bet · GT01MJU8 · 2006-02-09 00:00:00 — Detta gäller även det som utförs inom ramen för anpassningen av på livsmedelsområdet m.m. Med det anförda anser utskottet inte att någon ytterligare åtgärd från sida är nödvändig. Därmed avstyrks motionerna 2005/06:MJ12 (fp) yrkande 23, 2005/06:MJ13 (fp) yrkandena 1 och 4, 2005/06:MJ448 (mp, -) yrkande 14 och 2005/06;MJ571 (s). Underlättande av gårdsförsäljning m.m. Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker motionsförslag (c, m, fp, kd) om gårdsförsäljning av lokalproducerade livsmedel och (m) om möjligheter att bedriva turistnäring. Utskottet utgår från att regeringen i samband med pågående arbete för att främja företagandet inom jordbruks- och livsmedelssektorerna tar sikte på motionsförslagen. Ett förslag (c) om gårdsförsäljning m.m. av vin och öl avstyrks också. Utskottet konstaterar att frågan regleras genom alkohollagstiftningen och att någon ändring härvidlag inte ansetts aktuell. Vidare avstyrker utskottet motionsförslag (m) om kostnaderna för mindre livsmedelsanläggningar, (kd) om verksamhet med bikupor och (fp) om webbinformation om regler för småskalig livsmedelsutveckling. Jämför reservationerna 27 (m, fp, kd, c), 28 (m), 29 (m, kd, c), 30 (m, kd, c) och 31 (m, kd, c). I motion 2004/05:N11 (c, m, fp, kd) anförs att gårdsförsäljning av lokalproducerade livsmedel bör underlättas genom ändrad lagstiftning (yrkande 9). Enligt motion 2004/05:N240 (m) bör man göra det möjligt för små företag på landsbygden att bedriva turistnäring. Denna verksamhet är en viktig faktor för tillväxten, inte minst i lands- och glesbygd (yrkande 1). En utredning om möjligheterna att med tillstånd kunna genomföra provsmakningar och kvoterad försäljning av vin och öl som tillverkats på den egna gården förordas i motion 2005/06:MJ11(c).För att man skall kunna utnyttja denna potential för småskalig produktion på rätt sätt krävs en förenklad hantering, påpekar motionärerna (yrkande 3). I motion 2005/06:MJ441 (m) tar man upp frågan om kostnaderna för mindre livsmedelsanläggningar. Investeringskostnader och administration gör det svårt för småskalig livsmedelsindustri att etablera sig. För några företagare kan egen förädling av jordbruksprodukter trots detta vara ett alternativ till ökad lönsamhet. Då livsmedelsindustrin är storskalig har också regeltillämpning och avgiftsuttag anpassats efter detta. Detta kan medföra att livsmedelsföretag i mindre skala får betala oproportionerligt höga avgifter. Principen bör vara att varje anläggning endast skall bära sina egna kostnader (yrkande 9). I motion 2005/06:MJ12 (kd) krävs att regeringen utreder möjligheterna att förbättra förutsättningen för att bedriva verksamhet med bikupor. Biodlingen har betydelse för möjligheterna till landsbygdsutveckling och utgör en viktig hobby och fritidssysselsättning. kunde en biodlare skattefritt ha upp till 15 bikupor. Det är inte längre möjligt, vilket resulterat i en kris för biodlingsbranschen med minskat antal biodlare. Möjligheten att åter tillåta skattefria bikupor bör utredas (yrkande 22). Enligt motion 2005/06:MJ13 (fp) bör ges i uppgift att inom projekten för 24-timmarsmyndigheten samla webbaserad information om regelverket om småskalig livsmedelsproduktion. Motionärerna påpekar att sådana regler utfärdas av flera myndigheter (yrkande 2). Såsom anförs i skrivelsen tillhandahålls mycket av utbudet från den småskaliga livsmedelsförädlingen på arenor utanför dagligvaruhandeln. Vidare framhåller regeringen att det finns flera utvecklingsmöjligheter i samband med annan näringsverksamhet, såsom besöksnäring och turism. Det hänvisas till att regeringen i den turistpolitiska propositionen (prop. 2004/05:56, bet. 2004/05:NU13, rskr. 2004/05:295) tagit upp dessa frågor. Vidare har i ett tidigare avsnitt en redovisning lämnats om det pågående arbetet för att främja företagandet inom jordbruks- och livsmedelssektorerna. Regeringen bedömer sålunda att ett kontinuerligt arbete bör bedrivas när det gäller