bet · GT01MJU21 · 2006-04-04 00:00:00 — Miljö- och jordbruksutskottets betänkande Utskottet tillstyrker de lagförslag som läggs fram i proposition 2005/06:76 om kärnsäkerhet och strålskydd. Förslagen innebär en uppdatering och skärpning av möjligheterna att skydda kärntekniska anläggningar och förhindra spridning av radioaktivt material och viss känslig information, bl.a. genom utökad upplysningsplikt, utvidgad sekretess och tystnadsplikt samt större möjligheter att meddela föreskrifter och villkor för kärnteknisk verksamhet och verksamhet med strålning. En följdmotion med förslag om bl.a. kompetensförsörjning inom kärnkraftsområdet m.m. avstyrks med hänvisning till vad regeringen anfört med anledning av förslaget om upphävande av 6 § lagen om kärnteknisk verksamhet. I sammanhanget behandlas även fem motionsyrkanden från allmänna motionstiden . I betänkandet finns sex reservationer. Utskottets förslag till riksdagsbeslut antar regeringens förslag till 1. lag om ändring i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet, 2. lag om ändring i strålskyddslagen (1988:220), 3. lag om ändring i lagen (2006:000) om ändring i sekretesslagen (1980:100), 4. lag om ändring i lagen (1992:1537) om finansiering av framtida utgifter för använt kärnbränsle m.m. Därmed bifaller proposition 2005/06:76. förhållande till kärntekniklagen och strålskyddslagen avslår motion 2005/06:MJ14 yrkandena 1 och 2. Reservation 1 (fp) Kompetensförsörjning inom kärnkraftsområdet m.m. avslår motion 2005/06:MJ14 yrkande 3. Reservation 2 (m, fp) Rapporteringsvilja hos kärnkraftverkens personal avslår motion 2005/06:MJ14 yrkande 4. Reservation 3 (fp, v, mp) avslår motion 2005/06:MJ257 yrkandena 1 och 2. Reservation 4 (v, mp) Information m.m. avseende mobiltelefoner avslår motion 2005/06:MJ442 yrkande 8. Reservation 5 (v, mp) Offentlig upphandling av mobiltelefoner avslår motionerna 2005/06:Fi316 och 2005/06:MJ442 yrkande 9. Reservation 6 (kd, v, mp) På miljö- och jordbruksutskottets vägnar Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), () och (). Ärendet och dess beredning I detta betänkande behandlas dels proposition 2005/06:76 om kärnsäkerhet och strålskydd, dels en motion med anledning av propositionen, dels tre motioner från allmänna motionstiden . , som getts tillfälle att yttra sig över propositionen och följdmotionen, har inkommit med ett protokollsutdrag. I propositionen föreslås ändringar i bl.a. lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet, strålskyddslagen (1988:220) och sekretesslagen (1980:100). Förslagen innebär en uppdatering och skärpning av möjligheterna att skydda kärntekniska anläggningar och förhindra spridning av radioaktivt material och viss känslig information, bl.a. genom utökad upplysningsplikt, utvidgad sekretess och tystnadsplikt och större möjligheter att meddela föreskrifter och villkor för kärnteknisk verksamhet och verksamhet med strålning. De föreslagna ändringarna är ett led i en strävan att förebygga sabotage och annan terroristverksamhet samt att uppfylla Internationella atomenergiorganets () uppförandekod till skydd för människor, samhälle och miljö. Förslagen innehåller också bestämmelser som säkerställer ett tryggt omhändertagande av allt radioaktivt avfall från icke kärnteknisk verksamhet, bl.a. genom samordning mellan strålskyddslagen och bestämmelser om producentansvar samt ett tydligare ansvar för radioaktivt verksamhetsavfall. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Utskottets förslag i korthet bör anta regeringens förslag till lag om ändringar i lagen om kärnteknisk verksamhet, strålskyddslagen, sekretesslagen respektive lagen om finansiering av framtida utgifter för använt kärnbränsle. I proposition 2005/06:76 föreslås ändringar i följande lagar. Lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet (kärntekniklagen) Regeringen föreslår att den som bedriver kärnteknisk verksamhet, när det är nödvändigt på grund av olyckstillbud, hot eller liknande anledning, skall lämna tillsynsmyndigheten de upplysningar som behövs för bedömningen av säkerheten. Vidare skall det uttryckligen framgå av lagtexten att säkerheten vid kärnteknisk verksamhet skall upprätthållas inte bara för att förhindra utan även för att förebygga sabotage. Vidare skall det krävas godkännande för att en uppdragstagare skall få delegera åt någon annan att vidta åtgärder som uppdraget omfattar. En möjlighet ges att undanta vissa uppdrag från kravet på godkännande. Härutöver föreslås att regeringen ges möjlighet att generellt delegera till en myndighet att komplettera ett tillstånd till kärnteknisk verksamhet med de ytterligare villkor som behövs med hänsyn till säkerheten. Regeringen föreslår upphävande av 6 § om förbud mot att utarbeta konstruktionsritningar, beräkna kostnader, beställa utrustning eller vidta andra sådana förberedande åtgärder i syfte att inom landet uppföra en kärnkraftsreaktor. Som en följd härav bör även bestämmelsen i 25 § som straffbelägger brott mot förbudet upphöra. Strålskyddslagen (1988:220) Skyldigheten enligt 13 § strålskyddslagen för den som bedriver eller har bedrivit verksamhet med strålning att hantera och slutförvara radioaktivt avfall föreslås bli kompletterad med en möjlighet att i stället överlämna avfallet till en producent som enligt 15 kap. 6 § är skyldig att omhänderta detta. Bemyndigandet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter skall omfatta samtliga skyldigheter vad gäller hantering och slutförvaring av radioaktivt avfall. Straffbestämmelserna vad gäller brott mot 13 § strålskyddslagen skall justeras för bättre överensstämmelse med paragrafens förändrade lydelse. Vidare föreslås att innehavarens ansvar för omhändertagande av radioaktivt avfall enligt 13 § strålskyddslagen skall förtydligas så att det även omfattar radioaktivt avfall som har uppkommit i verksamhet som inte primärt är verksamhet med strålning. Verksamhet som kräver tillstånd enligt och som ger upphov till radioaktivt avfall bör inte undantas från tillståndsplikt enligt strålskyddslagen. För att skall uppfylla kravet i det internationella atomenergiorganets () uppförandekod föreslås att sekretess skall gälla för uppgifter som lämnar eller kan bidra till upplysning om säkerhets- eller bevakningsåtgärd med avseende på transport eller förvaring av radioaktiva ämnen. Bestämmelsen om tystnadsplikt i annan verksamhet än det allmännas i strålskyddslagen ändras så att den även omfattar säkerhets- och bevakningsåtgärder som avser transport eller förvaring av sådana radioaktiva ämnen som anges i det s.k. HASS-direktivet (direktivet om kontroll av slutna radioaktiva strålkällor med hög aktivitet och herrelösa strålkällor, High Activity Sealed Sources). Vidare föreslås sekretess gälla för uppgifter som lämnar eller kan bidra till upplysning som kan användas i syfte att åstadkomma kärnsprängningar eller spridning av kärnvapen. Beträffande sådana uppgifter skall tystnadsplikten ha företräde framför meddelarfriheten. Lagen (1992:1537) om finansiering av framtida utgifter för använt kärnbränsle m.m. Bestämmelsen i finansieringslagen om att regeringen skall förordna om revisorer för granskning av förslås bli upphävd eftersom den är obsolet till följd av att revisionen numera utförs av enligt lagen (2002:1022) om revision av statlig verksamhet m.m. I propositionen har regeringen lagt fram förslag till ändringar i lagen om kärnteknisk verksamhet, strålskyddslagen, sekretesslagen och lagen om finansiering av framtida utgifter för använt kärnbränsle. har beretts tillfälle att yttra sig över propositionen och följdmotionen. Genom ett utdrag ur sitt protokoll, fört vid utskottssammanträde , har näringsutskottet meddelat att det tillstyrker förslaget i propositionen om upphävande av förbudet mot att vidta vissa förberedande åtgärder på kärnteknikområdet. Miljö- och jordbruksutskottet har ingen invändning mot de framlagda lagförslagen. Utskottet tillstyrker således propositionen. och frågor om kärnsäkerhet och strålskydd Utskottets