bet · GT01NU16 · 2006-05-09 00:00:00 — Det är fel om den kommunala turistverksamhetens uppbyggnad finansieras med skattemedel och den fortsatta driften sker med kommunala driftbidrag, anför motionärerna. De anser att sysselsättningsaspekter inte får utgöra alibi för att sådan konkurrenssnedvridande näringsverksamhet bedrivs. I motion 2005/06:A309 (c) begärs två tillkännagivanden, nämligen om att öppna för fler alternativ i offentlig sektor och om utmaningsrätt, intraprenad och kooperativt företagande. Om fler alternativ tillåts inom offentlig sektor ökar konkurrensen och det öppnas möjligheter att starta företag inom det område som kvinnor i huvudsak arbetar inom, anser motionärerna. De menar att även kvinnor som inte vill starta ett företag kan, om det blir fler arbetsgivare inom den offentliga verksamheten, få fördelar, i form av högre löner och ökad trivsel på arbetet. är vidare positivt till s.k. utmaningsrätt, dvs. rätt för anställda och företag att utmana kommuner och landsting om drift av verksamhet, sägs det. Intraprenad, som innebär att personal på t.ex. ett äldreboende driver verksamheten med ansvar för budget, arbetssätt osv., men där personalen är anställd av kommunen, är ett bra sätt att öka konkurrensen i offentlig sektor, anser motionärerna. De menar vidare att kooperativt företagande bör kunna komma till användning i lägen då det finns ett behov av en verksamhet, t.ex. ett äldreboende, men då ett privat företag inte anser sig kunna bedriva verksamheten med vinst och det offentliga inte har ett ansvar. Ett tillkännagivande om att bredda kvinnors arbetsmarknad genom att konkurrensutsätta offentlig sektor föreslås i motion 2005/06:A310 (c), med rubriken jämställt samhälle. Motiveringen är likartad som i den föregående motionen. Det behövs en översyn av den svenska monopolsituationen, anförs det i motion 2005/06:N351 (m, fp, kd, c). Det senaste årtiondet har inneburit avskaffande av flera stora statliga monopol, konstaterar motionärerna. De menar att staten - utöver genom renodlade monopol - hämmar konkurrensen på en rad områden, främst inom sjukvården. Även på nivå hämmar det offentliga i många fall konkurrensen, hävdar motionärerna. De anser att monopol och konkurrensinskränkningar som inte kan motiveras med hänsyn till det allmännas bästa bör slopas och att näringsaktörer bör - med tillbörlig reglering och tillsyn - tillåtas verka inom alla områden som inte rör myndighetsutövning. gjorde ett tillkännagivande när det gäller frågan om konkurrens på lika villkor mellan offentlig och privat sektor (bet. 2005/06:NU16). Enligt uttalande bör regeringen återkomma till med förslag till åtgärder för att komma till rätta med konkurrensproblemen mellan offentlig och privat sektor, varvid ett domstolsförfarande bör övervägas. Regeringen borde återkomma i frågan så att under /06 kunde behandla regeringens förslag. Regeringen bör vidare redovisa sina förslag med anledning av förslag på området från . Dessa förslag avser bl.a. åtgärder för att tillförsäkra att gällande lagar och riktlinjer följs, införandet av en nationellt utformad reglering av subventioner samt hur en offentlig aktör skall få använda information och kompetens upparbetad i myndighetsrollen. ville att regeringen skulle återkomma till under /06 med en redovisning av sitt arbete med dessa frågor. När det gällde förslag om hur en nationellt utformad reglering kan utformas noterade utskottet att en sådan regel skulle kunna fungera som ett nationellt komplement till den EG-rättsliga regleringen av statligt stöd. I en reservation (m, fp, kd, c) efterlystes ytterligare åtgärder från regeringens sida senast under /06 för att reda upp konkurrenssituationen mellan offentlig och privat sektor. Näringsminister besvarade en fråga (fr. 2005/06:6) av () om rättvis konkurrens. Frågeställaren hade undrat vad näringsministern avser att göra utifrån - tydligare gräns mellan offentligt och privat. Näringsministern sade sig vara medveten om att det föreligger olika