bet · GT01KU26 · 2006-05-11 00:00:00 — I betänkandet behandlas ett antal motioner från allmänna motionstiden och 2005 gällande demokrati och kompetens. Utskottet behandlar vissa motioner i förenklad ordning. Dessa motioner rör förslag som behandlats och avstyrkts tidigare . Utskottet föreslår att avslår samtliga motionsyrkanden. Till betänkandet har fogats sju reservationer. Utskottets förslag till riksdagsbeslut avslår motion 2005/06:K307. avslår motion 2005/06:K365. Reservation 1 (m, fp, kd, c, mp) Kommuners rätt att besluta sitt eget namn avslår motion 2005/06:K268 yrkande 2. Reservation 2 (c, mp) - motiveringen avslår motion 2005/06:K439. avslår motion 2005/06:U203 yrkandena 3-6. Relationen mellan stat och kommun i finansiellt hänseende avslår motionerna 2005/06:K319 yrkande 2 och 2005/06:K471 yrkande 2. Kommuners möjlighet till rättsprövning avslår motion 2005/06:K406. Motionsförslag behandlade i förenklad ordning avslår motionerna 2004/05:K345 yrkande 2 och 2004/05:K430 yrkande 1. Reservation 3 (c) Övriga motionsförslag behandlade i förenklad ordning avslår de motionsyrkanden som finns upptagna under denna punkt i utskottets förteckning över avstyrkta motionsyrkanden. Reservation 4 (m) Reservation 5 (fp) Reservation 6 (kd) Reservation 7 (mp) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), () och (). Motionsyrkanden som avstyrks av utskottet i förslagspunkt 9 Övriga motionsförslag behandlade i förenklad ordning och (båda m) m.fl. (mp) och (båda kd) m.fl. (kd) m.fl. (fp) och (båda s) m.fl. (fp) 1, 2, 5 och 7 och (båda c) m.fl. (kd) m.fl. (m) Per m.fl. (m) m.fl. (kd) m.fl. (mp, -) m.fl. (mp, -) och (båda m) m.fl. (fp) m.fl. (kd) m.fl. (mp, -) Ärendet består av 55 motionsyrkanden från allmänna motionstiden och 2005. Huvuddelen av motionsförslagen avser frågor som utskottet tidigare under innevarande mandatperiod har behandlat och avstyrkt i följande betänkanden: 2002/03:KU21 Frågor om kompetens, 2003/04:KU3 Frågor om demokrati, 2003/04:KU19 Demokratifrågor, 2004/05:KU14 Statlig förvaltning, m.m., 2004/05:KU18 demokrati och kompetens - förenklad ordning, 2004/05:KU30 demokrati och kompetens, 2005/06:KU9 Ny vallag och 2005/06:KU12 Förändrad länsindelning m.m. Utskottet avstyrker nu i förenklad form samtliga dessa motioner. Även vissa motioner som i följande betänkanden har behandlats och avstyrkts av andra utskott avstyrks här i förenklad ordning: 2003/04:SoU2 Uppföljning av den nationella handlingsplanen för handikappolitiken, 2003/04:SoU4 Äldrepolitik och 2003/04:TU1 Utgiftsområde 22 Kommunikationer. Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker med hänvisning till aviserad utredning en motion om att lokaliseringsprincipen i kommunallagen skall ses över. I motion 2005/06:K307 av () föreslås att den s.k. lokaliseringsprincipen i kommunallagen skall ses över. Motionären menar att den gällande ordningen inte lever upp till dagens krav och förhindrar samordning mellan kommuner. Som exempel nämns att två eller flera kommuner inte gemensamt kan anställa en kommunjurist, eller att en större kommun inte får erbjuda mindre kommuner sina tjänster på området, eftersom det står i strid med lokaliseringsprincipen. Kommuner och landsting får enligt 2 kap. 1 § kommunallagen själva ha hand om sådana angelägenheter av allmänt intresse som har anknytning till kommunens eller område eller dess medlemmar och som inte skall handhas enbart av staten, en annan kommun, ett annat landsting eller någon annan. Stadgandet ger bl.a. uttryck för den s.k. lokaliseringsprincipen. Innebörden av denna princip är att angelägenheterna skall ha anknytning till det egna kommunområdet eller de egna medlemmarna (prop. 1990/91:117 s. 28). Kommande översyn av kommunallagen Enligt vad utskottet inhämtat från förbereds inom departementet tillsättandet av en utredning som skall se över kommunallagen, bl.a. de delar som omfattar lokaliseringsprincipen. Utskottet konstaterar att det pågår förberedelser för tillsättandet av en utredning som skall se över bl.a. de bestämmelser i kommunallagen som avser lokaliseringsprincipen. Utskottet avstyrker mot denna bakgrund motion 2005/06:K307 (c). Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker med hänvisning till tidigare ställningstagande en motion om ändring av bestämmelser kring minoritetsåterremiss. Jämför reservation 1 (m, fp, kd, c, mp). I motion 2005/06:K365 av m.fl. (fp) anförs att den som yrkar på återremiss av ett ärende i fullmäktige också bör ha möjlighet att påverka remissens innehåll. finns i kommunallagen en bestämmelse om att ett ärende i fullmäktige skall återremitteras om det begärs av minst en tredjedel av de närvarande ledamöterna. Återremissen skall motiveras. Lagens utformning innebär, enligt motionärerna, att den återremiss en minoritet får till stånd kan göras betydelselös genom att majoriteten driver igenom en helt annan motivering än den som minoriteten avsett. Så har också enligt motionärerna skett vid ett flertal tillfällen. Enligt 5 kap. 36 § kommunallagen (1991:900) skall ett ärende i fullmäktige bordläggas eller återremitteras om det begärs av minst en tredjedel av de närvarande ledamöterna. Om ärendet tidigare bordlagts eller återremitterats krävs dock enkel majoritet. Vidare krävs enkel majoritet för bordläggning eller återremiss i fråga om val. Ett beslut om återremiss skall motiveras. Syftet med att beslut om återremiss skall motiveras är att klargöra vad som ytterligare bör utredas för det beredande organet (prop. 2001/02:80 s. 144). Omfattningen av beredningsåtgärderna beslutas genom majoritetsbeslut. Skälet för den ordningen är, enligt propositionen, att förhindra ren obstruktion från minoriteten (s. 79). I den bedömning som därvid görs är det möjligt att väga in kraven på att beslut skall kunna fattas inom en rimlig tidsperiod. Det är också majoriteten som avgör när ärendet kan anses vara tillräckligt berett för att åter behandlas i fullmäktige. behandlade utskottet regeringens proposition 2001/02:80 Demokrati för det nya seklet och tillstyrkte därvid förslaget till den nuvarande ordningen om återremiss (bet. 2001/02:KU14). Utskottet behandlade även en följdmotion om att det är den minoritet som begär återremissen som skall utforma motiven för återremissen. Utskottet ansåg att det inte behövdes några föreskrifter av det slag som aktualiserades i motionen. följde utskottet (rskr. 2001/02:190). behandlade utskottet en motion med samma innebörd som den nu aktuella (bet. 2004/05:KU30). Utskottet anförde därvid att de som begärt en återremiss i det stora flertalet fall självklart också bör formulera motiven för beslutet. Under speciella omständigheter, när syftet med återremissen enbart är att obstruera fullmäktiges beslutsfattande, kan det dock finnas skäl för majoriteten att formulera motiven, t.ex. för att förhindra att återremissen medför en orimlig tidsutdräkt. Dock, framhöll utskottet, måste denna möjlighet för majoriteten nyttjas med stor försiktighet i kommunerna och landstingen. Det bör endast vara i undantagsfall som det finns skäl för majoriteten att besluta om andra motiv än de som minoriteten har anfört. Utskottet utgick från att regeringen skulle följa utvecklingen och, om det ansågs erforderligt, återkomma till . Reservation avgavs av de ledamöter i utskottet som företrädde m, fp, kd, c och mp. I reservationen föreslogs ett tillkännagivande om att regeringen skulle utreda frågan och sedan återkomma till med eventuella förslag. följde utskottet (prot. 2004/05:104). Utskottet vidhåller sitt tidigare ställningstagande och avstyrker motion 2005/06:K365 (fp). Kommuners rätt att besluta sitt eget namn Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker en motion om att kommunerna själva skall få besluta vad de skall heta. Jämför reservation 2 (c, mp). I motion 2005/06:K268 av () yrkande 2 föreslås att kommunerna själva skall få besluta vad de skall heta. I motionen anförs att den nuvarande ordningen, dvs. att regeringen beslutar vad en kommun