förslag i korthet Ett motionsyrkande (fp) om tydliggörande av förhållande till kärntekniklagen och strålskyddslagen avstyrks mot bakgrund av att den föreslagna åtgärden inte behövs och därtill skulle kunna bli misstolkad. Jämför reservation 1 (fp). Regeringen redovisar sin bedömning att innehållet i domar och beslut i tillståndsfrågor som har meddelats med stöd av inte innebär hinder mot att strängare eller mer långtgående säkerhets- eller strålskyddsåtgärder vidtas med stöd av kärntekniklagen respektive strålskyddslagen. Vidare bedömer regeringen att kretsen av myndigheter som får ansöka om omprövning av tillståndsdomar och tillståndsbeslut enligt inte behöver utökas. Enligt motion 2005/06:MJ14 (fp) är det önskvärt att förhållande till kärntekniklagen och strålskyddslagen tydliggörs. Behovet av förenklingar är stort (yrkande 1). Vidare bör regeringen överväga möjligheten att undanta prövning av tillståndsplikt enligt strålskyddslagen för sådana verksamheter som prövas enligt (yrkande 2). Kärnteknisk verksamhet och verksamhet med strålning kan behöva tillståndsprövas såväl enligt kärntekniklagen respektive strålskyddslagen som enligt . Enligt regeringens mening leder denna s.k. parallellprövning normalt inte till några konflikter, eftersom prövningen görs i dialog med de tillsynsansvariga myndigheterna. Situationer kan dock uppkomma då de olika tillstånden för en verksamhet ställer upp villkor inom samma område men med olika innebörd. Därtill kommer att tillsynsmyndigheterna dessutom har möjlighet att med stöd av speciallagstiftningen förändra de ursprungliga villkoren då säkerheten eller strålskyddet så kräver. Detta kan accentuera skillnader i förhållande till miljöbalkstillståndet för samma verksamhet. I betänkandet Kärnkraftverkens säkerhet och strålskydd (SOU 2003:100) hävdas att det härigenom kan råda oklarhet om rätten för tillsynsmyndigheterna att vid behov föreskriva strängare villkor för en verksamhet än vad som följer av dess miljöbalkstillstånd. Regeringen anför emellertid att man inte delar denna uppfattning, eftersom det av och dess följdlagstiftning framgår att prövningen enligt inte ersätter tillståndsprövningen enligt annan lagstiftning och att rättskraften hos domar och beslut enligt är begränsad till ingripanden enligt balken. Detta innebär, framhåller regeringen, att tillsynsmyndigheterna är oförhindrade att ingripa med stöd av respektive speciallagstiftning även då det finns avvikande villkor i en verksamhets miljöbalkstillstånd. Om ett sådant ingripande innebär strängare eller mer långtgående åtgärder kommer det i praktiken att bli dessa som gäller, eftersom efterlevnaden är straffsanktionerad. Den föreslagna lagändringen skulle därför endast bekräfta ett förhållande som redan gäller. I sammanhanget pekar regeringen på risken att en lagändring i enlighet med förslaget motsatsvis skulle kunna tolkas som att ingripanden med stöd av annan speciallagstiftning förhindras av miljöbalkstillståndets rättskraft. Sammanfattningsvis gör regeringen bedömningen att den av utredningen föreslagna ändringen inte bör genomföras. Utskottet har ingen annan uppfattning än regeringen i denna fråga och avstyrker därför motion 2005/06:MJ14 (fp) yrkande 1. Utskottet är inte heller berett att ställa sig bakom förslaget i motionen om att tillståndsplikt enligt strålskyddslagen inte skall behöva prövas för sådana verksamheter som prövas enligt (yrkande 2). Därmed avstyrks även motion 2005/06:MJ14 (fp) yrkande 2. Kompetensförsörjning inom kärnkraftsområdet m.m. Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker ett motionsyrkande (fp) om kompetensförsörjning inom kärnkraftsområdet med hänvisning till att en i propositionen föreslagen lagändring kan bidra till bl.a. nyrekrytering av forskare och tekniker vid de institutioner som bedriver en sådan verksamhet. Vidare avstyrks ett motionsyrkande (fp) om en översyn av kärntekniklagen i syfte att främja rapporteringsviljan hos kärnkraftsverkens personal. Jämför reservationerna 2 (m, fp) och 3 (fp, v, mp). I motion 2005/06:MJ14 (fp) berörs frågan om behovet av utbildning och forskning inom kärnkrafts-, kärnsäkerhets- och strålskyddsområdena. Motionärerna pekar på att utredningen lades fram före beslutet om nedläggning av . Detta kan, enligt motionärerna, innebära att situationen kan ha förvärrats jämfört med den som låg till grund för utredningens bedömning. I en omvärld där land efter land blir mer positivt till kärnkraft kan man anta att teknisk kompetens inom kärnkraftsområdet kan bli en bristvara. Därför måste regeringen noga följa behovet av utbildning och forskning inom de områden som angivits i motionen(yrkande 3). En grundpelare för att en verksamhet skall kunna utvecklas är att fel och brister rapporteras, anförs det vidare i motionen. Extra viktigt är detta för en verksamhet med höga säkerhetskrav. Mot den bakgrunden finns ett behov av att se över utformningen av 29 § kärntekniklagen med avseende på rapporteringsviljan hos kärnkraftsverkens personal. Skulle regeringen efter en sådan översyn anse att det finns behov av en ändring bör den lägga fram ett förslag till med detta syfte (yrkande 4). I likhet med motionärerna finner utskottet att frågan om kompetensförsörjning på kärnkraftsområdet är angelägen. I det föregående har utskottet redovisat sitt ställningstagande till regeringens förslag om upphävande av förbudet i kärntekniklagen mot vissa förberedelseåtgärder. Som ett argument för förslaget påminner regeringen om att det av förarbetena framgår att förbudet inte riktar sig mot t.ex. tekniskt utvecklingsarbete på kärnsäkerhetsområdet. Regeringen beklagar att paragrafens enda praktiska effekt emellertid synes ha varit att, i strid mot intentionerna vid dess införande, inkräkta på möjligheterna att fortlöpande bedriva sådant arbete. Eftersom forskning och tekniskt utvecklingsarbete inom kärnteknikområdet är av stor betydelse för kärnsäkerheten och hanteringen av kärnavfallet och därmed kommer att vara aktuella i , är en kontinuerlig kompetensuppbyggnad av stor vikt. Utskottet delar regeringens uppfattning att upphävandet av förbudet mot vissa förberedelseåtgärder kan vara en tydlig signal som markerar en positiv inställning till kärnteknisk forskning. Utskottet anser således att lagändringen kan bidra till bl.a. nyrekrytering av forskare och tekniker vid de institutioner som bedriver en sådan verksamhet. Med det nu anförda avstyrks motion 2005/06:MJ14 (fp) yrkande 3. Vad härefter gäller den i motionen åsyftade 29 § konstaterar utskottet att den har följande lydelse: "Till ansvar enligt kärntekniklagen döms om inte gärningen är ringa. Till ansvar döms inte heller om strängare straff för gärningen kan dömas ut enligt eller om ansvar kan dömas ut enligt lagen (2000:1225) om straff för smuggling." Utskottet erinrar om att frågan om huruvida denna bestämmelse skulle kunna hämma rapporteringsviljan hos kärnkraftsverkens personal togs upp i betänkandet Kärnkraftverkens säkerhet och strålskydd (SOU 2003:100). Utredningen föreslog en tilläggsbestämmelse om att vid bedömning av om gärningen är ringa skall särskilt beaktas om rättelse vidtagits, efter det att gärningen upptäckts, av den som är ansvarig enligt kärntekniklagen och det inträffade anmäls till tillsynsmyndigheten. Utskottet är för sin del inte berett att tillstyrka förslaget om en översyn av bestämmelsen men utgår från att regeringen följer utvecklingen och vid behov vidtar de lagstiftningsåtgärder och andra åtgärder som kan anses påkallade. Mot bakgrund av vad som har anförts avstyrker utskottet motion 2005/06:MJ14 (fp) yrkande 4. Utskottets förslag i korthet Motionsyrkanden (v) bl.a. om att arbetet i Helcom skall omfatta ett initiativ om minskning av den radioaktiva nedsmutsningen i avstyrks. Utskottet utgår från att arbetet bedrivs i enlighet med denna linje. Jämför reservation 4 (v, mp). Enligt vad som anförs i motion 2005/06:MJ257 (v) börSverige verka för att arbetet i Helcom även skall omfatta ett initiativ om minskning