problem då offentliga aktörer bedriver konkurrensutsatt verksamhet. Problemen förefaller vara särskilt kännbara för småföretagare som bedriver verksamhet inom de sektorer där offentliga aktörer också agerar. Mot denna bakgrund uppdrog regeringen åt att analysera och föreslå åtgärder som kan behövas för att ytterligare förbättra marknadens funktionssätt beträffande konkurrensen mellan privata och offentliga aktörer. redovisade sitt uppdrag genom den nämnda rapporten, som analyseras inom , sade näringsministern. Han erinrade vidare om att (bet. 2004/05:NU16) uttalat att regeringen bör återkomma till med förslag till åtgärder för att komma till rätta med konkurrensproblemen mellan privat och offentlig sektor och att ett domstolsförfarande därvid bör övervägas. har angivit att regeringen bör återkomma i frågan så att under /06 kan behandla regeringens förslag. har även uppmärksammat och därvid begärt att regeringen under /06 återkommer med en redovisning av sitt arbete med vissa av de förslag har lämnat. Regeringen avsåg att återkomma till med utgångspunkt från vad har tillkännagivit, uppgav näringsministern avslutningsvis. Näringsminister besvarade vidare en fråga (fr. 2005/06:1307) av () om vilka åtgärder han ämnar vidta för att undvika snedvriden konkurrens mellan privata och offentliga aktörer. I sitt svar underströk näringsministern inledningsvis att frågan om konkurrens på lika villkor mellan offentlig och privat sektor är viktig och inrymmer svåra avvägningar mellan intresset av en effektiv konkurrens och andra samhälleliga intressen. Kommunerna är måna om att kunna tillhandahålla en god service av hög kvalitet till sina kommunmedlemmar, som det är angeläget att skapa förutsättningar för ett väl fungerande näringsliv i kommunerna. Näringsministern sade sig vara medveten om att det kan förekomma problem då offentliga aktörer bedriver konkurrensutsatt verksamhet. Regeringen arbetar kontinuerligt med att komma till rätta med dessa. Exempelvis har kraven på ekonomisk redovisning skärpts genom lagen (2005:590) om insyn i vissa finansiella förbindelser m.m. - den s.k. transparenslagen som infördes . Transparenslagen ställer nya krav på redovisningen i framför allt offentlig sektor och offentliga företag. har fått i uppgift att utöva tillsyn över att lagen efterlevs. För att kunna driva igenom de nya redovisnings- och rapporteringskraven kan besluta om ålägganden riktade till företag och ett åläggande kan förenas med vite, sade näringsministern avslutningsvis. Olika lagar reglerar de offentliga aktörernas agerande när det offentliga uppträder som antingen köpare eller säljare - främst lagen (1992:1558) om offentlig upphandling, lagen (1994:615) om ingripande mot otillbörligt beteende avseende offentlig upphandling, kommunallagen (1991:900) och konkurrenslagen (1993:20). Ansvaret för dessa lagar ligger på tre olika utskott, nämligen finans-, konstitutions- och näringsutskotten. Regeringen tillsatte ett råd för konkurrens på lika villkor mellan offentlig och privat sektor (). Rådet, som bestod av representanter från såväl offentlig som privat sektor, hade två huvudsakliga uppgifter. Den första innebar att rådet skulle belysa enskilda fall och försöka undanröja konkurrenskonflikter genom dialog och kontakter mellan berörda parter. Rådets andra uppgift var att försöka åstadkomma en samsyn mellan företrädare för offentlig och privat sektor om hur de långsiktiga spelreglerna på området bäst skall formuleras. redovisade sina samlade erfarenheter och de resultat som uppnåtts i betänkandet Konkurrens på lika villkor mellan offentlig och privat sektor (SOU 2000:117). De problem som rådet redovisade uppstår främst när privata och offentliga aktörer möts på samma marknad, dvs. när det allmänna bedriver säljverksamhet som är konkurrensutsatt. Enligt rådet har verksamheter där privata och offentliga aktörer konkurrerar med varandra ökat påtagligt . Rådet ansåg att problemen kan lösas antingen genom att den offentliga sektorn drar