skall ha för namn, är ett av de mer extrema fallen av detaljstyrning. Regeringen fastställer namn på kommuner och landsting med stöd av lagen (1979:411) om ändringar i indelning i kommuner och landsting. Till beslut om ändring av rikets indelning (t.ex. delning av en kommun eller ett landsting) hör beslut om namn för de nya kommunerna eller landstingen. Beslut om själva namnet är dock inte reglerat i indelningslagen. Däremot finns namnfrågan behandlad i förarbetena till lagen (prop. 1978/79:157 s. 101). Där sägs att när en ny kommun bildas måste namn bestämmas för den nybildade enheten och att det ankommer på regeringen att besluta i namnfrågan, varvid berörda kommuners synpunkter skall beaktas. I propositionen anges också att samråd bör ske med bl.a. vid bestämmande av kommunnamn. Frågan om ändring av kommun- och landstingsnamn utan samband med indelningsändring är inte lagreglerad. redogjorde i sitt betänkande Ortnamns värde och vård (SOU 1982:45 s. 26) för hur sådana ärenden hanteras. Enligt redogörelsen handlades förslag till ändring av namn på kommun eller landsting utan samband med ändring av rikets indelning av , oftast i gemensam beredning med och i förekommande fall även andra departement. sammanställde i betänkandet Skyddet av kulturmiljön (SOU 1996:128 s. 220 f.) den rådande ansvarsfördelningen för namnsättning och namngranskning. Vad gäller namn på kommuner och landsting angavs där att regeringen är beslutande myndighet och att 1 kap. 1 § indelningslagen är tillämplig reglering. I en kommentar till sammanställningen angavs att regleringen i många fall inte uttryckligen avser befogenheten att bestämma namn (t.ex. på kommuner och landsting), utan den får utläsas indirekt. Regeringen tog i proposition 1984/85:100 (bil. 10 s. 467) ställning till förslag om en ny ortnamnslag i vilken skulle regleras vilka myndigheter som skulle vara ansvariga för den offentliga ortnamnsverksamheten. Regeringen avvisade förslaget med motiveringen att regler för ortnamnsgivning, som måste ske genom lämpliga avvägningar mellan språkvetenskapliga, kulturhistoriska och administrativa aspekter, med nödvändighet måste vara mycket allmänt hållna och därför knappast skulle ge önskvärd vägledning. Utskottet delar inte motionärens uppfattning att varje kommun bör kunna besluta om vad den skall heta. Det är självklart att varje kommun bör ha ett stort inflytande härvidlag. Vid beslut om ändring av kommunnamn måste emellertid avvägningar kunna göras mellan flera intressen än den förhandenvarande opinionen, och eventuella konsekvenser även för andra än den aktuella kommunen måste kunna beaktas. Motion 2005/06:K268 (c) yrkande 2 avstyrks således. Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker med hänvisning till aviserad utredning en motion om brukarinflytande för äldre. m.fl. (s) föreslår i motion 2005/06:K439 att tillkännager för regeringen vad i motionen anförs om de äldres brukarinflytande. Motionärerna vill att regeringen prövar frågan om hur de äldres inflytande i de politiska beslutsprocesserna kan säkerställas på ett tydligare sätt. Nationellt styrdokument för äldreomsorgen beslutade om Nationell handlingsplan för äldrepolitiken 1999-2001 (prop. 1997/98:113, bet. 1997/98:SoU24, rskr. 1997/98:307). fastställde därvid fyra nationella mål vilka anger inriktningen för den framtida äldrepolitiken. Enligt målen skall äldre personer bl.a. kunna leva ett aktivt liv och ha inflytande i samhället och över sin vardag och ha tillgång till god vård och omsorg. I regeringens proposition 2005/06:115 Nationell utvecklingsplan för vård och omsorg om äldre, som under innevarande vår behandlas av socialutskottet, anför regeringen att det behövs ett samlat styrdokument för den fortsatta utvecklingen av vården och omsorgen om äldre personer (s. 92). Styrdokumentet bör, anför regeringen, behandla exempelvis bemötandet av äldre och anhöriga samt möjligheterna till deltagande i samhällets aktiviteter och att kunna bestämma över sin vardag