bet · GT01MJU13 · 2006-04-06 00:00:00 — Enligt utskottets mening skall skogspolitiken fortfarande vara en nationell angelägenhet, och EU-medel skall därför inte tillföras skogsnäringen. Något särskilt uttalande med anledning av motionernas yrkanden 6 respektive 5 delvis finner utskottet emellertid inte påkallat. Motionerna i dessa delar bör därmed lämnas utan vidare åtgärd från sida. När det gäller insatsområdet Förbättring av miljön och landskapet framgår av skrivelsen att åtgärdsgruppen för ett hållbart nyttjande av skogsmark omfattar stöd för en första skogsplantering på jordbruksmark såväl som på annan mark, introduktion av blandat jord- och skogsbruk på jordbruksmark, Natura 2000-områden, miljövänligt skogsbruk, återställande av produktionspotentialen i skogsbruket inklusive förebyggande åtgärder samt stöd för icke-produktiva investeringar. Medan flertalet åtgärder i gruppen som avser jordbruket är väl beprövade i inom ramen för det nuvarande miljö- och landsbygdsprogrammet konstaterar regeringen att gruppen åtgärder som avser skogsmark inte har använts tidigare i vårt land. Jämfört med dagens regelverk har skogsbruket och skogsmarken getts en mer framträdande roll i den nya rådsförordningen. Mot bakgrund av svårigheterna att uppnå vissa delmål i miljökvalitetsmålet Levande skogar anser regeringen att vissa ersättningar för åtgärder inom miljöområdet på skogsmark fortsatt bör omfattas av det kommande landsbygdsprogrammet. Däremot skall produktionsåtgärder, t.ex. plantering på skogsmark, röjning och gallring, inte kunna ersättas och de åtgärder som ersätts måste gå utöver gällande nationell miljölagstiftning. Åtgärderna bör vara selektiva och omfatta aktiva hävdinsatser för förstärkning av den biologiska mångfalden och skydd av skogens kulturmiljöer. De bör inte omfatta sådana åtgärder som finansieras nationellt utan i stället komplettera de nationella åtgärder som även i fortsättningen kommer att utgöra den absoluta merparten av miljöåtgärder på skogsmark. Utskottet delar denna uppfattning. Som anförs i motion 2005/06:MJ17 (kd) bör därför skogsinsatserna i landsbygdsprogrammet begränsas till miljöåtgärder som innebär s.k. kollektiva nyttigheter medan intrångsersättningar och andra ersättningar som följer av skogspolitikens mål inte skall tas från de medel som är avsatta för landsbygdsprogrammet. Något särskilt uttalande med anledning av motionen i denna del finner utskottet emellertid inte påkallat. Med det ovan anförda föreslår utskottet att motionerna 2004/05:MJ278 (v) yrkande 5, 2004/05:MJ434 (mp) yrkande 37, 2005/06:MJ17 (kd) yrkande 5 delvis, 2005/06:MJ334 (v) yrkande 14 och 2005/06:MJ449 (mp) yrkande 48 lämnas utan vidare åtgärd. Inriktningen av åtgärder för främjande av livskvalitet på landsbygden och diversifiering av landsbygdens ekonomi Utskottets förslag i korthet Utskottet instämmer i vad regeringen anför i skrivelsen och avstyrker fem motionsyrkanden om livskvalitet på landsbygden och delaktighet i beslutsprocessen, ett motionsyrkande om jordbruket i norra samt två motionsyrkanden om landsbygdsturism. Jämför reservationerna 34 (fp), 35 (m, fp, kd, c) och 36 (fp, kd). Målet för åtgärderna inom insatsområdet för främjande av livskvalitet på landsbygden och diversifiering av landsbygdens ekonomi bör enligt regeringen vara att främja företagande, tillväxt och innovationer på landsbygden. Åtgärderna syftar till att förstärka företagens konkurrenskraft och främja en diversifiering av landsbygdens näringsliv och därigenom bidra till inkomstbringande sysselsättning och ett hållbart nyttjande av landsbygdens naturresurser. Lokalt entreprenörskap, företagande, miljöintegrerade produktionsmetoder och utvecklingsarbete skall stimuleras. Regeringen anser vidare att åtgärderna bör tillämpas utifrån en helhetssyn på landsbygdens utveckling, där landsbygdsprogrammets åtgärder samverkar med andra insatser från samhällets sida för att stärka landsbygdens attraktionskraft och dess hållbara