bet · GT01BoU12 · 2006-04-20 00:00:00 — I samband med bostadsutskottets beredning av motioner väckta med anledning av propositionen anslöt sig utskottet till denna bedömning (bet. 2003/04:BoU9). följde utskottet och avslog motioner om införande av ägarlägenheter (rskr. 2003/04:236). Därefter har såväl regeringen som bostadsutskottet klargjort att det inte finns skäl att ompröva ställningstagandet till ägarlägenheter. står fast vid sin uppfattning i frågan om ägarlägenheter. Det kan ifrågasättas om det verkligen föreligger ett behov att inrätta en ny upplåtelseform med villkor som i praktiken blir mycket snarlika dem som kan erbjudas genom bostadsrättslägenheter. Utskottet delar inte heller motionärernas bedömning av effekterna på den svenska bostadsmarknaden av ett införande av denna upplåtelseform. De motioner om ägarlägenheter m.m. som behandlats i detta avsnitt avstyrks således. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Upphävande av lagen om kommunernas bostadsförsörjningsansvar, punkt 1 (m, fp, kd, c) av (), de (), (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2005/06:Bo298 yrkande 32, 2005/06:Bo315 yrkande 2 och 2005/06:Bo335 yrkande 32. När regeringen lade fram sitt förslag till lag om kommunernas bostadsförsörjningsansvar motsatte sig bostadsutskottets ledamöter från m, fp, kd och c i en gemensam reservation införandet av lagen. De invändningar mot lagen som vi då anförde har samma aktualitet . En av de tyngsta invändningarna handlar om den bristande respekt för den kommunala självstyrelsen som lagen är ett uttryck för. Även Lagrådet pekade på brister i detta hänseende vid sin granskning av lagförslaget. Vi anser att varje kommun självklart måste ges möjlighet att anpassa sin planering av bostadsfrågorna till de lokala förutsättningarna. Statens uppgift i bostadspolitiken är att tillhandahålla de legala och finansiella instrumenten för bostadsbyggandet, inte att lägga sig i hur bostadspolitiken verkställs på lokal nivå. Kommunernas ansvar och befogenheter på det bostadspolitiska området slås fast i kommunallagen, och socialtjänstlagen. Lagen om kommunernas bostadsförsörjningsansvar har däremot som enda syfte att öka det statliga inflytandet över kommunernas arbete med bostadsförsörjningsfrågor. Lagen är ett instrument för ständigt utökade statliga ambitioner att styra kommunernas verksamhet. Ett första steg mot att göra lagen mer detaljerad togs när skärpta krav på den kommunala hanteringen av bostadsförsörjningsplaneringen infördes. En arbetsgrupp inom har lagt fram lagförslag som innebär att kommunernas självbestämmande på bostadsförsörjningsområdet inskränks ytterligare och att staten skall bestämma såväl formerna för som innehållet i det kommunala arbetet på området. Arbetsgruppens förslag har först i slutskedet av beredningen av detta betänkande kommit till vår kännedom, och det har därför ännu inte varit möjligt att grundligt granska de intentioner som även regeringen får förmodas ha i de frågor som behandlas i promemorian. Det kan emellertid konstateras att de förslag som läggs fram, och som kortfattat redovisas i inledningen till detta betänkande, är mycket långtgående vad gäller den statliga styrningen av kommunernas bostadsförsörjningsansvar. Lagen om kommunernas bostadsförsörjningsansvar föreslås således bli utvidgad med bestämmelser om hur kommunernas arbete med planering, förberedelse och genomförande av åtgärder för bostadsförsörjningen skall bedrivas. Detaljerade anvisningar införs om innehållet i de riktlinjer för bostadsförsörjningen som kommunerna skall upprätta och lämna in till . Varje kommun skall enligt förslaget också inrätta en bostadsservice med uppgifter som läggs fast av staten. Vi kan sammanfattningsvis konstatera att den föreslagna lagtexten och promemorian