regelförenkling och allmänna företagsfrågor. Utskottet utgår från att regeringen i samband med detta arbete tar sikte på de förslag som framförs i motionerna såvitt de avser möjligheterna till gårdsförsäljning rent allmänt men också i fråga om möjligheterna till att bedriva turistnäring. Med vad utskottet nu har anfört avstyrks motionerna 2004/05:N11 (c, m, fp, kd) yrkande 9 och 2004/05:N240 (m) yrkande 1. Vad härefter gäller frågan om gårdsförsäljning m.m. av vin och öl konstaterar utskottet att det huvudsakliga regelverket återfinns i alkohollagstiftningen. Detaljhandel av vin får endast bedrivas av . Därav följer att det är förbjudet för tillverkare av vin att på den egna gården sälja det egenhändigt producerade vinet till konsumenter. Däremot kan tillverkaren servera vin mot ersättning om han eller hon har fått serveringstillstånd. Ett krav för att få tillstånd till servering är att det finns kök för allsidig matlagning. Samma regler gäller också för starköl. Vidare gäller att en tillverkare av alkoholdrycker, på grund av gåvoförbudet i alkohollagen, inte får bjuda allmänheten på smakprov av några alkoholdrycker. Som framgått av redovisningen har frågor rörande gårdsförsäljning av vin m.m. övervägts av regeringen; någon ändring i regelsystemet har inte genomförts eller ansetts aktuell. Med det anförda avstyrker utskottet motion 2005/06:MJ11 (c) yrkande 3. I det föregående har en redovisning lämnats om det pågående regelförenklingsarbetet. Utskottet utgår från att regeringen i samband med detta arbete tar sikte på de förslag som framförs i motionerna. Med det anförda föreslås att motion 2005/06:MJ441 (m) yrkande 9 lämnas utan vidare åtgärd. Det i motion 2005/06:MJ12 yrkande 22 redovisade förslaget beträffande förutsättningarna för att bedriva verksamhet med bikupor tar primärt fasta på frågor som rör skatteutskottets beredningsområde. Enligt uppgift från har frågan inte varit aktuell . Skiljelinjen går inte mellan beskattning och skattebefrielse utan mellan vilket inkomstslag som gäller (om det rör hobbyverksamhet, då man tar upp inkomsten under inkomstslaget tjänst, alternativt näringsverksamhet). I detta sammanhang vill utskottet också åberopa vad regeringen anför i budgetpropositionen för (prop. 2005/06:1, Förslag till statsbudget, finansplan m.m.), nämligen att villkoren för småföretagarna skall förbättras genom bl.a. enkla och tydliga skatteregler för både företag och privatpersoner. Regeringen har som mål att den administrativa bördan för företagen skall reduceras på skatteområdet . Med det anförda avstyrks motionen i berörd del. Sådana åtgärder som föreslås i motion 2005/06:MJ13 (fp) yrkande 2 förbereds inom ramen för 24-timmarsmyndigheten. En lansering förutsätts kunna ske . Utskottet, som ser positivt på detta initiativ, finner således att motionärernas förslag är under förverkligande. Någon ytterligare åtgärd behövs därför inte, varför motionen avstyrks i berörd del. Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker ett motionsförslag (kd) om storskalig smittspridning och utgår från att berörda organ inom EU och håller sig väl underrättade om rådande förhållanden, fortlöpande ser över lagstiftningen och vidtar nödvändiga åtgärder. Zoonosdirektivet syftar till att zoonotiska smittämnen och därtill kopplad antimikrobiell resistens övervakas på ett relevant sätt samt att livsmedelsburna utbrott av zoonotiska sjukdomar genomgår en epidemiologisk utredning. Direktivet tillämpas (direktiv /99/EG om övervakning av zoonoser och zoonotiska smittämnen). I förordningen ombekämpning av salmonella och vissa andra livsmedelsburna zoonotiska smittämnen, somtillämpas , anges att alla medlemsstater måste ha nationella kontrollprogram som omfattar minst foderproduktion, primärproduktion av djur samt bearbetning och beredning av livsmedel av animaliskt ursprung. Syftet med förordningen är att säkerställa effektiva och ändamålsenliga åtgärder för att upptäcka och bekämpa salmonella och andra zoonotiska smittämnen