utveckling. En anpassning måste ske till de stora skillnaderna i förutsättningar som råder mellan olika delar av landet. På regional och lokal nivå bör behoven av åtgärder utifrån en helhetssyn på landsbygdens utveckling återspeglas i de regionala och kommunala utvecklingsprogrammen. Enligt motion 2005/06:MJ15 (fp) bör även åtgärder som syftar till bättre livskvalitet på landsbygden vara en del av det svenska programmet, framför allt inom insatsområde 3 (yrkande 2). bedömning av målen för insatsområde 3 bör överensstämma med vad som har föreslagits av (yrkande 15). Insatser för att stärka infrastruktur och lokal service måste prioriteras. Vissa insatser måste byggas upp på annat sätt än med LBU-medel, men dessa medel ingår till viss del (yrkande 16). Besluten om programmen, särskilt under insatsområde 3, bör i huvudsak fattas med stort lokalt inflytande, och beslutsprocessen måste ta till vara varje regions speciella förhållanden (yrkande 18). I motion 2004/05:MJ437 (m) anförs att förutsättningar för en socialt hållbar utveckling på landsbygden måste skapas för att göra det möjligt att bo kvar på landet. Nytänkande och alternativa verksamheter är det som är avgörande (yrkande 8). Möjligheterna att använda jordbruket i norra för att stärka tillväxt, biologisk mångfald och öppet landskap påtalas i motion 2005/06:MJ413 (c). behövs inga betydande insatser utan vad som krävs är ett regelverk som skapar förutsättningar för utveckling men också ett regelverk som gör det möjligt att ta del av de samhällsinsatser och medel som redan finns (yrkande 1). I motion 2005/06:MJ17 (kd) anförs att landsbygdsprogrammet bör stödja lokala initiativ som syftar till att fånga upp det ökande intresset för turism på den svenska landsbygden. Därigenom kan programmet bidra till en differentiering av näringsverksamheten (yrkande 16). Fiskevårdande insatser för att stödja fisketurismen i dess olika former bör ingå i programmet (yrkande 17). Som anförs i skrivelsen är en helhetssyn på landsbygdens näringsliv nödvändig. och ett diversifierat näringsliv på landsbygden ger goda förutsättningar för en hållbar landsbygdsutveckling. Åtgärderna inom insatsområde 3 bör därför fokuseras på att främja goda utvecklingsmöjligheter för företag, näringsliv och entreprenörskap på landsbygden. Genom sådana åtgärder förbättras förutsättningarna för landsbygden att anpassa näringsliv till de nya förutsättningar och möjligheter som följer av den genomförda jordbruksreformen, den tekniska utvecklingen och globaliseringen. För att kunna bidra till regionernas utveckling måste gles- och landsbygderna stärkas och synliggöras både utifrån ett företagande- och ett tillväxtperspektiv och som en plats för ett attraktivt boende. Även om många av dessa frågor inte kan hanteras inom ramen för landsbygdsprogrammet bedömer utskottet, i likhet med regeringen, att den strategiska inriktningen av åtgärderna inom insatsområde 3, liksom inom övriga insatsområden, sammantaget kommer att bidra till att öka landsbygdens attraktionskraft i enlighet med förslag. För en långsiktigt hållbar utveckling av landsbygden krävs dock ett diversifierat näringsliv där utveckling av nya företag och företagsidéer går hand i hand med utvecklingen av de traditionella näringsgrenarna. När det gäller motion 2005/06:MJ15 (fp) om lokalt inflytande och de olika regionernas speciella förhållanden vill utskottet härutöver hänvisa till delbetänkande På väg mot . En hållbar landsbygdsutveckling (SOU 2005:36) där kommittén föreslår att, förutom nuvarande möjlighet att söka stöd för diversifierad verksamhet för enskilda företag, möjligheten bör öppnas för en helhetssyn på landsbygdens utveckling också för en större målgrupp. Enligt kommittén bör prioriteringsområdet riktas mot att allmänt stimulera lokalt entreprenörskap, företagande och lokalt utvecklingsarbete liksom insatser som stärker landsbygdens attraktionskraft inom t.ex. livskvalitets-, boende- och arbetsmiljöområdet. Generellt skall