bet · GT01SfU10 · 2006-05-09 00:00:00 — En modern arbetsmarknad skall inte stänga människor ute på grund av nationalitet. m.fl. (fp) begär i motion Sf364 yrkandena 19-25 tillkännagivanden som på olika sätt rör arbetskraftsinvandring. Motionärerna anser att behöver arbetskraft även från länder utanför EU och att människor som befinner sig i , t.ex. turister, anhöriga på besök eller asylsökande, skall kunna söka och få arbete och arbetstillstånd. Den arbetsgivare som vill rekrytera arbetskraft från länder utanför EU skall också kunna göra det och den som arbetskraftsinvandrat skall omfattas av trygghetssystemen men med en karenstid för rätt till försörjningsstöd. Vidare anser motionärerna att s.k. U-tillstånd skall införas i syfte att förhindra missbruk av reglerna för arbetskraftsinvandring. Ett sådant tillstånd skall ges till kommuner eller företag som vill rekrytera arbetskraft från länder utanför EU/EES. Dessutom bör EU harmonisera reglerna för arbetskraftsinvandring samt regeringen efter KAKI:s slutbetänkande presentera ett lagförslag som möjliggör arbetskraftsinvandring till . m.fl. (fp) begär i motion U338 yrkande 14 ett tillkännagivande om att inrätta ett arbetstillstånd för hela EU. Alla som fått en anställning och kan försörja sig själva skall kunna få ett arbetstillstånd som gäller för hela EU. m.fl. (fp) begär i motion MJ519 yrkande 3 ett tillkännagivande om säsongsarbete samt förenklade regelverk för arbetskraftsinvandring. Ökad arbetskraftsinvandring kan minska svårigheterna att rekrytera säsongsarbetskraft. m.fl. (fp) begär i motion Bo298 yrkande 12 ett tillkännagivande om att förebygga brist på byggarbetskraft. Om inte byggföretagen får rekrytera arbetskraft från övriga kommer bl.a. den höga efterfrågan på bostäder att leda till överhettning av byggmarknaden. m.fl. (kd) begär i motion Sf373 yrkande 16 ett tillkännagivande om att öppna för arbetskraftsinvandring. Detta behövs för att klara framtidens välfärd och tillväxt och för att förbättra integrationen av invandrare i . m.fl. (kd) begär i motion A420 yrkande 24 ett tillkännagivande om arbetskraftsinvandring för att klara framtidens välfärd och tillväxt och för att förbättra integrationen av invandrare. m.fl. (c) begär i motion Sf334 yrkande 27 ett tillkännagivande om att öppna för arbetskraftsinvandring. Människor bör i högre utsträckning själva få välja var de vill arbeta. I motion Sf259 av () begärs ett tillkännagivande om att reglerna för arbetskraftsinvandring ses över så att företagen själva får avgöra vilka experter de behöver anställa i . I motion Sf421 av () begärs ett tillkännagivande om att förenkla för dem som vill invandra till . Enligt motionären är detta nödvändigt för att kunna bibehålla välfärden. I motion Sf243 av m.fl. (mp) begärs ett tillkännagivande om att erforderlig lagstiftning ändras så att arbetskraftsinvandring möjliggörs. Alla som kan försörja sig på eget arbete i bör få ett tidsbegränsat uppehållstillstånd men inte rätt till sociala förmåner förrän . I motion Sf252 av () begärs i yrkande 1 ett tillkännagivande om att förbättra de papperslösa arbetarnas möjligheter och ställning. Att det är så svårt att få asyl i trots skyddsbehov gör att människor går under jorden och ordnar sin försörjning på den rättslösa arbetsmarknaden. I samma motion yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att ratificera konventionen om migrantarbetares rättigheter. Om konventionen hade gällt i skulle regeringen varit tvungen att åtgärda många av de papperslösas problem. I yrkande 3 begär motionären ett tillkännagivande om en engångsamnesti för papperslösa arbetare. Den skall gälla för dem som befinner sig i eller har genomgått asylprocessen och varit i landet eller längre och oavsett om de håller sig gömda eller inte. I motion 2004/05:U3 av () begärs i yrkande 8 ett tillkännagivande om preciseringar av hur kopplingen mellan ett överlastat asylsystem, värnande om svensk arbetsrätt och behovet av mer arbetskraft skall