och ha inflytande över vården och omsorgen. I propositionen aviserar regeringen att den skall tillsätta en utredning med uppgift att ta fram ett nationellt styrdokument för äldreomsorgen som skall fungera som en konkret vägledning i arbete i enlighet med de nationella målen. Utskottet konstaterar att regeringen avser tillsätta en utredning för att ta fram ett nationellt styrdokumentet för äldreomsorgen. I styrdokumentet kommer bl.a. äldres möjligheter till deltagande i samhället och inflytande över vården och omsorgen att behandlas. Mot denna bakgrund ser utskottet inget behov av ett tillkännagivande från sida om brukarinflytande för äldre och avstyrker motion 2005/06:K439. Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker med hänvisning till pågående utredning motionsyrkanden om det civila samhället. I motion 2005/06:U203 av () betonas det civila samhällets betydelse. Det civila samhället är dock inte ohotat. Strängt centraliserade, repressiva stater strävar efter att öppet utplåna de fristående rörelserna eller försöker annektera dem och dölja förtrycket bakom fasaden av fungerande samverkan. Även i demokratiska välfärdsstater återfinns, enligt motionären, tendenser som begränsar eller hindrar utvecklingen av en stark tredje sektor. Vidare utgör intoleranta ideologier en allvarlig fara mot den tredje sektorn. De verkar både som uppifrån kommande påtryckningar och som försök att underifrån infiltrera fristående organisationer för att vända deras verksamhet i odemokratisk riktning. Enligt motionären bör totalitära tendenser som söker infiltrera det civila samhället bekämpas (yrkande 3). Vidare bör det ske en förnyelse i delar av det svenska civila samhället (yrkande 4). har, enligt motionären, alltfler larmsignaler kommit från undersökningar och debatter kring svenska NGO:er. Avslöjanden om fusk med antalet medlemmar i ungdomsorganisationer samt invandrarorganisationer och alltså också med rätten till bidrag har skapat bilden av en korrumperad och opålitlig atmosfär inne i vissa delar av det civila samhället. Motionären anser att modellerna för offentlig finansiering av det svenska civila samhället bör förändras (yrkande 5) och nya utvärderingsmodeller för de fristående organisationerna bör inrättas (yrkande 6). Ett av de oftast använda kriterierna i utvärderingar av olika organisationers insatser är, enligt motionären, redovisning av antalet medlemmar, och ju större organisation, desto större bidrag. Motionären anser att detta synsätt bör förkastas. Det är inte mekaniska kvantitativa kriterier - antalet verkliga eller framfuskade medlemmar - som ger demokratiskt värde till en organisation. Det som i första hand bör värderas är kvaliteten i det arbete organisationen redovisar och kvaliteten i redovisningen av ekonomi och verksamhet. Regeringen har inrättat folkrörelsepolitiken som ett eget politikområde (se t.ex. prop. 2005/06:1 utg.omr. 17 avsnitt 7). Politikområdet omfattar generella frågor som rör människors möjligheter att organisera sig i folkrörelser, föreningar och liknande sammanslutningar samt villkoren och förutsättningarna för dessa sammanslutningar. Dessutom omfattar det bl.a. regeringens och dess förvaltningsmyndigheters samlade dialog och samverkan med föreningslivet samt statistik, forskning och övrig kunskapsbildning om folkrörelser och föreningslivet i övrigt. I budgetpropositionen redovisade regeringen insatser och resultat avseende folkrörelsepolitiken. Vad gäller politikens inriktning anförde regeringen bl.a. att den avsåg att tillkalla en särskild utredare för att göra en översyn av den samlade folkrörelsepolitiken, vilket blir den första samlade översynen sedan politikområdet inrättades. Utredaren skulle ges i uppdrag att se över den framtida folkrörelsepolitikens inriktning, omfattning och utformning, föreslå åtgärder rörande bidragsgivning och annan finansiering av folkrörelsernas och det övriga föreningslivets verksamhet samt se över hur forskningen om folkrörelserna och det