bet · GM01UU4 · 2006-01-01 00:00:00 — De lagstiftningsåtgärder som regeringen föreslår till följd av tillträde till fördrag om fullständigt förbud mot kärnsprängningar behandlas, jämte motsvarande förslag med anledning av tillträdet till konventionen om förbud mot användning, lagring, produktion och överföring av antipersonella minor (truppminor) samt om deras förstöring, samlat nedan. tillträde till konventionen om förbud mot användning, lagring, produktion och överföring av antipersonella minor (truppminor) samt om deras förstöring Utskottet har, som nämnts, tidigare i olika sammanhang haft anledning att behandla frågan om landminor, ett vapen som är orsak till ett betydande lidande hos civilbefolkningen i de länder av världen där det kommit till användning. Utskottet har därvid återkommande framhållit att minfrågan rör såväl humanitära som nedrustnings- och utvecklingsaspekter och att det finns anledning att sträva efter ett utökat samarbete inom FN i denna fråga. I betänkande 1993/94:UU19, vilket sedermera ställde sig bakom, tillkännagav utskottet att en översyn av konventionen om förbud mot eller inskränkningar i användningen av vissa konventionella vapen som kan anses vara ytterst skadebringande eller ha urskillningslösa verkningar (vapenkonvention) är angelägen och att ett internationellt totalförbud mot antipersonella minor utgör den enda verkliga lösningen på det humanitära problem användningen av minor ger upphov till. Med anledning av tillkännagivande utarbetade regeringen ett förslag om totalförbud, och har aktivt drivit frågan i olika internationella fora. Det sammansatta utrikes- och försvarsutskottet har också uppehållit sig vid frågan om ett internationellt förbud mot truppminor (antipersonella minor). I betänkande 1996/97:UFöU1 konstaterade det sammansatta utskottet med tillfredsställelse att , under svenskt ordförandeskap, lett fram till ett betydligt förbättrat skydd för civilbefolkningen i väpnade konflikter. beslutade om ett totalförbud mot användning av antipersonella minor och att befintliga lager av sådana minor, med undantag för det antal som behövs för forsknings- och utbildningsändamål med avseende på minröjning, skulle förstöras , dock . 1997 uppskattade att mer än 2 miljoner nya minor av skilda slag läggs ut. Det är därför av stor betydelse att länder som är stora producenter och exportörer av antipersonella minor, samt länder där ett stort antal sådana minor lagts ut eller fortsätter att läggas ut och där civilbefolkningen hårt drabbats ansluter sig till konventionen. Mot denna bakgrund ser utskottet mycket positivt på regeringens förslag om tillträde till och tillstyrker godkännande av konventionen (prop. 1997/98:175 yrkande 6). I samband med ratifikationen - i avvaktan på dess ikraftträdande för del - bör avge en förklaring om provisorisk tillämpning av konventionens kärnåtaganden i enlighet med artikel 18. Utskottet tillstyrker således yrkande 7 i proposition 1997/98:175. Konventionen träder i kraft i den sjätte månaden efter den månad den ratificerats av den fyrtionde staten. Enligt vad utskottet inhämtat så ratificerade den fyrtionde staten konventionen , vilket betyder att konventionen kommer att träda i kraft . och anför i motion U67 (mp, v) yrkande 1 att regeringen bör föreslå en ändring i konventionen så att även truppminor med röjningsskydd skall betraktas som antipersonella minor. Definitionen av antipersonella minor är resultatet av förhandlingar mellan parter som från början stod långt ifrån varandra och är den minsta gemensamma nämnare som ett stort antal stater kunde acceptera. Vid förhandlingarna som föregick var frågan om definitioner något som hade avgörande betydelse för att enighet kunde uppnås och en konvention antas. Den nuvarande definitionen och ställningstagandet för konventionen bygger också på ett gemensamt synsätt på frågan inom EU. Utskottet inser att det av praktiska och politiska skäl var nödvändigt att i konventionstexten åstadkomma en gränsdragning mellan de