gestaltas i åtgärder. m.fl. (mp, -) begär i motion Kr382 yrkande 14 ett tillkännagivande om en översyn av utlänningslagstiftningen med ambitionen att underlätta internationellt samarbete på kulturens alla områden. Enligt motionärerna kan det vara svårt för internationella kulturarbetare att få arbetstillstånd. I motion Sf347 av () begärs ett tillkännagivande om att se över utlänningslagen för att göra det möjligt att utdöma skadestånd för arbetsgivare som utnyttjar papperslösa, dvs. personer som sökt asyl i men fått avslag eller personer som av andra skäl sökt sig till . I motion Sf392 av och () begärs ett tillkännagivande om att införa övergångsregler för arbetskraftens rörlighet. Reglerna behövs för att garantera att utländsk arbetskraft från EU:s nya medlemsstater inte utnyttjas av oseriösa arbetsgivare och för att motverka lönedumpning och snedvriden konkurrens. Utskottet har behandlat motioner om arbetskraftsinvandring, bl.a. i betänkandena /03:SfU8 och 2004/05:SfU10. I samband med att tog ställning till det förstnämnda betänkandet fick regeringen genom ett tillkännagivande i uppdrag att tillsätta en parlamentarisk utredning för att utreda konsekvenser av och ta fram ett regelverk som medger en större arbetskraftsinvandring från länder utanför EU. I regeringens skrivelse redovisas i huvudsak innehållet i uppdraget till den parlamentariska kommitté, KAKI, som därefter tillsattes och vars utredningsuppdrag har förlängts till . Utskottet vill tillägga att det i kommitténs uppdrag också ingår att studera sambandet mellan regelverket för arbetskraftsinvandring och regelverket för asyl och skyddsbehövande i övrigt med utgångspunkten att asylrätten inte skall urholkas. Med hänsyn härtill anser utskottet att motion 2004/05:U3 yrkande 8 är i huvudsak tillgodosedd och motionsyrkandet avstyrks därför. Utskottet är väl medvetet om de stora demografiska förändringar och de omfattande pensionsavgångar som kommer att ställas inför omkring 2010 och åren därefter. För att undvika arbetskraftsbrist och för att säkra en hållbar ekonomisk tillväxt och därmed framtidens välfärd kommer att behöva öka utbudet av arbetskraft. Det är därför positivt att den parlamentariska kommittén nu arbetar med att ta fram förslag i syfte att tillgodose detta behov. Utskottet konstaterar att förslag om en vidgad arbetskraftsinvandring kommer att presenteras . Utskottet förutsätter att regeringen, sedan remissbehandling ägt rum, förelägger en proposition med förslag om ökade möjligheter till arbetskraftsinvandring. Något skäl att föregripa resultatet av kommitténs arbete kan utskottet däremot inte se. Utskottet avstyrker med det anförda motionerna Sf287, Sf331 yrkande 4, Sf364 yrkandena 19-23, Sf232, Sf353 yrkandena 1 och 2, MJ519 yrkande 3, Bo298 yrkande 12, Sf373 yrkande 16, A420 yrkande 24, Sf334 yrkande 27, Sf259, Sf421, Sf243 och Kr382 yrkande 14. Motion Sf364 yrkande 25 får anses tillgodosedd med vad utskottet anfört och avstyrks därmed. Vad gäller hinder för rörlighet i noterar utskottet att frågan om att undanröja gränshinder i varit aktuell inom ramen för det nordiska samarbetet. En arbetsgrupp, som tillsatts av de nordiska arbetsmarknadsministrarna, avslutade sitt arbete och resultatet därav skall enligt uppgift diskuteras i för arbetsmarknads- och arbetsmiljöpolitik. Det förhållandet att en person kan mista sitt danska arbetstillstånd och därmed sitt arbete i genom att flytta till är inte något som ensidigt kan påverka. Mot bakgrund härav och då arbetet med att se över överenskommelsen om en gemensam nordisk arbetsmarknad fortfarande pågår avstyrker utskottet motion Sf279 yrkande 1. När det gäller EU:s behov av arbetskraftsinvandring liksom införandet av arbetstillstånd för hela EU konstaterar utskottet att kommissionen presenterade en grönbok om en gemensam syn på ekonomisk migration i EU (KOM(2004) 811). Efter ett offentligt samråd lade kommissionen fram en strategisk plan för laglig migration (KOM(2005) 669). Av den framgår