vid alla relevanta led i livsmedelskedjan. Vidare skall bl.a. mål för att minska förekomsten av salmonella i fjäderfä och svin inom primärproduktionen fastställas i gemenskapen. Arbetet med att fastställa mål och införa obligatorisk testning kommer att pågå t.o.m. (och rådets förordning (EG) nr 2160/2003). Epizootilagen (1999:657) innehåller bestämmelser om sådana allmänfarliga sjukdomar som kan spridas genom smitta bland djur eller från djur till människa (epizootiska sjukdomar). Med allmänfarliga sjukdomar avses sådana sjukdomar som kan utgöra ett allvarligt hot mot människors eller djurs hälsa eller medföra stora ekonomiska förluster för samhället. De epizootiska sjukdomarna anges i verkställighetsföreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. För att förebygga eller bekämpa epizootiska sjukdomar får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter eller i det enskilda fallet besluta om en rad olika åtgärder, däribland slakt eller annan avlivning av djur som är eller misstänks vara smittade eller kan sprida smitta. Zoonoslagen (1999:658) gäller sjukdomar och smittämnen hos djur som kan spridas naturligt från djur till människa (zoonoser) och som inte är sådana epizootiska sjukdomar som omfattas av epizootilagen (1999:657). Lagen gäller dock endast sådana zoonoser som det finns tillräckliga kunskaper om för effektiv kontroll och bekämpning. Zoonoserna anges i verkställighetsföreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Ett exempel är salmonella. För andra zoonoser än sådana som omfattas av denna lag finns bestämmelser om kontroll och förebyggande åtgärder i lagen (1992:1683) om provtagning på djur, m.m. I motion 2005/06:MJ530 (kd) yrkande 10 begärs att regeringen tillsätter en utredning med uppdrag att belysa riskerna kring storskalig spridning av smittämnen bland levande djur och från djur till människa, direkt eller via livsmedel. Motionärerna anser att man i utredningen även skall föreslå åtgärder för att hantera dessa risker. Utskottet instämmer med motionärerna om att allvarliga smittsamma infektionssjukdomar hos djur kan vara ett hot mot såväl djurs som människors hälsa. Som utskottet konstaterade (bet. 2005/MJU2) är djurhälsoläget internationellt mindre tillfredsställande. Vidare uttryckte utskottet oro för att antibiotikaresistensen hos tidigare behandlingsbara sjukdomar ökar. framhölls att det finns ett generellt behov av en förstärkt samverkan mellan human- och veterinärsidorna. Som framgår finns ett omfattande regelverk på såväl EG-nivå som nationell nivå. De berörda myndigheterna i , däribland , , och , har - bl.a. genom sina respektive myndighetsinstruktioner - i uppgift att samverka med varandra för att man på så sätt skall uppnå en heltäckande verksamhet för att förebygga, påvisa och bekämpa smittsamma sjukdomar hos djur och människa. () är veterinärmedicinskt expert- och serviceorgan för myndigheter och enskilda. På EU-nivå finns den inrättade europeiska smittskyddsmyndigheten, Europeiskt centrum för förebyggande och kontroll av sjukdomar. Dess uppgift är att övervaka sjukdomar inom EU och ge EU tillförlitliga vetenskapliga råd inför hotande infektionssjukdomar. Utskottet utgår från att berörda organ inom EU och håller sig väl underrättade om rådande förhållanden, fortlöpande ser över lagstiftningsbehovet och vidtar de åtgärder som från tid till annan är nödvändiga till skydd för smittsamma sjukdomar hos djur och människa. Mot den nu angivna bakgrunden anser utskottet att motion 2005/06:MJ530 (kd) yrkande 10 inte påkallar något särskilt uttalande av . Motionen avstyrks därmed i berörd del. Material vid transport av dricksvatten Utskottets förslag i korthet Ett motionsförslag (kd) om material vid transport av dricksvatten avstyrks av utskottet, som utgår från att regeringen och berörda myndigheter vidtar de åtgärder som kan anses behövliga. Jämför reservation 32 (kd). Dricksvattendirektivet syftar till att skydda människors hälsa genom krav på hälsosamhet och renhet