bet · GT01SfU8 · 2006-03-16 00:00:00 — Direktivet ger barn och adoptivbarn till både anknytningspersonen och till enbart dennes make rätt till familjeåterförening med anknytningspersonen. I utlänningslagen uppställs dessutom ett krav på att barnet är eller har varit hemmavarande till anknytningspersonen för att uppehållstillstånd skall beviljas. Enligt regeringens uppfattning måste rätten till återförening för underåriga barn komma till tydligt uttryck i lagtexten för att kraven i direktivet skall anses vara uppfyllda. Regeringen föreslår därför att barn, varmed också avses adoptivbarn, till en anknytningsperson skall ges rätt till uppehållstillstånd samt att barn till anknytningspersonens make eller sambo skall ges en självständig rätt till uppehållstillstånd på samma villkor som föräldern. Det nu gällande kravet på att barnet är eller har varit hemmavarande kan inte behållas och regeringen föreslår därför att det slopas. Samma bestämmelser skall enligt förslaget även gälla barn till registrerad partner till anknytningspersonen. Enligt direktivet krävs i förekommande fall, att ett medgivande föreligger från annan vårdnadshavare för att uppehållstillstånd skall kunna ges till ett underårigt barn som är barn till endast endera av anknytningspersonen, maken eller sambon. För att uppnå förenlighet med direktivet föreslår regeringen att det skall införas en bestämmelse som tydligt uttrycker att medgivande måste finnas från den förälder som finns kvar i hemlandet. Förslagen föranleder ändring i 5 kap. 3 och 16-17 §§ NUtlL. m.fl. (v) begär i motion Sf247 yrkande 1 (delvis) förslag om förbättrade regler för anhöriginvandring. Kravet på att ett barn skall ha varit hemmavarande hos föräldern bör slopas. Vidare påpekar motionärerna att det fortfarande förekommer att barn nekas återförening med föräldrarna trots att de ansökt om det innan de fyllt . Utskottet välkomnar regeringens förslag att slopa kravet på att barnet är eller har varit hemmavarande till en härvarande förälder. Utskottet har inte heller något att invända mot regeringens förslag i övrigt rörande uppehållstillstånd till barn och tillstyrker därmed förslagen. Genom att kravet på att barnet är eller har varit hemmavarande slopas är motion Sf247 i denna del tillgodosedd. När det gäller konsekvenserna av att barnet uppnått myndighetsåldern noterar utskottet att i sitt delbetänkande Vår anhöriginvandring (SOU 2002:13) har påtalat (s. 205) att långa handläggningstider i vissa fall har lett till att underåriga barn hunnit fylla innan deras ansökan prövas och att deras ålder sedan utgjort grund för avslag. Ett sådant fall föranledde Justitiekanslern att kritisera . För det fall en sådan ansökan inte kan behandlas med förtur innan sökanden fyllt ansåg kommittén att sökandens ålder vid tiden för ansökan rimligtvis måste vara avgörande för bedömningen. Utskottet anser liksom motionärerna att det är problematiskt om barn nekas återförening med härvarande föräldrar trots att de ansökt om det innan de fyllt . Enligt utskottet är det dock i första hand problemet med för långa handläggningstider som måste angripas. Om det är långa handläggningstider som helt eller delvis ligger bakom att prövningen fördröjs i dessa fall anser utskottet att det i första hand får ankomma på regeringen att tillse att handläggningstiderna hos kortas. Utskottet förutsätter att detta sker utan ett tillkännagivande till regeringen. Med det anförda avstyrker utskottet i övrigt motion Sf247 yrkande 1 (delvis). Utskottet noterar att barn enligt utlänningslagen definieras som en person som är medan barn enligt de särskilda reglerna som skall gälla för en EES-medborgare enligt förslaget i proposition 2005/06:77 definieras som en person . Utskottets förslag i korthet bör avslå motionsyrkanden bl.a. om att slopa kravet på att hushållsgemenskap och ett särskilt beroendeförhållande med anknytningspersonen skall ha förelegat redan i hemlandet för att uppehållstillstånd skall beviljas för andra nära anhöriga än make/sambo och barn samt att den s.k. sista länken-bestämmelsen skall återinföras. Jämför reservationerna 6 (kd, v, c, mp), 7 (fp, kd, v, c), 8 (kd) och 9 (mp). m.fl. begär i motion (fp) Sf22 yrkande 1 ett tillkännagivande om uppehållstillstånd för andra nära anhöriga än make, sambo eller barn. Motionärerna anser att krav på hushållsgemenskap och beroendeförhållande bör slopas. m.fl. (kd) begär i motion Sf373 yrkande 18 beslut att återinföra den s.k. sista länken-bestämmelsen som gav gamla föräldrar med barn i en möjlighet att återförenas. I samma motion yrkande 19 begärs förslag som möjliggör anhöriginvandring i större utsträckning. Kravet på hushållsgemenskap och beroendeförhållande bör enligt motionärerna tas bort. I motion Sf290 av () begärs i yrkande 4 ett tillkännagivande om återförening av kaldéiska familjer. En person som beviljats asyl i kan enligt motionären förvägras återförening om familjemedlemmarna finns i ett annat land trots att familjen borde ha samma skyddsbehov. och () begär i motion Sf20 yrkande 5 ett tillkännagivande om förslag om förbättrade familjeåterföreningsregler med utgångspunkt i förslag som lagts av och Utredningen om uppehållstillstånd för familjeåterförening och för varaktigt bosatta tredjelandsmedborgare. Motionärerna efterlyser mindre restriktiva regler för familjeåterförening för anhöriga utöver kärnfamiljen. m.fl. (v) begär i motion Sf247 yrkande 1 (delvis) förslag om förbättrade regler för anhöriginvandring. Sista länken-bestämmelsen bör återinföras och kravet på att hushållsgemenskap med anknytningspersonen skall ha förelegat innan det vuxna barnet kom till måste tas bort. I motion Sf420 av () begärs i yrkande 2 ett tillkännagivande om att det skall krävas särskilda skäl att inte bevilja uppehållstillstånd till nära anhörig utöver maka/make/partner/barn. Motionären anser att det är illa att inte ens gamla föräldrar får uppehållstillstånd annat än om det finns särskilda skäl. m.fl. (c) begär i motion Sf334 yrkande 17 ett tillkännagivande om att vidga den snäva begränsningen av vilka som är anhöriga när det gäller anhöriginvandring. Krav på hushållsgemenskap och beroendeförhållande bör tas bort. m.fl. (mp) begär i motion Sf21 yrkande 1 ett tillkännagivande om att begreppet kärnfamilj vidgas och får en mer generös innebörd. Motionärerna anser att familjerna själva i större utsträckning än bör kunna avgöra vilka familjemedlemmar som skall förenas med en som bor i . I samma motion yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att äldre syskon skall kunna vara anknytningsperson även om föräldrarna lever. Utskottet konstaterar att direktivet (artikel 4.2) anger att medlemsstaterna får tillåta inresa och vistelse för bl.a. släktingar i rakt uppstigande led av första graden till referenspersonen eller dennes make om släktingarna är beroende av referenspersonen eller dennes make för sin försörjning och saknar annat nödvändigt familjemässigt stöd i ursprungslandet. Direktivet omfattar således återförening för anknytningspersonens föräldrar eller makens föräldrar men däremot inte för t.ex. syskon och far- eller morföräldrar. Utskottet delar regeringens uppfattning, som den kommer till uttryck i avsnittet om anhöriginvandring och DNA-analys, att familjeåterförening är en viktig och principiell rätt i såväl svensk som i viss utsträckning internationell rätt. En grundprincip inom den svenska utlänningslagstiftningen är att hålla samman familjen. Personer som ingår i kärnfamiljen har en principiell rätt att få uppehållstillstånd. För övriga nära anhöriga ställs emellertid förhållandevis höga krav för familjeåterförening. Antingen krävs att hushållsgemenskap och beroendeförhållande mellan släktingarna förelåg redan i hemlandet eller att det föreligger synnerliga skäl för uppehållstillstånd. Utskottet erinrar om att på förslag av utskottet i betänkande 1998/99:SfU5 (s. 21) som sin mening gav regeringen till känna att det