bet · GT01UU8 · 2006-03-14 00:00:00 — Kvinnor har sämre möjligheter till utbildning, arbete och ägande. De kan ofta inte inneha offentliga uppdrag, delta i politiken eller inneha ledarskapsuppdrag. Diskrimineringen har ofta en rättslig grund och många kvinnor är därför helt oskyddade för våld, inklusive sexuellt våld. Utskottet menar att det faktum att kvinnor har en så svag ställning i den muslimska världen är ett allvarligt hinder i våra relationer. Källorna till synen och behandlingen av kvinnor återfinns inom alla områden - religionen, kulturen, traditionen, politiken och juridiken. Bristen på jämställdhet lyfts också fram i alla de tre rapporter som utgivits med titeln . I rapporterna beskrivs bristen på jämställdhet som ett av främsta problem. Stater, grupper och individer som kränker de mänskliga rättigheterna har ibland försvarat detta med att just deras land har särskilda förhållanden som gör detta befogat, eller att mänskliga rättigheter inte får hindra utövandet av traditionella kulturella sedvänjor, t.ex. vad beträffar kvinnors och flickors ställning. Åsikten har också framförts att de internationella normerna skulle vara ett västerländskt påfund. Utskottet menar att dessa argument måste avvisas. Rättigheterna i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna är universella. De gäller för alla människor, utan åtskillnad, och skall respekteras över hela världen, oavsett land, kultur eller specifik situation. Respekten för de mänskliga rättigheterna är en så central utgångspunkt för våra värderingar att kompromisser om universaliteten inte är möjliga. Utskottet menar därför att oförtrutet måste arbeta för att stärka kvinnors ställning. Arbetet skall dock ske utifrån ömsesidig respekt, lärande, lyssnande och dialog. Även om en underlåtenhet att förbättra kvinnors ofta svåra situation inte kan ursäktas med hänvisning till den muslimska världens förutsättningar, måste arbetet med att förbättra kvinnors situation utgå ifrån dessa förutsättningar. 9.5 Det civila samhället De muslimska länderna i och har ett underskott på demokrati och politiska fri- och rättigheter. Totalitära regimer förbjuder och förtrycker det civila samhället som är nödvändigt för en demokrati. Det saknas därför generellt ett väl fungerande och av statsmakterna accepterat civilt samhälle. är en av de regioner som har den lägsta andelen NGO:er i världen och det civila samhället är i stor utsträckning kringskuret av statlig lagstiftning, kontroll och övervakning. Det civila samhället är därför svagt. Utskottet vill betona det civila samhällets roll för demokratisering, modernisering, institutionsbyggande och skapande av en nationell identitet och enhet. Det civila samhället har en särskilt viktig roll att spela som pådrivare i en region där länderna domineras av auktoritära regimer. En viktig del av detta är att bidra till skapandet av gemensamma institutioner, inte minst valsystem, som inte är beroende av odemokratiska strukturer. Utskottet menar att demokrati som politiskt styrelseskick bäst utvecklas inifrån och inte bör införas utifrån. Här spelar det civila samhället och partiväsendet en viktig roll. Frågor som drivs av det civila samhället, t.ex. att utrota fattigdomen, värna mänskliga rättigheter och motverka förtryck tillgodoses inte av de auktoritära regimerna i området. Människor litar inte på regeringarna och medborgarskapet ger inga praktiska fördelar. I stället är familjen, släkten och klanen samt den religiösa gemenskapen baser för identitet. En distribution av välfärd och social trygghet, som är oberoende av stamtillhörighet eller religiösa grupptillhörigheter, är av helt avgörande betydelse för att skapa en lojalitet mot en offentlig sektor styrd genom ett demokratiskt system. Ett fungerande civilsamhälle som överskrider klanlojaliteter och stamstrukturer bör därför prioriteras. Exempel på verksamhet som bör stödjas är kulturaktiviteter, kulturutbyte samt utbildning på såväl primär- som sekundär- och universitetsnivå. En