sig tillbaka eller genom att konkurrensförutsättningarna görs så lika som möjligt. I fråga om lagreglering anfördes att parterna i rådet i grunden hade olika uppfattning om behovet av lagändringar. Det bedömdes därför inte vara möjligt att finna lösningar som fullt ut tillgodoser alla krav och önskemål som framförts. Rådet enades dock om att i betänkandet presentera ett sätt att åstadkomma mer konkurrensneutrala villkor, nämligen att i konkurrenslagen införa en bestämmelse som tar sikte på att korrigera konkurrenssnedvridande beteenden från offentliga aktörer. Rådets rekommendation var en missbruksbestämmelse där de offentliga aktörerna i händelse av lagöverträdelse inte drabbas av ekonomiska sanktioner för redan inträffat agerande, utan enbart vitesbelopp om den berörda aktören inte rättar sig efter ett beslut. Rådet ansåg att möjligheten för en enskild att föra en skadeståndstalan i sådana sammanhang bör utredas. Enligt rådet kan vidare många av de identifierade konkurrensproblemen lösas på lokal nivå. Rådet hade ursprungligen en begränsad verksamhetstid , t.o.m. , men fick förlängning i olika omgångar. /04 upphörde rådets verksamhet. fick inför upphörande, i sitt regleringsbrev för , i uppdrag att i avvaktan på eventuella nya lagregler särskilt följa de frågor som rör konkurrens på lika villkor mellan privat och offentlig verksamhet, vilka beretts inom ramen för verksamhet fram till . I detta ligger bl.a. att verket skall följa utvecklingen på marknaden samt uppmärksamma eventuella nya konkurrenskonflikter i ljuset av det befintliga konkurrensrättsliga regelverket. Med utgångspunkt i betänkande har en departementspromemoria utarbetats, Konkurrens på lika villkor mellan offentlig och privat sektor (Ds 2001:17). I promemorian har lämnats förslag om att en s.k. konfliktlösningsregel skall införas i konkurrenslagen. Enligt förslaget skall förbud i enskilda fall kunna meddelas mot offentlig konkurrenshämmande verksamhet som bedöms vara skadlig från allmän synpunkt. Sådana förbud skall meddelas av , på talan av , och föreslås kunna förenas med vite. Promemorian innehöll även förslag om att skulle knytas till . Vidare föreslogs att skall förstärkas med en expert som har särskilda insikter i den berörda offentliga verksamheten. Såväl betänkandet som departementspromemorian har remissbehandlats. Regeringen uttalade i proposition 2001/02:167 om ändringar i konkurrenslagen för effektivare kartellbekämpning, m.m. att en lagreglering av konkurrensproblem mellan offentlig och privat näringsverksamhet, som ytterst innebär prövning i domstol, bör grundas på bredast möjliga uppslutning från berörda aktörer. Regeringen redovisade att beredningen av lagförslaget skulle fortsätta, med inriktningen att ett förslag till lagregel som har uppslutning från både offentlig och privat sektor skulle kunna presenteras före utgången av . noterade utskottet i betänkande 2002/03:NU10 om vissa konkurrenspolitiska frågor att enligt uppgift från pågick beredningsarbetet, då med inriktning på att ett förslag till lagregel skulle kunna presenteras i en lagrådsremiss . , då frågan behandlades på nytt, noterade utskottet åter - i betänkande 2003/04:NU13 - att frågan bereddes inom . I proposition 2004/05:140 om genomförande av EU:s transparensdirektiv, som lades fram , sades (s. 52) beträffande den tidigare nämnda departementspromemorian att förslaget om en konfliktlösningsregel bereddes i . I budgetpropositionen för (prop. 2005/06:1 utg.omr. 24, s. 44) noterades tillkännagivande med anmodan till regeringen att återkomma till med förslag till åtgärder för att komma till rätta med konkurrensproblemen mellan offentlig och privat sektor. Regeringen meddelade sin avsikt att återkomma till under /06. Regeringen beslöt att ge i uppdrag att, med utgångspunkt i de erfarenheter som gjorts i arbete med frågor angående konkurrens på lika villkor mellan privat och offentlig sektor, analysera och föreslå åtgärder som kan behövas för att ytterligare förbättra