i övrigt ger uttryck för en omfattande misstro mot kommunernas förmåga att själva ta ansvar för den lokala bostadsförsörjningen. Vi motsätter oss självklart planerna på att ytterligare inskränka den kommunala självstyrelsen. Tvärtom måste kommunerna ges möjlighet att själva ta sitt bostadsförsörjningsansvar på det sätt som bäst passar den enskilda kommunen. Det enda rimliga är att lagen om kommunernas bostadsförsörjningsansvar avvecklas utan onödig tidsfördröjning, som föreslås i motionerna 2005/06:Bo298 (fp) yrkande 32, 2005/06:Bo315 (kd, m, fp, c) yrkande 2 samt 2005/06:Bo335 (c) yrkande 32. Med hänvisning till de formella krav som gäller vid upphävande av lag anser vi att skall anmoda regeringen att återkomma med ett lagförslag med denna innebörd. , punkt 2 - motiveringen (m, fp, kd, c) av (), de (), (), (), (), () och (). Vi anser att lagen om kommunernas bostadsförsörjningsansvar skall avvecklas. Med denna inställning är det givetvis inte aktuellt att bifalla motionsförslagen från s, v och mp om att skärpa bestämmelserna i denna lag och ytterligare inskränka det kommunala självbestämmandet. Kommuner som så önskar kan inrätta bostadsförmedlingar. Vi anser att kommunerna själva skall få avgöra behovet av sådan förmedlingsverksamhet. , punkt 2 (v) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2005/06:Sf336 yrkande 25, 2005/06:Bo218 yrkande 1, 2005/06:Bo274 yrkandena 13, 14 och 17 samt 2005/06:Bo301 yrkandena 3 och 5 samt avslår motionerna 2005/06:Bo230 yrkandena 2 och 4, 2005/06:Bo250 och 2005/06:Bo327. En bostadsförmedling har, förutom den primära uppgiften att fördela bostäder på ett socialt rättvist sätt, betydelse för bostadsförsörjningsfrågorna i kommunen på flera andra sätt. Bostadsförmedlingen är ett av flera instrument för kommunens boendeplanering och kan bl.a. ta fram ett planeringsunderlag genom statistik över efterfrågade bostäder avseende läge och storlek. Enligt lagen om kommunernas bostadsförsörjningsansvar skall en kommun anordna bostadsförmedling om det behövs för att främja bostadsförsörjningen. Alternativt kan två eller flera kommuner anordna en gemensam förmedling. Regeringen kan också om behov föreligger ålägga en kommun att inrätta en bostadsförmedling. Endast ett tiotal kommuner har emellertid en bostadsförmedling i egentlig bemärkelse. Bland de kommuner som saknar förmedling återfinns stora och medelstora städer. Det är uppenbart att det i dessa kommuner finns ett mycket stort behov av förmedlingsverksamhet. Även i övriga kommuner behövs en förmedling av bostäder i ordnade former. Lagen om kommunernas bostadsförsörjningsansvar har varit i kraft . Sett mot den bakgrunden är det märkligt att regeringen fortfarande inte använt sig av möjligheten att ålägga någon kommun att inrätta bostadsförmedling. Vi anser därför att man bör ändra lagens utformning så att det görs obligatoriskt för en kommun att inrätta en avgiftsfri bostadsförmedling. Till detta skall kopplas en möjlighet att söka dispens om det är uppenbart obehövligt med en förmedling. Kravet på en bostadsförmedling måste kombineras med bestämmelser som inskränker hyresvärdarnas makt att själva uppställa krav eller villkor i samband med förmedling och uthyrning. och har ställt sig bakom ett motionsförslag från om att regeringen bör låta genomföra en genomlysning av fastighetsägarnas förmedlingsprinciper, omfattande formella krav respektive grunder för vilka som erbjuds bostad, och hur dessa principer tillämpas (se bet. 2005/06:BoU6). På många orter är ungdomar och andra som står utanför den ordinarie bostadsmarknaden hänvisade till att hyra bostäder i andra hand. I många fall hamnar de då i händerna på oseriösa bostadsförmedlare och tvingas också acceptera oskäliga hyresvillkor. Den satsning på den kommunala bostadsförmedlingen