bet · GP01UU10 · 2006-01-01 00:00:00 — Unionens strategi för hållbar utveckling utgör en del av unionens förberedelser inför världstoppmötet om hållbar utveckling. Unionen kommer att försöka nå en global överenskommelse om hållbar utveckling vid toppmötet. Kommissionen åtar sig att lägga fram ett meddelande senast om hur unionen bidrar och ytterligare bör bidra till global hållbar utveckling. I detta sammanhang har unionen ånyo framhållit sitt åtagande att uppnå FN:s mål för offentligt utvecklingsbistånd på av BNP och att åstadkomma konkreta framsteg för att nå detta mål före världstoppmötet om hållbar utveckling i . Utskottet menar att de åtaganden som medlemsländerna står bakom är långtgående och ligger i linje med vad motionärerna eftersträvar. Utskottet vill även framhålla att kommissionen sedermera har lagt fram ett meddelande om hur unionen bidrar till global hållbar utveckling (meddelande från kommissionen, Mot ett globalt partnerskap för hållbar utveckling, KOM 82/02). När det gäller åtgärder för att förhindra nedbrytning av ozonskiktet vill utskottet erinra om att ställde sig bakom regeringens föreslagna mål för skyddet av ozonskiktet (skr. 2000/01:130 Svenska miljömål - delmål och åtgärdsstrategier, bet. 2001/02:MJU3, rskr. 2001/02: I propositionen redovisas regeringens åtgärdsplan för det internationella samarbetet. Prioriterade frågor är att - stärka andra länders möjligheter att genomföra nuvarande internationella avtal bl.a. med stöd för att skapa en fungerande lagstiftning för att avveckla ozonnedbrytande ämnen samt stöd för att utöva tillsyn av existerande lagstiftning, - verka för att Montrealprotokollets multilaterala fond utnyttjas på ett långsiktigt hållbart sätt bl.a. genom att bidrag ur fonden till projekt som syftar till att ersätta klorfluorkarboner (CFC) med väteklorfluorkarboner (HCFC) upphör eller kraftigt reduceras, - verka inom EU för att förhindra internationell smuggling av ozonnedbrytande ämnen från andra länder som fortfarande har en produktion av CFC, - verka för en stegvis och snabbare avtrappning av HCFC-produktionen i förhållande till redan tagna beslut för såväl industriländer som utvecklingsländer, - verka för en avtrappning av produktionen i industriländerna av koltetraklorid och 1-1-1-trikloretan för användning i utvecklingsländer i linje med vad som beslutats för CFC vid Montrealprotokollets elfte partsmöte, - verka för att nya ozonnedbrytande ämnen kontrolleras inom ramen för Montrealprotokollet samt att ett enklare förfaringssätt för att lägga till nya ämnen i protokollet införs, - inom Internationella civila luftfartsorganisationen () verka för att användningen av haloner inom flygsektorn skall avvecklas i takt med att alternativ utvecklas samt för att utsläppen av ozonnedbrytande ämnen från höghöjdsflyget inte ökar. Med vad som ovan anförts anser utskottet att motionerna 2001/02:K426 (kd) yrkande 16 och 2001/02:U302 (c) yrkande 5 kan besvaras. Motionerna 2000/01:U206 (fp) yrkande 39 samt 2000/01:U213 (c) yrkande 9 behandlar frågor kring EU:s livsmedelsbistånd. I motion U206 (fp) yrkande 39 anför motionärerna att effekten för mottagaren är förödande eftersom det riskerar att slå ut det egna jordbruket i mottagarlandet. I motion U213 (c) yrkande 9 menar att livsmedelsbistånd enbart bör utgå som en del av ett katastrofbistånd eller som humanitärt bistånd i svältsituationer. Gemenskapens program för livsmedelsbistånd och livsmedelssäkerhet, som bygger på EG:s förordning nr 1292 vilken antogs , är ett s.k. tematiskt program. Dess budget, som också täcker gemenskapens bidrag till konventionen om livsmedelshjälp (Food Aid Convention), uppgick till ca vilket motsvarar av gemenskapens totala biståndsbudget. är anslaget för livsmedelsbiståndet för nya insatser ca (varav 151 miljoner för livsmedelskonventionen, 292 miljoner för annat livsmedelsbistånd och 12 miljoner för administration av stödet). Utskottet vill framhålla att livsmedelsbistånd, som instrument i biståndet, karakteriseras