sådana åtgärder som stärker den allmänna utvecklingen och därmed den långsiktiga hållbarheten lyftas fram. Kommittén betonar betydelsen av att åtgärderna tar sin utgångspunkt i den lokala nivåns förutsättningar och i ett brett partnerskap mellan privata, offentliga och ideella aktörer. I kommitténs fortsatta arbete är sådana åtgärder som väsentligen kan hänföras till detta prioriteringsområde viktiga. Kommittén avser att återkomma till detta i sitt slutbetänkande. Av skrivelsen framgår vidare att en viktig utgångspunkt för planering och genomförande av det nya landsbygdsprogrammet skall vara de lokala förutsättningarna och åtgärdsbehoven. Erfarenheterna av den metod för lokal förankring och inflytande genom ett aktivt samarbete mellan offentliga, ideella och privata aktörer som utvecklats under tidigare programperioder inom ramen för Leader och liknande arbetssätt bör nu kunna utnyttjas i hela landet. har Leaderplus och dess föregångare bedrivits som en av EU initierad försöksverksamhet med begränsad geografisk omfattning. Utskottet gör samma bedömning som att metoden i fortsättningen bör vara tillämpbar i hela landet. Denna uppfattning delas av regeringen. måste naturligtvis utgångspunkten vara att det finns intresse och förutsättningar för att tillämpa metoden lokalt och för att utveckla ett aktivt samarbete mellan privata och offentliga aktörer. Det kan tilläggas att satsningar på landsbygdsturism har blivit en allt viktigare komponent i utvecklingen av landsbygdens näringsliv. Den framväxande turistnäringen består huvudsakligen av deltidsentreprenörer/kombinationsföretag, men också av ett växande antal små turistföretag. Andelen kvinnor är hög bland dessa företagare, och verksamheterna bedrivs ofta i liten skala med naturen och landsbygdens kultur som bas. I sitt delbetänkande På väg mot . En hållbar landsbygdsutveckling (SOU 2005:36) föreslår kommittén att landsbygdsprogrammet medverkar till att stärka de areella näringarnas konkurrensförmåga och främja deras funktion som samtida förvaltare och utvecklare av landsbygdens natur- och kulturvärden, vilket också ger unika förutsättningar att möta växande marknader för service, rekreation, friskvård och turism. I likhet med regeringen anser utskottet att samhällets efterfrågan på en aktiv natur- och kulturlandskapsvård i jord- och skogsbrukslandskapet kan bli en allt viktigare förutsättning för näringsidkare och skapa sysselsättning inom t.ex. rekreation, turism och hälsa. Utvecklingen av kommersiellt turistföretagande kan ha en stor betydelse för sysselsättningen och livskraften i t.ex. glesbygder med ett vikande antal arbetstillfällen inom jord- och skogsbruket. Utöver de etablerade möjligheterna inom de areella näringarna innebär de grundläggande resurserna i form av mark, vatten och kulturhistoriska bebyggelsevärden att landsbygden har goda förutsättningar för ökad företagsamhet inom bl.a. upplevelseturismen. Flera miljoner personer fiskar i svenska vatten (och 2005, Förutsättningar för fisketurismens utveckling i ). Även andra typer av turism som bygger på utnyttjande av mark och vatten skapar förutsättningar för landsbygden. Det finns potentialer för landsbygdsföretagen att utnyttja de utvecklingsmöjligheter som turismen kan innebära för en bättre ekonomi och ökad sysselsättning i många landsbygdsområden. finns också ett stort intresse bland allmänheten för mat med tydligt ursprung, vilket ger företag inom livsmedelsförädling utökade möjligheter. I likhet med regeringen anser utskottet att svenska lantbruksprodukter i högre grad än skulle kunna anknyta till kulturhistorien, regionala identiteter och till bilden av det svenska natur- och kulturlandskapet. Åtgärderna skall kunna tillämpas bredare och nå flera företag inom jord- och skogsbruk, rennäring samt livsmedels- och tjänsteproduktion med anknytning till de areella näringarna. I den framlagda skrivelsen Vissa fiskeripolitiska frågor (skr. 2005/06:171) anför regeringen att fritidsfiske