bet · GT01FiU27 · 2006-06-01 00:00:00 — Nettoeffekterna av valuta- och räntepositioner gav dock en förlust på -2005, dvs. Totalt för femårsperioden har förvaltningen utvisat ett positivt resultat om . Externa förvaltare av valutaskulden lyckades både bättre (+0,) och sämre (-0,) än (-0,) i sin förvaltning. Regeringen anser att har bedrivit en kostnadseffektiv valutaupplåning genom de val bland alternativa upplåningsformer som kontoret har gjort. Regeringen konstaterar att har agerat riktigt genom att i huvudsak använda sig av den kostnadseffektiva direktupplåningen i utländsk valuta. Den aktiva förvaltningen är riskfylld och uppstod en förlust. har dock uppfyllt det uppställda kvantitativa målet sett över . Regeringen bedömer att växlingar av utländsk valuta fungerat väl . Reala lån i svensk valuta Ökningstakten i realobligationer, som regeringen delegerat till att besluta om, ska vägas mot utvecklingen av efterfrågan och kostnaderna och risken för upplåning i andra skuldslag. Realobligationer ger möjlighet till diversifiering av statsskulden och därmed minskad samlad risk. dämpades intresset för realobligationer. sålde realobligationer för , vilket var mindre än . Andelen reallån utgjorde av statsskulden. Det kvantitativa resultatet är beroende av den framtida inflationsutvecklingen. Realobligationerna emitterades på en break even-nivå (skillnaden mellan nominell och real ränta vid emissionstidpunkten) på i genomsnitt , dvs. något under inflationsmål. Preliminärt visar det kalkylmässiga resultatet på 2005 och på för utvärderingsperioden. På de reallån som förfallit har gjort en vinst på . Regeringen anser att den reala upplåningen fyller en viktig funktion i skuldportföljen eftersom den ger möjlighet till ytterligare diversifiering och därmed minskad risk. I riktlinjerna sattes målet till av skulden, men det blev . Regeringen bedömer att emissionsverksamhet i stort sett varit rimlig . Den reala upplåningen var billigare än motsvarande nominella upplåning i svenska kronor både och för hela utvärderingsperioden enligt de preliminära kalkyler som gjorts. har således uppnått det kvantitativa målet för realupplåningen. Nominella lån i svensk valuta inklusive privatmarknadsupplåning Den del av finansieringsbehovet som inte täcks av real upplåning och lån i utländsk valuta ska täckas med nominella lån i kronor. Nominell upplåning utgör den viktigaste finansieringskällan för statsskulden och utgör av totala skulden. Målet för privatmarknadsupplåningen är att uppnå största möjliga besparing i förhållande till alternativa upplåningsformer på penning- och obligationsmarknaden. En väl genomtänkt marknads- och skuldvård innebär med stor sannolikhet besparingar i form av lägre upplåningskostnader. Hög likviditet innebär lägre likviditetsriskpremie och därmed lägre upplåningskostnader för staten. Utvärderingen av förvaltningen av den nominella skulden görs framför allt i kvalitativa termer utifrån den marknadsvård som bedrivs. Privatmarknadsupplåningen gav en besparing för utvärderingsperioden, såväl totalt som för de olika låneinstrumenten. Premieobligationerna svarade för största bidraget. emissioner av statsobligationer och statsskuldväxlar förefaller ha varit framgångsrika. Det kan, främst på kvalitativa grunder, anses att marknads- och skuldvård på operativ nivå har bidragit till en mer likvid och effektiv statspappersmarknad. Åtgärderna kan därmed sägas ha bidragit till långsiktigt lägre kostnader för statsskulden. Det samlade resultatet i privatmarknadsupplåningen är i hög grad beroende av resultatutvecklingen för premieobligationerna. Det är därför tillfredsställande att emissionsverksamheten varit framgångsrik och att premieobligationsstocken åter har börjat öka. Satsningen på Riksgäldsspar bör i möjligaste mån fortsätta. verksamhet redovisas i skrivelsen uppdelad och utvärderad på två nivåer, dels de strategiska beslut som fattas av kontorets styrelse, dels den operativa förvaltning som kontoret bedriver. Utskottet har i detta avsnitt valt att ge en samlad bedömning av upplåning och förvaltning av statsskulden. Avvägningen mellan målet att minimera kostnaderna för skulden och ambitionen att vårda skulden Utskottet ansåg i det senaste betänkandet om statsskuldspolitiken att regeringen borde överväga om det övergripande målet att långsiktigt minimera kostnaderna behöver kvalificeras så att för den inhemska upplåningen och skuldförvaltningen bör gälla att inom ramen för det övergripande målet bör verka för en likvid och effektiv statspappersmarknad. Regeringen anser att det är viktigt med en väl fungerande svensk obligationsmarknad. har därför i uppgift att genom skuld- och marknadsvård förbättra marknadens funktion och skapa en likvid avkastningskurva på den svenska räntemarknaden. Utskottet ser därför med tillfredsställelse att regeringen har beslutat att målet om marknads- och skuldvården ska ingå och tydliggöras i regeringens riktlinjer för statsskuldspolitiken. ska genom skuld- och marknadsvårdande åtgärder bidra till att förbättra marknadens funktion. Sådana åtgärder får inte medföra att målet om långsiktig kostnadsminimering åsidosätts. Upplåning och skuldförvaltning i utländsk