övriga föreningslivet skulle kunna fortsätta att utvecklas. Regeringen anförde också att den inom ramen för arbetsgruppen för frågor rörande folkrörelser och social ekonomi skulle fortsätta utveckla samordningen av folkrörelsepolitikens olika delar. beslutade regeringen att tillsätta en utredning om den statliga folkrörelsepolitiken (dir. 2005:117). Utredaren skall redovisa uppdraget . pågår en översyn av den framtida folkrörelsepolitikens inriktning, omfattning och utformning. Utredningen skall bl.a. även föreslå åtgärder rörande bidragsgivning och annan finansiering av folkrörelsernas och det övriga föreningslivets verksamhet. Mot denna bakgrund ser utskottet inget skäl för att tillkännage för regeringen vad som anförs i motion 2005/06:U203 (fp) yrkandena 3-6 och avstyrker dessa. Relationen mellan stat och kommun i finansiellt hänseende Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker med hänvisning till pågående utredning motioner om relationen mellan stat och kommun i finansiella frågor. I motion 2005/06:K319 av () yrkande 2 föreslås att metoder skall utarbetas för att tydliggöra kostnader som härrör från rättighetslagstiftning. I motion 2005/06:K471 yrkande 2 föreslår och () att det bör införas ett obligatoriskt samråd mellan regeringen och Kommuner och Landsting före avlämnandet av propositionen om statsbudgeten och den ekonomiska vårpropositionen. Det är enligt motionärerna inte rimligt att kommunala företrädare, som , med spänning skall vänta på signaler från statsmakten och efter givna signaler snabbt omstrukturera sin verksamhet för att erhålla behövliga statsbidrag. I den andra etappen av sitt uppdrag skall analysera och bedöma om struktur och uppgiftsfördelning inom staten och mellan staten, landstingen och kommunerna behöver förändras (dir. 2004:93). Syftet är dels att förbättra samhällsorganisationens möjligheter att hantera framtidens välfärdsåtaganden och bidra till ökad tillväxt inom ramen för hållbar utveckling, dels att förbättra medborgarnas möjligheter till inflytande, insyn och ansvarsutkrävande genom att skapa en tydligare samhällsorganisation. Kommittén skall särskilt lämna förslag på vilka uppgifter som den kommunala nivån bör ansvara för. Utifrån en samlad analys skall kommittén föreslå en övergripande samhällsorganisation samt principer för relationen mellan staten och den kommunala nivån. skall vidare se över och analysera vissa centrala delar av den statliga styrningen av samhällsorganisationen. Detta berör både relationen mellan regeringen och de statliga myndigheterna och mellan staten och den kommunala nivån. I denna del av uppdraget skall kommittén övergripande analysera och regeringens styrning av de kommunala verksamheterna med hjälp av generella respektive specialdestinerade statsbidrag. En utgångspunkt för kommitténs uppdrag är att styrning med hjälp av generella statsbidrag utgör en huvudprincip, men att det kan finnas situationer när specialdestinerade statsbidrag är att föredra. Kommittén bör klargöra när respektive bidrag är mest lämpat att använda. skall kommittén göra en övergripande analys av finansieringsprincipens tillämpning i enlighet med de av fastställda riktlinjerna och, om den anser det motiverat, lämna förslag på hur tillämpningen av denna princip skulle kunna tydliggöras. har i uppdrag att göra en samlad översyn av regeringsformen (dir. 2004:96). Översynen omfattar också frågor som rör eller har anknytning till den kommunala demokratin, t.ex. frågan om kommunala extra val. När det gäller kommunala frågor innefattande regionfrågor, kompetensfördelningsfrågor och kommunalt självstyre konstaterar regeringen i utredningens direktiv att de i stort faller inom det uppdrag som har. Vidare konstateras att det i uppdrag också ingår att bedöma behovet av förändringar i uppgifts- och ansvarsfördelningen mellan de statliga och kommunala nivåerna. I den utsträckning arbete kan komma att förutsätta ändringar i regeringsformen eller i andra författningar av