att det finns ett allmänt stöd för en gemensam EU-politik om ekonomisk migration om än med stora skillnader när det gäller synen på vilka strategier som bör följas och de förväntade resultaten. Enligt kommissionen uppnås en effektiv EU-lagstiftning därför bättre genom ett antal målinriktade kompletterande åtgärder i form av ett allmänt ramdirektiv och fyra särskilda rättsakter för högutbildade arbetstagare, säsongsarbetare, utstationerad personal och avlönade praktikanter. Kommissionen avser att föreslå detaljerade åtgärder. Mot bakgrund av det pågående arbetet inom EU med att ta fram direktiv för vissa kategorier av ekonomiska invandrare anser utskottet att motionerna Sf364 yrkande 24 och U338 yrkande 14 får anses åtminstone delvis tillgodosedda och de avstyrks därför. Vad gäller frågan om att införa övergångsregler kan utskottet konstatera att avvisade regeringens och utskottets ställningstaganden att särskilda regler borde införas för arbetstagare från de stater som blev medlemmar i (skr. 2003/04:119, bet. 2003/04:SfU15, rskr. 2003/04:199). Kommissionen har i en rapport (KOM(2006) 48) redovisat hur övergångsordningarna enligt anslutningsakt har fungerat . Av rapporten framgår att endast tre medlemsstater (, och ) avstod från att införa nationella restriktioner. Vidare framgår att de flesta länder har sett ett inflöde av arbetskraft från som varit lägre än väntat. Inget tyder heller på ett ökat antal arbetstagare eller ökade sociala utgifter efter utvidgningen jämfört med de två föregående åren. gjorda erfarenheter av utvidgningen visar enligt utskottet att det varit ett litet inflöde av arbetskraft från de nya medlemsstaterna, som dessutom varit lägre än väntat. Dessutom synes nationella restriktioner ha haft mycket liten inverkan på arbetstagarnas rörlighet. Mot bakgrund härav och då valt att inte införa några övergångsregler avstyrker utskottet motion Sf392. Beträffande frågan om arbetstagarbegreppet inom EU vill utskottet hänvisa till nämnda betänkande (bet. 2003/04:SfU15), vari utskottet utförligt redovisade det EG-rättsliga arbetstagarbegreppet. Utskottet anförde att enligt vad juridiska expertis uppgivit vid en offentlig utfrågning skulle ett införande av begränsande regler, t.ex. ett krav på att ett arbete skall vara sådant att det ger arbetstagaren möjlighet att försörja sig, för andra medborgare än de egna vara diskriminerande enligt EG-rätten och komma att leda till en talan mot om fördragsbrott. Utskottet förutsatte dock att regeringen skulle fortsatt verka för sådana förändringar av att bättre hänsyn tas till de olika situationer på arbetsmarknaden som kan förekomma och avstyrkte därmed motionsyrkanden om att arbetstagarbegreppet i EG-rätten bör utformas så att arbetet för att ge rätt till uppehållstillstånd skall räcka till den egna försörjningen. Utskottet konstaterar att det ankommer på regeringen att i förhandlingar inom EU driva de frågor som är av betydelse för som medlemsland. Arbetet inom EU är emellertid mycket tidskrävande och det är inte ovanligt att t.ex. utarbetandet av ett rådsdirektiv tar i anspråk innan det slutligen kan antas av rådet. Utskottet utgår liksom tidigare från att regeringen inom ramen för EU-arbetet verkar för att sådana förändringar kommer till stånd som krävs för att lösa problem som inte kan lösas på nationell nivå. Med det anförda avstyrker utskottet motion Sf331 yrkande 3. Såvitt gäller frågan om de s.k. papperslösa arbetarna konstaterar utskottet att det dessvärre finns en grupp människor i som trots beslut om avvisning eller utvisning ändå inte lämnat landet eller av olika skäl valt att uppehålla sig i utan att söka uppehållstillstånd eller på annat sätt ge sig till känna för myndigheterna. Det är en situation som inte är bra vare sig för enskilda eller för samhället. Dessa personer är som påpekas i några av motionerna utlämnade till oseriösa och hänsynslösa arbetsgivare som inte drar sig för att utnyttja deras utsatthet. Eftersom dessa personer