valuta Till skillnad från i förvaltningen av den nominella kronskulden kan i förvaltningen av skulden i utländsk valuta ta aktiva positioner både beträffande förväntad ränteutveckling och beträffande förväntad valutakursutveckling. Valutapositionerna gav en förlust på 2005. tog positioner för att dollarn skulle försvagas mot euron och yenen, vilket emellertid inte blev fallet. Räntepositionerna gav dock ett positivt bidrag på , varför nettoeffekten av förvaltningen i utländsk valuta blev ett underskott på 2005. Utskottet noterar att den aktiva förvaltningen i utländsk valuta är en riskfylld verksamhet. över hela utvärderingsperioden uppvisade den dock ett överskott på . Utskottet kan således konstatera att det uppställda kvantitativa målet därmed är uppfyllt. Nettoeffekten av den ökning av andelen schweizerfranc som gjorde 2000 har varit positiv och inneburit en viss kostnadsbesparing. Den ränterelaterade kostnadsbesparingen har varit stabil över alla år medan de valutarelaterade flödena har varierat. Som regeringen framhåller innebär det en risk att de vinster som kan uppnås i upplåning i lågräntevalutor lätt kan utraderas vid snabba och permanenta skift i valutakurser. har dock bedömning att ränteeffekten skulle dominera visat sig vara riktig. Det framgår av skrivelsen att andelen realskuld i enlighet med regeringens riktlinjer har ökat . Det preliminära resultatet för den reala upplåningen både och för utvärderingsperioden var positivt, dvs. den reala upplåningen var billigare än motsvarande nominella upplåning i svenska kronor genom att den genomsnittliga inflationen var lägre än det av uppställda inflationsmålet på . Utskottet konstaterar att kontorets reala upplåning därmed har uppnått det kvantitativa målet att vara billigare än motsvarande upplåning i nominella statsobligationer. Regeringen bedömer att val att inte avvika från regeringens riktvärde för genomsnittlig löptid i den nominella skulden var väl motiverat. Strategin med olika löptid i kron- och valutaskulden är motiverad jämfört med om den i riktlinjerna angivna löptiden på använts i båda skuldslagen. har dock statsskuldens genomsnittliga löptid legat något över det riktvärde som regeringen angivit i sina riktlinjer. har som policy att inte vidta kortsiktiga åtgärder för att justera löptiden. I stället sker justeringar via låneplaneringen som offentliggörs . Därmed återförs löptiden mot målet med viss fördröjning för att undvika drastiska förändringar i obligationsupplåningen. En viss andel obligationer måste emitteras med långa löptider för att marknaden ska vara likvid längs hela avkastningskurvan. Detta gör att det krävs en längre löptid i den nominella kronskulden än för att upprätthålla likviditeten i marknaden. Eventuella krav på förkortning av den genomsnittliga löptiden får därmed pareras via valutaupplåningen som kan göras mer kortfristig. En konsekvens av detta agerande är enligt utskottet att ambitionen att ha god marknadsvård och att hålla marknaden likvid längs hela avkastningskurvan blir överordnat kravet att förkorta löptiden och på så sätt minska kostnaderna för statsskuldsförvaltningen. Utskottet anser att den avvägning mellan marknadsvård och löptidsstyrning som gjort har varit rimlig. En väl genomtänkt marknads- och skuldvård innebär med stor sannolikhet besparingar i form av lägre upplåningskostnader. Hög likviditet innebär lägre likviditetsriskpremie och därmed lägre upplåningskostnader för staten. agerande kan ses som en rimlig avvägning som måste göras i verksamheten mot målet att långsiktigt minimera kostnaderna. Som utskottet framhållit tidigare är det emellertid svårt att bedöma och värdera de insatser kontoret gör för att upprätthålla en väl fungerande marknad. De marknadsundersökningar som kontoret låtit göra kan vara ett underlag för kvalitativa bedömningar. Privatmarknadsupplåningen gav en besparing för utvärderingsperioden, såväl totalt som för de olika låneinstrumenten. Det samlade resultatet i privatmarknadsupplåningen är i hög grad beroende av resultatutvecklingen för premieobligationerna. Utskottet ser därför med tillfredsställelse på att emissionsverksamheten varit framgångsrik och att premieobligationsstocken åter har börjat öka. Utskottets helhetsintryck av verksamhet ger ingen anledning till kritik mot kontoret och de resultat som uppnåtts. För de delar av förvaltningen där kvantitativa mått har kunnat anges visar förvaltningen i huvudsak positiva resultat , och resultaten är genomgående positiva sett över hela utvärderingsperioden. Utskottet anser att den avvägning mellan marknadsvård och löptidsstyrning som gjort har varit rimlig. Det är uppgift att göra en avvägning mellan de marknadsvårdande insatserna och målet att långsiktigt minimera kostnaderna. Utskottet anser att inom ramen för det övergripande målet verkar för en likvid och effektiv statspappersmarknad. Som utskottet också framhållit tidigare är det emellertid svårt att kvantitativt bedöma och värdera de insatser kontoret gör för att upprätthålla en väl fungerande marknad. Förteckning över behandlade förslag Regeringens skrivelse 2005/06:104 Utvärdering av statens upplåning och skuldförvaltning 2001-2005.