marknadens funktionssätt beträffande konkurrensen mellan privata och offentliga aktörer. skulle inom ramen för uppdraget sprida information om goda exempel på en fungerande konkurrens och om hur konkurrenssnedvridande förfaranden kan undvikas. Uppdraget redovisades i rapporten och marknader - tydligare gräns mellan offentligt och privat (2004:4). I rapportens sammanfattning sägs att konfliktytorna mellan offentliga och privata aktörer är betydande. Den statistik som finns tillgänglig visar att offentliga aktörers näringsverksamhet är av stor omfattning och att den spänner över en stor mängd branscher. Av de statliga myndigheterna är det som säljer varor eller tjänster till köpare utanför statsförvaltningen. Sammantaget säljer staten och kommunerna varor och tjänster för ca . En intervjuundersökning som har genomfört bland privata företag i vissa utvalda branscher visar att anser att de möter konkurrens från offentliga aktörer i stor eller mycket stor omfattning. Av dessa ansåg att konkurrensen innebar ett problem för företaget, och ansåg att konkurrens mellan offentliga och privata företag inte sker på lika villkor. utredning visar att när offentliga aktörer agerar på konkurrensutsatta marknader uppstår ofta problem. Dessa problem kan indelas i följande tre kategorier: - sammanblandning av myndighetsuppgifter med näringsverksamhet, - olika former av offentliga subventioner, - problem förbundna med vidareutnyttjande av information och kompetens från myndighetsrollen. Existerande regelverk och frivilliga lösningar har inte varit tillräckliga för att lösa problemen, sägs det i rapporten. Sannolikt skulle problemområdet bli mindre om offentliga aktörer följde befintliga riktlinjer och lagar. Alla problem skulle dock inte lösas om enbart verksamhet som var förenlig med gällande lagstiftning och riktlinjer bedrevs. Inte heller konkurrensrättslig lagstiftning är tillräcklig för att avhjälpa dessa problem, sägs det i rapporten. En utvärdering av yttranden visar att dessa endast i ett fåtal fall har följts. En studie visar också att offentliga aktörer endast undantagsvis antagit interna styrdokument för att tillförsäkra att den egna näringsverksamheten inte snedvrider konkurrensen. En frivillig lösning synes därmed inte framkomlig. Mot denna bakgrund framlägger följande förslag: - Åtgärder bör vidtas för att tillförsäkra att gällande lagar och riktlinjer följs. Fortsatt arbete behövs för att förtydliga när offentlig näringsverksamhet skall få bedrivas. - Införandet av en nationellt utformad reglering av subventioner bör övervägas. Denna bör vara kopplad till de kommande reglerna om transparens. - En offentlig aktör bör enbart få använda information eller kompetens upparbetad i myndighetsrollen för försäljning av tjänster och varor i konkurrens med privata aktörer om denna information eller kompetens också erbjuds konkurrerande företag på samma villkor. presenterade rapporten - Vårda och skapa konkurrens (2002:2). Mot bakgrund av statsmakternas uttalande (prop. 1999/2000:140, bet. 2000/01:NU4) om att andelen av den samlade ekonomin där konkurrens råder bör öka gjorde en analys av erfarenheterna av konkurrenslösningar inom den offentliga sektorn och bedömde förutsättningarna för att öka den konkurrensutsatta delen av den svenska ekonomin. I rapporten föreslogs bl.a. att uppdragsverksamhet, stödfunktioner m.m. som inte tillhör statliga myndigheters kärnverksamhet skall konkurrensutsättas, att monopol skall avvecklas och att den offentliga upphandlingen skall effektiviseras samt att långsiktiga konkurrensplaner som anger konkreta mål, områden och tidsplaner för konkurrensutsättning skall upprättas. Erfarenheterna talar för att man inte bör börja med att konkurrensutsätta vård och omsorg, utan att man först måste lära av entreprenader på "hårda" områden, såsom lokalvård och transporter, sades det. Att ha viss verksamhet kvar i egen regi är ett sätt att behålla beställarkompetensen. All offentlig verksamhet som gäller myndighetsutövning