knappast ger sig till känna med mindre än att en generell rätt till uppehållstillstånd införs är det svårt att föreställa sig att de med nuvarande ordning skulle vara hjälpta av en möjlighet att begära skadestånd av dessa arbetsgivare. Vad som sagts innebär emellertid inte att utskottet delar uppfattningen att de generellt bör ges en sådan rätt till uppehållstillstånd. En sådan åtgärd skulle enligt utskottets mening strida mot den självklara utgångspunkten att den som fått ett avlägsnandebeslut skall rätta sig efter det liksom att den som vill söka sig till skall ha de tillstånd som krävs enligt utlänningslagstiftningen. Därtill kommer att utskottet i betänkande 2005/06:SfU5 Ny prövning av avvisnings- och utvisningsbeslut tog avstånd från kravet på ett s.k. nollställningsbeslut med motiveringen att det skulle innebära att uppehållstillstånd beviljas utan en individuell prövning i varje enskilt fall. Om annat än de individuella skälen tillåts avgöra om uppehållstillstånd skall beviljas eller inte skulle det enligt utskottet innebära att asylprocessen kommer att styras av icke förutsägbara faktorer eller omständigheter. Eftersom en sådan ordning inte gagnar rättssäkerheten kunde den inte accepteras. Utskottet vidhåller denna inställning och avstyrker motionerna Sf252 yrkandena 1 och 3 och Sf347. Utskottet vill erinra om att på initiativ av utskottet i nämnda betänkande (bet. 2005/06:SfU5) har beslutat om ändringar i utlänningslagen fr.o.m. som ger vissa grupper som kommit att vistas i och vars avvisnings- eller utvisningsbeslut av olika anledningar inte har verkställts en möjlighet till ny prövning av dessa beslut (rskr. 2005/06:10). En grupp som getts denna möjlighet är personer vars avlägsnandebeslut på grund av förhållandena i mottagarländerna inte bedömts kunna verkställas med tvång. Prövningen kunde före initieras av självmant eller efter ansökan av utlänningen. Av regeringens skrivelse 2005/06:95 En nationell handlingsplan för de mänskliga rättigheterna 2006-2009 framgår att om migrerande arbetares rättigheter trädde i kraft och att det skydd som stadgas däri i huvudsak redan följer av de sex andra om mänskliga rättigheter och av . Regeringen bedömer att arbetet med att skydda de migrerande arbetarnas rättigheter i bör koncentreras till att säkerställa efterlevnaden av de sex andra . Frågan om en ratificering av konventionen är därför inte aktuell men kommer vid behov att övervägas på nytt i samband med utarbetandet av nästa nationella handlingsplan. Av skrivelsen framgår också att endast 30 stater har ratificerat konventionen och att flera stater förklarat att de inte avser att göra detta. Utskottet anser inte att med anledning av motion Sf252 yrkande 2 bör ta ställning till frågan om ratificering av . Motionsyrkandet avstyrks därmed. Uppehållstillstånd vid skyddsbehov m.m. Utskottets förslag i korthet bör avslå motioner om bl.a. skyddsbehov och avvisningsbeslut, Dublinärenden samt inre flyktalternativ. Jämför reservationerna 12 (fp, c), 13 (v), 14 (mp), 15 (m, fp, kd, c), 16 (v, mp), 17 (v, c, mp) och 18 (mp). angående flyktingars rättsliga ställning, , kompletterades med det s.k. New York-protokollet. Protokollet innebär att staterna förbinder sig att tillämpa konventionen utan begränsning till händelser som inträffat före och som regel utan geografisk begränsning till händelser som inträffat i . innehåller bl.a. en definition av vem som skall anses som flykting och föreskriver förbud mot avvisning eller utvisning av personer till ett land där de riskerar förföljelse eller till ett land där de inte åtnjuter trygghet gentemot att bli sända till ett land där de riskerar förföljelse. I konventionen definieras en flykting som en person som "i anledning av välgrundad fruktan för förföljelse på grund av sin ras, religion, nationalitet, tillhörighet till viss samhällsgrupp eller politisk åskådning befinner sig utanför sitt hemland och som inte kan eller på grund av sin fruktan inte vill begagna sig av