borde göras en utvärdering av lagstiftningen om anhöriga som uppmärksammar speciellt udda och ömmande fall liksom även sista länken-fall och andra speciella anknytningar. En sådan utvärdering borde enligt utskottet ske skyndsamt. I betänkande 2002/03:SfU8 (s. 32) påpekade utskottet att hade lämnat sina förslag till regeringen, varför utskottet utgick från att regeringen skyndsamt skulle lägga fram förslag. Därmed var det enligt utskottets mening inte nödvändigt med något uttalande av . Utskottet konstaterar att regeringen ännu inte presenterat något förslag med anledning av att i betänkande SOU 2002:13 föreslagit att föräldrar och ogifta barn skall kunna ges uppehållstillstånd om de är beroende av anknytningspersonen eller om andra särskilda skäl föreligger. Andra särskilda skäl skall enligt kommittén utgöras av särskilt ömmande omständigheter, t.ex. att sökanden utgör s.k. sista länk. För övriga nära anhöriga utanför kärnfamiljen föreslås att synnerliga skäl skall föreligga för att uppehållstillstånd skall kunna beviljas. Även Utredningen om uppehållstillstånd för familjeåterförening och för varaktigt bosatta tredjelandsmedborgare har lämnat förslag med motsvarande innebörd i sitt slutbetänkande (SOU 2005:103). Propositionens förslag är föranledda av kravet på att familjeåterföreningsdirektivet skall genomföras i svensk lagstiftning. När nu detta lagstiftningsarbete för regeringens del i huvudsak är avslutat förutsätter utskottet att bl.a. förslag kommer att bli föremål för fortsatt beredning och att en proposition i ämnet snart kan föreläggas . I avvaktan på regeringens proposition är utskottet inte berett att föreslå att kravet på hushållsgemenskap och beroendeförhållande slopas eller att det på annat sätt införs mindre stränga krav för familjeåterförening för anhöriga utöver kärnfamiljen. Utskottet avstyrker därmed motionerna Sf22 yrkande 1, Sf373 yrkandena 18 och 19, Sf20 yrkande 5, Sf247 yrkande 1 (delvis), Sf420 yrkande 2, Sf334 yrkande 17 och Sf21 yrkande 1. Även motion Sf21 yrkande 2 avstyrks med det anförda. I vissa fall är förhållandena sådana att familjeåterföreningen kan ske i ett annat land. De gäller om en majoritet av familjemedlemmarna finns i det andra landet och det inte finns något som hindrar att den härvarande personen flyttar dit. Att i ett sådant läge avslå ansökan om uppehållstillstånd för familjemedlemmar kan inte anses strida mot strävan att hålla ihop familjen, särskilt som det enligt utlänningslagen föreligger rätt för make, sambo och barn att återförenas med den som har permanent uppehållstillstånd här. Med det anförda avstyrker utskottet motion Sf290 yrkande 4. Begränsningar i rätten till familjeåterförening Utskottets förslag i korthet Vissa undantag skall gälla från rätten till uppehållstillstånd för anhöriga inom kärnfamiljen. När det gäller månggifte skall uppehållstillstånd vägras en make om anknytningspersonen är gift med någon annan och lever tillsammans med den personen i och får vägras om anknytningspersonen eller den sökande i annat fall är gift eller sambo med någon annan. Vidare får uppehållstillstånd vägras vid särlevnad mellan makar eller sambor, vid äktenskap mellan underåriga och vid skenförhållanden eller om en ansökan om uppehållstillstånd grundar sig på oriktiga uppgifter. Uppehållstillstånd skall även kunna vägras om sökanden utgör ett hot mot allmän ordning och säkerhet. Vid bedömningen av om uppehållstillstånd bör vägras skall hänsyn tas till utlänningens levnadsomständigheter och familjeförhållanden. bör därmed bifalla regeringens förslag och avslå motionsyrkanden bl.a. om att uppehållstillstånd skall vägras vid äktenskap mellan underåriga och vid skenförhållanden samt om att införa försörjningskrav som villkor för familjeåterförening. Jämför reservationerna 10 (m), 11 (fp) och 12 (fp, kd). Regeringens förslag om införande av en uttrycklig rätt för kärnfamiljen att få uppehållstillstånd för familjeåterförening innebär att de situationer