av att det kan ge negativa effekter på den lokala livsmedelsproduktionen och på lokala livsmedelsmarknader. Utskottet anser bl.a. därför att livsmedel endast i undantagsfall skall komma i fråga när det handlar om långsiktigt utvecklingsarbete. En annan aspekt är att livsmedelshjälp ofta är bunden. Utskottet välkomnar att regeringen både inom EU och i övrigt vad gäller internationellt bistånd verkar för en avbindning. Utskottet har inhämtat att regeringen arbetar med frågan om global livsmedelssäkerhet som en fattigdomsfråga och välkomnar detta. Utskottet menar att undernäring och fattigdom, ohälsa och låg produktivitet har starka samband. Livsmedelssäkerhet handlar enligt utskottets uppfattning om mer än att se till att människor får mat. Det handlar även om tillväxt, produktion och fördelning. Utskottet har vidare inhämtat att livsmedelssäkerhet och landsbygdsutveckling är ett av sex prioriterade områden i Europeiska gemenskapens nya biståndspolicy. Detta är, enligt utskottets uppfattning, positivt. När det gäller den ovan nämnda förordningen om livsmedelssäkerhet har en utvärdering företagits . och Sida har medverkat, bl.a. genom en konsultinsats, till denna utvärdering. Kritik för brister i genomförandet av insatserna inom ramen för förordningen har framkommit och utvärderingen rekommenderade kommissionen att inkludera livsmedelsprogrammet i det pågående reformarbetet. Vidare är det nödvändigt att stärka analys- och policyfunktionen liksom samordningen inom ramen för programmet. Ett meddelande om genomförandet av förordningen om livsmedelsbistånd och livsmedelssäkerhet har utarbetats av kommissionen (DG-utveckling) med aktiv medverkan av och , och den har sedermera behandlats i ansvarig rådsarbetsgrupp. överlämnade flera förslag till tillägg och ändringar när den ansvariga rådsarbetsgruppen utarbetade utkast till rådets slutsatser. Slutsatserna antogs av rådet . Enligt vad utskottet erfarit avspeglar rådsslutsatserna i allt väsentligt ståndpunkter. De innefattar bl.a. att livsmedelsbistånd in natura inte är något lämpligt instrument för att skapa en långsiktigt tryggad livsmedelsförsörjning. I rådsslutsatserna framhålls även att det är nödvändigt att prioritera lokala och regionala livsmedelsinköp. Det framgår också att särskilda åtgärder bör göras för att bygga upp lokal kapacitet för analys av nationella och regionala förhållanden när det gäller livsmedelssäkerhet samt för att utforma strategier och program för en tryggad livsmedelsförsörjning. Vidare slås det fast att en ytterligare utvärdering behöver genomföras 2003-2004. Utskottet ser positivt på dessa slutsatser och menar att fortsatt arbete för livsmedelssäkerhet bör fokuseras på lokala och regionala förhållanden och att livsmedelsbiståndet, särskilt det bundna, måste utmönstras utom i rena humanitära nödlägen. Utskottet vill vidare framhålla att generalförsamlingens Millenniumdeklaration har som främsta utvecklingsmål att halvera antalet fattiga och undernärda . Utskottet noterar vidare att uppföljningen av Världslivsmedelstoppmötet kommer att äga rum inom FAO i juni . Utskottet har vid föredragning av statsrådet erfarit att regeringen fortsätter att följa frågorna om global livsmedelssäkerhet, inklusive kommissionens fortsatta arbete bl.a. när det gäller uppföljningen av de gemensamma internationella utvecklingsmålen. Utskottet välkomnar detta. Med vad som ovan anförts anser utskottet att motionerna 2000/01:U206 (fp) yrkande 39 samt 2000/01:U213 (c) yrkande 9 kan besvaras. I motion 2000/01:U213 (c) yrkande 15 anförs att aktivt skall verka för att EU utarbetar en långsiktig plan för hur skuldbördan för världens fattiga länder skall avskrivas. Utskottet delar synen om att skuldsättningen i de fattigaste länderna är orimlig och utgör ett stort hinder för utvecklingen. Utskottet kan konstatera att har hört till de mest aktiva aktörerna på skuldområdet. välkomnade 1996 varmt det s.k. HIPC-initiativet (Heavily Indebted Poor Countries) som ett första viktigt steg mot en lösning av skuldkrisen i de fattiga länderna. fattades beslut om att förstärka HIPC-initiativet mot bredare, djupare och snabbare skuldlättnader. förstärktes också initiativets fattigdomskoppling, dvs. att de resurser som frigörs vid skuldlättnaden kanaliseras till fattigdomsbekämpande ändamål. Utskottet ser detta som ett uttryck för den ökade samsyn som existerar för att ge de fattiga och skuldtyngda länderna substantiella skuldlättnader. En av de grundläggande tankarna bakom HIPC-initiativet är att de länder som kvalificerar sig för stöd skall ges en hållbar skuldnivå (denna gräns är satt till skuld i förhållande till export). HIPC är ett medel och en möjlighet för de fattiga och skuldtyngda länderna att permanent ta sig ur sin ohållbara skuldsituation. En grundläggande förutsättning för detta är emellertid att orsaken till landets ursprungliga skuldsituation åtgärdas. Det är dock inte endast skuldens storlek som är avgörande för hur landets ekonomi utvecklas. Skuldhållbarhet är i stället en funktion av sund ekonomisk politik, koncessionella resurser, direktinvesteringar, utveckling av exportmarknader, fattigdomsbekämpning, skuldhanteringskapacitet m.m. Länderna har härvidlag ett stort eget ansvar för hur deras framtida skuld utvecklas. Biståndets roll är att stödja denna process. Kostnaderna för initiativets genomförande är så omfattande att insatser från och andra likasinnade givare inte räcker till för att finansiera initiativet. Ett villkor är att även de stora länderna axlar sin del av finansieringsbördan. Utskottet välkomnar därför att regeringen har varit drivande i arbetet att lägga fast en finansieringsprocess för HIPC-initiativet. har regeringen fattat beslut om att utbetala till den fond som används för att finansiera skuldlättnader under initiativet. Vidare har regeringen fattat beslut om att lämna ett bidrag om för att finansiera den internationella valutafondens deltagande under initiativet. lämnar även omfattande stöd för att stödja kapacitetsuppbyggande arbete inom skuldområdet till de s.k. HIPC-länderna. fattade regeringen ett beslut om att ekonomiskt stödja fattiga skuldsatta länder som avslutat en militär konflikt att åter få tillträde till finansiering från de internationella finansieringsorganen. Utskottet välkomnar dessa initiativ från regeringens sida och menar att de ligger i linje med vad motionärerna eftersträvar. Vad avser EU och HIPC kan inledningsvis framhållas att EU lämnat en utfästelse uppgående till till skuldavskrivningar. Av dessa medel har inbetalats i en första omgång till skuldlättnadsfond. Utöver detta har unionen för avsikt att även skriva av samtliga s.k. special loans för länder som kvalificerar sig till skuldlättnader. Detta belopp beräknas till . När det gäller skuldnedskrivningsstrategi kan utskottet konstatera att EU följer och deltar fullt ut i HIPC-initiativet. Utskottet har inhämtat att något särskilt initiativ från EU:s sida, utöver vad som nämnts ovan, inte existerar och det heller inte är aktuellt för EU att ta ett sådant initiativ. Utskottet konstaterar icke desto mindre att EU har givit ett substantiellt bidrag för att underlätta en ekonomisk sanering för de mest skuldsatta länderna. När det däremot gäller förslag om att åtskiljningslöst skriva av skulder för alla utvecklingsländer - i synnerhet medelinkomstländerna - menar utskottet att de inte är befogade. Sådana avskrivningar kan t.o.m. visa sig kontraproduktiva för dessa länders strävanden att fullt integrera sig med den internationella kapitalmarknaden. Anledningen till detta är att investerare kan tveka eller begära mycket hög ränta för att låna pengar till de länder som inte kan betala tillbaka utan måste få skulderna avskrivna. Tillgången till privata kapitalflöden till rimliga räntesatser är avgörande för medelinkomstländernas utveckling. Lånefinansiering är ett viktigt alternativ när det gäller att mobilisera resurser för utveckling i de fattiga länderna. Lånefinansiering är t.o.m. en förutsättning för att åstadkomma utveckling i flertalet utvecklingsländer. Merparten av medelinkomstländerna är kreditvärdiga enligt regelverk. Att helt skriva av dessa länders skulder skulle sänka deras kreditvärdighet och utestänga dem från kapitalmarknaden alternativt kraftigt fördyra deras upplåning. Därigenom skulle de gå miste om de resurser som är en förutsättning för deras utveckling. IMF och har, enligt vad utskottet inhämtat, tagit intryck av tidigare års misstag och kraftigt anpassat och förbättrat sin verksamhet. Därigenom fyller Bretton Woods-institutionerna nu en viktig funktion, inte minst beträffande den internationella finansiella stabiliteten liksom för finansieringen av fattigdomsbekämpningen. Att totalt skriva av dessa institutioners fordringar skulle därför innebära ett hinder för deras fortsatta verksamhet. Därigenom skulle mycket viktiga finansieringskällor för utvecklingsländerna försvinna. Vidare måste en rättviseaspekt beaktas. De länder som skött sina betalningar till skulle straffas för detta då de inte skulle kunna få låna nya medel eftersom deras medel skulle användas för avskrivning av andra länders misskötta betalningar. Det är vidare utskottets mening att utgångspunkten bör vara att skuldfrågorna hålls samman inom ramen för HIPC-initiativet samt att det internationella samfundet även fortsättningsvis bör agera för att underlätta för de fattigaste att sanera sina ekonomier och underlätta skuldnedskrivningar. Med vad som ovan anförts anser utskottet att motion 2000/01:U213 (c) yrkande 15 kan besvaras. Motionärerna bakom motion 2000/01:U508 (c) begär i yrkande 1 tillkännagivande om vad i motionen anförs om inrättande av ny för biståndet. I yrkande 2 menar motionärerna att en EU:s biståndsmyndighet bör lokaliseras till . I motionerna 2000/01:K398 (fp) yrkande 18 och 2000/01:U206 (fp) yrkande 42 menar motionärerna att den avdelning inom kommissionen som hanterar gemenskapens katastrofbistånd, ECHO, bör läggas i . Utskottet konstaterar att frågan om lokalisering av ett antal framtida organ har diskuterats av i och i Laeken. Vid Europeiska rådets möte i bekräftade rådet att man kommer att fortsätta sina ansträngningar för att förbereda ett beslut om lokaliseringen av ett antal organ med beaktande av det beslut som fattades i . Detta beslut innebär stöd till synsättet att länder utan i första hand skall få en sådan. är det endast och som saknar en . Enligt vad utskottet inhämtat innefattar de framtida organen livsmedelsmyndigheten, polisakademin, luftfartsmyndigheten, Eurojust och en sjösäkerhetsmyndighet. Utskottet har erfarit att förslag om att inrätta ytterligare myndigheter bereds. Utskottet menar dock att frågan om effektivisering av EG-biståndet och placering av kontor för hantering av detta bör ses i ett separat sammanhang. Kommissionen genomför ett större reformarbete för att komma till rätta med problem inom administration, bl.a. för att effektivisera utvecklingssamarbetet. Reformerna innehåller bl.a. åtgärder för att stärka fokus på fattigdomsbekämpning, förbättra programmering av stödinsatser, stärka den finansiella kontrollen, revisionen och det individuella ansvaret hos varje tjänsteman samt delegera beslut, uppföljning och dialog med partnerländer till kommissionens representationskontor i fält. I detta har också ingått att samla hela projektcykeln under ett och samma tak. Utskottet ser positivt på denna utveckling. Utskottet kan konstatera att för detta ändamål skapades ett nytt kontor för genomförande av utvecklingssamarbetet, EuropeAid Co-operation Office, med säte i . Det är således ej aktuellt med någon omlokalisering av biståndsmyndigheten. När det gäller den avdelning inom kommissionen som har att sköta katastrofbiståndet, ECHO, konstaterar utskottet att inte heller i detta fall är det aktuellt att flytta verksamheten från . Med vad som ovan anförts avstyrker utskottet motionerna 2000/01:U508 (c) yrkande 2, 2000/01:K398 (fp) yrkande 18 och 2000/01:U206 (fp) yrkande 42 samt menar att motion 2000/01:U508 (c) yrkande 1 kan besvaras med vad utskottet anfört. Även i motion 2000/01:U513 (m) yrkande 5 behandlas vissa frågor kring ECHO. Motionärerna menar att en grundläggande översyn av ECHO behöver göras. Kommissionens kontor för humanitära frågor ECHO (European Community Humanitarian ) hanterar merparten av kommissionens humanitära bistånd. Det inrättades och har snabbt expanderat. Medlen kanaliseras genom enskilda organisationer och FN-organ. ECHO förfogade över en budget på , vilket gör gemenskapen till en av världens största givare av humanitärt bistånd. De största insatserna gick till , Stora sjöregionen i , och . ECHO kanaliserar den största delen av sina medel via enskilda organisationer, medan förmedlas via FN, vilket är en markant minskning. Betydande medel går också till insatser genom internationella rödakorsrörelsen. Parallellt med den övergripande översynen av EG:s utvecklingssamarbete har en särskild utvärdering genomförts av verksamheten inom ECHO . Utvärderingen uppmärksammade särskilt brister i koordinering inom kommissionen och med andra humanitära aktörer. Vid antogs rekommendationer om hur kommissionen bör åtgärda identifierade brister. I rekommendationerna uppmanas ECHO bl.a. att tydliggöra sitt mandat att stärka samarbetet med FN och internationella rödakorsrörelsen. togs flera beslut som var av stor vikt för kommissionens arbete med humanitära frågor. Dessa rörde bl.a. ECHO:s samarbete med andra organisationer, framför allt med FN, och ECHO:s arbete med kopplingen mellan katastrofinsatser och mer långsiktigt utvecklingssamarbete. Vidare beslutade ECHO att det fokus man haft för sitt arbete på mindre uppmärksammade bortglömda humanitära kriser skulle vara gällande även . Utskottet konstaterar med tillfredsställelse att regeringen aktivt har förespråkat ett närmare samarbete mellan ECHO och humanitära FN-organ, framför allt UNHCR, (WFP) och OCHA. En viktig del i ett mer strategiskt partnerskap mellan kommissionen och FN är former för finansiering, inklusive behovet av förutsägbarhet och flexibilitet samt upprättandet av en kontinuerlig dialog med FN om prioriteringar och strategiska frågor. Vidare kan utskottet konstatera att främjandet av ett bättre partnerskap mellan EG och FN också var en viktig fråga under det svenska ordföran Efter det att kommissionen lagt sitt förslag kunde rådet anta slutsatser i frågan . I dessa fastslås att samarbetet mellan EG och FN skall ske på basis av komparativa fördelar men att FN hade ett globalt mandat och vissa operativa fördelar, att projektfinansiering av humanitära FN-organ inte är en bra lösning på utan att man måste sträva efter mer programinriktat samarbete. I slutsatserna omtalas även att kommissionen skall genomföra en utvärdering av sitt samarbete med de olika FN-organen och sedan återkomma med förslag på vilka delar av FN-systemet man önskade upprätta detta mer långsiktiga programinriktade samarbete med. Enligt vad utskottet erfarit pågår arbete inom kommissionen som förväntas rapporteras till rådet . Det är värt att betona, menar utskottet, att ökad effektivitet i kommissionens utvecklingssamarbete är en övergripande svensk prioritering. Som en del av detta ingår även en mer effektiv samordning av katastrofinsatser, rehabilitering och utvecklingsinsatser. behandlades kommissionens strategi för kopplingen mellan katastrofinsatser, rehabilitering och utveckling. Rådet antog slutsatser om kommissionens strategi i vilka man beslutade att kommissionen skulle etablera bättre interna samordningsmekanismer, att kommissionen skulle delta mer aktivt i internationella samordningsinitiativ samt att kommissionen, vid händelse av kris i ett specifikt land, skulle utveckla ett addendum till sin landstrategi för landet i fråga. Detta för att ytterligare främja koordinering av alla relevanta instrument. Utskottet har erfarit att regeringen även i kommittén för humanitärt bistånd kommer att verka för effektivare samordning mellan ECHO och andra delar inom kommissionen, inklusive kommissionens fältrepresentation. Med vad som ovan anförts anser utskottet att motion 2000/01:U513 (m) yrkande 5 kan besvaras. I motion 2000/01:U512 (kd) yrkande 5 anförs att inom EU bör verka för samordning av EU-ländernas bistånd genom kommissionens representationer i tredjeland. Utskottet konstaterar att beslutet i utvecklingsrådet om ramverket för landsstrategier har ökat möjligheterna att samordna EU:s olika aktörer och utnyttja deras specifika fördelar inom olika samarbetsområden. antog EU:s utrikesministrar dessutom nya riktlinjer för samordning i fält av kommissionens och medlemsstaternas insatser. I dessa anges att samordningen skall ske med samarbetslandet som ledande aktör, men det är kommissionens delegation som skall vara sammanhållande kraft på EU-sidan. Utskottet menar att den pågående processen att föra ut större ansvar och kompetens för genomförandet av EG:s utvecklingspolitik till kommissionens delegationer i fält är viktig för att intentionerna i ovanstående riktlinjer skall kunna förverkligas. Med vad som ovan anförts anser utskottet att motion 2000/01:U512 (kd) yrkande 5 kan besvaras. I samma motion, yrkande 6, menar motionärerna att inom EU skall verka för utvärdering, kontroll och tydligare fokusering av EU-biståndet. Utskottet konstaterar liksom tidigare i detta betänkande att kommissionen genomför ett större reformeringsarbete för att komma till rätta med problem inom administrationen. Reformerna innehåller bl.a. åtgärder för att stärka den finansiella kontrollen och revisionsfunktionens oberoende, stärka det individuella ansvaret hos varje tjänsteman samt öka delegeringen av beslut, uppföljning och dialog med partnerländer till kommissionens representationskontor i utvecklingsländer. De flesta av dessa reformer är interna angelägenheter för kommissionen. möjlighet att påverka gäller framför allt den revidering av det finansiella regelverket som pågår genom att man arbetar fram en ny budgetförordning. Målet är att förenkla reglerna och öka fokus på resultat. Utskottet har erfarit att regeringen gav hög prioritet åt denna fråga under det svenska ordförandeskapet. Som nämnts tidigare i detta betänkande beslutades vid utvecklingsrådet att kommissionen skall presentera en handlingsplan för genomförandet av utvecklingspolitiken samt avge en rapport till rådet om genomförandet under föregående år. Detta skall ge bättre insyn och underlag för beslut av kommissionen, och medlemsstaterna som vill påskynda reformarbetet. Den första årsrapport som presenterades motsvarade inte förväntningar vad gäller analys och överskådlighet över EG-biståndet, men den utgör ändå en grund för vidare diskussion om hur rapporteringen kan förbättras. Ett viktigt inslag är de resultatindikatorer som just nu utarbetas på kommissionen med hjälp av experter från bl.a. Däremot återstår bl.a. frågan hur kommissionen i detalj skall organisera sitt arbete och skaffa sig den kompetens som behövs för att genomföra den nya politiken. Den översyn över framstegen i reformprocessen som aviserats till 2002 kommer att vara ett viktigt instrument för att säkerställa att reformerna går i rätt riktning. Med vad som ovan anförts anser utskottet att motion 2000/01:U512 (kd) yrkande 6 kan besvaras. De mänskliga rättigheterna och biståndssamarbetet I motion 2000/01:U621 (m) yrkande 2 anför motionärerna att regeringen inom ramen för EU:s Medelhavspolitik skall betona kravet på mänskliga rättigheter och demokrati i dialogen med de associerade länderna. Utskottet vill inledningsvis framhålla att arbetet för att förbättra respekten för de mänskliga rättigheterna och för att införa och stärka demokratin runt är ett av de prioriterade områdena för deltagande i EU:s Medelhavssamarbete, dvs. har sedan Barcelonaprocessens tillkomst sökt att få till stånd en dialog om dessa frågor med samtliga de 27 länderna. har också varit pådrivande för att skärpa när det gäller möjligheterna att frysa Medelhavsbiståndet