som vi förordar syftar givetvis i första hand till att förstahandskontrakt skall erbjudas de bostadssökande. Även i fortsättningen kommer det emellertid att finnas ett behov av en andrahandsuthyrning i mer ordnade och reglerade former. Vi står därför bakom förslaget i en av de behandlade v-motionerna om att regeringen bör låta utreda förutsättningarna och villkoren för en förmedling av lägenheter även i andra hand. Regeringen har aviserat att ett förslag om förändringar i lagen om kommunernas bostadsförsörjningsansvar kommer att läggas fram för . Som framgår av inledningen till detta betänkande har en arbetsgrupp inom presenterat en promemoria med förslag om utökade krav på den kommunala bostadsförsörjningsplaneringen och förmedlingsverksamheten. Vi kan konstatera att den huvudsakliga inriktningen på de förslag som läggs fram sammanfaller med vad vi har förordat om en obligatorisk förmedlingsverksamhet och om en redovisning av förmedlingsprinciper m.m. Det är nu viktigt att regeringen i det fortsatta beredningsarbetet ytterligare utvecklar och kompletterar arbetsgruppens förslag med den inriktning som föreslagits i v-motionerna. Vi anser att det förslag som regeringen lägger fram för måste innefatta lagändringar som dels ger kommunerna obligatorisk skyldighet att anordna en avgiftsfri bostadsförmedling, dels klargör vilka kriterier som skall gälla vid förmedling av alla hyreslägenheter och ge samhället insyn i hyresvärdarnas tillämpning av dessa regler. I detta sammanhang bör även lagförslag kunna presenteras som tydliggör rätten till bostad i linje med de förslag som presenterade i sitt slutbetänkande (SOU 2001:95). Som framhålls i partimotion 2005/06:Bo274 krävs i första hand att bestämmelser om rätten till bostad arbetas in i socialtjänstlagen. Det finns emellertid många situationer när socialtjänstlagen inte är tillämplig men det ändå finns behov att tydligare ge uttryck för samhällets skyldighet att tillgodose rätten till bostad. Vi anser därför att rätten till bostad bör komma till uttryck även i lagen om kommunernas bostadsförsörjningsansvar och vara kopplad till den kommunala bostadsförmedlingen som ett viktigt organ för att tillgodose denna rättighet. Vad vi ovan anfört innebär i första hand ett bifall till motionerna 2005/06:Bo218 (v) yrkande 1, 2005/06:Bo274 (v) yrkandena 13, 14 och 17, 2005/06:Bo301 (v) yrkande 3. Även övriga motionsyrkanden som behandlats under rubriken bostadsförmedling får emellertid anses vara väl tillgodosedda med det anförda. , punkt 2 (mp) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2005/06:Bo230 yrkandena 2 och 4 samt avslår motionerna 2005/06:Sf336 yrkande 25, 2005/06:Bo218 yrkande 1, 2005/06:Bo250, 2005/06:Bo274 yrkandena 13, 14 och 17, 2005/06:Bo301 yrkandena 3 och 5 samt 2005/06:Bo327. Bostadssituationen i de stora städerna har kapsejsat. Den svarta marknaden växer lavinartat, priserna skjuter i höjden och det är en omöjlighet för den som saknar rätt kontakter eller mycket pengar att få en lägenhet centralt i någon av de svenska storstäderna. Unga som vill flytta hemifrån finner det omöjligt på grund av bostadssituationen. Studenter som har fått plats på i huvudstaden tackar nej mot bakgrund av problem med boendet. Det är uppenbart att det finns behov av en bättre fungerande bostadsförmedling. En grundförutsättning för att de kommunala bostadsförmedlingarna skall kunna fungera är självklart att de har tillräckligt med bostäder att förmedla. Jag återkommer därför i en reservation till behovet av en bostadsanvisningsrätt. En annan åtgärd som skulle stärka den kommunala bostadsförmedlingen vore att ge den möjlighet att förmedla andrahandslägenheter. Detta kan också ge positiva effekter i form av en mer ordnad bostadsmarknad, färre fall av ockerhyror och