minor som avses omfattas av de nya reglerna och sådana som skall falla utanför. Utskottet finner därför inte skäl att gå motionärerna till mötes och förespråka att även fordonsminor med röjningsskydd definieras som antipersonella minor. Utskottet avstyrker därmed motion U67 (mp, v) yrkande 1. I båda propositionerna föreslår regeringen bl.a. ändringar i och i lagen om immunitet och privilegier. I motion U67 (mp, v) föreslås bl.a. att beslutar om en sådan ändring i 22 kap. 6 b § fjärde stycket att rekvisitet "väsentligt" utgår (yrkande 2) samt att olovlig befattning med minor straffbeläggs även på försöks-, förberedelse- och stämplingsstadiet (yrkande 3). kommer att träda i kraft medan det ännu inte går att med säkerhet säga när förutsättningarna för ett ikraftträdande för Fördraget om fullständigt förbud mot kärnsprängningar kan föreligga. Utskottet behandlar i det följande, utifrån justitieutskottets yttrande 1998/99:JuU1y, de frågor som berör förslagen till ändring i och i lagen om immunitet och privilegier, dvs. frågor om straffskalan för de föreslagna brotten, omfattningen av den svenska jurisdiktionen samt, beträffande brottet olovlig befattning med minor, frågorna om straffbarhet före fullbordat brott samt rekvisitet "väsentligt" vid grovt brott. Avslutningsvis tar utskottet upp några frågor om samordning av de aktuella lagförslagen dels med varandra, dels med ett förslag om ändring i lagen om immunitet och privilegier i proposition 1998/99:14 Nya överenskommelser om Nordiska investeringsbanken, Nordiska utvecklingsfonden och Nordiska miljöfinansieringsbolaget. I sitt yttrande anför justitieutskottet bl.a. följande: Regeringen föreslår att det i 22 kap. förs in två nya brott, olovlig kärnsprängning och olovlig befattning med minor. båda fallen vara fängelse högst vid brott av normalgraden. Vid grovt brott föreslås straffskalan omfatta fängelse i högst eller på livstid. Båda brotten är subsidiära till folkrättsbrottet, se 22 kap. 6 § . Regeringen anser det lämpligt att straffskalan för de nya brotten är densamma som vid folkrättsbrott och olovlig befattning med kemiska vapen (se 22 kap. 6 a § ). Utskottet har ingen annan uppfattning. Utskottet anmärker här att fängelse på livstid förekommer i när det är fråga om grova brott där många människors liv sätts i fara genom den brottsliga gärningen. Det finns ingen anledning att frångå denna ordning vid här aktuella brott. Enligt huvudregeln i 2 kap. 2 § beträffande brott begångna utomlands gäller i princip att brottet tas upp vid svensk domstol och svensk lag tillämpas endast om gärningen är straffbelagd såväl i som på den ort där gärningen begicks (s.k. dubbel straffbarhet) och gärningsmannen är antingen svensk medborgare eller en utlänning som är bosatt här. Från denna regel görs undantag i 3 §. Bl.a. innebär undantagsregleringen att svensk lag tillämpas vid särskilt allvarlig brottslighet där minimistraffet enligt svensk lag är fängelse . Här saknas alltså krav på dubbel straffbarhet och på svenskt medborgarskap eller bosättning i . Vidare tillämpas svensk lag på några i sjätte punkten uppräknade brott med ett lägre straffminimum än fängelse . Dit hör bl.a. folkrättsbrott och olovlig befattning med kemiska vapen. När det gäller de nu aktuella förslagen finns i Fördraget om fullständigt förbud mot kärnsprängning (artikel III) bestämmelser om krav på en jurisdiktion som för svenskt vidkommande omfattar brott mot fördraget dels på område som kontrollerar, dels oavsett var brottet begåtts om gärningsmannen är svensk medborgare. I (artikel 9) finns krav som bl.a. innebär att brott som begåtts på av kontrollerat territorium eller av personer som står under svensk kontroll skall kunna bestraffas i . Regeringens förslag går ut på att uppräkningen i sjätte punkten kompletteras med de båda nya brotten. Innebörden i regeringens förslag är att både olovlig kärnsprängning och olovlig befattning med minor kan prövas i enligt svensk lag oavsett var brottet begåtts och oavsett vem som