hemlandets skydd". I artikel 33 anges att en flykting inte får avvisas eller utvisas till ett land där hans liv eller frihet hotas på grund av hans ras, religion, nationalitet, tillhörighet till viss samhällsgrupp eller politiska åskådning. I artikel 3 i FN:s konvention mot tortyr och annan omänsklig eller förnedrande behandling anges följande. Ingen konventionsstat skall utvisa, återföra eller utlämna en person till en annan stat, i vilken det finns anledning att tro att han skulle vara i fara för att utsättas för tortyr. För att fastställa huruvida sådan anledning föreligger, skall de behöriga myndigheterna beakta alla hänsyn av betydelse, vari i förekommande fall även skall inbegripas förekomsten i den berörda staten av ett konsekvent handlingsmönster av grova, uppenbara eller talrika kränkningar av de mänskliga rättigheterna. Också i artikel 3 i den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, , finns ett förbud mot tortyr. En ny utlänningslag (2005:716, NutlL) har trätt i kraft . Den nya lagen innebär bl.a. att flyktingbegreppet vidgas till att även omfatta människor, som förföljs på grund av kön eller sexuell läggning. Vidare kommer personer som, utan att vara individuellt förföljda, behöver skydd på grund av en inre eller yttre väpnad konflikt eller andra svåra motsättningar i hemlandet att kunna få uppehållstillstånd som övriga skyddsbehövande. Flyktingar och övriga skyddsbehövande har enligt utlänningslagen en principiell rätt att få uppehållstillstånd i . Definitionen av vem som är flykting har samma lydelse som i , dock med uttryckligt angivande att denna rätt gäller oberoende av om förföljelsen utgår från landets myndigheter eller, om dessa inte kan antas bereda skydd mot förföljelse, från enskilda. Som flykting och som skyddsbehövande i övrigt anses även en person som är statslös och som av de uppräknade skälen befinner sig utanför det land där han eller hon tidigare haft sin vanliga vistelseort, under förutsättning att personen inte kan eller på grund av sin fruktan inte vill återvända dit. Enligt 12 kap. 1 § NUtlL får en avvisning eller utvisning aldrig verkställas om det finns skälig anledning att tro att utlänningen riskerar dödsstraff, kroppsstraff eller tortyr eller att utsättas för annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. Verkställighet får inte heller ske till ett land där utlänningen inte är skyddad mot att sändas vidare till ett land där han eller hon riskerar dödsstraff m.m. I 8 kap. 17 § NUtlL anges att när en fråga om avvisning eller utvisning prövas skall hänsyn tas till om utlänningen på grund av bestämmelserna i bl.a. 12 kap. 1 § NUtlL inte kan sändas till ett visst land eller om det annars finns särskilda hinder mot att avgörandet verkställs. Förordning (EG) nr 343/2003 om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som har ansvaret för att pröva en asylansökan som en medborgare i tredjeland har gett in i någon medlemsstat, Dublinförordningen, trädde i kraft och tillämpas fr.o.m. . Förordningen bygger till stor del på samma principer som den tidigare s.k. . Ansvaret för prövning av en asylansökan (en ansökan om internationellt skydd i enlighet med ) åligger den medlemsstat som har tagit störst del i den asylsökandes inresa (genom att utfärda visering eller uppehållstillstånd) med undantag av regler om familjeåterförening. Varje medlemsstat får pröva en asylansökan som lämnats in av en tredjelandsmedborgare även om det inte föreligger någon skyldighet enligt förordningen. Vidare får varje medlemsstat, även om den inte är ansvarig enligt förordningen, sammanföra familjemedlemmar och andra släktingar i beroendeställning av humanitära skäl. I förordningen anges att medlemsstaterna bl.a. beaktar principen om non-refoulement. Av skrivelsen framgår att mot tortyr har behandlat totalt 48 klagomål mot . Kommittén har i 11 fall bedömt att ett återsändande av den klagande efter ett beslut om avvisning eller utvisning skulle innebära ett brott mot artikel 