ett mer reglerat förfarande mellan uthyrare och hyreskonsument. Frågan om att ge de kommunala bostadsförmedlingarna möjlighet att sköta uthyrningen av lägenheter i andra hand bör därför utredas. Regeringen har tagit en del initiativ som kan leda till en bättre fungerande bostadsmarknad. En bostadssamordnare har tillsatts, och en arbetsgrupp inom har övervägt olika möjligheter att skärpa kraven på kommunernas insatser på bostadsförsörjningsområdet. För att klargöra syn på inriktningen på de konkreta åtgärder som måste till bör det i ett tillkännagivande tydligt markeras att såväl politiken som juridiken måste utgå från att alla människor har rätt till en bostad och att det är samhällets ansvar att se till att den rätten blir verklig för alla. Vad jag ovan anfört bör tillkännage för regeringen som sin mening. Det innebär ett bifall till motion 2005/06:Bo230 (mp) yrkandena 2 och 4. I den mån övriga motioner inte kan anses vara tillgodosedda med det anförda avstyrks de. Boende för våldsutsatta kvinnor, punkt 3 (m, fp, kd, c) av (), de (), (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2005/06:Bo214 yrkande 11. Det är ofta svårt att ordna skyddat boende för utsatta kvinnor och deras barn. De ideella kvinnojourerna är hårt belastade, och i den mån de över huvud taget kan erbjuda bostad har de ett mycket begränsat antal rum och lägenheter som ofta redan är upptagna. Vi anser att kommunerna måste kunna bistå med skyddat boende i högre grad än . Denna hjälp kan inte vara beroende av att ideella organisationer tar på sig hela ansvaret för en verksamhet som egentligen åligger kommunen. kan vanligen ansöka om social förtur endast hos bostadsbolag inom den egna kommunen. är detta inte tillräckligt när kvinnorna känner att den enda lösningen är att komma bort från orten där gärningsmannen bor. Rimligheten i att brottsoffret måste flytta kan visserligen ifrågasättas, men ytterst behöver även denna lösning finnas. Vi anser att möjligheten för våldsutsatta kvinnor att få en bostad bör gälla för en större region eller över hela landet. För att detta skall bli möjligt finns det behov av att utveckla formerna för samverkan mellan kommunerna i denna fråga. Ett första steg för att initiera en sådan samverkan bör vara att länsstyrelserna ges i uppdrag att inleda ett arbete för att tillsammans med kommunerna hitta nya samarbetsformer i syfte att ge våldsutsatta kvinnor möjlighet att finna en ny bostad på annan ort. Vi anser vidare att regeringen bör uppdra åt berörda myndigheter att utforma råd om hur bostäder och bostadsområden kan utformas för att öka säkerheten i inomhus- och utomhusmiljön för våldsutsatta personer, med åtgärder som portkod, säkerhetsdörrar, parkeringsplatser och andra fysiska åtgärder i boendemiljön. Vad vi nu anfört bör tillkännage för regeringen som sin mening. Det innebär ett bifall till motion 2005/06:Bo214 (fp) yrkande 11. Förmedlingsavgifter m.m., punkt 4 (m, fp, kd, c) av (), de (), (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2005/06:L372 yrkande 4 och avslår motion 2005/06:Bo301 yrkande 4. Vi anser att de förändringar av reglerna vid förmedlingen av hyresrätter som föreslås i motion 2005/06:L372 (fp) yrkande 4 bör genomföras. Förslaget gäller dels att ta bort vissa undantag från registreringsplikten för fastighetsmäklare, dels att ta bort de regler som gäller för maximal ersättning i samband med förmedling av hyresrätter. Enligt fastighetsmäklarlagen gäller att fastighetsmäklare skall vara registrerade hos . Undantagna från detta krav är bl.a. fastighetsmäklare som ägnar sig åt förmedling av hyresrätter eller vederlagsfri förmedling av hyresrätter till personer inskrivna vid ett universitet eller en högskola. Vi anser att dessa undantag skall tas bort. Sett ur konsumentens perspektiv är