och fisketurism har positiva folkhälsofaktorer och kan utövas av alla befolkningskategorier. Aktiviteterna bidrar även till ett biologiskt kunskapsbildande som är positivt för en hållbar utveckling. Det finns enligt regeringen goda förutsättningar för sportfiske i naturnära storstadsområden där både intresset och en ökad fisketurism till landsbygden kan främjas. Utvecklingsmöjligheterna är goda eftersom det finns en stor svensk och europeisk efterfrågan, som resursen generellt tål ett ökat fiske i outnyttjade vatten och av outnyttjade arter. Verksamheten bidrar av naturgivna skäl till en levande landsbygd med stora tillgång till fiskevatten runt om i hela landet. Enligt regeringen kan en utveckling därmed även ge regionala sysselsättningseffekter, inte bara genom det direkta fisket utan även genom efterfrågan på övriga tjänster, t.ex. mat, logi och utrustning. De fisketuristiska företagens kombinationsmöjligheter med traditionellt yrkesfiske, vattenbruk, jaktturism och annan naturbaserad turism är sannolikt en potential för ökat företagande. Regeringen anser att det därför borde finnas möjligheter till produktutveckling och prisdifferentiering för entreprenörer på landsbygden. Skrivelsen bereds i utskottet. Med det anförda avstyrker utskottet motionerna 2004/05:MJ437 (m) yrkande 8, 2005/06:MJ15 (fp) yrkandena 2, 15, 16 och 18, 2005/06:MJ17 (kd) yrkandena 16 och 17 samt 2005/06:MJ413 (c) yrkande 1 i den mån motionsyrkandena inte kan anses tillgodosedda. Metod för lokal utveckling (Leader) och lokal medverkan Utskottets förslag i korthet Utskottet instämmer i vad regeringen anför i skrivelsen och avstyrker två motionsyrkanden om delaktighet i programmen på lokal nivå, ett motionsyrkande om nya metoder för landsbygdsutveckling samt ett motionsyrkande om bidrag till anställning av nyckelpersoner. Jämför reservationerna 37 (fp) och 38 (kd). Enligt regeringen bör det finnas goda möjligheter för privata, ideella och offentliga aktörer på lokal nivå att påverka och ta ansvar för mål, prioriteringar och genomförande av det nya landsbygdsprogrammet. Värdefulla erfarenheter av den metod för lokal förankring och inflytande som utvecklats inom ramen för Leader skall tas till vara, och metoden bör bli tillämpbar i hela landet. Även andra former för lokal samverkan bör främjas. Regeringen anser att det är viktigt att alla delar av näringslivet såväl som kommunerna medverkar aktivt i partnerskapen. En annan förutsättning för att metoden skall fungera är en bred och aktiv medverkan från lokala, ideella organisationer, som representerar olika intressen och befolkningsgrupper. Metoden har främst tillämpats för sådana insatser som ingår i insatsområde 3. Leader-metoden eller andra liknande metoder för lokal förankring och inflytande bör kunna tillämpas även inom insatsområdena 1 och 2. Enkelhet i det administrativa genomförandet skall eftersträvas. I motion 2005/06:MJ15 (fp) begärs en översyn av eventuella hinder för en fungerande delaktighet i programmen på lokal nivå, t.ex. problem med finansiering före utbetalning av medlen och byråkratiska hinder (yrkande 19). Samernas valda organisationer bör ha ett stort inflytande över hur LBU-medel används inom deras områden (yrkande 20). När det gäller utformningen av den framtida landsbygdspolitiken bör enligt motion 2005/06:MJ403 (c) gemenskapsinitiativet Leader för stöd till att utveckla nya metoder för landsbygdens utveckling användas i samtliga axlar inom det kommande LBU-programmet där inga formella hinder finns. Enligt motion 2005/06:MJ17 (kd) bör landsbygdsprogrammet användas för bidrag till anställning av nyckelpersoner (yrkande 20). Enligt skrivelsen skall en viktig utgångspunkt för planering och genomförande av det nya landsbygdsprogrammet vara de lokala förutsättningarna och åtgärdsbehoven. Erfarenheterna av den metod för lokal förankring och inflytande genom ett aktivt samarbete mellan offentliga, ideella och privata aktörer som utvecklats under tidigare