kan inte eller får inte konkurrensutsättas. Det måste också finnas reella förutsättningar för konkurrens när man börjar tillämpa konkurrenslösningar. I rapporten föreslogs en lång rad åtgärder på olika områden. har också, på regeringens uppdrag, analyserat konkurrensen på marknaden för tandvård och belyst skillnader i konkurrenshänseende mellan den offentligt drivna tandvården och privattandvården. I rapporten och konkurrens (2004:1), som presenterades , redovisades konkurrenshinder på marknaden och lämnades förslag om hur konkurrensen skall förbättras. Lagen om offentlig upphandling När det gäller lagen om offentlig upphandling (), som finansutskottet ansvarar för, beslöt om vissa ändringar i lagen (prop. 2001/02:142, bet. 2001/02:FiU12). anmodade regeringen att göra en förnyad prövning av ställningen för i samband med en av regeringen aviserad översyn av myndighetsstrukturen när det gäller konsument- och konkurrensfrågor. beslöt vidare att upphandlande enheter får hänvisa till kriterier för miljömärken, om kriterierna för märket har utarbetats på grundval av vetenskaplig information. Regeringen uppmanades därvid att fortsätta sitt arbete med att verka för att och andra internationella regler ändras så att det blir möjligt att ta större hänsyn till miljön vid upphandling. avslog regeringens förslag om att direktupphandling skall medges när upphandlingens värde understiger fem prisbasbelopp. Beslut fattades om en förbättring av möjligheterna för leverantörer att ansöka om överprövning av en upphandlande enhets beslut om att en viss leverantör skall tilldelas upphandlingskontraktet, med innebörden att en upphandlande enhet skall vara skyldig att på eget initiativ lämna upplysningar till anbudssökande och anbudsgivare om tilldelningsbeslutet och att enheten skall vara skyldig att vid förfrågan lämna sådana uppgifter till en leverantör. I budgetpropositionen för (prop. 2002/03:1) angavs att regeringen inte har för avsikt att vidta några åtgärder när det gäller myndighetsstrukturen inom konkurrensområdet, men att det kan finnas anledning att återkomma till frågan om organisationen av i samband med att regeringen tar ställning till hur sanktionssystemet inom den offentliga upphandlingen skall vara utformat. Någon proposition har ännu inte lagts fram. (särskild utredare: f.d. regeringsrådet ) avlämnade sitt slutbetänkande Nya upphandlingsregler 2 (SOU 2006:28). Utredningen föreslår bl.a. att det skall införas en regel som innebär att upphandlande myndigheter eller enheter bör ställa miljökrav och sociala krav vid upphandling. Ett annat förslag är att införa fasta värden för direktupphandling, varvid värdena skall bestämmas som en viss andel av aktuella tröskelvärden. Dessutom föreslås att de frivilliga delarna i de nya EU-direktiven för upphandling skall införas i svensk lag. Det föreslås alltså bli möjligt att vid upphandling använda en konkurrenspräglad dialog, ett dynamiskt inköpssystem eller en elektronisk auktion. När det gäller lagen om ingripande mot otillbörligt beteende avseende offentlig upphandling gavs regleringsbrev i uppdrag att kartlägga hur lagen har tillämpats och huruvida det finns skäl att se över lagen. I rapporten dras följande slutsatser: Lagens räckvidd är mycket begränsad, vilket innebär litet eller inget incitament för företag att klaga på otillbörliga beteenden; lagen är komplicerad och oklar på flera punkter; den institutionella strukturen på upphandlingsområdet, med två myndigheter och tre domstolsordningar som har att tillämpa två lagar på det som kan vara ett och samma förfarande, är splittrad; få klagomålsärenden har blivit ännu färre , varvid en viktig förklaring är lagens oklarheter och ineffektiva sanktionssystem, snarare än att problemen på upphandlingsområdet skulle ha minskat. Rapporten analyseras inom . Frågan om en översyn av lagen hänger, enligt uppgift från , nära samman med de överväganden som görs angående sanktioner kopplade till . Denna fråga har först övervägts