det ingen skillnad om hyresförmedlingen utövas av privata företag eller kommunala hyresförmedlingar. Kraven att verksamheten drivs seriöst är lika. Det finns inte heller tillräckliga skäl att undanta s.k. vederlagsfri förmedling från kravet på registrering. Regeringen bestämmer genom förordning den maximala ersättning som får tas ut vid förmedling av hyresrätter. Vi anser att en enhetstaxa för hyresrättsförmedling inte tar hänsyn till vilka omkostnader som är förknippade med tjänsten eller vilken servicegrad som erbjuds. Sannolikt finns det hos både uthyrare och bostadssökande behov av hjälp med t.ex. upprättande av kontrakt, juridisk rådgivning eller praktiska göromål i samband med flytt. Behovet av mer service i samband med förmedling accentueras än mer när företag efterfrågar tillfälliga personalbostäder med ofta omfattande kringtjänster. Sådan förmedlingsverksamhet, som enligt uppgift förekommer i relativt stor utsträckning, kan ha stor betydelse för att tillvarata dynamiken i det svenska näringslivet. Det vore därför bättre om berörda parter fick fritt komma överens om ersättningsnivåerna. Möjligheterna för regeringen att fastställa en maximal ersättning i samband med förmedling av hyresrätter bör således tas bort. Vad vi ovan anfört bör tillkännage för regeringen som sin mening. bostadsanvisningsrätt, punkt 5 - motiveringen (m, fp, kd, c) av (), de (), (), (), (), () och (). Motionsförslagen från s, v och mp om att införa en s.k. bostadsanvisningsrätt innebär att fastighetsägare med stöd av lag skall tvingas att lämna en viss andel av sina lägenheter för bostadsförmedling. Det kan givetvis riktas starka äganderättsliga invändningar mot en sådan ordning. Ett införande av denna typ av tvångsmedel skulle dessutom med stor sannolikhet motverka sitt eget syfte. Det väl fungerande samarbete genom frivilliga avtal mellan privata fastighetsägare och bostadsförmedling som etablerats i bl.a. skulle i så fall riskera att helt raseras. bör avslå motionsförslagen om bostadsanvisningsrätt. bostadsanvisningsrätt, punkt 5 (v) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2005/06:Sf336 yrkande 26, 2005/06:Bo249 och 2005/06:Bo274 yrkande 15 och avslår motion 2005/06:Bo230 yrkande 1 i denna del. En bostadsförmedling kan bara fungera om det finns lediga lägenheter att förmedla. I första hand bör överenskommelser träffas med fastighetsägare om att de skall lämna lediga lägenheter till förmedling. För att inte bostadsförmedlingarna helt skall vara hänvisade till fastighetsägarnas goda vilja krävs emellertid också en lagstiftad möjlighet för kommunen att begära in och förmedla lediga lägenheter. Den till 1993 gällande bostadsanvisningsrättslagen, som gav kommunerna rätt att anvisa bostadssökande till hyres- och bostadsrättslägenheter, var ett kraftfullt redskap för att garantera kommunmedborgarnas möjlighet att få en bostad. Erfarenheterna av brister i den kommunala bostadsförsörjningen visar att det är nödvändigt att införa en ny lagstiftning på detta område. Den tidigare gällande bostadsanvisningsrättslagen kan tjäna som utgångspunkt för detta lagstiftningsarbete. Vi kan konstatera att den arbetsgrupp inom som övervägt frågor om bostadsförsörjningen inte har lagt fram förslag med den av oss förordade inriktningen på bostadsanvisningsrätten. Arbetsgruppens förslag på detta område inskränker sig till ett krav på kommunala bostadsföretag att lämna minst hälften av sina lediga bostadslägenheter till den kommunala bostadsservicen för förmedling till bostadssökande. I det fortsatta beredningsarbetet bör därför ett lagförslag utarbetas som även omfattar övriga hyreslägenheter i kommunen. bör således tillkännage för regeringen att bostadsanvisningsrättslagstiftningen bör återinföras. Detta innebär ett bifall till partimotioner 