av den radioaktiva nedsmutsning av som sker kontinuerligt och som hotar att öka (yrkande 1). Dessutom bör verka för att införa ett moratorium för ytterligare kustnära placeringar av nya reaktorer och anläggningar för radioaktivt avfall i (yrkande 2). (Helcom) arbetar för att skydda den miljön i från alla slags föroreningar. Deltagare i samarbetet är , , , , , , , och samt Europeiska gemenskapen. Utskottet konstaterar att Helcom är aktivt när det gäller radioaktiv nedsmutsning i . har Helcom antagit en utvärderingsrapport om farliga ämnen, av vilken det bl.a. framgår att Helcom har övervakat radioaktivt utsläpp . I rapporten konstateras att de höga värden som framför allt ledde har börjat sjunka. förflyttas radioaktiviteten från mot via . Nivåerna av cesium-137 i sedimenten består dock oförändrade med högst koncentration i och . Enligt vad utskottet har erfarit avser Helcom även fortsättningsvis att övervaka radioaktivitet, såväl i den miljön som när det gäller utsläppen från kärnkraftsanläggningar. Härvid kommer Helcom att använda sig av indikatorer för värden i havsvatten, biota (dvs. den levande faunan och inom ett område) och sediment. Resultaten kommer att rapporteras från olika delar av . Dessa indikatorer kommer att vara en del av det underlag som ligger till grund för den nya handlingsplan för som Helcom kommer att färdigställa . I arbetar () i denna riktning. Vid de pågående miljöprövningarna av de kärntekniska anläggningarna , , Studsvik och Forsmark framför SSI att bästa möjliga teknik (best available technique, BAT) skall användas för att reducera utsläppen av radioaktiva ämnen till miljön. Detta ställningstagande gäller oberoende av om det är eller Nordostatlanten som berörs. I sammanhanget kan också nämnas Osparkonventionen (en sammanslagning av de tidigare Oslo- och Pariskonventionerna) bakom vilken ett antal europeiska länder, däribland , samt Europeiska kommissionen står. Syftet med konventionen är att skydda den miljön i Nordostatlanten, inklusive , och delar av . antogs särskilda strategier, däribland en om radioaktiva substanser. Enligt denna skall de radioaktiva utsläppen i Osparområdet reduceras kontinuerligt och mätbart, så att koncentrationerna 2020 är nära noll. Utskottet utgår från att arbetet när det gäller att minska den radioaktiva nedsmutsningen i bedrivs i linje med motionens syfte. Något särskilt uttalande av ter sig därför inte behövligt. Mot bakgrund av det anförda avstyrks motion 2005/06:MJ257 (v) yrkande 1. Vad härefter gäller förslaget om ett moratorium vill utskottet framhålla följande. Det är kärnkraftsindustrin som enligt kärntekniklagen har ansvar för att utveckla en metod och finna en lämplig lokalisering för slutförvaring av kärnkraftens radioaktiva avfall. Myndigheterna å sin sida har i uppgift att bedöma om de förslag som kärnkraftsindustrin lämnar kan accepteras med hänsyn till bl.a. kärnsäkerhet och strålskydd. Sålunda har SSI att bedöma de strålskyddsmässiga konsekvenserna i enlighet med föreskrifterna om skydd av människors hälsa och miljön vid slutligt omhändertagande av använt kärnbränsle och kärnavfall (SSI FS 1998:1). Ett förslag till lokalisering och slutförvarsmetod som innebär att SSI:s strålskyddskrav inte uppfylls kommer alltså inte att accepteras av myndigheten. SSI:s krav innebär att kärnkraftsindustrin genom () så långt som rimligen är möjligt skall tillvarata de möjligheter som bl.a. olika lokaliseringsalternativ ger i syfte att konstruera ett säkert slutförvar. Detta innebär att SKB måste utreda vilka för- och nackdelar som t.ex. en inlands- respektive en kustlokalisering kan ha för slutförvarets långsiktiga funktion. Enligt vad utskottet har inhämtat kan man - på grundval av nu tillgängligt underlag - inte hävda att en kustlandslokalisering allmänt sett är sämre eller bättre än en inlandslokalisering. Varje plats måste således prövas med hänsyn till dess särskilda geologiska och hydrologiska egenskaper. En sådan prövning kan dessutom genomföras först när ett samlat underlag föreligger och i samband med att en ansökan lämnas till myndigheten. Ett moratorium skulle kunna påverka möjligheterna att välja bästa möjliga plats för ett framtida slutförvar. Mot bakgrund av det anförda avstyrks motion 2005/06:MJ257 (v) yrkande 2. Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker ett motionsyrkande (mp) om information m.m. avseende mobiltelefoner med hänvisning till en aviserad informationsskrift från och . Vidare avstyrks motionsyrkanden (v, mp) om upphandling av mobiltelefoner. Utskottet pekar på att har lagt fram förslag om att s.k. bör-krav i fråga om bl.a. miljöhänsyn skall införas i lagstiftningen. Jämför reservationerna 5 (v, mp) och 6 (kd, v, mp). I motion 2005/06:MJ442 (v) begärs att skall ha ansvar för information och testning avseende mobiltelefoner (yrkande 8). Härutöver anförs i motionen att staten bör utgå från TCO Developments riktlinjer för strålvärden m.m. avseende mobiltelefoner vid upphandling (yrkande 9). Även i motion 2005/06:Fi316 (mp) begärs att statlig upphandling av mobiltelefoner skall grundas på den märkning av mobiltelefoner som TCO:s utvecklingsavdelning har tagit fram. Skulle den få samma betydelse som märkningen på datorer och bildskärmar skulle det betyda mycket för miljön både inom och utanför . Märkningen har emellertid mött motstånd från mobiltelefontillverkare. Statens upphandling spelade en viktig roll för att få genomslag för märkningen på datorer. I sin framtida upphandling av mobiltelefoner bör staten därför ställa som s.k. skall-krav att telefonernas egenskaper avseende miljö, ergonomi och strålning motsvarar åtminstone de krav som ställs för att få TCO-märkningen. Inledningsvis tar utskottet upp motionsyrkandet om information m.m. avseende mobiltelefoner. Det bör erinras om att utskottet behandlade ett likartat yrkande . Förslaget handlade primärt om konsumentupplysning om digitala trådlösa telefoner, s.k. dect-telefoner (bet. 2005/06:MJU3). Utskottet hänvisade i betänkandet till miljömålspropositionen och vad regeringen uttalat om att den ökande användningen av icke-joniserande telekommunikation och IT medför att allmänheten exponeras alltmer för strålning i form av elektromagnetiska fält. Utskottet omtalade i sammanhanget att det inte finns några vetenskapliga bevis för att exponering för radiovågor, dvs. strålning från t.ex. mobil telekommunikation, skulle kunna orsaka skadliga hälsoeffekter så länge gällande referensvärden inte överskrids. Det finns dock fortfarande en viss vetenskaplig osäkerhet, framför allt när det gäller eventuella sena skador. För t.ex. mobiltelefoni har tekniken ännu använts för att långtidseffekter helt skall kunna uteslutas. har SSI:s vetenskapliga råd för elektromagnetiska fält, bestående av oberoende experter inom området, avlämnat sin rapport för . En sammanfattande bedömning är att det inte kommit fram ny kunskap som ändrar nuvarande riskbedömningar.I rapporten redovisas bl.a. studier som har gjorts för radiofrekventa fält. Inom ramen för ett EU-projekt har rapporterats ökad förekomst av bl.a. DNA-skador, men studierna har begränsningar i de metoder som använts. Sammantaget menar rådet att det inte finns tillräckligt underlag för slutsatsen att radiofrekventa fält skulle orsaka DNA-skador. Beträffande en studie enligt vilken låga nivåer av radiofrekventa fält skulle leda till läckage i blod-hjärnbarriärenmenar rådet att det vetenskapliga stödet är svagt. Rådet hänvisar till en amerikansk forskargrupp som upprepat studien men inte sett några sådana effekter. Härutöver refereras till två studier som ingår i det internationella , där det antyds att långvarig användning av mobiltelefon skulle kunna innebära en något ökad risk för tumör på hörselnerven. Vidare har en svensk forskargrupp rapporterat ökad risk för både hjärntumör och tumör på hörselnerven redan efter kort tids användning av mobiltelefon. Resultaten är svårtolkade, anser rådet och hänvisar till att någon ökning inte syns i cancerregistret.