hos dricksvatten. Regler finns om mikrobiologiska organismer och kemiska substanser. Medlemsländerna skall fastställa parametervärden som inte får vara mindre stränga än de värden som föreskrivs i direktivet. För de parametrar som inte förtecknas i direktivet bör medlemsländerna fastställa gränsvärden om skyddet av människors hälsa kräver detta. Under vissa angivna förutsättningar finns möjlighet för medlemsländerna att medge undantag från parametervärdena upp till ett högsta värde. Material för nya installationer som används vid beredning eller distribution av dricksvatten får inte finnas kvar i dricksvattnet i högre koncentrationer än vad som är nödvändigt. Kommissionen skall göra en översyn av de i direktivet fastställda parametrarna mot bakgrund av den vetenskapliga och tekniska utvecklingen. Medlemsländerna skall offentliggöra en rapport om kvaliteten på dricksvattnet riktad till konsumenterna (rådets direktiv /83/EG om kvaliteten på dricksvatten). Direktivet om material m.m. i kontakt med livsmedel har till syfte att säkerställa att den inre marknaden fungerar effektivt med avseende på utsläppande på marknaden i gemenskapen av material och produkter avsedda att direkt eller indirekt komma i kontakt med livsmedel, och det skall utgöra en grund för att garantera en hög skyddsnivå för människors hälsa och konsumenternas intressen (och rådets förordning (EG) nr 1935/2004 av om material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel och om upphävande av direktiven /590/EEG och 89/109/EEG). I byggproduktdirektivet ställs krav i fråga om t.ex. hygien, hälsa och miljö, på de produkter som monteras in i byggnader och byggnadsverk (inklusive allmänna vattenförsörjningsanläggningar). Genom direktivet skapas förutsättningar för CE-märkning av byggprodukter; detta förutsätter i sin tur att det finns utarbetade harmoniserade tekniska specifikationer (rådets direktiv /106/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om byggprodukter). föreskrifter om material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel (LIVSFS 2003:2) 1 §kompletterar bestämmelserna i den motsvarande EG-förordningen. I dricksvattenkungörelsen (SLVFS 1993:35) anges att dricksvatten från allmän anläggning eller förordnandeanläggning skall vara tjänligt när det når konsumenterna. Enligt vad som föreslås i motion 2005/06:MJ596 (kd) bör regeringen ta initiativ till att skapa ett regelverk för bedömning och godkännande av materials lämplighet att användas i samband med transport av dricksvatten. Det finns ingen myndighet som är ansvarig för godkännande av sådant material, t.ex. i rör eller material som utgör ytbeläggning i cisterner m.m. Enligt motionärerna finns inte heller krav på typgodkännande av utrustning för dricksvattenhantering (yrkande 28). Enligt vad utskottet inhämtat har - såsom motionärerna påpekar - någon myndighet inte specifikt utpekats såsom ansvarig för frågor som gäller materials säkerhet i samband med transporter av dricksvatten. Däremot har vissa överläggningar förts på handläggarnivå mellan , och branschen i frågan. De studier som har gjorts av bl.a. vatten i rörledningar, har i dessa sammanhang bedömts inte vara tillräckliga, och inom myndigheterna anser man att ytterligare kunskap behövs. Utskottet utgår från att regeringen och berörda myndigheter vidtar de åtgärder som kan anses behövliga i detta sammanhang. Någon anledning för att uttala sig i enlighet med kravet i motion 2005/06:MJ596 (kd) yrkande 28 finns inte. Motionen avstyrks således i berörd del. Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker ett motionsförslag (m) om vattenskyddsområden med hänvisning till pågående arbete i berörda frågor. Jämför reservation 33 (m, c). I (1998:808) finns regler om fastställande av vattenskyddsområden (7 kap.) Även särskilda hälsoskyddsbestämmelser som syftar till att förhindra olägenhet för människors hälsa återfinns i (9 kap). Kommunen kan besluta om lokala föreskrifter till skydd för människors hälsa för ytvattentäkter och enskilda grundvattentäkter. Enligt allmänna råd om vattenskyddsområden (NFS 2003:16) bör länsstyrelse och kommun verka för att vattenskyddsområden skapas för åtminstone samtliga allmänna vattentäkter och större enskilda egna eller gemensamma vatten. Vidare bör föreskrifterna för vattenskyddsområden utformas så att de säkerställer ett tillräckligt skydd på både kort och lång sikt, dvs. vad man nämner i ett flergenerationsperspektiv. Föreskrifterna bör också anpassas efter lokala förhållanden och efter skyddsbehovet. Det påpekas att föreskrifterna kan behöva utformas så att de medför långtgående inskränkningar i rätten att förfoga över fastigheter. Ofta krävs olika grad av inskränkningar för samma hantering beroende på om den sker inom primär, sekundär eller tertiär skyddszon. De typer av hantering som skall omfattas av tillståndskrav respektive förbud bör klarläggas. I motion 2005/06:MJ441 (m) hävdas att kommunerna lägger ut vattenskyddsområden, på omotiverat stora områden. Om det offentliga önskar en restriktion av bevarandeskäl, eller om någon annan skall få utnyttja marken, måste ägaren till marken kompenseras fullt ut för intrånget, anser de (yrkande 13). Utskottet kan konstatera att ett av problemen när det gäller vattenskyddsområden är just själva gränsdragningen. Ett skäl är att beräkningarna av det hydrogeologiska underlaget för den berörda ytan är en mycket komplicerad process. använde man sig mer av schabloner i form av cirklar. används alltmer av kunskap om hur hydrogeologin ser ut i varje enskilt fall. Enligt vad utskottet har inhämtat är strävan att alltmer förfina metoderna för att man på så sätt skall nå bättre träffsäkerhet. Arbetet är emellertid såväl tids- som kostnadskrävande. gäller att ersättning skall betalas till markägaren om pågående användning av mark avsevärt försvåras. Som utskottet också har förstått indikerar avgjorda rättsfall att kommunerna knappast utfärdar mer långtgående begränsningar för markanvändningen än vad som är rimligt i det enskilda fallet. Utskottet konstaterar att berörda myndigheter, främst och , är medvetna om den frågeställning som aktualiseras i motion 2005/06:MJ441 (m) yrkande 13. Ett arbete pågår för att söka komma till rätta med de imperfektioner som alltjämt finns när det gäller mätmetoder och liknande. Utskottet utgår från att arbetet drivs vidare i syfte att öka träffsäkerheten och kvaliteten i övrigt när det gäller att lägga ut vattenskyddsområden. Med det anförda föreslås att motionen lämnas utan vidare åtgärd i berörd del. Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker ett motionsförslag (mp) om giftfria livsmedel m.m., som enligt utskottets mening får anses tillgodosett. Även ett motionsförslag (mp) om minskad användning av härdat fett avstyrks. Jämför reservation 34 (kd, c, mp). I motion 2005/06:MJ288 (mp) framhålls vikten av kunskap om de långsiktiga effekterna av att små barn utsätts för farliga kemikalier. Eftersom kunskapen är bristfällig bör de värsta kemikalierna identifieras och fasas ut (yrkande 2). Enligt motion 2005/06:MJ588 (mp) bör följa det danska exemplet och kraftigt begränsa eller helst helt förbjuda användningen av härdat fett i livsmedel. Utskottet har ingen annan uppfattning är motionärerna när det gäller säkerheten för barn i fråga om kemikalier, bl.a. i livsmedel. Det är således angeläget att barns utsatthet för kemiska ämnen och produkter ägnas särskild uppmärksamhet, inte minst när det gäller kunskapsuppbyggnad. Inledningsvis vill utskottet hänvisa till budgetpropositionen för (prop. 2005/06:1, utg.omr. Regeringen anför att den stora översyn av det EG-gemensamma regelverket på livsmedelsområdet som pågått under en följd av år har lett till att EU-länderna numera har ett modernt och uppdaterat regelverk som i stort sett är heltäckande. När även den nationella översynen är helt avklarad och samtliga nya bestämmelser börjat gälla bedömer regeringen att har en utmärkt grund att stå på för att uppfylla målet