2005/06:Sf336 yrkande 26 och 2005/06:Bo274 yrkande 15 samt motion 2005/06:Bo249 (s). Även förslaget i motion 2005/06:Bo230 (mp) yrkande 1 blir därigenom i huvudsak tillgodosett. bostadsanvisningsrätt, punkt 5 (mp) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2005/06:Bo230 yrkande 1 i denna del och avslår motionerna 2005/06:Sf336 yrkande 26, 2005/06:Bo249 och 2005/06:Bo274 yrkande 15. Situationen på bostadsmarknaden i huvudstaden samt i flera andra kommuner är nu så akut att det finns behov av en särskild lag, en lex . En sådan lag bör innehålla två delar. För det första skall privata fastighetsägare tvingas lämna tre fjärdedelar av de lägenheter som blir lediga till den kommunala bostadsförmedlingen. För det andra bör lagen innehålla regler för att motverka svarthandeln med hyresrätter. Den frågan har emellertid bostadsutskottet redan behandlat i betänkande 2005/06:BoU6. har bara den med pengar eller kontakter möjlighet att flytta till de svenska storstadsområdena. Detta är givetvis inte rimligt. Vad som krävs är ett större ansvartagande från fastighetsägarna. Äger man en fastighet centralt i en storstad har man inte bara rättigheter utan också skyldigheter och ett ansvar gentemot den stad man verkar i. Det borde därför vara en självklarhet att fastighetsägarna låter merparten av sina lägenheter fördelas i den kommunala bostadskön. Även i fortsättningen bör emellertid den som äger en fastighet givetvis ha rätten att undanta lägenheter till sin familj. Jag anser att en ny lag med den förordade inriktningen bör införas. I detta lagstiftningsarbete kan utgångspunkten tas i den bostadsanvisningsrättslag som gällde . Vad jag nu föreslagit bör med bifall till motion 2005/06:Bo230 (mp) yrkande 1 i motsvarande del tillkännage för regeringen som sin mening. Hyresgaranti hanterad av bostadsförmedling, punkt 6 - motiveringen (m, fp, kd, c) av (), de (), (), (), (), () och (). En av de mest angelägna uppgifterna inom bostadspolitiken är att underlätta ungas etablering på bostadsmarknaden. Ett antal förslag med denna inriktning har, bl.a. års allmänna motionstid, lagts fram av m, fp, kd respektive c. respektive skatteutskottets majoritet har emellertid under riksdagsåret i olika betänkanden avvisat samtliga dessa förslag. Vi har således inget emot att hos regeringen efterfrågar förslag om åtgärder för att stärka ungdomarnas situation på bostadsmarknaden. Dessa åtgärder får emellertid inte vara förknippade med starka regleringsinslag eller villkor som inskränker det kommunala självbestämmandet. Förslaget i v-motionen som behandlas i detta avsnitt har en inriktning som vi inte kan ställa oss bakom. Motion 2005/06:Bo274 (v) yrkande 7 avstyrks således. Konsumentstöd i bostadsfrågor, punkt 7 - motiveringen (m, kd, c) av (), de (), (), () och (). Vi instämmer i vad som anförs i fp-motionen om att det behövs opartisk information i olika frågor om bostadskonsumtionen i form av köp eller hyra av bostad. Det finns emellertid behov av att ytterligare överväga formerna och ansvaret för sådana informationsåtgärder. Det första steget för att stärka bostadskonsumenternas ställning bör vara att avskaffa den förbudslagstiftning, särreglering och styrning på bostadsområdet som regeringspartiet tillsammans med sina stödpartier infört . En sådan normalisering av bostadsmarknaden kommer också att underlätta och ge nya förutsättningar för den informationsverksamhet som behöver rikta sig till olika grupper av bostadskonsumenter. Motionen bör avstyrkas med hänvisning till det anförda. Konsumentstöd i bostadsfrågor, punkt 7 (fp) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2005/06:Bo298 yrkande 21. Konsumtion av boende är något som vi alla har gemensamt. Boendet utgör för flertalet hushåll också en av de tyngsta utgiftsposterna.