där uppehållstillstånd får vägras trots att det rör sig om medlemmar i kärnfamiljen måste anges särskilt i lagen. När det gäller månggifte föreskriver direktivet en skyldighet för medlemsstaterna att vägra uppehållstillstånd i sådana fall där anknytningspersonen är gift med en annan person än den make som söker uppehållstillstånd och lever tillsammans i medlemslandet med den personen. I övriga situationer där det kan vara fråga om månggifte eller liknande förhållanden får medlemsstaterna enligt direktivet vägra uppehållstillstånd. Med hänsyn till att direktivet ställer olika krav för olika situationer av månggifte måste två bestämmelser införas i utlänningslagen. Som villkor för avslag i fall då anknytningspersonen redan är gift eller sambo med någon annan person än sökanden skall gälla att han eller hon också lever tillsammans med sin partner här i landet. Den omständigheten att anknytningspersonen är gift skall inte i sig vara tillräcklig. När det gäller den sökande makens eller sambons civilstånd skall heller inte den omständigheten, att han eller hon redan är gift med annan, automatiskt medföra att ansökan om uppehållstillstånd för återförening med en anknytningsperson här i landet avslås. Det är nämligen tänkbart att orsaken till att anknytningspersonen eller sökanden är gift är svårigheter att få äktenskapsskillnad. Beträffande barn i polygama hushåll anser regeringen att situationen är annorlunda. Ett barn till föräldrar, där en av dessa också är gift med någon annan och bor i , kan ha lika stort behov av att få återförenas med föräldern här som ett barn till skilda föräldrar där ena föräldern gift om sig och bor i . I båda fallen kan den förälder som barnet bor med utomlands av sjukdom eller annat skäl vara förhindrad att utöva vårdnaden. Om barnet beviljas uppehållstillstånd i finns visserligen en risk för att den andra föräldern, dvs. maken som bor i utlandet, senare ansöker om uppehållstillstånd på grund av anknytning till barnet här. Detta skulle därför indirekt kunna anses sanktionera månggifte. Regeringen anser emellertid att barnets intresse av att kunna återförenas med sin härvarande förälder är av sådan vikt att någon begränsning av detta slag inte skall införas. I övrigt föreslås att uppehållstillstånd skall kunna vägras vid äktenskap eller samboförhållande mellan underåriga, vid särlevnad mellan makar, på grund av vilseledande eller oriktiga uppgifter samt vid skenförhållanden. Vidare föreslås att det skall införas en bestämmelse som medger möjlighet att avslå en ansökan om uppehållstillstånd om den sökande familjemedlemmen utgör ett hot mot allmän ordning eller säkerhet. Den nuvarande bestämmelsen om uppehållstillstånd på grund av familjeanknytning ger utrymme för beslutande myndighet att göra bedömningar som hänför sig till sådana faktorer som den berörda personens familjeband och varaktigheten av vistelsen i medlemsstaten samt förekomsten av familjemässig, kulturell eller social anknytning till ursprungslandet. För att uppfylla kravet som ställs i direktivet anser regeringen att en bestämmelse som tydligt anger att sådana hänsyn skall tas skall införas i utlänningslagen. Enligt regeringen kan inte bara humanitära utan även religiösa och kulturella hänsyn beaktas vid tillståndsprövningen. Förslagen föranleder ändring i 5 kap. 17 a och 17 b §§ NUtlL. Per m.fl. (m) begär i motion Sf23 yrkande 3 ett tillkännagivande om försörjningsförsäkran. Försäkran bör undertecknas i samband med att uppehållstillstånd på grund av anknytning beviljas och innebära att man förstått och tagit del av principen om försörjningsansvar för sig och sina närmaste som den uttrycks i socialtjänstlagen och i regler om underhållsskyldighet mellan makar. I motion Sf377 av () begärs ett tillkännagivande om striktare tillämpning av försörjningsansvar. Anhöriginvandring skall enligt motionären medges för släktingar i rakt nedåtstigande led, t.ex. barn och barnbarn. För släktingar i uppåtstigande eller andra led skall anknytningspersonen ha ett oinskränkt försörjningsansvar. m.fl. (fp) begär i motion Sf22 yrkande 2 ett tillkännagivande om att uppehållstillstånd skall vägras vid äktenskap mellan underåriga eller om äktenskap mellan underåriga ingåtts utomlands samt att barn- och tvångsäktenskap skall motverkas effektivare. I samma motion yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att uppehållstillstånd skall vägras vid skenförhållanden eller om en ansökan grundar sig på oriktiga uppgifter. m.fl. (fp) begär i motion Sf364 yrkande 17 ett tillkännagivande om utökade möjligheter till anhöriginvandring med försörjningsansvar. Detta ansvar skall gälla upp till för anhöriga som inte ingår i kärnfamiljen och inte heller är anhöriga till flyktingar. Sjukvård och skola skall vara undantagna från försörjningskravet. I samma motion yrkande 18 begärs ett tillkännagivande om sanktioner för de fall försörjningsansvaret inte uppfylls. De begränsningar i rätten till familjeåterförening som föreslås i propositionen motiveras av införandet av en uttrycklig rätt för kärnfamiljen att få uppehållstillstånd för familjeåterförening. Utskottet anser liksom regeringen att det i utlänningslagen bör tas in bestämmelser som reglerar de undantagssituationer som skall gälla. Bland annat skall uppehållstillstånd få vägras vid skenförhållanden och om en ansökan om uppehållstillstånd grundar sig på oriktiga uppgifter. Förslaget har formulerats som en fakultativ regel i enlighet med direktivet som anger att en ansökan om familjeåterförening får avslås i vissa uppräknade situationer. Något krav på att en ansökan skall avslås, vilket däremot gäller för polygama förhållanden där anknytningspersonen redan bor med en make i den aktuella medlemsstaten, föreskrivs inte. Enligt utskottets mening skulle ett ovillkorligt krav på avslag på ansökan om uppehållstillstånd vid t.ex. skenförhållanden och oriktiga uppgifter dels kringskära utrymmet för att i varje enskilt fall bedöma behovet av att avslå eller bifalla en ansökan, dels inte vara i överensstämmelse med direktivet som slår fast en lägsta skyddsnivå som medlemsstaterna är skyldiga att garantera. Ett krav på att ansökan om uppehållstillstånd i vissa fall skall avslås innebär ett strängare krav än vad direktivet medger. Utskottet kan således inte godta en ordning som innebär att uppehållstillstånd ovillkorligen skall avslås vid t.ex. skenförhållanden. Med det anförda tillstyrker utskottet regeringens förslag och avstyrker motion Sf22 yrkandena 2 och 3. När det gäller frågan om att införa ett försörjningskrav anges i direktivet (artikel 7) att en medlemsstat får kräva att referenspersonen har bostad, sjukförsäkring och stabila och regelbundna försörjningsmedel för sig själv och familjen. I propositionen lämnas inte något förslag om att införa ett sådant krav. Den parlamentariska föreslog i sitt delbetänkande SOU 2002:13 att det för att uppehållstillstånd skall kunna beviljas vid s.k. snabba anknytningar och för nära anhöriga utanför kärnfamiljen skall krävas att anknytningspersonen svarar för utlänningens försörjning under högst , om inte särskilda skäl föreligger. I utredningsbetänkandet (SOU 2005:103) redovisade den särskilde utredaren argument både för och emot ett försörjningskrav som villkor för familjeåterförening men stannade för att inte föreslå införandet av ett sådant krav. Utredaren ansåg bl.a. (s. 118 f.) att ett försörjningskrav skulle bli mycket svårt att förena med såväl de principer om generell välfärd som präglar det svenska samhället som med allmänna rättvise- och jämställdhetsprinciper. För ett försörjningskrav talade att det eventuellt kan bidra till att skenförhållanden inte åberopas i uppehållstillståndsärenden. Principen om sammanhållning av kärnfamiljen talade emellertid mot att införa försörjningskrav för medlemmar inom kärnfamiljen. Utredaren anförde vidare att det bland utländska medborgare finns grupper som redan är utsatta och har en svag ställning och att dessa kan få svårt att klara försörjningskravet. Hänsynen till redan utsatta grupper talade därför mot att införa ett försörjningskrav i svensk rätt. Därtill skulle befintliga inkomstskillnader mellan kvinnor och män kunna leda till skillnader i möjligheten att ta hit en anhörig främst om referenspersonen är ensamstående. Enligt utredaren talade således också jämställdhetsaspekter mot att försörjningskrav införs. Utskottet konstaterar att det i propositionen inte har lagts fram något förslag om försörjningskrav som villkor för anhöriginvandring. Enligt utskottets mening finns det, som den särskilde utredaren framhållit, argument som talar både för och emot att införa ett sådant krav. Utskottet är emellertid inte berett att i fråga om den kategori anhöriga som enligt nuvarande regler kan få uppehållstillstånd i föreslå att nu tar ställning i frågan om försörjningskrav. Utskottet avstyrker därmed motionerna Sf377 och Sf364 yrkandena 17 och 18. Även motion Sf23 yrkande 3 avstyrks med det anförda. Utskottets förslag i korthet Ett ogift barn som är flykting eller skyddsbehövande i övrigt och som vid ankomsten till var skilt från båda sina föräldrar eller från någon annan vuxen person som får anses ha trätt i föräldrarnas ställe eller som efter ankomsten lämnats ensam skall ha rätt att återförenas med sina föräldrar i . bör därmed bifalla regeringens förslag och avslå ett motionsyrkande om att ensamkommande barn som beviljats uppehållstillstånd här på annan grund skall ges rätt att återförenas med sina föräldrar. Jämför reservation 13 (mp). För föräldrar som ansöker om uppehållstillstånd i på grund av anknytning till ett barn här krävs för att uppehållstillstånd skall kunna beviljas att barnet och föräldern tidigare ingått i samma hushåll. Föräldern kan också om det finns synnerliga skäl få uppehållstillstånd om föräldern har särskild anknytning till . Uppehållstillstånd får dessutom ges till en utlänning som skall utöva umgänge, som inte är av begränsad omfattning, med ett i bosatt barn. Direktivet föreskriver en rätt till uppehållstillstånd för föräldrar till underåriga flyktingbarn utan medföljande vuxen. För att uppfylla kravet i direktivet föreslår regeringen att en särskild bestämmelse med denna innebörd införs i utlänningslagen. får enligt direktivet tillåtas för andra än föräldrar till ensamkommande flyktingbarn om föräldrar inte finns eller inte kan spåras. Med andra än föräldrar avses andra legala vårdnadshavare eller anhöriga. I fall då föräldrar saknas bör enligt regeringen en helhetsbedömning göras där sådana faktorer som att andra släktingar redan finns i landet eller att det finns andra personer som kan ge stöd får betydelse. I dessa fall är nuvarande regler om annan nära anhörig respektive särskild anknytning till tillämpliga, och regeringen anser att det inte föreligger skäl till en särskild reglering av dessa fall. Grunden för att ensamkommande barn beviljas permanent uppehållstillstånd enligt bestämmelsen om humanitära skäl (synnerligen ömmande omständigheter enligt den nya utlänningslagen) är i de flesta fall att barnets föräldrar inte kan spåras. Om föräldrarna i ett sådant fall ansöker om att få återförenas med sitt barn i skall en individuell prövning göras. Eftersom det i dessa fall inte föreligger något skyddsbehov för barnet i utlänningslagens mening bör utgångspunkten vid den individuella prövningen vara att återföreningen skall ske i det land där den största delen av familjen lagligen vistas. Prövningen skall dock göras utifrån vad som är bäst för barnet. Förslagen föranleder ändring i 5 kap. 3 § NUtlL. m.fl. (mp) begär i motion Sf21 yrkande 3ett tillkännagivande om att även barn som beviljas uppehållstillstånd på grund av ömmande omständigheter eller av humanitära skäl skall ha rätt att återförenas med sin familj i . Enligt direktivet skall vissa förmånligare villkor gälla för flyktingar när det gäller rätten till familjeåterförening.