3 i mot tortyr. I 20 fall har kommittén konstaterat att inte har kränkt konventionen. Sjutton ärenden har avslutats utan sakprövning. Av skrivelsen framgår att antalet anmälningar till mot tortyr har ökat . Det fanns ett 15-tal öppna ärenden mot hos kommittén i vilka regeringen ombetts att yttra sig. Av dessa gäller ett ärende utvisning på grund av brott, resten avser asylärenden där avvisnings- eller utvisningsbeslut meddelats. Enligt skrivelsen innebär den nya utlänningslagen att de olika grunderna för att få uppehållstillstånd skiljs tydligare åt. Vidare har skyddsgrunderna lyfts fram och utvidgats. Också den som flyr på grund av svåra motsättningar i hemlandet och känner välgrundad fruktan för allvarliga övergrepp skall bedömas som skyddsbehövande i övrigt. Förföljelse på grund av kön och sexuell läggning föreslås jämställas med annan förföljelse. m.fl. (fp) begär i motion Sf5 yrkande 4 ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med en samlad analys av orsakerna till det ökande antalet anmälningar i mot tortyr och i samt förslag på åtgärder som bör vidtas för att inte skall fällas i dessa instanser. I motion Sf251 av m.fl. (v) yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att svenska myndigheters respekt för asylrätten och måste stärkas. I motionen anförs att det inte finns skäl att tro att de som söker asyl i generellt åberopar svagare asylskäl än asylsökande i många andra länder och att det är därför de inte ges flyktingstatus. I motion Sf308 av m.fl. (v) yrkandena 1-4 begärs tillkännagivanden om att UNHCR:s riktlinjer angående försörjningsmöjligheter när det handlar om personer som avvisas till internflykt måste efterlevas, att frivilligorganisationer och internationella organisationer inte kan garantera säkerheten i ett visst område, att bedömningen av säkerhetsläget på internflyktplatsen skall motsvara den verkliga situationen och att hänvisning till inre flyktalternativ fortsättningsvis inte skall tillämpas på ett sätt som sätter asylrätten ur spel. Motionärerna anser att de svenska migrationsmyndigheterna har visat en tydlig tendens att använda sig av internflyktsalternativet för att undvika beviljande av flyktingstatus eller annat skydd. Detta sker utan att det gjorts någon individuell utredning om rimligheten i det enskilda fallet. () begär i motion U23 yrkande 7 ett tillkännagivande om en generösare tillämpning av asylrätten för personer i behov av skydd. I motionerna Sf217 och Sf290 yrkandena 1-3 av () begärs tillkännagivanden om att judiska flyktingar skall få stanna i och att avvisning av asylsökande kaldéer (kristna irakier) i inte bör verkställas med hänsyn till den rådande situationen i och att särskild hänsyn bör tas till asylsökande kaldeiska kvinnors skyddsbehov. Uppehållstillstånd bör ges till de asylsökande kaldéer som finns i . Motionären anser att de som kan bevisa sin identitet bör få stanna i . I motion Sf337 () yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att om inga andra lösningar finns för de i oskyldigt fängslade uigurerna bör de få temporärt uppehållstillstånd i . I motionen anges att inte skickar uigurerna åter till eftersom det finns stor risk att de utsätts för tortyr där. Visar det sig att de trots detta inte får asyl i bör erbjuda dem temporärt uppehållstillstånd till dess att garanterar dem säkerhet. I motion U337 av och () yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att flyktingar från bör få uppehållstillstånd i så länge konflikten pågår och tills det är någotsånär tryggt att återvända. Dublinärenden och säkra länder I motion Sf364 av m.fl. (fp) yrkande 16 begärs ett tillkännagivande om att asylprocedurdirektivet bör genomföras samt att förslaget om en lista över säkra länder inte är förenligt med asylrätten. m.fl. (kd) anför i motion Sf373 yrkandena 4 och 6 att flyktingbegreppet fortfarande tolkas olika av medlemsstaterna varför Dublinförordningens regler och principen om non-refoulement hamnar i konflikt med varandra.