programperioder inom ramen för Leader och liknande arbetssätt bör enligt regeringen nu kunna utnyttjas i hela landet. har Leaderplus och dess föregångare bedrivits som en av EU initierad försöksverksamhet med begränsad geografisk omfattning. Regeringen gör samma bedömning som (SOU 2005:36) att metoden i fortsättningen bör vara tillämpbar i hela landet. måste naturligtvis utgångspunkten vara att det finns intresse och förutsättningar för att tillämpa metoden lokalt och för att utveckla ett aktivt samarbete mellan privata och offentliga aktörer. Utskottet delar denna uppfattning. I skrivelsen anför regeringen att i kriterierna för den s.k. Leader-dimensionen ingår bl.a. att lokala utvecklingsstrategier skall utarbetas för väl definierade landsbygdsområden och att lokala partnerskap bildas med deltagare från såväl den offentliga som den privata sektorn med beslutanderätt att utarbeta och genomföra lokala utvecklingsstrategier. Vidare ingår en sektorsövergripande strategi som bygger på att samverkan mellan aktörer och åtgärder från olika sektorer i den lokala ekonomin utformas och genomförs, och innovativa arbetsformer skall tillämpas. I likhet med regeringen anser utskottet att det är en viktig uppgift för de berörda myndigheterna, näringslivet och de ideella organisationerna att medverka till att metoden kan tillämpas på ett effektivt sätt. Vidare är ett aktivt deltagande från näringslivet och från den lokala offentliga sektorn liksom från den ideella sektorn en förutsättning för att tillämpningen av Leader-metoden eller liknande arbetssätt skall bli effektiv och framgångsrik. I sitt betänkande pekar på att Leader-metoden kan underlätta för nya invånare på landsbygden att komma in i den sociala gemenskapen. Liksom regeringen fäster utskottet stor vikt vid att organisationer som representerar olika grupper och intressen på landsbygden är representerade i de lokala partnerskapen. Utskottet gör samma bedömning som regeringen att det huvudsakliga tillämpningsområdet gäller planering och genomförande av åtgärder inom det tredje insatsområdet. Leader-metoden eller andra former för ökat lokalt inflytande vid planering och tillämpning av programmet bör dock inte uteslutas för åtgärder med främsta syfte att förbättra jordbrukets konkurrensförmåga eller miljön. Frågan om räckvidd och metod måste avgöras från fall till fall i det kommande programarbetet. En viktig utgångspunkt för det fortsatta arbetet är enligt utskottets mening att de lokalt planerade och genomförda åtgärderna bidrar till uthållig sysselsättning, hållbart nyttjande av naturresurser samt ekonomiskt bärkraftig verksamhet. Innovationer för att utveckla landsbygdens näringsliv bör tillmätas stor vikt. En annan viktig utgångspunkt är att de administrativa lösningar som väljs blir kostnadseffektiva och säkerställer att offentliga medel hanteras på ett säkert sätt. Med anledning av motion 2005/06:MJ15 (fp) vill utskottet härutöver hänvisa till Rennäringspolitiska kommitténs betänkande En ny rennäringspolitik (SOU 2001:101) där kommittén föreslår att målet för stödet till rennäringen skall vara att stödet skall främja samernas egna strävanden att utveckla sin näring och optimalt betesutnyttjande, förbättra de ekonomiska resultaten inom rennäringen samt främja en hållbar utveckling av fjällen och renskötselområdet i övrigt med beaktande av natur- och kulturmiljövärden. I proposition 2005/06:86 Ett ökat samiskt inflytande, som behandlas av riskdagen, anför regeringen att det är lämpligt att de mål som kommittén föreslår används som utgångspunkter för stödhanteringen. Regeringen anser också, liksom kommittén, att det är viktigt att initiativ från näringen tas till vara när staten finansierar olika typer av projekt. Det är vidare naturligt att stöden skall ligga i linje med de utgångspunkter för rennäringspolitiken som behandlas i propositionens avsnitt 5, där regeringen anför att samernas strävan att bevara och utveckla rennäringen och andra