viktig målgrupp för bistånd borde vidare vara oberoende organisationer som ger stöd till kvinnor. Utskottet konstaterar att det finns positiva tecken på utveckling inom det civila samhället i den muslimska världen. har infört ett nationellt råd för mänskliga rättigheter. presenterade rådet sin första årliga rapport om MR-situationen i . Rapporten innehöll rekommendationer till regeringen om genomgripande förändringar. Rådet har dock endast en rådgivande funktion, och det återstår att se i vilken utsträckning dessa rekommendationer kommer att förverkligas. I det strängt traditionalistiska och religiösa har ett allt livligare civilsamhälle framfört en mängd krav och petitioner, bl.a. på minoritetsrättigheter. Det finns en lång medietradition i regionen men medieinnehåll och mediers infrastruktur är ofta under kontroll av regimerna. Enligt Reportrar utan gränsers årliga granskningar är situationen för yttrande- och åsiktsfrihet i allvarlig. Det civila samhällets kultur- och medieaktörer utsätts ofta för olika former av förföljelse, vilket bl.a. medfört en stark självcensur. Detta är enligt utskottet ett problem för hela regionens utveckling. Det finns dock tecken på en positiv utveckling och de arabiska medierna är i allmänhet mer frispråkiga . Utskottet vill i sammanhanget erinra om den speciella roll medier har för att muslimer och människor i väst porträtteras på ett rättvist sätt. Medier kan vara ett kraftfullt instrument i att öka förståelsen för "den andre", men kan också bidra till att förstärka fördomar och schablonbilder. Utskottet vill avslutningsvis erinra om våra egna historiska erfarenheter som visar på det civila samhällets eller folkrörelsernas centrala betydelse för utvecklingen mot demokrati. Stöd till det civila samhället är således enligt utskottets mening centralt för vårt samarbete med regionen. Satsningar på ungdomar förtjänar i sammanhanget särskild uppmärksamhet. 9.6 Vår relation till den muslimska världen Relationen mellan den kristna och den muslimska världen har genom historien präglats av både samarbete och konflikt. Våra kulturer har genom historien tagit och gett av varandra. Antikens filosofiska och vetenskapliga tankevärld inspirerade muslimska filosofer. Den blomstrande islamiska civilisationen efterlämnade en rik kultur och en omfattande kunskap. Medeltida europeiska filosofer kunde sedan tillägna sig denna kunskap och visdom. Vår gemensamma historia innehåller också krig, kriser och övergrepp från båda sidor. Dessa används av extrema krafter för att underhålla nidbilder och föda myter om en historiskt och kulturellt given fiendskap. Referenser till korstågen, kolonialtiden och händelser under det används för att skapa misstänksamhet och fiendskap mot väst. I den västliga världen har islam beskrivits som en bakåtsträvande och aggressiv religion. Föreställningar om har pendlat mellan ytterligheter som exotiserade föreställningar från "" och muslimen som blodtörstig terrorist. Tyvärr har de senaste årens händelser bidragit till myten om en kulturellt betingad fiendskap. Terrordåden och händelser därefter har bidragit till synen på islam som en krigisk religion och tolkningen av jihad som en uppmaning att störta den västliga civilisationen i fördärvet. Den extrema islamismen underblåser föreställningen om en historisk antagonism mellan de muslimska och västerländska civilisationerna. Den extrema islamismen har också blivit den ideologiska basen för internationell terrorism. Delar av väst har agerat på ett sådant sätt att intrycket av en "civilisationernas kamp" stärkts i den muslimska världen. Inte minst gäller detta det sätt på vilket kampen mot terrorismen förts. Det faktum att denna kamp har beskrivits som ett krig mot terrorismen har sannolikt också bidragit till känslan av fiendskap. Västs reaktioner på terrorismen har i mångt och mycket varit motiverade, men krigen i och tillsammans med frånvaron av en lösning av har i den muslimska världen bidragit till en känsla av antagonism. Andra exempel är övergreppen i och . Ett trovärdighetsproblem i sammanhanget är också att väst i det som kallas kriget mot terrorismen har begått övergrepp mot de värden man säger sig vilja främja. Islamister hävdar ofta att väst genom att propagera för "västlig" demokrati och "västliga" mänskliga rättigheter i själva verket syftar till att ta över och dominera den muslimska världen. Västs agerande tycks för många muslimer bekräfta denna bild. Utskottet menar att det är angeläget att motverka dessa föreställningar. Bilden av väst måste nyanseras som de rädslor och farhågor som finns i den muslimska världen inför moderniteten och det västliga inflytandet skall respekteras. Framför allt gäller detta rädslan för att västligt inflytande leder till moraliskt förfall. Utskottet menar att det är av yttersta vikt att i dialogen och i insatser för reformer ha förståelse för de religiösa och kulturella förutsättningar som råder i den muslimska världen. Bilden av den muslimska världen måste också nyanseras, men berättigad kritik av den våldsinriktade eller totalitära islamismens budskap och kränkningar av mänskliga rättigheter måste få framföras. Utskottet vill i sammanhanget uttrycka sitt stöd till de människor som offentligt vågar kritisera t.ex. regimer, samhällen, religiösa auktoriteter och extrem islamism. Dessa får ofta betala ett högt pris: hot, förföljelse, landsflykt och mord. Denna kritik är en förutsättning för reformer och utveckling, något som i många fall är nödvändigt för en förbättring av våra relationer. Utskottet menar att ett framtida EU-medlemskap för det muslimskt präglade skulle vara ett värdefullt bidrag till att utveckla relationen mellan EU och den muslimska världen. Utskottet anser att den huvudsakliga skiljelinjen för djupgående spänningar inte beror på skillnader mellan religioner utan snarare mellan extremister och sekulariserade grupper inom samtliga religioner. På samma sätt som det finns extrema uttolkare av islam finns det fundamentalistiska kristna grupper inom den kristna sfären med närmast lika kompromisslösa politiska åsikter. Dessa grupper hittar också gemensamma nämnare. Den kristna högern i har t.ex. byggt allianser med fundamentalistiska muslimska regimer, likt den saudiarabiska, både på FN-konferenser och i andra internationella forum i sitt motstånd mot aborter och homosexuellas rättigheter. Utskottet konstaterar att den muslimska världens problem delvis kan kopplas till utebliven ekonomisk utveckling. Försök att imitera väg till utveckling har i flera fall misslyckats och därför lett till en negativ motreaktion. Islamistiska rörelser har i denna situation kunnat använda modernitetens baksidor för att propagera för extrema tolkningar av islam och i förlängningen politisk radikalisering. Bilden av västerlandet som en kontrast och ett hot mot den muslimska världen utgör en av hörnpelarna i den extrema islamistiska ideologin. Detta är allvarligt eftersom det sätt på vilket vi betraktar varandra får betydelse för vår relation. Utskottet menar att en lösning av de stora socio-ekonomiska problem som förekommer i delar av den muslimska världen, t.ex. i de palestinska områdena, skulle vara ett mycket värdefullt bidrag till att förbättra människors livssituation. Det finns i stora delar av den muslimska världen känslor av förödmjukelse som kommer ur regimernas förtryck, fattigdom, arbetslöshet, ockupation och en allmänt sett lägre utveckling i jämförelse med den övriga världen. Den höga arbetslösheten och bristen på framtidsutsikter som t.ex. förekommer i de palestinska områdena är en grogrund för frustration och missnöje. Denna frustration kan bli destruktiv och vända sig emot globaliseringen och väst. Detta påverkar i sin tur vår relation till den muslimska världen. Här är fattigdomsbekämpningen och utvecklingsbiståndet viktigt, inte minst när det gäller insatser för ungdomar. I den arabiska regionen drömmer hälften av alla unga om att emigrera. Anledningen är enligt AHDR bristen på möjligheter. Insatser måste göras för att ge ungdomar utsikter om att få ett arbete och en i övrigt dräglig, stimulerande och meningsfull tillvaro. Reformer krävs också för att skapa den politiska frihet som ungdomar saknar i majoriteten av de muslimska samhällena. Utskottet välkomnar i sammanhanget insatser som gör möten mellan ungdomar från andra kulturer möjliga. Det är endast genom möten som den ömsesidiga förståelsen kan öka. Insatserna måste utformas utifrån ungdomars egna perspektiv och behov. arbete förtjänar att uppmärksammas. AHDR visar att det efter blivit svårare för muslimer att bo, studera och resa utomlands. Detta leder enligt rapporten till att kulturella utbyten inte kommer till stånd. AHDR ser allvarligt på att studentutbytena har minskat, en åsikt som utskottet delar. Utskottet konstaterar att det trots allt finns goda skäl att vara positiv om framtida goda relationer mellan väst och den muslimska världen. I detta betänkande har utskottet beskrivit många av de viktiga kanaler för dialog, lyssnande och påverkan som har etablerats . Barcelonaprocessen syftar till att skapa ett område runt med fred och stabilitet, delat välstånd och förstärkt samarbete i sociala och kulturella frågor. Barcelonaprocessen är det enda forum förutom FN där israeler och araber möts på ministernivå. Processen inrymmer betydande möjligheter att utveckla dialogen i olika former. Inom Barcelonaprocessen har institutioner inom vart och ett av de tre kapitlen i Barcelonadeklarationen byggts upp, såsom en NGO-plattform när det gäller det första kapitlet, associeringsavtal med partnerländerna, enighet om reformer på handelsområdet samt Europeiska investeringsbankens investeringsfacilitet för (Facility for , Femip) beträffande det andra kapitlet och för dialog mellan kulturer inom det tredje kapitlet. Det finns även en parlamentarisk församling som arbetar med hela processen (EMPA). Utskottet menar att Barcelonaprocessen redan nu bidrar till att ge gynnsamma förutsättningar för ekonomisk och demokratisk utveckling bland staterna i södra och östra . Arbetet med att förverkliga processens mål måste dock gå vidare och intensifieras. Detta gäller inte minst arbetet mot ett frihandelsområde. Den ekonomiska utvecklingen är som ovan påtalats viktig eftersom bl.a. regionens höga arbetslöshet leder till missnöje och blir en grogrund för extremism. Regionen lider också av att högutbildade och kvalificerade människor lämnar sina samhällen för väst, en s.k. brain drain. Förhoppningsvis kan det planerade frihandelsområdet bidra till ökad tillväxt i regionen och att människor därmed ser en framtid i sina hemländer. En ökad rörlighet för arbetskraft mellan den muslimska världen och väst i båda riktningarna vore också önskvärd. utgör ett problem för medborgare från muslimska länder att resa in i EU. Även mindre satsningar inom Barcelonaprocessen är också av vikt, som t.ex. det planerade virtuella Medelhavsuniversitetet. Satsningar på att översätta litteratur till och från arabiska är också en angelägen insats. Utskottet noterar i sammanhanget att frihandel är en svensk profilfråga. har sedan Barcelonaprocessen inleddes drivit frågan att även jordbruksprodukter skall inkluderas i det frihandelsområde som skall upprättas. har även varit pådrivande vad gäller ursprungsregler, handeln med tjänster samt approximering av lagstiftning beträffande tekniska regler och standard. Utskottet menar att de strukturer och det regelverk som har utvecklats inom Barcelonaprocessen i ett mer långsiktigt perspektiv kommer att kunna stödja och underlätta en utveckling mot en hållbar fred i . Särskilt gäller detta möjligheterna att bidra till en normalisering av förbindelserna mellan länderna i regionen. I sammanhanget vill utskottet betona vikten av att de kanaler för dialog och samarbete som står till buds används effektivt. I sammanhanget är de handlingsplaner som utarbetas i samråd med partnerländerna inom EU:s grannskapspolitik ett betydelsefullt instrument. Dessa planer kan också bidra till målet om fria, stabila och demokratiska länder i den muslimska världen, där respekten för mänskliga rättigheter sätts i främsta rummet. När det gäller insatser inom Barcelonaprocessen anser utskottet att detta betänkande kan utgöra ett viktigt underlag. Deltagandet från de nordliga parlamenten i Europa-Medelhavs-partnerskapets speciella parlamentariska församling (EMPA) har varit bristfälligt, särskilt jämfört med partnerländernas deltagande. Utskottet menar att bör försöka påverka andra EU-länder att i större utsträckning prioritera EMPAs arbete. Utskottet anser att föreliggande betänkande bör utgöra ett underlag och tjäna som ett grundläggande synsätt för det svenska arbetet inom EMPA. har som ett litet och alliansfritt land med en lång demokratitradition en komparativ fördel som bör tas till vara i relationen till den muslimska världen. riksdag bör också bidra till demokratidialogen som ett komplement till regeringens politik. Utskottet har erfarit att och de andra skandinaviska länderna ibland lyfts fram som ett föredöme av demokratiska krafter i den muslimska världen. Partiernas demokratiarbete förtjänar därför att lyftas fram i detta sammanhang. Kontakterna med andra partier är mycket värdefulla för båda parter. Detta gäller inte minst i förhållande till den muslimska världen i EU:s grannskapsområde. Förutsättningarna för att utveckla dessa bör säkerställas. Utskottet anser därför att resurserna för stöd genom svenska partianknutna organisationer till demokratiuppbyggnad bör utökas. Det är utskottets fasta övertygelse att vägen mot en fredlig samvaro går genom dialog på alla nivåer. Det är utskottets förhoppning att åtnjuter förtroende i den muslimska världen och att kan bidra till att skapa ökad förståelse mellan den muslimska världen och väst. kan - trots begränsade resurser - spela en roll i regionen genom att rikta in stödet mot områden där har komparativa fördelar och där det i regionen finns en nyfikenhet på svenska erfarenheter, kunskaper och idéer. Ett sådant område är den kompetens på konflikthanteringsområdet som finns i . Det är dock väsentligt i sammanhanget att vår relation till den muslimska världen präglas av kunskap om muslimsk kultur och religion. Utskottet noterar i sammanhanget att Sidas förslag till MENA-strategi saknar referenser till den religiösa dimensionen. Religionen har en central roll i den muslimska världen och vårt biståndsarbete måste bygga på en medvetenhet om religiösa och kulturella värderingar. Mot denna bakgrund anser utskottet att strategin som är under utarbetande av regeringen bör tillföras ett resonemang om dessa värderingar samt att den bör innefatta insatser för att främja den religiösa och kulturella dialogen. Utskottet konstaterar att broar kan byggas av många aktörer i samhället. Om vi skall lyckas med detta måste rörelser av människor, idéer och tankar mellan våra världar stimuleras. Det kan t.ex. handla om insatser för att öka utbyten mellan forskare och studenter. Det kan också handla om översättning och spridning av litteratur, satsningar på ungdomar och framtagande av pedagogiskt material för undervisning. Det bör bli lättare för människor från den muslimska världen att resa in i EU för att delta i konferenser, politiska möten och utbyten med det civila samhället. Utskottet välkomnar i sammanhanget arbete med att skapa ett virtuellt universitetsnätverk. Här är () ett framgångsrikt exempel att hämta erfarenheter från. Utskottet menar avslutningsvis att ett övergripande mål för dialogen mellan våra kulturer måste vara att göra upp med ömsesidiga nidbilder. Detta arbete kan ta sig konkreta former och t.ex. handla om en interkulturell dialog om innehållet i skolböcker för att tillgodose att de inte förstärker fördomar. Medierna har också ett alldeles särskilt ansvar att se till att en rättvis bild ges av den andre. Den bild av väst som islamister propagerar för i den muslimska världen får inte stå oemotsagd. Genom möten av alla slag, verkliga som virtuella, kan bilden av väst nyanseras. Muslimer kan ges tillfälle att framföra kritik av vår livsstil och möjligheter ges att reda ut missförstånd och fördomar. Bilden av den muslimska världen i väst måste också nyanseras. Alltför stor del av utrymmet i medierna, debatten och politiken ägnas åt krig, kriser och terrorism. Utskottet vill därför återigen framhäva vikten av en relation mellan vanliga människor i väst och den muslimska världen. Utskottet har i betänkandet utifrån olika perspektiv visat på vikten av dialog mellan väst och den muslimska världen. Det är utskottets uppfattning att dialogen som metod har en helt avgörande betydelse för att utveckla våra relationer med den muslimska världen. har ett antal institutioner för dialogskapande. Utskottet anser att dessa bör stärkas. Utskottet menar också mot bakgrund av vad som anförts i betänkandet att den svenska diplomatiska representationen bör stärkas i den muslimska världen. Utskottet konstaterar att den MENA-strategi som är under beredning i kan komma att spela en viktig roll för utvecklingssamarbetet med regionen. Utskottet menar dock att föreliggande betänkande dessutom tydligt visar behovet av ett komplement i form av en svensk samlad strategi för alla politikområden gentemot den aktuella regionen som sträcker sig längre än MENA-strategin. Denna strategi bör beakta det som framförts i detta betänkande, inte minst behovet av sammanhållna insatser för att stärka demokrati och mänskliga rättigheter i regionen. Konflikten mellan israeler och palestinier berör utskottet djupt. rapporteras om det lidande konflikten orsakar enskilda människor på båda sidor. Om människor skall kunna leva i fred och med förtroende för varandra måste våldet upphöra. är försvårar en utveckling av relationerna mellan väst och den muslimska världen. Konflikten skärper motsättningarna mellan och väst å ena sidan, och muslimska världen å andra sidan. Ökad förståelse och dialog försvåras av de spänningar som uppstår som ett resultat av konflikten. En fred mellan israeler och palestinier skulle innebära ett annat samarbetsklimat i hela regionen. En lösning kan därmed få en avgörande betydelse för en lång rad andra problem och konflikter i närområdet, såväl som inom övrig internationell politik. Utskottet menar att en fredlig, hållbar och rättvis lösning av den israelisk-palestinska konflikten skulle underlätta utvecklingen i riktning mot demokrati, stabilitet och ekonomiskt välstånd i hela Mellanösternregionen. För att uppnå det måste våldet såväl som ockupationen upphöra. Direkta förhandlingar mellan parterna och insatser från ett samlat världssamfund är nödvändiga förutsättningar för att nå en lösning på konflikten. Så länge konflikten inte löses kommer den att hämma en positiv utveckling av vår relation till regionen och utgöra en grogrund för terrorism. För att en demokratisering av regionen skall vara möjlig behövs stabilitet och säkerhet. Auktoritära regimer i använder också som ursäkt för att inte genomföra de reformer som är nödvändiga för demokrati och för att tillgodose de mänskliga rättigheterna. En lösning av konflikten skulle beröva regimerna denna möjlighet. Utskottet konstaterar att har dragit sig tillbaka från . Utskottet välkomnar det israeliska tillbakadragandet från samtliga bosättningar i under förutsättning att det utgör ett första steg mot ett slut på ockupationen av de palestinska områdena. Utskottet anser att den israeliska regeringen och premiärminister visade på politiskt mod genom tillbakadragandet från . Det ankommer på processens nya aktörer, både på israelisk och palestinsk sida, att inte förspilla den potential för att föra fredsprocessen framåt som tillbakadragandet från inneburit. Utskottet anser att separationsbarriären på ockuperat område inte kan accepteras eftersom den strider mot folkrätten. Ockupationsmakten får enligt folkrätten inte göra ändringar på det ockuperade området som inte är nödvändiga för militära säkerhetsintressen eller främjar den lokala befolkningens intressen.