bet · GT01FöU3 · 2006-02-07 00:00:00 — Även examineringsdirektivet har införlivats i svensk rätt. I förarbetena inför införandet av bestämmelserna om säkerhetsrådgivare anförde regeringen att det var angeläget att höja kompetensen och därmed säkerheten hos alla som avsänder och transporterar farligt gods oavsett på vilket sätt godset transporteras. Det konstaterades vidare att konkurrensneutralitet skulle uppnås om samtliga transportslag omfattades av kravet på säkerhetsrådgivare. Regeringen uttalade också att inte har någon särskild reglering för de inre vattenvägarna och att transporter på dessa regleras på samma sätt som för övriga sjötransporter, vilket talade för att låta verksamheter med sjötransporterna omfattas av kravet på säkerhetsrådgivare. Att införa ett krav på säkerhetsrådgivare även för sjö- och luftfarten innebar visserligen att i detta avseende gick före andra europeiska länder. Dessutom hade en stor del av transporterna i avsänts från andra länder. Dessa hänsyn utgjorde enligt regeringen inte tillräckliga skäl för att utesluta verksamheter med sjö- och lufttransporter från kravet på säkerhetsrådgivare. Därför infördes ett krav på säkerhetsrådgivare för samtliga transportslag. Såvitt känt har, utöver , som enda europeiska land infört krav på säkerhetsrådgivare för alla transportslag. Kravet på att ha en eller flera säkerhetsrådgivare enligt LFG omfattar alla verksamhetsutövare som faller under lagens bestämmelser. Även den som enbart lämnar gods till annan för transport skall enligt lagen ha en säkerhetsrådgivare. Därmed går den svenska regleringen även i detta avseende längre än vad som krävs enligt direktivet, som enbart föreskriver att den som transporterar, lastar eller lossar farligt gods skall ha säkerhetsrådgivare. Enligt 21 a § FFG undantas samtliga Försvarsmaktens och transporter från kravet på att ha säkerhetsrådgivare, när myndigheterna avsänder eller transporterar gods under ledning av militärt befäl eller annan person som förordnats av myndigheterna. Undantaget gäller samtliga militära transporter, alltså inte bara de som omfattas av 3 § FFG. Den som utser säkerhetsrådgivare skall göra det med utgångspunkt i vilket transportslag säkerhetsrådgivaren skall verka inom. Säkerhetsrådgivaren skall ha kompetens för de transportslag som berörs. Omfattar transporten flera transportslag skall alltså den som lämnar godset till någon annan för transport ha säkerhetsrådgivare med utbildning för samtliga i transportkedjan berörda transportslag. Den som endast berörs av ett transportslag behöver inte ha säkerhetsrådgivare för andra transportslag. En blivande säkerhetsrådgivare skall efter genomgången utbildning genomgå ett prov. anordnar sådana prov och utfärdar utbildningsintyg efter bemyndigande i LFG och FFG. Den som bedriver verksamhet där det ingår att utföra transporter av farligt gods eller den som till någon annan lämnar farligt gods för transport skall även fortsättningsvis omfattas av kravet på att utse en eller flera säkerhetsrådgivare. Reglerna skall gälla samtliga transportslag och verksamhetsut-övare i . Försvarsmakten och undantas således inte. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer bemyndigas att föreskriva om undantag från lagens krav på säkerhetsrådgivare. I motion 2005/06:Fö3 av och () anförs att i har varje kommun en eller flera anställda säkerhetsrådgivare, med bl.a. kontrollfunktion och tillsyn av näringslivets efterlevande av gällande lagstiftning. Dessa kommunala säkerhetsrådgivare är även polisen behjälpliga vid farligt-gods-kontroller i samhällena. Även de tyska delstatsmyndigheterna, vilka motsvaras av våra länsstyrelser, har anställda säkerhetsrådgivare. Motionärerna är övertygade om att de kostnader som följer med en ökad och förbättrad tillsyn kan betraktas som en samhällsinvestering utifrån vad en katastrof skulle kosta, både i lidande och i pengar. I motionen anförs att det tyska systemet i dessa delar bör införas i (yrkandena 1 och 2). När det gäller säkerhetsrådgivare finns det ytterligare ett problem som motionärerna vill uppmärksamma. Enligt uppgift finns det rådgivare som har upp emot 70 kunder/företag knutna till sig, vilket enligt motionärerna inte kan vara rimligt. Det har kommit till deras kännedom att tillsynsmyndigheterna i har uppgiften att kontrollera att säkerhetsrådgivarna inte har fler uppdrag än de klarar av. Man har krav på ett visst mått av kvalitet på säkerhetsrådgivarnas arbete. Det förekommer enligt motionärerna också uppgifter om att man i har reglerat antalet uppdrag per rådgivare. I motionen föreslås att man bör införa en sådan begränsning även i (yrkande 3). Kravet på säkerhetsrådgivare omfattar varje fysisk och juridisk person, inklusive myndigheter, som bedriver verksamhet där det ingår att utföra transporter av farligt gods eller som till någon annan lämnar farligt gods för transport. Varken enligt nuvarande eller föreslagen lag om transport av farligt gods har annan än verksamhetsutövaren eller den som till annan lämnar farligt gods för transport skyldighet att ha säkerhetsrådgivare. Utskottet vill dock påtala att för det fall kommuner eller länsstyrelser inte omfattas av skyldigheten, så står det dem fritt att vid behov ändå anställa eller anlita säkerhetsrådgivare. Varken kommuner eller länsstyrelser har heller enligt nuvarande eller föreslagen lag något tillsynsansvar över lagstiftningen om transport av farligt gods. Inte heller har de någon särskild uppgift att bistå polismyndigheterna i deras tillsynsverksamhet. Polismyndigheterna har egen personal med särskild kompetens för sin tillsyn av transport av farligt gods. Utskottet har inte funnit anledning att föreslå förändringar i gällande och föreslagen ordning och med anledning av detta avstyrker utskottet motion 2005/06:Fö3 yrkandena 1 och 2. Säkerhetsrådgivarens åligganden kan utföras av någon som är särskilt anställd för detta ändamål. För större företag kan det finnas anledning att utse flera rådgivare. Uppgifterna kan också utföras av företagsledaren själv, av en person som har andra uppgifter i företaget eller av en person som inte tillhör företaget, allt under förutsättning att personen i fråga verkligen kan utföra rådgivarens uppgifter. Detta betyder att enmansföretag och andra småföretag har möjlighet att anlita tjänsten externt. Flera små företag inom samma region kan dessutom ha en gemensam rådgivare. Säkerhetsrådgivaren kan även finnas centralt inom en åkeriförening eller vid den lastbilscentral som den enskilde åkaren är delägare i. Säkerhetsrådgivaren kan också finnas i en branschorganisation eller i en helt annan verksamhet. Säkerhetsrådgivaren har väsentligen uppgiften att under företagsledarens ansvar, inom ramen för företagets verksamhet, verka för att förebyggande åtgärder vidtas så att olyckor med farligt gods inte inträffar. Säkerhetsrådgivarens uppgifter skall i synnerhet omfatta att tillse att bestämmelserna för transport av farligt gods iakttas, rådgivning till företagsledningen i frågor avseende farligt gods och upprättande av årsrapport. Säkerhetsrådgivaren skall ha ett giltigt intyg med behörighet för det eller de transportslag som verksamheten använder sig av. Säkerhetsrådgivaren skall anmälas till även om transporten sker vid enstaka tillfällen. Utskottet har dock erfarit att det i register finns en viss överanmälning, dvs. att säkerhetsrådgivare utsetts även om det för tillfället inte är aktuellt med transporter av farligt gods. Verksamheter som omfattas skall anmäla namnet på säkerhetsrådgivaren till och verksamhetsledningen skall skriva under blanketten. har, och föreslås även fortsättningsvis ha, tillsynsansvaret för säkerhetsrådgivare för samtliga transportslag. Tillsynen omfattar vid behov även de kvalitativa aspekterna på säkerhetsrådgivarnas arbete. Enligt uppgift från förekommer det att verket riktar särskilda tillsynsinsatser mot säkerhetsrådgivare som betjänar särskilt många företag. Säkerhetsrådgivarna skall genomgå utbildning i enlighet med Statens räddningsverks föreskrifter och får efter godkänd examination ett utbildningsbevis, som gäller . Med hänvisning till det ovanstående anförda gör utskottet bedömningen att nuvarande regelverk och rutiner kring säkerhetsrådgivarna är tillfyllest och avstyrker därför motion 2005/06:Fö3 yrkande 3. Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker motion 2005/06:Fö2 och motion 2005/06:Fö3 yrkandena 4-6. Jämför reservation (m, fp, kd, c). Regeringen utser även enligt den nya lagen om transport av farligt gods de myndigheter som genom tillsyn skall kontrollera att lagen och föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen följs. Tillsynsmyndigheternas befogenheter regleras i lagen. Av lagen framgår att de har rätt till tillträde till transportmedel, förpackningar och andra transportanordningar, oavsett om de är märkta eller ej. Tjänstemän vid den tillsynsmyndighet som regeringen bestämmer skall ha rätt att stoppa fordon för kontroll. Samma tjänstemän skall, under samma förutsättningar som en polis har sådana befogenheter, ha rätt att inom myndighetens tillsynsområde hindra fortsatt transport från hamnar. Genom ett tillägg i lagen (1982:395) om medverkan vid polisiär övervakning ges vidare en kustbevakningstjänsteman samma befogenheter att använda straffprocessuella tvångsmedel på farligt gods-området som på andra områden som omfattas av övervakning enligt den lagen. Det skall inte längre finnas något krav på att en tillsynsmyndighets förbud eller föreläggande endast får meddelas om det uppenbart behövs för att lagen eller föreskrifter meddelade med stöd av lagen skall följas. Den tillsynsmyndighet vars tjänstemän enligt den nya lagen om transport av farligt gods skall ha rätt att stoppa fordon för kontroll samt hindra fortsatt transport från hamnar bör vara . Detta bör framgå av en ny förordning om transport av farligt gods. I motion 2005/06:Fö2 av m.fl. (m, fp, kd, c) anför motionärerna att tillsynsansvaret för farligt gods har varit fördelat på en rad statliga myndigheter. Propositionens genomgång av antalet tillsynstillfällen bekräftar bilden av att kontrollverksamheten inte prioriterats. I propositionen föreslås att tillsynsansvar, som tidigare innefattat vägtransporter till och från utlandet i omedelbar närhet av gränspassage samt fordon och lastenheter som inkommer med fartyg, föreslås upphöra. I stället skall , som har tillsynsansvaret över gods i hamnar avsett för vidare sjötransport, överta detta. Regeringens förslag kan enligt motionärerna inte förstås på annat sätt än att tillsynsansvar därmed helt upphör. Särskilt ett minskat antal tullklareringar, som en följd av medlemskap i , har lett till att en naturlig utgångspunkt för tillsyn även enligt lagen om transport av farligt gods försvunnit. tillsynsansvar har tydligen inte ensamt kunnat motivera tillsyn när anslagen successivt minskats. Mot denna bakgrund är det enligt motionärerna förståeligt att regeringen föreslår att ansvaret i sin helhet övergår till . Det går dock enligt motionärerna inte att bortse från att tullklareringar fortfarande sker, om än i minskad utsträckning. Några skäl för att vid sådana tillfällen inte skulle passa på att också utöva tillsyn enligt lagen om transport av farligt gods tycks inte föreligga. Omsorgen om god hushållning med samhällets resurser talar därför för ett fortsatt ansvar för denna tillsyn även för . Det gäller enligt motionärerna naturligtvis särskilt på de ställen där tullen finns utmed gränspassager på land. Ett annat skäl för detta är att tillsynen kan motivera en kontroll av ett fordon som myndigheten allmänt finner misstänkt. I motionen anförs att det bör vara möjligt för både och att samordna sin tillsynsverksamhet på så sätt att dubbelarbete inte uppstår. Med stöd av vad som anförts bör överta huvudansvaret för tillsynen enligt lagen om transport av farligt gods. Dock bör fortsatt ha tillsynsansvar på sina verksamhetsställen. Myndigheterna bör samordna tillsynen sig emellan. I motion 2005/06:Fö3 av och () anförs att regeringen i propositionen föreslår att tillsynsansvar, som tidigare innefattat vägtransporter till och från utlandet i omedelbar närhet av gränspassage samt fordon och andra lastenheter som inkommer med fartyg, skall upphöra. Detta ansvar tas över av vad gäller gods i hamnars landområden. Polismyndigheterna kvarstår som ensam tillsynsmyndighet beträffande vägtransporter som passerar landgräns till andra länder. Regeringen skriver i propositionen att det faktum att tillsynsmandat försvinner inte innebär någon förändring av polismyndigheternas klart omfattande tillsynsområde, dvs. vägtransporter i hela landet. Polisens arbetsbörda beräknas inte påverkas annat än marginellt genom förändringarna. Polisens tillsyn har minskat. () tillsynsenhet har granskat varför kontrollerna är så få, och svaret sägs enligt motionärerna vara att ansvaret för att förankra målen i hög grad överlämnats på enskilda personer på polismyndigheterna. Verksamheten står och faller med deras närvaro och engagemang. Motionärerna anser att regeringen måste ge RPS i uppdrag att ta fram bättre och mer aktuella underlag för de mål som sätts. Förslagsvis kan RPS ta hjälp av , och andra för att ta reda på hur många transporter av farligt gods som genomförs och mäta vilka effekter polisens kontroller har. Motionärerna anser att regeringen skyndsamt måste agera för en förbättring av RPS:s tillsynsverksamhet (yrkande 4). föreslås ta över tillsynsansvar, men tillsyn får enbart ske i hamnars landområden. Det är enligt motionärerna en klar begränsning jämfört med tillsyn enligt förordningen (1982:923) om transport av farligt gods. I motionen ställs frågan vem som skall ha tillsyn vid eller vid gränsen mot och ? Motionärerna tolkar propositionen så att det är polisen som skall utföra dessa kontroller vid samt vid gränserna till våra grannländer och ser med oro på detta. Motionärerna anser att kontroller av farligt gods måste förbättras och självfallet kunna utföras dygnet runt vid gräns-övergångar, där utgör en viktig passage (yrkandena 5 och 6). Syftet med regeringens förslag är att man skall kunna nå effektivitetsvinster, dels genom att minska antalet tillsynsmyndigheter, dels genom att inte skall behöva upprätthålla en kompetens beträffande farligt gods som är kostsam i förhållande till den faktiska tillsyn som verket bedriver. Att, såsom anförs i motion 2005/06:Fö2, ge ett fortsatt tillsynsansvar till bedömer inte utskottet ger de fördelar som motionärerna anför. Förutom problemen som uppstår när flera aktörer än nödvändigt utövar tillsyn över transporterna blir även konsekvensen att och skulle komma att få olika befogenheter att ingripa. har inte kunnat, och skulle inte heller enligt motionärernas förslag, få möjlighet att stoppa fordon eller hindra fortsatt transport av farligt gods, vilket enligt det nya förslaget ges möjlighet att göra. Utskottet har vidare erfarit att i sitt remissyttrande daterat beträffande betänkandet Ny reglering för transporter av farligt gods(SOU 2004:87) framhållit att stöder utredningens uppfattning att tillsynsansvar skall upphöra. anför att bortfallet av tillsyn bedöms kunna uppvägas av det utvidgade tillsynsmandat som utredningen föreslår skall tilldelas samt genom polismyndigheternas tillsyn. har även i en hemställan till Försvarsdepartementet daterad hemställt om att verkets bemyndigande för tillsyn av efterlevnaden av lagen om transport av farligt gods upphör. Argument som verket framför i denna hemställan är bl.a. att de förutsättningar för roll som tillsynsmyndighet som förelåg vid lagens och förordningens tillkomst kraftigt förändrats och kommer att förändras ytterligare . Bland annat ändrade förutsättningar för kontroll vid inre gräns vid EU-inträdet samt prioriteringar mot narkotikasmuggling och storskalig alkohol- och cigarettsmuggling i enlighet med regleringsbrev anförs som argument. Utskottet har erfarit att tillsyn enligt lagen om transport av farligt gods som gjorts av skedde och . 2003 skedde tillsyn , året därpå, dvs. 2004, utförde inte någon tillsyn alls. Statistiken visar samma tendens. Att under sådana förutsättningar upprätthålla kompetens, eller som det i realiteten skulle innebära, bygga upp kompetensen från början igen kan inte anses försvarbart. Att tillsynsmandat försvinner torde inte innebära någon förändring av polismyndigheternas omfattande tillsynsområde, dvs. vägtransporter i hela landet. Utskottet bedömer, liksom regeringen, att polisens arbetsbörda inte bör påverkas annat än marginellt genom förändringarna. Därtill kommer att enligt den nya lagen om transport av farligt gods kommer att få flera nya befogenheter, som innebär att myndigheten i klart mindre utsträckning behöver påkalla polismyndigheternas hjälp vid utförandet av sin tillsyn. I detta avseende beräknas att polisens resurser i fortsättningen kommer att tas i anspråk i mindre omfattning . Regeringens bedömning att polismyndigheterna inte behöver tillföras ytterligare medel utöver de som är avsatta för tillsynens bedrivande finner inte utskottet anledning att ifrågasätta. Utskottet har erfarit att är i färd med att färdigställa en ny nationell strategi för polisens trafiksäkerhetsarbete och kommer att fatta beslut i frågan. Den nya strategin innebär t.ex. att alla poliser i yttre tjänst skall ta ett större ansvar för polisens trafiksäkerhetsarbete. Polisen kommer bl.a. att genomföra en översyn av de särskilda åtagandena och de kvantitativa målen på trafikområdet . Utskottet förutsätter att tillsynsärendena rörande transporter av farligt gods i detta sammanhang kommer att ges prioritet. Utskottet vill sammanfattningsvis tydligt påpeka att utskottet finner frågan om tillsyn och kontroll av farligt gods angelägen och förutsätter att regeringen återkommer till i det fall det skulle visa sig att tillsynen enligt nuvarande förslag skulle visa sig otillräcklig. Utskottet avstyrker härmed motion 2005/06:Fö2 och motion 2005/06:Fö3 yrkandena 4-6. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservation. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Tillsynsansvar, punkt 3 (m, fp, kd, c) av (), (), (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om tillsynsansvar. Därmed bifaller motion 2005/06:Fö2 och avslår motion 2005/06:Fö3 yrkandena 4-6. Tillsynsansvaret för farligt gods har varit fördelat på en rad statliga myndigheter. Propositionens genomgång av antalet tillsynstillfällen bekräftar bilden av att kontrollverksamheten inte prioriterats. I propositionen föreslås att tillsynsansvar, som tidigare innefattat vägtransporter till och från utlandet i omedelbar närhet av gränspassage samt fordon och lastenheter som inkommer med fartyg, föreslås upphöra. I stället skall , som har tillsynsansvaret över gods i hamnar avsett för vidare sjötransport, överta detta. Regeringens förslag kan inte förstås på annat sätt än att tillsynsansvar därmed helt upphör. Särskilt ett minskat antal tullklareringar, som en följd av medlemskap i , har lett till att en naturlig utgångspunkt för tillsyn även enligt lagen om transport av farligt gods försvunnit. tillsynsansvar har tydligen inte ensamt kunnat motivera tillsyn när anslagen successivt minskats. Mot denna bakgrund är det förståeligt att regeringen föreslår att ansvaret i sin helhet övergår till . Det går dock enligt vår mening inte att bortse från att tullklareringar fortfarande sker, om än i minskad utsträckning. Några skäl för att vid sådana tillfällen inte skulle passa på att också utöva tillsyn enligt lagen om transport av farligt gods tycks inte föreligga. Omsorgen om god hushållning med samhällets resurser talar därför för ett fortsatt ansvar för denna tillsyn även för . Ett annat skäl för detta är att tillsynen kan motivera en kontroll av ett fordon som myndigheten allmänt finner misstänkt. Vi anser att det bör vara möjligt för både och att samordna sin tillsynsverksamhet på så sätt att dubbelarbete inte uppstår. Behovet av tillsyn gäller särskilt på de ställen där tullen finns utmed gränspassager på land, t.ex. vid vår landgräns mot . Vi bedömer att polisens möjligheter att i praktiken utföra en godtagbar tillsyn, särskilt i glesbygden mot och , är avsevärt begränsade. En översyn av tillsynsansvaret bör göras och ett eventuellt fortsatt tillsynsansvar för bör utredas. Detta bör ge regeringen till känna. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2005/06:51 Transport av farligt gods: Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1. lag om transport av farligt gods, 2. lag om ändring i lagen (1982:395) om medverkan vid polisiär övervakning, 3. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100), 4. lag om ändring i strålskyddslagen (1988:220), 5. lag om ändring i lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor, 6. lag om ändring i lagen (1999:381) om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga kemikalieolyckor. 2005/06:Fö2 av m.fl. (fp, kd, c, m): tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om fortsatt tillsynsansvar för . 2005/06:Fö3 av och (båda mp): tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om behovet av säkerhetsrådgivare i kommuner. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om behovet av säkerhetsrådgivare i länsstyrelser. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att reglera antalet uppdrag per säkerhetsrådgivare. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om behovet av en förbättrad tillsynsverksamhet av polismyndigheterna. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om behovet av förbättrade kontroller vid gränsövergångar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om behovet av förbättrade möjligheter till kontroller vid .