att alla livsmedel skall vara säkra. finns det - enligt regeringens uppfattning - ett bra regelverk för att minska de kemiska hälsoriskerna i livsmedel. Vad härefter särskilt gäller barn, vill utskottet peka på de insatser som har gjorts . En sådan är i samband med miljömålsrapportering för , som också följdes upp i samband med miljö- och jordbruksutskottets utfrågning på detta tema. Ytterligare en insats är ett uppdrag av till vid () och Arbets- och miljömedicin vid (). Arbetet har resulterat i Miljöhälsorapport , som är den första nationella rapporten om barns miljö och hälsa i . Rapporten beskriver miljöfaktorers betydelse för ohälsa hos barn i . Det konstateras att människor exponeras för miljöföroreningar främst genom intag av föda och vatten eller genom inandning; barns exponering skiljer sig från vuxnas i vissa fall. Rapporten avses utgöra ett viktigt underlag i utvärderingen och uppföljningen av de nationella miljömålen och folkhälsomålen. I detta sammanhang vill utskottet peka på att lägger ned betydande resurser på kunskapsuppbyggnad. En viktig del av verksamheten är metodutveckling, eftersom bra analysmetoder är nödvändiga verktyg i tillsynen men också för att bättre kunna bedöma mindre kända risker. När det gäller barn kan erinras om att verket genomförde en stor kostundersökning, som används för att beräkna underlag för kostrekommendationer för barn. Vidare kan erinras om att Kemikalieinspektionen - som arbetar generellt med att söka minimera risker med kemikalier i samhället - tillämpar ett särskilt synsätt när det gäller barn. Riktlinjerna för riskbedömningen är att när kemikalier anses kunna få effekter under utvecklingen av organ hos eller små barn tar man till en extra säkerhetsmarginal. För att sprida kunskapen har Kemikalieinspektionen också gett ut en broschyr om Kemikalier i barns vardag, och som riktar sig till alla som vårdar barn. Mot bakgrund av det nu redovisade anser utskottet att förslaget i motion 2005/06:MJ288 (mp) yrkande 2 i huvudsak är tillgodosett. Motionen avstyrks därför i berörd del. Härdning av fett är en kemisk process, där man - under högt tryck och hög temperatur och med tillsats av väte och en katalysator (nickel) - omvandlar fleromättade oljor till fast form. Inom livsmedelsindustrin är syftet att höja smältpunkten eller öka hållbarheten. Industriellt härdat fett används bl.a. i bakverk och buljongtärning. Under vissa typer av härdning bildas s.k. transfettsyror. Sådana förekommer även naturligt i mindre mängd () hos idisslare, och de återfinns i mjölk och kött från t.ex. kor. Transfettsyror i kosten misstänks bidra till utvecklingen av hjärt-kärlsjukdom. De nordiska näringsrekommendationerna innebär att intaget av mättat fett och transfettsyror bör minska med en tredjedel. Transfettsyror från s.k. partiellt härdade fetter bör begränsas i möjligaste mån. De svenska rekommendationerna går ut på att högst av energin bör komma från hårda fetter, dvs. mättat fett och transfettsyror. Av märkningsföreskrifterna följer att det i ingrediensföreteckningen skall anges om härdat fett ingår; detta gäller dock endast industriellt härdat fett. Det är möjligt att deklarera innehållet av transfettsyror som en del av den frivilliga näringsvärdesdeklarationen. I så fall måste även innehållet av energi, protein, kolhydrater, sockerarter, fett, mättat fett, kostfibrer och natrium anges. Utskottet konstaterar att rekommendationer m.m. om intag av hårda fetter finns, såväl nordiska som nationella. Det kan också påpekas att transfettsyrorna i margarin numera har tagits bort, i vissa fall har de ersatts med mättat fett, såsom palmolja. Vidare finns föreskrifter med krav på märkning av eventuell förekomst av härdat fett. Utskottet utgår från att dessa regler och rekommendationer utvecklas i takt med ökade kunskaper om de härdade fetternas betydelse för folkhälsan. Mot bakgrund av vad utskottet anfört avstyrks motion 2005/06:MJ588 (mp). Märkning av livsmedel m.m. Utskottets förslag i korthet