begått det. Regeringens förslag går alltså längre än vad som krävs för att uppfylla konventionsåtagandena. Utskottet kan i likhet med regeringen i princip inte se att det skulle vara några problem med en sådan reglering. Tvärtom framstår det som önskvärt att samma regler i detta hänseende gäller för här aktuella brott som för folkrättsbrott och olovlig befattning med kemiska vapen. En faktor som har betydelse i det sammanhanget är, som framgått, att de båda nya brotten, liksom för övrigt även olovlig befattning med kemiska vapen, är subsidiära i förhållande till folkrättsbrottet. En ordning som innebär olika jurisdiktion för de olika brotten skulle - bortsett från svårigheten att motivera en sådan åtskillnad - kunna leda till svårigheter att få en lagföring till stånd. Denna fråga är emellertid lagtekniskt komplicerad. Detta sammanhänger med att de två ändringar som föreslås i 3 § sjätte punkten kommer att träda i kraft . kommer, enligt uppgift från , att träda i kraft ; för svenskt vidkommande kommer därvid att gälla att den träder i kraft efter ratificeringen. Däremot är det osäkert när Fördraget om förbud mot kärnsprängningar kan komma att träda i kraft; det står dock klart att det inte blir innan träder i kraft. Det är sannolikt att ytterligare ändringar kommer att aktualiseras framöver. En ändring i 3 § som inte trätt i kraft skulle komma att onödigtvis komplicera lagstiftningsarbetet. Detta problem bör enligt utskottets mening lösas genom att jurisdiktionsregeln angående olovlig kärnsprängning inte genomförs . Lagförslaget bör alltså avslås i den delen, och regeringen får återkomma med ett förslag till när det är klarlagt när fördraget träder i kraft. instämmer i justitieutskottets bedömning. Därmed avstyrks yrkande 3 i proposition 1997/98:174 i berörd del. I anledning av proposition 1997/98:175 om föreslås i motion U67 (mp, v) yrkande 2 att rekvisitet "väsentligt" utgår i den ändring i som regeringen föreslår i propositionen och att det är tillräckligt att gärningen bidragit till att antipersonella minor kommit att användas på sätt som inneburit fara för människors liv för att ett brott mot den föreslagna straffbestämmelsen skall anses som grovt. I samma motion, yrkande 3, föreslår motionärerna att beslutar om en ändring i så att olovlig befattning med minor även straffbeläggs på försöks-, förberedelse- och stämplingsstadiet. I sitt ställningstagande till dessa motioner anför justitieutskottet följande: I 23 kap. regleras bl.a. frågan om i vilken utsträckning försök, förberedelse och stämpling till brott är straffbar. Där framgår att en förutsättning för straffbarhet i dessa fall är att det är särskilt angivet att en sådan gärning är straffbar. Det krävs med andra ord en uttrycklig reglering av den typ som regeringen föreslår i 22 kap. 7 § beträffande brottet olovlig kärnsprängning. En sådan reglering efterfrågas i motion U67 yrkande 3 (mp, v) även beträffande olovlig befattning med minor. Enligt regeringens uppfattning omfattar konventionsåtagandet ingen skyldighet att kriminalisera de osjälvständiga brottsformerna (prop. s. 37). De handlingar som omfattas av artikel 1.1.c (att hjälpa eller uppmuntra m.m. någon till konventionsbrott) torde enligt regeringen avse handlingar som i huvudsak kan anses som antingen medhjälp eller anstiftan till brott. Sådana handlingar är, som regeringen anför, straffbara utan något särskilt stadgande härom (se 23 kap. 4 § ). Regeringen pekar särskilt på att varken folkrättsbrott eller olovlig befattning med kemiska vapen är straffbara i det tidiga skede av händelseförloppet som här avses. Regeringen framhåller vidare att en skillnad i förhållande till olovlig kärnsprängning är att det sistnämnda brottet fullbordas först genom att kärnsprängningen äger rum. - När det gäller olovlig befattning med minor ställs kraven avsevärt mycket lägre; brottet är fullbordat redan när någon utvecklar, tillverkar, förvärvar, innehar eller överlåter antipersonella minor. Det är således inte nödvändigt