bet · GT01SkU21 · 2006-02-21 00:00:00 — De nya regler som antog innebar ökade möjligheter till nyanserade bedömningar, tydligare och utvidgade befrielsegrunder och ökade möjligheter till anstånd då den taxering som föranlett skattetillägget överklagas. Motsvarande förändringar skedde beträffande tulltillägg. Kriterierna för att påföra skattetillägg gavs en tydligt objektiv karaktär, och att nu införa kriterierna uppsåt och oaktsamhet i stället för de objektiva kriterier som gäller skulle enligt utskottets mening ge sämre rättssäkerhet. Vidare finner utskottet, nu liksom tidigare, att skattetillägg även fortsättningsvis bör prövas i första instans av skattemyndighet, och inte av domstol, men med en rätt för den enskilde att få till stånd en överprövning i domstol. Annars skulle den masshantering som det skulle bli fråga om för domstolarnas del riskera att leda till att tillräcklig uppmärksamhet inte kan ägnas de verkligt tvistiga och komplicerade fallen. Som utskottet tidigare funnit ligger förfarandet väl i linje med domar och för de mänskliga rättigheterna. När det gäller den tid det tar för skatteprocessen i domstolarna håller utskottet med motionärerna om att det är önskvärt att kortas ned, särskilt i sådana processer som kan komma att följas av brottmålsprocesser. Utskottet finner att detta i allt väsentligt är en resurs- och organisationsfråga. Utskottet vill erinra om att ett motiv för inrättandet av det nya bl.a. har varit att få till stånd smidigare och bättre rutiner i hela organisationen, mer specialisering av arbetsuppgifter, förbättrat datorstöd och mer enhetlig rättstillämpning, vilket bör innebära att det - såvitt det ankommer på - bör finnas förutsättningar att bringa ned handläggnings- och processtiderna ytterligare. Regeringen har (dir. 2005:129) tillkallat en särskild utredare med uppdrag att föreslå reformerade förfaranderegler på såväl det direkta som det indirekta beskattningsområdet. Utredningsuppdraget syftar bl.a. till att ge möjlighet att bedriva beskattningsverksamheten mer rationellt och kostnadseffektivt samt att ge både enskilda medborgare och företag bättre service. En utgångspunkt skall vara en fortsatt utveckling mot minskad administrativ börda för de skattskyldiga. Utredaren skall också beakta intresset av att begränsa möjligheterna till skatteundandragande. för mänskliga rättigheter har i några fall fällt för vissa brister i förfarandet för omprövning och överklagande av beslut om skattetillägg. Processerna har då kritiserats för att vara för långsamma, särskilt om målen överklagas till kammarrätt och Regeringsrätten. Utredaren skall ge förslag till hur handläggningstiderna i samband med omprövning och överklagande skall kunna förkortas. Utskottet avstyrker med det anförda de aktuella motionerna. Utskottets förslag i korthet avslår en motion med en begäran om ett förslag om att skriftliga svar från skall vara bindande. Jämför reservation 9 (v). I motion Sk318 av m.fl. (v) yrkas att skall stå för de skriftliga svar som man ger skattskyldiga. Om de omständigheter som ligger till grund för det skriftliga svaret överensstämmer med de omständigheter som föreligger vid revisionstillfället bör bedömningen från det första bedömningstillfället gälla. Utskottet vill betona att det i princip är lagar och förordningar som gäller, inte besked från tjänstemän. Den som vill ha ett auktoritativt besked i en skattefråga, som binder upp myndigheterna, är hänvisad till att ansöka om förhandsbesked. Utskottet vill också framhålla att den nya organisationen av skatteförvaltningen i det enhetliga bl.a. har som motiv att förbättra möjligheterna till ledning och styrning samt att förbättra datorstödet och att underlätta en enhetlig rättstillämpning. Utskottet förutsätter att sådana situationer som beskrivs i motionen skall kunna undvikas och avstyrker motionen. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om att folkbokföringsreglerna för gifta personer skall ändras. Folkbokföringen är den grundläggande registreringen av befolkningen i . I folkbokföringen registreras vilka som bor i landet och var de bor. Uppgifter om namn, identitet och familjeförhållanden samt inträffade civilståndshändelser registreras också i folkbokföringen. Folkbokföring skall bedömas efter de faktiska förhållandena, och någon valfrihet i fråga om var man skall vara folkbokförd finns enligt gällande regler inte (med några få undantag). I motionerna 2004/05:Sk383 och Sk296 av () begärs förslag respektive tillkännagivande om ändring i nuvarande folkbokföringsregler så att gifta personer som bor på skilda håll inte skall tvingas att skriva sig på samma adress. Enligt 7 § första stycket FBL anses en person vara bosatt på den fastighet där han regelmässigt tillbringar sin dygnsvila. Den som därigenom kan anses vara bosatt på fler än en fastighet anses vara bosatt på den fastighet där han sammanlever med sin familj eller med hänsyn till övriga omständigheter får anses ha sitt egentliga hemvist. (Med familj menas make/maka/sambo/registrerad partner och hemmavarande barn.) Av andra stycket i nämnda paragraf framgår att en person anses regelmässigt tillbringa sin dygnsvila på en fastighet där han under sin normala livsföring tillbringar dygnsvilan minst en gång eller i samma omfattning men med annan förläggning i tiden. Bestämmelsen innebär att en bedömning av bosättningsfrågan skall göras i varje enskilt fall. Även om det normalt uppfattas som naturligast även för de berörda parterna att familjemedlemmar folkbokförs tillsammans, lägger lagstiftningen inte hinder i vägen för att i ett enskilt fall folkbokföra familjemedlemmar på olika fastigheter. Något skäl att ändra lagstiftningen i den riktning som föreslås i motionerna Sk383 och Sk296 föreligger således inte. Folkbokföring hos annan utan medgivande Utskottets förslag i korthet avslår två motioner om att folkbokföring hos en annan skall kräva medgivande. I två motioner av () yrkas att begär att regeringen återkommer med förslag som innebär ett förbud mot att skriva sig hos en annan person utan dennes medgivande samt ger regeringen till känna att det inte skall vara fastighetsägarens sak att bevisa att en för denne okänd person ej bor på fastigheten. Yrkanden framställs i motionerna 2004/05:Sk482 yrkandena 1 och 2 och Sk319 yrkandena 1 och 2. kan självmant ta upp en persons folkbokföring till prövning. Ofta torde detta ske sedan någon annan myndighet upplyst skattemyndigheten exempelvis om att en person använder en annan adress än den som förekommer i folkbokföringen. Vid prövningen skall förvaltningslagens bestämmelser om bl.a. parters rätt att få del av uppgifter iakttas (prop. 1990/91:153 s. 139). har alltså en utredningsskyldighet i folkbokföringsärenden och ett allmänt ansvar för att register o.d. är så korrekta som möjligt. Antalet ärenden där får indikationer på att någon felaktigt folkbokfört sig på en annan fastighetsägares adress är tämligen omfattande. Fastighetsägaren har en skyldighet att svara på frågor från angående folkbokföringen, men inte någon egen utredningsskyldighet. En ordning som skulle innebära en skyldighet för att införskaffa en fastighetsägares samtycke innan folkbokföring kan ske skulle medföra en ökad administrativ börda och en långsammare ärendehantering. Utskottet anser därför att något sådant krav inte skall införas i lagen. I detta sammanhang skall också nämnas att ett arbete pågår inom för att kartlägga fel i folkbokföringen. När det gäller bosättningskontroller är ett av myndigheten prioriterat område kontroll av s.k. skenskrivning. Med det anförda avstyrker utskottet motionerna 2004/05:Sk482 yrkandena 1 och 2 och Sk319 yrkandena 1 och 2. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att säsongsarbetande skall få folkbokföra sig i sina tidigare hemkommuner. Jämför reservation 10 (c). Folkbokföring sker löpande . Som huvudregel vid flyttning gäller den nya folkbokföringen fr.o.m. flyttningsdagen. Om en person under en på förhand bestämd tid av högst regelmässigt tillbringar sin dygnsvila på en annan fastighet än den där han har sitt egentliga hemvist, anses detta inte leda till ändrad bosättning. I vissa lagar finns bestämmelser som tar sikte på den enskildes folkbokföring , t.ex. i skattebetalningslagen (beslutande myndighet), inkomstskattelagen (inkomstskatt) och socialförsäkringslagen (rätt kassa för inskrivning). Enligt inkomstskattelagen avses med hemortskommun den kommun där en fysisk person författningsenligt skall vara folkbokförd året före inkomståret. I motion 2004/05:Sk343 yrkande 1 av och () anförs att många människor i arbetar inom turistnäringen och att det innebär att de ofta arbetar halva året på vintersportorter som exempelvis Åre, eller . arbetar de inom turismen på , eller i . Mantalsskrivningsorten är oftast inte någon av de orter där jobben finns utan kan vara , , . Det innebär att dessa personer betalar skatt i sin mantalsskrivningskommun, men utnyttjar den kommunala servicen i de orter där arbetsplatsen/arbetsplatserna är belägna. För turistorterna, som har väldigt många säsongsarbetare, innebär detta stora utgifter som kommunen inte får in skattepengar till. Motionärerna begär en översyn av folkbokföringen för säsongsarbetande. I motion Sk471 av och () begärs ett tillkännagivande om att det borde vara möjligt skapa rättvisa mellan kommunerna genom att öppna en möjlighet att mantalsskriva personer mer än en gång när en person vistas och arbetar i en annan kommun än sin hemkommun. Till att börja med borde mantalsskrivningen gälla . Utskottet vill erinra om att grundprincipen i folkbokföringslagen (1991:481) är att människor skall vara folkbokförda där de faktiskt är bosatta och att kortare vistelser på annan ort än den där man har sitt egentliga hemvist - högst - normalt inte bör leda till ändrad bosättning. De problem som motionärerna tar upp hänger samman med att beskattningen bygger på årliga taxeringar och att uttaget av inkomstskatt ett visst år är kopplat till hemortskommunen. Utskottet är inte berett att ändra dessa regler och anser att frågor om fördelning av skatteunderlaget mellan kommunerna bör lösas på annat sätt. Utskottet avstyrker de aktuella motionerna. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om ändrade folkbokföringsregler för studerande. Folkbokföringen skall bedömas efter de faktiska förhållandena, och någon valfrihet i fråga om var man skall vara folkbokförd finns inte enligt gällande regler (med några få undantag). Vuxna studerande skall folkbokföras där de regelmässigt tillbringar sin dygnsvila enligt samma regler som gäller för vuxna i allmänhet. Elever under som bor tillsammans med föräldrar eller andra anhöriga anses i folkbokföringssammanhang bosatta där, även om de på grund av skolgång regelmässigt tillbringar sin dygnsvila på annat håll. Detsamma gäller elever som fyllt så länge studierna avser grundskole- eller gymnasiestudier eller motsvarande. I motion 2004/05:Sk486 av () anförs att bestämmelsen om att studenter skall folkbokföra sig på studieorten om de bosätter sig där kan få oanade konsekvenser under ferietid. Många studenter flyttar tillbaka till föräldrahemmet och sommararbetar på hemorten. Om studenten i det läget blir sjuk och behöver uppsöka sjukvården, får vederbörande givetvis akut behandling. Däremot kan eller regionen kräva att studenten vid behov av fortsatt behandling åker tillbaka till studieorten där studenten är folkbokförd. Inte nog med att studenten måste åka hemifrån, vilket kan vara nog så långt, utan ofta har också vederbörande sin bostad på studieorten uthyrd , och då kan en ohållbar situation uppstå. Det måste vara möjligt att lösa denna problematik. Antingen genom dispens för studenter att kunna mantalsskriva sig på hemorten eller genom att tillåta dubbel mantalsskrivning för studenter eller på något annat sätt. I motion 2004/05:Sk343 yrkande 2 av och () anförs att personer som studerar på en ort men har offentliga uppdrag på en annan måste avsäga sig sina uppdrag eftersom