bet · GT01SoU11 · 2006-02-09 00:00:00 — Utökad möjlighet för Säkerhetspolisen att inhämta information i verksamhet för personskydd I betänkandet behandlas regeringens proposition 2005/06:54 Utökad möjlighet för Säkerhetspolisen att inhämta information i verksamhet för personskydd samt fem motionsyrkanden som väckts med anledning av propositionen. har avgett yttrande i ärendet (2005/06:JuU1y) och i samband därmed även behandlat och överlämnat fyra motionsyrkanden om personskydd som väckts under den allmänna motionstiden . ställer sig bakom regeringens förslag till ny sekretessbrytande regel i lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område. Enligt den föreslagna regeln skall personal inom hälso- och sjukvården, både i allmän och i enskild tjänst, vara skyldiga att på begäran lämna ut sådana uppgifter som Säkerhetspolisen behöver i ett särskilt fall i verksamhet för personskydd för ledamöter, statschefen och övriga medlemmar av kungahuset, statsråd, statssekreterare och kabinettssekreterare. Lagändringen föreslås träda i kraft . I betänkandet finns två reservationer och två särskilda yttranden. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Utökad möjlighet att inhämta information antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område. Därmed bifaller proposition 2005/06:54 och avslår motionerna 2005/06:Ju496 yrkandena 2 och 3, 2005/06:So9 yrkandena 1 och 2 samt 2005/06:So10. Reservation 1 (c) Reservation 2 (mp) Underrättelse till patienten m.m. avslår motion 2005/06:So9 yrkandena 3 och 4. avslår motionerna 2005/06:K450 yrkande 6 och 2005/06:Ju514 yrkande 35. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), () och (). Ärendet och dess beredning har berett konstitutions- och justitieutskotten tillfälle att yttra sig över propositionen och eventuella motioner (prot. 2005/06:14). har beslutat att inte avge yttrande. har avgett yttrande över propositionen och motioner som väckts i anledning av propositionen och i samband därmed, under förutsättning av socialutskottets medgivande, överlämnat fyra motionsyrkanden väckta under allmänna motionstiden . De sistnämnda yrkandena rör personskydd. Yttrandet, 2005/06:JuU1y, återfinns i bilaga 3. Mot bakgrund av bl.a. mordet på utrikesminister beslutade regeringen atttillkalla en särskild utredare med uppdrag att bl.a. överväga om det finns behov av förändringar av systemet förpersonskyddet för den centralastatsledningen. Utredningen, som antog namnet , överlämnade betänkandet Personskyddet för den centrala statsledningen (SOU 2004:108). Betänkandet innehåller bl.a. ett förslag till en lag om ändring i lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område. Utredningens förslag har remissbehandlats. I propositionen föreslås en ny sekretessbrytande regel i lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område. Enligt den föreslagna regeln skall personal inom hälso- och sjukvården, både i allmän och i enskild tjänst, vara skyldiga att på begäran lämna ut sådana uppgifter som Säkerhetspolisen behöver i ett särskilt fall i verksamhet för personskydd för ledamöter, statschefen och övriga medlemmar av kungahuset, statsråd, statssekreterare och kabinettssekreterare. Ändringen föreslås träda i kraft . I 2 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen (TF) finns den grundläggande regeln om rätten att ta del av allmänna handlingar. Av 2 § följer att denna rätt bara får begränsas när det är nödvändigt med hänsyn till vissa särskilt angivna intressen, bl.a. skyddet för enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden. Begränsningar av rätten att ta del av allmänna handlingar skall noga anges i bestämmelser i en särskild lag eller, om det är lämpligare, i en annan lag som den särskilda lagen hänvisar till. Den särskilda lag som pekas ut i 2 kap. 2 § TF är sekretesslagen (1980:100). Genom sekretesslagen skyddas vissa i lagen angivna uppgifter. Skyddet innebär att allmänna handlingar som innehåller sekretessbelagda uppgifter får lämnas ut enbart under de förutsättningar som anges i lagen. Sekretesslagen präglas av en strävan att den skall ta till vara olika intressen som kan vara motstridiga. Å ena sidan skall lagen tillgodose behovet av skydd mot obehörig insyn i förhållanden som bör vara skyddade av hänsyn till allmänna eller enskilda intressen. Å andra sidan skall lagen i minsta möjliga utsträckning inskränka allmänhetens berättigade krav på insyn och kontroll av offentlig verksamhet. Avvägningen mellan dessa två intressen skall även göras med beaktande av artikel 8 i den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Styrkan av den sekretess som regleras i lagen varierar för olika typer av uppgifter. Denna skillnad i styrka av sekretess åstadkoms bl.a. genom de s.k. skaderekvisiten. I sekretesslagen förekommer två typer av skaderekvisit, dels ett rakt, dels ett omvänt. Det raka skaderekvisitet innebär en presumtion för offentlighet och innebär att sekretess endast gäller om det kan antas att ett röjande leder till viss skada. Det omvända skaderekvisitet är däremot en presumtion för sekretess och innebär att en uppgift får röjas enbart när det står klart att någon skada inte uppkommer. Regler om sekretess för enskildas personliga och ekonomiska förhållanden finns huvudsakligen i 7-9 kap. sekretesslagen. Enligt 7 kap. 1 § gäller sekretess inom hälso- och sjukvården för uppgift om enskilds hälsotillstånd och andra personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till den enskilde lider men. Detsamma gäller i annan medicinsk verksamhet, bl.a. rättsmedicinsk eller rättspsykiatrisk undersökning. Bestämmelsen är försedd med ett s.k. omvänt skaderekvisit, dvs. det gäller en presumtion för att sådana uppgifter omfattas av sekretess. Sekretessen enligt 7 kap. 1 § är omfattande och avser i princip alla uppgifter som rör en patient inom det allmännas hälso- och sjukvård liksom den som är föremål för annan medicinsk verksamhet i det allmännas regi. Hälso- och sjukvård som tillhandahålls av privata vårdinrättningar m.m. omfattas däremot inte, utan då gäller i stället tystnadsplikt enligt 2 kap. 8 § lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område (LYHS). I 14 kap. sekretesslagen finns regler om vissa begränsningar i sekretessen. Enligt 1 § hindrar sekretess inte att uppgift lämnas till en myndighet om uppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning. Vidare får enligt 3 §, den s.k. generalklausulen, uppgift lämnas till en myndighet om det är uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framför det intresse som sekretessen skall skydda. Generalklausulen omfattar dock inte sekretess enligt bl.a. 7 kap. 1-6 §§. Uppgifter om enskildas förhållanden som finns inom hälso- och sjukvård får alltså bara lämnas ut till en myndighet om det är föreskrivet i lag eller förordning. Exempel på sådana föreskrifter finns i 2 kap. 11 § LYHS. Där sägs att hälso- och sjukvårdspersonal är skyldig att lämna ut uppgift som gäller huruvida någon vistas på en sjukvårdsinrättning om uppgifterna i ett särskilt fall begärs av domstol, åklagarmyndighet, polismyndighet, kronofogdemyndighet eller skatteverket (punkt 1). De redovisade bestämmelserna innebär sammanfattningsvis att hälso- och sjukvårdspersonal i både allmän och enskild tjänst vanligtvis är förhindrad att lämna uppgifter till polisen om en enskilds hälsotillstånd och andra personliga förhållanden med undantag för uppgift om vistelse på en vårdinrättning. Ökad informationsskyldighet för personal inom hälso- och sjukvården Utskottets förslag i korthet bör anta regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område och avslå motionsyrkanden med invändningar mot förslaget. Den föreslagna bestämmelsen har utformats på ett sådant sätt att intrånget i enskildas personliga integritet begränsas som Säkerhetspolisen kan få tillräcklig information för att kunna göra kvalitativa hotbildsanalyser. Jämför reservationerna 1 (c) och 2 (mp). I propositionen föreslås att personalen inom hälso- och sjukvården, både i allmän och i enskild tjänst, skall vara skyldig att på begäran lämna ut sådana uppgifter som Säkerhetspolisen behöver i ett särskilt fall i verksamhet för personskydd för ledamöter, statschefen och övriga medlemmar av kungahuset, statsråd, statssekreterare och kabinettssekreterare. Förslaget kommer till uttryck genom en ny punkt i 2 kap. 11 § LYHS. I propositionen anförs att uppgifter om en enskild person som finns inom hälso- och sjukvården kan utgöra viktig information när det gäller att bedöma risken för om denne kan komma att begå våldshandlingar. Sådana uppgifter kan därmed vara av avgörande betydelse när Säkerhetspolisen skall bedöma hotbilden mot personer i den centrala statsledningen och även övriga medlemmar av kungafamiljen. Det är viktigt att hot mot den nämnda personkretsen kan avvärjas , heter det i propositionen. I propositionen (s. 11) görs en intresseavvägning beträffande det integritetsintrång det skulle innebära för en enskild om Säkerhetspolisen skulle ges rätt att på begäran få tillgång till det slag av uppgifter som är aktuella. I propositionen föreslås att det under vissa omständigheter bör vara möjligt för Säkerhetspolisen att få ut vissa uppgifter om personliga förhållanden från hälso- och sjukvårdspersonalen. Uppgifterna föreslås lämnas ut efter begäran från Säkerhetspolisen. Det skulle, enligt regeringen, föra för långt att införa en plikt för hälso- och sjukvårdspersonalen att självmant lämna uppgifter. Uppgiftsskyldigheten föreslås gälla uppgifter "som behövs i verksamhet för personskydd". Regeringen delar utredningens bedömning att det inte går att i författningstexten närmare specificera vilka uppgifter som Säkerhetspolisen bör få tillgång till. Den uppgiftsskyldighet som regleras i nuvarande lydelse av 2 kap. 11 § är uppbyggd på detta sätt, dvs. uppgifter "som behövs" i de olika verksamheter som bestämmelsens olika punkter tar sikte på. I propositionen framhålls att det är av vikt att vårdgivaren ser till att personal inom hälso- och sjukvården som har till uppgift att göra de bedömningar det nu är fråga om har kompetens för uppgiften. Utgångspunkten är, enligt propositionen, att informationen i allmänhet kommer att överföras till Säkerhetspolisen genom en dialog mellan den behandlande läkaren inom hälso- och sjukvården och en till Säkerhetspolisen knuten psykiatriker eller legitimerad psykolog. I motion So9 av och (båda mp) begärs att avslår propositionen (yrkande 1). Motionärerna begär ett tillkännagivande till regeringen om vikten av att åtgärder i det syfte som propositionen avser inte får försämra förtroendet för hälso- och sjukvården (yrkande 2). Motionärerna anser att berörda patienters förtroende för hälso- och sjukvården kommer att minska om den föreslagna lagen införs. Samhällets åtgärder borde därför i stället handla om att öka de psykiskt funktionshindrades förtroende för hälso- och sjukvården, öka de uppsökande insatserna, öka antalet vårdplatser och förbättra tillgängligheten till vården. Vidare begärs ett tillkännagivande om behovet av att underrätta patienter inom hälso- och sjukvården om att uppgifter om dem har lämnats ut till Säkerhetspolisen (yrkande 3). Motionärerna begär vidare ett tillkännagivande om att 7 § andra stycket patientjournallagen kompletteras (yrkande 4). Motionärerna anser att det uttryckligen bör framgå att anteckning skall göras i patientjournalen när muntliga upplysningar lämnas. I motion So10 av m.fl. (c) begärs ett tillkännagivande av innebörd att begär att regeringen återkommer med förslag om ändringar i lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område som avgränsar och minimerar de integritetsrisker som påvisas i motionen. Motionärerna framhåller att den föreslagna lagändringen omfattar personal i hela hälso- och sjukvården. Någon avgränsning till verksamhetsområde föreslås inte. Vidare anser motionärerna att det hade varit lämpligt att inskränka uppgiftsskyldigheter till personal inom den psykiatriska vården. I den under allmänna motionstiden väckta motionen Ju496 av () yrkandena 2 och 3 begärs tillkännagivanden om att Säkerhetspolisens underlag för att göra farlighetsbedömningar i personskyddsverksamheten bör förbättras och att därvid journalhandlingar och utlåtanden bör kunna lämnas ut när hot riktas mot skyddspersoner. De två sistnämnda motionsyrkandena har överlämnats av justitieutskottet med yttrandet. Regeringen uppdrog 2001 åt att se över patientjournallagen (1985:562) samt komma med förslag till ny lagstiftning. resulterade i nya och svåra frågeställningar, varför det bedömdes vara angeläget att utreda frågan vidare. Utredningen om inom hälso- och sjukvården, m.m. (S 2003:03) fick ett tilläggsdirektiv att se över frågan och komma med ett förslag. Utredningen skall lämna förslag såvitt gäller patientjournallag och i övrigt vid utgången av 2006 (dir. 2004:95, 2005:150). I (SOSFS 1993:20) finns föreskrifter och allmänna råd om patientjournallagen. Utskottet anser att det utifrån personskyddsverksamhetens behov av underrättelser finns starka skäl att införa en sekretessbrytande bestämmelse som medför att Säkerhetspolisen alltid kan få tillgång till uppgifter i den utsträckning uppgifterna är av betydelse för hotbildsbedömningar. Utskottet vill här betona att uppgifter från hälso- och sjukvården i första hand torde kunna utgöra ett komplement till den information som Säkerhetspolisen får från annat håll. Det finns således inte något behov av att införa någon form av generell skyldighet för hälso- och sjukvården att löpande informera Säkerhetspolisen om patienter som har en viss sjukdomsbild. I stället är det ett behov av att kunna komplettera information som Säkerhetspolisen genom andra källor har rörande en enskild som det finns ett behov av att tillgodose. Mot behovet av att förbättra Säkerhetspolisens underlag i de hotbildsbedömningar som görs måste ställas det intrång i den enskilde patientens integritet som ett utlämnande av uppgifter från hälso- och sjukvården skulle innebära. Enligt förslaget i propositionen skall Säkerhetspolisen ges rätt att på särskild begäran få tillgång till uppgifter från den enskildes vårdgivare som behövs i verksamheten för personskydd. Det framstår som uppenbart att det här kan röra sig om uppgifter som i hög grad är av integritetskänslig art, betydligt mer känsliga uppgifter än huruvida den enskilde vistas på en sjukvårdsinrättning, som alltså Säkerhetspolisen enligt gällande rätt kan få tillgång till. Det kan till att börja med konstateras att uppgifter om enskilda som överlämnas kommer att skyddas av motsvarande sekretess vid som inom hälso- och sjukvården. Uppgifterna är enligt 9 kap. 17 § första stycket 4 sekretesslagen (1980:100) sekretesskyddade vid med samma s.k. omvända skaderekvisit som enligt 7 kap. 1 § sekretesslagen gäller inom hälso- och sjukvården. Regeringen redovisar i propositionen hur Säkerhetspolisen har tänkt hantera inhämtandet av uppgifter. Kontakten med hälso- och sjukvården kommer att tas av en till Säkerhetspolisen knuten psykiatriker eller legitimerad psykolog. Utgångspunkten är att informationen i allmänhet kommer att överföras till Säkerhetspolisen genom en dialog mellan den behandlande läkaren inom hälso- och sjukvården och den till Säkerhetspolisen knutna psykiatrikern eller psykologen. Normalt är Säkerhetspolisens behov begränsade till aktuella uppgifter. Utifrån den information som hälso- och sjukvården överlämnar kommer Säkerhetspolisens medicinska personal att göra en bedömning som sedan utgör en del av det underlag som ligger till grund för själva hotbildsbedömningen. Den bedömning som gjorts av Säkerhetspolisens medicinska personal kommer därefter att sparas tillsammans med hotbildsbedömningen. Här kan också nämnas att utskottet inhämtat från att regeringen avser att ge Säkerhetspolisen i uppdrag att återrapportera vissa statistiska uppgifter rörande tillämpningen av den nya lagstiftningen. Arbetet med att utforma uppdraget pågår inom . Enligt utskottets mening har den föreslagna bestämmelsen utformats på ett sådant sätt att intrånget i enskildas personliga integritet begränsas som Säkerhetspolisen kan få tillräckliga underrättelser för att kunna göra kvalitativa hotbildsanalyser. Härtill kommer det sätt på vilket Säkerhetspolisen avser att organisera inhämtandet av sådan information. Genom den medicinska och psykologiska expertis som Säkerhetspolisen avser att anlita och den dialog med hälso- och sjukvården som kommer att föras i samband med inhämtande av information framstår det som att integritetsintrånget kan begränsas som överflödig integritetskänslig information - i den mån den alls överlämnas - inte sparas hos . Genom det förutskickade arbetssättet torde också eventuella problem för hälso- och sjukvårdens personal att veta vilken information som behövs i Säkerhetspolisens arbete kunna begränsas. Utskottet anser att den föreslagna bestämmelsen utformats på ett sådant sätt att vid en intresseavvägning behovet för Säkerhetspolisen att kunna erhålla uppgifter om enskilda för hotbildsbedömningar i personskyddsverksamheten överväger det integritetsintrång åtgärden utgör. Utskottet gör samma bedömning när det gäller avvägningen mot risken för att enskilda avstår från att söka vård av rädsla för ingripanden från Säkerhetspolisen. Utskottet föreslår att socialutskottet tillstyrker propositionen och avstyrker motion So9 yrkande 1 och motion So10. I motion So9 (mp) yrkande 3 begärs att det införs en bestämmelse om att patienten alltid skall underrättas när uppgifter om denne utlämnas från hälso- och sjukvården till Säkerhetspolisen. Utskottet kan dela motionärernas uppfattning att det är angeläget att patienter så långt det är möjligt erhåller information om sin behandling och vilka åtgärder som vidtas inom hälso- och sjukvården. Utifrån justitieutskottets perspektiv kan dock anföras att om vårdgivaren regelmässigt skulle underrätta den enskilde om att uppgifter om denne lämnats ut till Säkerhetspolisen skulle det i många fall kunna inverka menligt på Säkerhetspolisens möjligheter att fullgöra sitt personskyddsuppdrag. Utskottet föreslår att socialutskottet avstyrker motion So9 yrkande 3. I motion Ju496 (fp) yrkandena 2 och 3 anförs att Säkerhetspolisens underlag för att göra farlighetsbedömningar i personskyddsverksamheten bör förbättras och att därvid journalhandlingar och utlåtanden rörande psykiskt sjuka personer under vissa förutsättningar bör kunna utlämnas till Säkerhetspolisen. Utskottet anser att motionärens önskemål i huvudsak tillgodoses genom förslagen i propositionen. Utskottet föreslår att socialutskottet avstyrker bifall till motion Ju496 yrkandena 2 och 3. ansluter sig till de resonemang och delar de bedömningar som justitieutskottet gjort i yttrandet. tillstyrker således förslag till lag om ändring i lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område och avstyrker motionerna So9 (mp) yrkande 1 och So10 (c). Det som tas upp i yrkande 2 i motion So9 föranleder ingen annan bedömning. Motionärens önskemål i Ju496 (fp) yrkandena 2 och 3 blir i huvudsak tillgodosett genom förslaget. delar också den bedömning justitieutskottet gjort beträffande yrkande 3 i motion So9. konstaterar att patientjournallagen (1985:562) är föremål för översyn. En utredning skall lämna förslag . bör inte föregripa utredningen. Yrkande 4 i motion So9 avstyrks. Utskottets förslag i korthet bör bl.a. mot bakgrund av förslaget i propositionen och pågående utredningsarbete även avslå motionsyrkanden om hot och våld mot förtroendevalda. I den under allmänna motionstiden väckta motionen K450 yrkande 6 av m.fl. (fp) begärs att ytterligare åtgärder vidtas för att motverka hot och våld mot förtroendevalda. I motion Ju514 av m.fl (fp) begärs att livvaktsskyddet för centrala, politiska företrädare bör förbättras (yrkande 35). Motionsyrkandena har överlämnats av justitieutskottet med yttrandet. Regeringen tillkallade en parlamentarisk kommitté med uppdrag att motverka och förebygga hot och våld mot förtroendevalda i stat, kommun och landsting. Kommitténs huvuduppgift skall enligt direktiven vara att kartlägga och analysera förekomsten av hot och våld mot förtroendevalda samt lämna förslag till åtgärder som motverkar och förebygger sådant hot och våld. Den andra huvuduppgiften för kommittén skall vara att genom information och utbildning öka medvetenheten och beredskapen på statlig, och landstingskommunal nivå vad gäller frågor som rör hot och våld mot förtroendevalda (dir. 2004:102). Kommittén skall slutredovisa sitt uppdrag . Kommittén redovisade i en rapport resultatet av en enkät ställd till ca 2 000 förtroendevalda om förekomsten av hot, våld och trakasserier. Av rapporten framgår bl.a. att en hög andel riksdagsledamöter () har utsatts för hot, våld eller trakasserier 1988. Även förtroendevalda i landsting och kommun har i en relativt hög utsträckning utsatts för hot, våld eller trakasserier () . Säkerhetspolisens utgifter för personskyddet för rikets högsta ledning har ökat . Säkerhetspolisens anslag föreslogs därför ökade i budgetpropositionen för med . Regeringen aviserade tillskott på och (prop. 2004/05:1, utgiftsområde 4, s. 133 f.). I budgetpropositionen för föreslog regeringen därutöver anslag till Säkerhetspolisen med engångsvis för för säkerhetshöjande insatser i samband med riksdagsvalet . anvisade anslag till Säkerhetspolisen för i enlighet med regeringens förslag (prop. 2005/06:1, utgiftsområde 4, s. 135, bet. JuU1, rskr. Utskottet kan konstatera att förutsättningarna för att motverka och förebygga hot och våld mot förtroendevalda torde förbättras om förslaget i propositionen genomförs. Säkerhetspolisen tillförs också ytterligare anslagsmedel för personskyddsverksamheten i statsbudgeten för . I övrigt kan utskottet konstatera att det pågår ett utredningsarbete i en parlamentarisk kommitté i syfte att motverka och förebygga hot och våld mot förtroendevalda. Det utredningsarbetet bör inte föregripas. Utskottet föreslår att socialutskottet avstyrker bifall till motionerna K450 yrkande 6 och Ju514 yrkande 35. delar justitieutskottets bedömning att förutsättningarna för det som tas upp i motionerna K450 (fp) yrkande 6 och Ju514 (fp) yrkande 35 torde förbättras om förslaget i propositionen genomförs. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Utökad möjlighet att inhämta information, punkt 1 (c) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: a) antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område, b) tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservation 1. Därmed bifaller proposition 2005/06:54 och motion 2005/06:So10 och avslår motionerna 2005/06:Ju496 yrkandena 2 och 3 samt 2005/06:So9 yrkandena 1 och 2. Jag delar regeringens och utskottsmajoritetens uppfattning att Säkerhetspolisen bör kunna få information från hälso- och sjukvården för att i personskyddsverksamheten kunna göra bättre hotbildsbedömningar. Jag anser dock att de föreslagna ändringarna i lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område kunde ha utformats bättre för att skapa en bättre balans mellan Säkerhetspolisens behov av information och integritetsintrånget för den enskilde. Lagförslaget berör en svår intressekonflikt. har tidigare lagt fram förslag om att beslut som inverkar på den personliga integriteten eller innebär inskränkningar av individens fri- och rättigheter skall föregås av en integritetskonsekvensbeskrivning. Det aktuella lagförslaget är ett exempel där en sådan konsekvensbeskrivning skulle ha behövts.