att minorna kommit till användning även om det som framgår av lagtexten naturligtvis också är straffbart att använda dem. tar för sin del inte ställning till om konventionsåtagandet omfattar att även de osjälvständiga brottsformerna skall kriminaliseras. Detta torde vara en fråga för utrikesutskottet. nöjer sig med att konstatera att ett bifall till motionsyrkandet skulle innebära en betydande utvidgning av det kriminaliserade området jämfört med regeringens förslag. Härtill kommer att lagstiftningen kan komma att uppfattas som bristande i konsekvens om de osjälvständiga formerna av folkrättsbrott och olovlig befattning med kemiska vapen, som regeringen påpekar, inte är kriminaliserade medan dessa brottsformer är kriminaliserade när det gäller olovlig befattning med minor. synas svårförståeligt att stämpling till olovlig befattning med minor är kriminaliserat men inte stämpling till olovlig kärnsprängning. Utifrån dessa synpunkter är regeringens förslag att föredra. Utskottet vill slutligen understryka att ett bifall till det här aktuella yrkandet i motion U67 förutsätter lagreglering. Denna bör i sådana fall göras i 22 kap. 7 § . Som redan framgått finns en särskild straffskala för det fall den olovliga befattningen med minor är grov. Straffskalan är fängelse i högst eller på livstid. Vid bedömandet av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om gärningen väsentligt bidragit till att minor kommit att användas på ett sätt som inneburit fara för många människors liv eller hälsa. I motion U67 yrkande 2 (mp, v) begärs att rekvisitet "väsentligt" skall tas bort. Enligt regeringen (prop. s. 52) skall det vid bedömandet av om brottet är grovt läggas särskild vikt vid om gärningen väsentligt bidragit till att antipersonella minor i stor omfattning kommit att användas på ett sätt som inneburit fara för många människors liv eller att deras hälsa stått på spel. Utskottet konstaterar att regeringen i sitt förslag givit lagtexten en sådan utformning att alla relevanta omständigheter skall beaktas vid bedömandet av om brottet är grovt men att en omständighet särskilt pekas ut, nämligen att gärningen väsentligt bidragit till att andra människors liv eller hälsa utsatts för fara. Här kan hävdas att varje användning av antipersonella minor som faller under regleringen typiskt sett sätter människors liv eller hälsa i fara. Utan det särskiljande rekvisitet "väsentligt" skulle alltså alla gärningar som bidragit härtill bedömas som grova. Detta vore enligt utskottets mening att gå för långt och skulle alltför mycket begränsa möjligheten att ta hänsyn till andra relevanta omständigheter vid bedömningen. Utskottet tillstyrker alltså regeringens förslag i denna del och avstyrker motion U67 yrkande 2. I frågan om huruvida konventionsåtagandet även omfattar de osjälvständiga brottsformerna, främst medhjälp eller anstiftan, har utrikesutskottet ingen annan uppfattning än regeringen. Vid sitt ställningstagande i övrigt till de här aktuella motionsyrkandena instämmer utrikesutskottet i justitieutskottets bedömning. Därmed avstyrks yrkandena 2 och 3 i motion U67 (mp, v). Med anledning av yrkande 3 (i berörd del) i proposition 1997/98:174 och yrkande 9 i proposition 1997/98:175 ansluter utskottet till den uppfattning om ändring i som redovisas i yttrande 1998/99:JuU1y, dock med den avvikelsen att tidpunkten för ikraftträdandet av lagen sätts till . förslag till lag om ändring i framgår av bilaga 4 till detta betänkande. I sitt yttrande tar justitieutskottet upp vissa frågor rörande ikraftträdandet av några av propositionens lagförslag och anför därvid följande. Regeringen föreslår att lagförslagen i propositionerna skall träda i kraft den dag regeringen bestämmer. Fördraget om fullständigt förbud mot kärnsprängningar träder i kraft först efter den dag då signatärstaterna deponerat sina ratifikationsinstrument, dock tidigast efter det att fördraget öppnats för underteck nande (artikel XIV). träder i kraft i den sjätte månaden efter den