man måste vara folkbokförd på den ort där man bor. Det bör vara möjligt att behålla ett kommunalt eller landstingskommunalt uppdrag även om man studerar inom en annan kommun eller ett annat landsting. En utredning bör därför se över möjligheterna att införa ett system med dubbel mantalsskrivning. Elever under elever som fortsätter grundskole- eller gymnasiestudier och som har egentligt hemvist tillsammans med föräldrar eller andra anhöriga kan folkbokföras där, trots att de tillbringar dygnsvilan på annat håll. Andra studerande följer huvudregeln som innebär att folkbokföringen skall bedömas efter de faktiska omständigheterna. Någon valfrihet i fråga om var en person skall vara folkbokförd finns, med några få undantag, inte. Utskottet, som vid ett flertal tidigare tillfällen har behandlat motionsyrkanden med liknande innehåll som de nu aktuella, vidhåller att det inte finns någon anledning att utöka de nämnda undantagen med högskolestuderande och avstyrker motionerna 2004/05:Sk343 yrkande 2 och 2004/05:Sk486. Folkbokföringen för utlandsplacerade personer Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker en motion om ändrade folkbokföringsregler för svenskar som bor i utlandet. Jämför reservation 11 (v). Folkbokföring skall ske på den fastighet där en person regelmässigt tillbringar sin dygnsvila eller, när byte av bostad skett, där personen kan antas komma att regelmässigt tillbringa sin dygnsvila (7 § FBL). Den som kan antas under sin normala livsföring komma att regelmässigt tillbringa sin dygnsvila utom landet under skall avregistreras från folkbokföringen som utflyttad (20 § FBL). Från denna regel gäller dock två undantag, nämligen dels den som är utsänd för anställning på utländsk ort i svenska statens tjänst (20 § första stycket jämfört med 14 § FBL), dels den som vistas utom landet på grund av uppdrag som företrädare i (20 § första stycket jämfört med andra stycket). Ytterligare undantag finns inte enligt FBL. Reglerna om folkbokföring kan se olika ut i olika länder, och inte alla länder har folkbokföringsregister. Överenskommelser om skattskyldighet och socialt skydd finns dock genom avtal och internationella konventioner. Fråga om ifall folkbokföring sker eller inte på den utländska orten har ingen betydelse för eventuell folkbokföring i . Det sker aldrig någon "samordning" med folkbokföringsreglerna på anställningsorten. I motion 2003/04:Sk377 av Per () begärs att regeringen återkommer med förslag som undanröjer de problem som följer av att en utlandsvistelse varat så länge att det inte längre föreligger någon rätt att vara folkbokförd i , som det inte heller föreligger någon rätt att vara folkbokförd i vederbörande utland. Av motionen framgår att motionären bl.a. avser problem med banklån samt hus- och trafikförsäkring. Folkbokföring skall ske på den fastighet där en person regelmässigt tillbringar sin dygnsvila eller, när byte av bostad skett, där personen kan antas komma att regelmässigt tillbringa sin dygnsvila (7 § FBL). Den som kan antas under sin normala livsföring komma att regelmässigt tillbringa sin dygnsvila utom landet under skall avregistreras från folkbokföringen som utflyttad (20 § FBL). Från denna regel gäller dock två undantag, nämligen dels den som är utsänd för anställning på utländsk ort i svenska statens tjänst (20 § första stycket jämfört med 14 § FBL), dels den som vistas utom landet på grund av uppdrag som företrädare i (20 § första stycket jämfört med andra stycket). Ytterligare undantag finns inte enligt FBL. Reglerna om folkbokföring kan se olika ut i olika länder, och inte alla länder har folkbokföringsregister. En samordnad, allomfattande och aktuell registrering av befolkningens bosättningsförhållanden och fullständiga civilståndsuppgifter förekommer endast i ett fåtal länder, främst i . Överenskommelser om skattskyldighet och socialt skydd finns dock genom avtal och internationella konventioner. Fråga om ifall folkbokföring sker eller inte på den utländska orten har ingen betydelse för eventuell folkbokföring i . Det sker aldrig någon "samordning" med folkbokföringsreglerna på anställningsorten. har i ett yttrande över den nu behandlade motionen anfört att ändringar av de grundläggande bosättningsreglerna i folkbokföringslagen inte bör ske utan att det föreligger vägande skäl för detta. Några sådana skäl har enligt verket inte framförts i motionen. I varje fall bör en eventuell lagändring i den riktning som motionären efterlyser föregås av en grundlig utredning som klarlägger konsekvenserna av ändringen på olika områden. Vid en förfrågan hos har utskottet erfarit följande. Det finns inte något lagligt hinder för ett svenskt försäkringsbolag eller en svensk bank att meddela en försäkring eller ett lån till en person som avregistrerats från folkbokföringen. Tvärtom gäller en kontraheringsplikt för försäkringsbolaget vad gäller s.k. konsumentförsäkringar som innebär att ett försäkringsbolag inte får vägra en konsument att teckna en försäkring som bolaget normalt tillhandahåller. Plikten gäller dock inte om bolaget med hänsyn till risken till försäkringsfall eller annan omständighet har särskilda skäl att inte meddela försäkringen. En som vägrats teckna en försäkring kan också vända sig till domstol. Vidare har en person som inte är folkbokförd i samma möjligheter som en i folkbokförd person att ta ett banklån i en svensk bank. I en promemoria från (N2002/11536/NL) har den s.k. Utlandsstationeringsgruppen gjort en kartläggning av faktorer som försvårar vid utlandsstationering av personal. Bakgrunden är att utstationerade inom näringslivet utför ett arbete som anses vara av stor betydelse för utvecklingen av svensk exportindustri och konkurrenskraft. De områden som bedömts som viktigast och som också åberopats av näringslivet är socialförsäkrings-, socialavgifts- (arbetsgivaravgifts-) och arbetslöshetsförsäkringssystemen samt möjligheten till svenskundervisning utomlands. Promemorian innehåller en genomgång av dessa olika regelsystem i relevanta delar och av möjligheten att förändra dem i en riktning som främjar utlandsstationering. Promemorian är föremål för beredning i , och enligt vad utskottet erfarit övervägs det om man skall gå vidare och utreda frågan. Mot bakgrund av det anförda anser utskottet att ett ställningstagande till ett sådant förslag till ändringar i folkbokföringsreglerna för utlandssvenskar som väckts i motionen bör anstå i avvaktan på resultatet av beredningen i . Utskottet avstyrker motionen. Skyddad identitet i folkbokföringen Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandena om förstärkt skydd för våldsutsatta kvinnor och hotade s.k. bevispersoner med hänvisning till bl.a. pågående arbete i . avslår även en motion om att inskränka rätten till skyddad identitet för personer som dömts för vissa våldsdåd. Jämför reservationerna 12 (m, kd) och 13 (fp). Uppgifter som registreras i folkbokföringen är som regel offentliga (7 kap. 15 § sekretesslagen, SekrL). Sekretess gäller om det av särskild anledning kan antas att den enskilde, eller någon närstående, kan lida skada eller men om uppgifter om personen lämnas ut. I de fall man på förhand kan misstänka att utlämnande av uppgifter om en person kan förorsaka personförföljelse eller annan skada kan sekretessmarkering i folkbokföringsregistren tillgripas som en första skyddsåtgärd. Markeringen anger att särskild försiktighet bör iakttas vid bedömningen av om uppgifter om personen i fråga bör lämnas ut, eftersom uppgifterna kan omfattas av sekretess. Sekretessmarkering är alltså avsedd att ge myndigheterna en varningssignal inför uppgifter som normalt lämnas ut utan särskild sekretessprövning. Förfarandet med sekretessmarkering är inte lagreglerat. Förfarandet har dock använts inom folkbokföringen , och skatteförvaltningen har utarbetat särskilda rutiner för systemet. JO har också accepterat förfarandet. Omprövning av sekretessmarkeringen sker i regel . Den skyddade personen skall därvid redogöra för de aktuella förhållandena varvid det prövas om skyddet skall vara kvar. uppgick antalet sekretessmarkeringar till 9 597 i hela landet. Frågan om förfarandet med sekretessmarkering borde lagregleras har behandlats av som i betänkandet Brottsoffer - Vad har gjorts? Vad bör göras? (SOU 1998:40 s. 328 f.) uttalade bl.a. följande: Enligt gällande ordning kan den förföljde som får avslag återkomma till skattemyndigheten med ytterligare utredning till stöd för sin begäran och på så sätt få en ny prövning. Enhetlighet i rättstillämpningen kan vara svår att uppnå även med en lagreglering i dessa fall med olika personliga omständigheter. Det är vidare svårt att se vad som skulle vinnas med en möjlighet att överklaga med hänsyn till att en sekretessmarkering är, och bör vara, en varningssignal. Även om en högre instans beslutar om sekretessmarkering, binder likväl detta beslut inte den som senare skall pröva om sekretessregeln i 7 kap. 15 § SekrL är tillämplig. Ett annat sätt att skydda personuppgifter i folkbokföringen är att genom beslut om s.k. kvarskrivning (16 § FBL) medge en person vid flyttning att vara folkbokförd på den gamla folkbokföringsadressen om personen av särskilda skäl kan antas bli utsatt för brott, förföljelse eller allvarliga trakasserier på annat sätt. Kvarskrivning kan ske endast efter ansökan från den enskilde och får medges endast om den enskildes behov av skydd inte kan tillgodoses genom besöksförbud eller på annat sätt. Kvarskrivning får avse även den utsatte personens medflyttande familj. Kvarskrivning får medges för högst i taget. Kvarskrivning kombineras ofta med sekretessmarkering. Antalet personer med kvarskrivning uppgick till 774 st. Anledning till att antalet inte är högre kan enligt bero på att det är besvärligt att ta del av viss samhällsservice (t.ex. förskoleplats, skolgång, bostadsbidrag) om man är folkbokförd någon annanstans än där man bor. Bestämmelser om fingerade personuppgifter infördes och regleras i lagen (1991:483) om fingerade personuppgifter. Enligt lagen kan en folkbokförd person som riskerar att bli utsatt för allvarlig brottslighet som riktar sig mot hans liv, hälsa eller frihet medges att använda andra personuppgifter om sig själv än de verkliga (fingerade personuppgifter). Det krävs också att personen inte kan ges tillräckligt skydd genom kvarskrivning eller på annat sätt. Huvudregeln är att medgivandet gäller för obegränsad tid, men det får begränsas till . Ett medgivande att använda fingerade personuppgifter får även ges åt en familjemedlem som varaktigt bor tillsammans med den person som riskerar att bli utsatt för allvarlig brottslighet. Medgivande lämnas av efter ansökan av (). I motionerna 2004/05:Sk426 och Sk314 av () begärs ett tillkännagivande om vikten av att personer med skyddad identitet garanteras ett fullgott skydd. I motionerna nämns att utsatta kvinnor och vittnen i rättegångar fått personuppgifter röjda trots spärrmarkeringar och "hemliga" adresser. I motion 2004/05:Sk473 av () begärs att skyddad identitet skall tilldelas den person som så önskar utan särskilda krav på polisanmälan där förföljelse, hot eller våld skall finnas dokumenterat. I motionerna 2004/05:Sk356 och Sk211 av () begärs en utredning om regelverket kring skyddad identitet och identitetsbyte i syfte att begränsa möjligheten för mördare, kvinnomisshandlare, extremister och medlemmar i kriminella mc-gäng att skyddas på detta sätt. I motion 2004/05:Ju293 yrkande 23 av m.fl. (fp) begärs dels att förfarandet med sekretessmarkering (spärrmarkering) lagregleras så att ett beslut om vägrad markering kan överklagas, dels att tiden för omprövning av spärrmarkeringen skall vara längre än . Motionärerna efterlyser också en bättre praktisk hantering hos myndigheterna. I samma motion, yrkande 24, hemställs om att ett nytt institut "skyddad folkbokföring" (= folkbokföring i särskild ordning med ett högre sekretesskydd än vanlig folkbokföring) införs. Motionären framställer ett motsvarande yrkande i motion Ju380.