nationellt men är nu kopplad både till den nyssnämnda förslag och till det arbete som sker på EU-nivå med en översyn av det s.k. rättsmedelsdirektivet. Ställning till lagen om ingripande mot otillbörligt beteende avseende offentlig upphandling torde, enligt , inte kunna tas förrän rättsmedelsdirektivet finns i sin slutliga form. I regeringens skrift Innovativa - en strategi för tillväxt genom förnyelse (Ds 2004:36) har angetts att insatser behövs för att utveckla den offentliga upphandlingen. Det kan också nämnas att regeringen har gett Verket för näringslivsutveckling () och Verket för innovationssystem () i uppdrag att utreda hur offentlig upphandling skall kunna bidra till ökad innovation och förnyelse. Myndigheterna skall särskilt studera vilka metoder som är mest ändamålsenliga och vilka sektorer som är mest angelägna för att skapa förutsättningar för att använda offentlig upphandling som drivkraft för innovation och förnyelse. Uppdraget skall göras i samråd med , men myndigheterna skall också samråda med andra upphandlande enheter, myndigheter och näringslivsorganisationer. Uppdraget skall redovisas . När det gäller kommunallagen, som ansvarar för, kan noteras att kommunernas möjlighet att selektivt stödja företag, som berörs i några motioner, begränsas av denna lags bestämmelser. I den mån en kommun skulle utnyttja de möjligheter som finns att bevilja stöd är den skyldig att beakta om statligt stöd. I dessa fall krävs som regel ett godkännande av kommissionen innan ett stöd kan utbetalas. har även s.k. direkt effekt, vilket innebär att ett enskilt företag kan vända sig till svensk domstol eller till kommissionen med klagan om statligt stöd som misstänks vara otillåtet. Stöd som konstateras vara otillåtet skall återbetalas. Kommissionen har också på egen hand initierat granskningsförfarande i några fall av icke anmälda kommunala stöd och prövar då förenligheten med EG-rätten. ekonomiska vårproposition (prop. 2005/06:100) redovisar regeringen hur den avser att hantera tillkännagivande rörande konkurrens på lika villkor mellan offentlig och privat sektor. Där sägs följande (s. 22): Frågan om konkurrens på lika villkor mellan offentlig och privat sektor har varit föremål för diskussion under ett flertal år. För att säkerställa att åtgärder som vidtas på området är lämpliga och väl avvägda är det av största vikt att beredningsunderlaget är aktuellt, relevant och så heltäckande som möjligt. Vid senaste behandling av frågan har nya aspekter tillförts (bet. 2004/05:NU16, rskr. 2004/05:297). Regeringen bedömer att hela frågan om konkurrens på lika villkor mellan offentlig och privat sektor måste behandlas i ett sammanhang. Regeringen avser därför att tillsätta en särskild utredare för att göra en sådan analys. En bärande princip inom näringspolitiken är att likvärdiga villkor skall gälla för olika aktörer på marknaden. I det fall att offentliga aktörer agerar på konkurrensmarknader får detta sålunda inte ske på ett sådant sätt att det privata företagandet hämmas otillbörligt; myndighetsuppgifter skall hållas isär från kommersiell verksamhet. Enligt de riktlinjer för konkurrenspolitiken som fattat beslut om skall andelen av den samlade ekonomin där konkurrens råder öka, och på nya marknader skall strukturer och regler stödja uppkomsten av en balanserad och väl fungerande konkurrens. Vidare gäller att statligt stöd inte får snedvrida konkurrensen, dvs. statligt stöd till svenska företag får inte innebära att andra företag konkurreras ut. Policyn för det svenska statsstödet skall stödja arbete i EU mot subventioner som skadar industrin. Beträffande förhållandet mellan småföretag och den offentliga sektorn vill utskottet framhålla - i linje med det tidigare sagda - att en självklar utgångspunkt är att sund konkurrens skall råda mellan privat och offentlig verksamhet. vill utskottet betona att förhållandena i olika kommuner och landsting kan variera påtagligt. På vissa håll kan det privata utbudet vara mycket begränsat.