bidra till ökad inkomst för kvinnor genom en skatte- och bidragsreform och genom betydande satsningar på kommunala verksamheter som gör att fler jobb skapas. Även den manliga dominansen inom företagandet måste brytas. Den offentliga sektorn har blivit en kvinnofälla. Det behövs mer konkurrens, vilket kan åstadkommas genom en s.k. startlag som underlättar att starta eget inom områden som traditionellt funnits inom den offentliga sektorn. Genom Alliansens förslag om s.k. nystartsjobb gynnas kvinnor. Detsamma gäller Alliansens förslag om skattesänkning på hushållstjänster som gör det möjligt både att starta nya tjänsteföretag inom en sektor där kvinnor traditionellt arbetar och att kvinnor kan köpa tjänster och därmed får större möjligheter att arbeta och förkovra sig. Målet om ekonomisk jämställdhet bör enligt lyda: Kvinnor och män ska ha lika möjligheter och villkor i fråga om utbildning, arbete och företagande, för att kunna uppnå varaktig ekonomisk jämställdhet. anser enligt motion A3 yrkande 3 att regeringens ansats att byta ut formuleringen "ekonomiskt oberoende" mot "ekonomisk självständighet" är god. I praktiken är vi dock varken oberoende av andra eller självständiga och särskilt inte i familjeförhållanden.