traditionella samiska näringar som en grund för samisk kultur bör främjas. Samerna bör vidare så långt möjligt ha förutsättningar för att utveckla och upprätthålla ett samiskt näringsliv med renskötselrätten som grund. Verksamheter som bedrivs med stöd av renskötselrätten bör utövas under hänsynstagande till naturresursernas långsiktiga produktionsförmåga, den biologiska mångfalden, natur- och kulturmiljövärden samt värden för friluftslivet. Detta innebär bl.a. att betestrycket långsiktigt bör anpassas till betestillgången och att renantalet vid renskötsel bör anpassas till de naturgivna betesresurserna. Vidare anförs att, som kommittén påpekar, det är lämpligt att stöden så långt möjligt administreras av samma myndighet. Stöden bör vidare utformas så att samerna själva får ett stort inflytande över stödanvändningen. Detta möjliggörs genom att ansvaret för administrationen av stöden så långt det är möjligt flyttas över till . Likaså bör överta den föreskriftsrätt som har enligt viltskadeförordningen (2001:724) vad gäller bidrag och ersättningar inom renskötselområdet. Genom att ansvaret för administrationen av stöden koncentreras till en myndighet bör stödhanteringen vidare kunna samordnas och förenklas. I propositionen anför regeringen också att rennäringen även bör få del av andra stöd än de som särskilt riktas till denna näring, t.ex. startstöd och andra stöd inom ramen för det svenska miljö- och landsbygdsprogrammet. Beslutsfattandet beträffande samma stödform bör som huvudregel inte splittras på olika beslutsfattare, och rennäringsutövare bör kunna söka sådana stöd under samma förutsättningar som andra. Ansvaret för stöd som inte enbart riktar sig till rennäringen och andra samiska näringar bör därför inte överflyttas till . Med det anförda avstyrker utskottet motionerna 2005/06:MJ15 (fp) yrkandena 19 och 20, 2005/06:MJ403 (c) och 2005/06:MJ17 (kd) yrkande 20 i den mån de inte kan anses tillgodosedda. Utskottets förslag i korthet Utskottet instämmer i vad regeringen anför i skrivelsen och avstyrker sju motionsyrkanden om finansieringsnivån och 13 motionsyrkanden om resursernas inriktning. Utskottet avstyrker även ett motionsyrkande om möjligheterna till extern medfinansiering, ett motionsyrkande om regelverkets utformning samt ett motionsyrkande om parlamentarisk förankring av landsbygdsprogrammets utformning. Jämför reservationerna 39 (m), 40 (kd), 41 (m, kd, c), 42 (kd), 43 (m) och 44 (m, fp, kd, c). Enligt regeringen bör det kommande landsbygdsprogrammet utgå från en helhetssyn på landsbygden. Därmed är det viktigt att de tre dimensionerna av hållbar utveckling samverkar på ett effektivt sätt. Genom den nya landsbygdsförordningen föreslås en bredare inriktning av programmet. De närmare budgetmässiga förutsättningarna för nästkommande landsbygdsprogram är inte fastställda . Omfattningen av den nationella medfinansieringen är bl.a. avhängig av tilldelningen av EU-medel till det svenska programmet. Regeringen avser att återkomma till de finansiella frågorna. Oavsett tilldelningen från EU har regeringen för avsikt att bedriva en fortsatt ambitiös landsbygdspolitik. Regeringen anser att miljöåtgärderna även fortsättningsvis bör väga budgetmässigt tungt i programmet och därmed bidra till att uppfylla relevanta miljökvalitetsmål. I motion 2005/06:MJ18 (m) anförs att fullt ut skall dra nytta av LBU-stöden, vilket kräver full medfinansiering över den svenska statsbudgeten (yrkande 1). Kostnaderna för att uppnå de nationella miljömålen bör finansieras med nationella medel och inte med gemenskapsmedel (yrkande 6). Behovet av snabba besked avseende totalnivån för LBU-medlen betonas i motion 2005/06:MJ16 (c). Det finns enligt motionärerna en stor osäkerhet på landsbygden och bland dess företagare om vad den nya programperioden kommer att innebära (yrkande 2). I motion 2004/05:MJ402 (s) anförs att möjligheterna till full svensk medfinansiering av de modulerade medlen bör utnyttjas (yrkande 1 delvis).