månad då det fyrtionde ratifikationsinstrumentet deponerats. Som framgått kommer att träda i kraft medan det är osäkert när fördraget om förbud mot kärnsprängningar kan komma att träda i kraft. Mot denna bakgrund föreslår regeringen att ändringarna i , liksom övriga lagförslag i ärendena, skall träda i kraft den dag regeringen bestämmer. Detta är en ordning som normalt inte bör godtas; i synnerhet inte när det gäller den centrala straffrätten och införandet av nya brott med en mycket sträng straffskala. bör den föreslagna regleringen inte träda i kraft förrän fördraget eller konventionen gör det. Det är känt när för svenskt vidkommande träder i kraft. Enligt utskottets mening bör ikraftträdandet för de delar av det här behandlade lagförslaget som rör därför redan nu kunna bestämmas till . I övrigt utgår utskottet från att regeringen sätter den del av regleringen som gäller förbudet mot kärnsprängningar i kraft den dag fördraget kan göras gällande mot . Motsvarande gäller beträffande regeringens förslag till ändringar i lagen om immunitet och privilegier. ansluter sig till justitieutskottets uppfattning i dessa frågor dock med den avvikelsen att ikraftträdandet av det här behandlade lagförslaget som rör bör sättas till eftersom konventionen då kan förväntas träda i kraft för del. Med anledning av regeringens förslag till ändringar i lagen om immunitet och privilegier och med beaktande av vad som härom sägs i justitieutskottets yttrande samt efter samråd med finansutskottet, som bereder andra regeringsförslag om ändring i denna lag, föreslår utrikesutskottet att de nya punkterna i bilagan till lagen ges numren 59 och 60. Med dessa ändringar tillstyrker utskottet yrkande 5 i proposition 1997/98:174 och yrkande 10 i proposition 1997/98:175. Regeringen gör bedömningen att svensk lagstiftning också i andra avseenden behöver ändras så att konventionens bestämmelser kan tillämpas. I proposition 1997/98:174 yrkande 2 föreslås att antar regeringens förslag till lag om inspektioner i enligt fördrag om fullständigt förbud mot kärnsprängningar. Utskottet utgår från att regeringen sätter detta förslag till lag i kraft den dag fördraget kan göras gällande mot . Med det anförda tillstyrker utskottet proposition 1997/98:174 yrkande 2. I proposition 1997/98:174 yrkande 4 föreslås att antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet. Utskottet utgår från att regeringen sätter detta förslag till lag i kraft den dag fördraget om fullständigt förbud mot kärnsprängningar kan göras gällande mot . Med det anförda tillstyrker utskottet proposition 1997/98:174 yrkande 4. I proposition 1997/98:175 yrkande 8 föreslås att antar regeringens förslag till lag om inspektioner enligt konventionen om förbud mot användning, lagring, produktion och överföring av antipersonella minor (truppminor) samt om deras förstöring. Utskottet har i sakfrågan ingen annan uppfattning än regeringen. Mot bakgrund av vad som anförts ovan är det dock utskottets uppfattning att lagens ikraftträdande bör bestämmas till . Med denna ändring tillstyrks således proposition 1997/98:175 yrkande 8. 1. beträffande förslag om förbud mot subkritiska prov att avslår motion 1997/98:U66 yrkande 3, 1 (v, mp) 2. beträffande tillträde till om fullständigt förbud mot kärnsprängningar att med bifall till proposition 1997/98:174 yrkande 1 godkänner tillträde till fördrag om fullständigt förbud mot kärnsprängningar, 3. beträffande stopp av all vapenexport till och att avslår motion 1997/98:U66 yrkande 1, 2 (v, mp) 4. beträffande agerande för att inte skall inleda kärnsprängningar att förklarar motion 1997/98:U66 yrkande 2 besvarad med vad utskottet anfört, 5. beträffande tillträde till att med bifall till proposition 1997/98:175 yrkande 6 godkänner tillträde till konventionen om förbud mot användning, lagring, produktion och överföring av antipersonella minor (truppminor) samt om deras förstöring, 6. beträffande deklaration i avvaktan på ikraftträdande att med bifall till proposition 