konstitutionell natur bör dessa emellertid, enligt direktiven, hanteras inom ramen för översyn, och regeringen avser i sådant fall att genom tilläggsdirektiv komplettera utredningens uppdrag. Utskottet anser att pågående utredningsarbete inte bör föregripas och avstyrker motionerna 2005/06:K319 (c) yrkande 2 och 2005/06:K471 yrkande 2. Kommuners möjlighet till rättsprövning Utskottets förslag i korthet Utskottet delar inte uppfattningen att även kommuner bör kunna begära rättsprövning och avstyrker en motion därom. I motion 2005/06:K406 av () föreslås ett tillkännagivande om vad som anförs i motionen om kommuners möjlighet till överklaganden. I motionen omnämns kommunala beslut om att anta detaljplaner, som kan överprövas i två instanser, först i länsstyrelserna och sedan hos regeringen. Därefter finns möjlighet att ansöka om rättsprövning hos Regeringsrätten. I motionen anförs att enskild part kan överklaga förvaltningsbeslut av regeringen till Regeringsrätten för rättslig prövning men att kommunerna inte har denna möjlighet, trots att de företräder majoriteten av kommunmedlemmarna genom sina förtroendevalda. Den, enligt motionären, underliga situationen kan då uppstå att ett ärende som med framgång överklagas av ett fåtal kommunmedlemmar till regeringen inte kan överklagas till Regeringsrätten av kommunen, som företräder en majoritet av kommunmedlemmarna. Denna orättvisa bör, enligt motionären, tas bort. Lagen (1988:205) om rättsprövning av vissa förvaltningsbeslut tillkom för att tillgodose den enskildes rätt till domstolsprövning av civila rättigheter enligt den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (). Prövningen avser om förvaltningsbeslutet strider mot någon rättsregel på det sätt som sökanden angivit eller som i övrigt klart framgår av omständigheterna i ärendet. Om domstolen finner att förvaltningsbeslutet strider mot någon rättsregel och det inte är uppenbart att felet saknat betydelse för avgörandet skall den upphäva beslutet och, om det behövs, återförvisa ärendet till den myndighet som meddelat beslutet. Enligt lagmotiven kan, utöver förenligheten med gällande rätt, sådant som faktabedömning, bevisvärdering och ett besluts förenlighet med regeringsformens krav på saklighet och opartiskhet omfattas av prövningen (prop. 1987/88:69 s. 23 och 234). Rättsprövningen är något mer omfattande än laglighetsprövningen, men ändå ingen fullständig prövning. Regeringsrätten kan inte sätta något nytt beslut i det prövade beslutets ställe, utan endast fastställa eller upphäva det. När det gäller omfattningen på överprövningen har Regeringsrätten i ett rättsprövningsärende (RÅ 1994 ref. 39) funnit att det inte finns något som hindrar att besvärsmyndigheten vid prövningen av enskild persons överklagande i ett planärende beaktar - förutom klagandens enskilda intresse - också de allmänna intressen som enligt klagandens påstående står emot planen. Enligt Regeringsrättens uppfattning kan emellertid det materiella innehållet i plan- och bygglagens regelsystem leda till att prövningen ändå i realiteten blir mycket begränsad. Skälet till detta är enligt Regeringsrätten att lagen bygger på principen om decentralisering av beslutsfattandet och kommunalt självbestämmande i frågor som rör bl.a. riktlinjerna för markanvändningen inom kommunen. En konsekvens av detta är enligt Regeringsrätten att den statliga kontroll som besvärsprövningen innefattar i många fall bör stanna vid en prövning av om ett överklagat kommunalt beslut ligger inom ramen för det handlingsutrymme som de materiella reglerna ger kommunen. Syftet bakom införandet av rättsprövningsinstitutet var att tillgodose den enskildes rätt till domstolsprövning av civila rättigheter enligt , inte att i allmän mening skapa ytterligare en instans i rättssystemet. Utskottet delar därför inte uppfattningen att även kommuner bör kunna begära rättsprövning och avstyrker motion 2005/06:K406 (s). Motionsförslag behandlade i förenklad ordning Utskottets förslag i korthet