1997/98:175 yrkande 7 godkänner att avger en deklaration i enlighet med konventionens artikel 18 om att provisoriskt tillämpar artikel 1.1 i avvaktan på konventionens ikraftträdande, 7. beträffande ändring i att avslår motion 1997/98:U67 yrkande 1, 3 (v, mp) 8. beträffande jurisdiktionsregeln angående olovlig kärnsprängning att avslår proposition 1997/98:174 yrkande 3 såvitt avser 2 kap. 3 § , 9. beträffande förslagen i övrigt till ändringar i att med anledning av proposition 1997/98:174 yrkande 3 i övrigt och proposition 1997/98:175 yrkande 9 samt med avslag på motion 1997/98:U67 yrkandena 2 och 3 antar utskottets förslag till lag om ändring i enligt bilaga 4, 4 (v, mp) 10. beträffande lag om ändring i lagen om immunitet och privilegier att med anledning av proposition 1997/98:174 yrkande 5 och proposition 1997/98:175 yrkande 10 antar regeringens förslag till lagar om ändring i lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall, dock med de ändringarna att de nya punkterna i bilagan ges numren 59 respektive 60 samt att tidpunkten för ikraftträdandet sätts till vad avser den lagändring som görs till följd av tillträde till , 11. beträffande lag om inspektioner enligt att med anledning av proposition 1997/98:175 yrkande 8 antar regeringens förslag till lag om inspektioner enligt konventionen om förbud mot användning, lagring, produktion och överföring av antipersonella minor (truppminor) samt om deras förstöring, dock med den ändringen att tidpunkten för ikraftträdandet av lagen sätts till , 12. beträffande övriga lagförslag att antar regeringens förslag (yrkandena 2 respektive 4 i proposition 1997/98:174) till a) lag om inspektioner i enligt fördrag om fullständigt förbud mot kärnsprängningar, b) lag om ändring i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet. I beslutet har deltagit: (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), () och (). Förslag om förbud mot subkritiska prov (mom. 1) , (båda v) och () anser dels att den del av utskottets yttrande som på s. 9 börjar med "Som utskottet tidigare" och slutar med "proposition 1997/98:174 tillstyrks" bort ha följande lydelse: Motionärerna anser det missvisande att det i propositionen talas om ett "fullständigt förbud" mot kärnsprängningar eftersom datorsimuleringar och s.k. subkritiska experiment inte omfattas av fördraget. De sistnämnda är, enligt motionärernas uppfattning, förkastliga enär de dels förutsätter användning av plutonium, dels går ut på att utröna förstörelsekraften av vissa kärnsprängningar. I yrkande 3 begärs därför att det i tillträde till fördraget även införs ett förbud mot subkritiska prov. Utskottet delar motionärernas uppfattning och tillstyrker därför motion 1997/98:U66 yrkande 3. Vad utskottet sålunda anfört bör , med bifall till motionen, som sin mening ge regeringen till känna. dels att utskottets hemställan under 1 bort ha följande lydelse: 1. beträffande förslag om förbud mot subkritiska prov att med bifall till motion 1997/98:U66 yrkande 3 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört, Stopp av all vapenexport till och (mom. 3) , (båda v) och () anser dels att den del av utskottets yttrande som på s. 9 börjar med "Vad särskilt avser" och på s. 10 slutar med "motion U66 (v, mp) yrkande 1" bort ha följande lydelse: Utskottet ser positivt på de ovan redovisade åtgärderna men anser dem inte tillräckliga, utan att man, för att ge eftertryck åt protesterna mot och kärnvapenprov, också skall stoppa all vapenexport, inklusive s.k. följdleveranser, till dessa stater. Det är enligt utskottets uppfattning inte en självklarhet att , på sätt som annars är brukligt, visar sig pålitligt och håller ingångna avtal när det rör sig om stater som på ett så uppenbart sätt hotar världsfreden. Åtminstone då begreppet följdleveranser är under utredning bör sådana leveranser inte medges. Detta bör ges regeringen till känna. Därmed tillstyrks motion 1997/98:U66 yrkande 1. dels att utskottets hemställan under 3 bort ha följande lydelse: