bet · GT01UU8 · 2006-03-14 00:00:00 — - (värdefrågor, World Value Survey) - (historia och kulturfrågor) - (konst) - (genderfrågor) - (dagspolitiken) - (det civila samhället) - , chefredaktör för (dagspolitiken) Dessutom har arbetsgruppen genomfört litteraturstudier. En studieresa genomfördes som ett komplement till den kunskapsinhämtning som skett i . Resan fokuserade på den muslimska världen i EU:s sydostliga grannskapsområde. Gruppen besökte , och . Programmen gjordes upp i nära samverkan med de två i och i , liksom med det svenska generalkonsulatet i och ambassaderna i och . I arbetsgruppens program ingick möten - i samtliga besökta städer - med personer och grupper som utifrån det lokala perspektivet kunde ge en bild av de problemområden och frågeställningar som gruppen tidigare fått belysta av svenskar med kunskaper på området. Arbetsgruppen träffade representanter för den politiska makten liksom representanter för forskningsinstitutioner, religiösa och kulturella institutioner och frivilligorganisationer. Personerna vid dessa institutioner representerade såväl traditionella som förnyande perspektiv. Även de svenska diplomaterna på respektive plats delade med sig av sina omfattande kunskaper. och höll en offentlig utfrågning om framtid. Utfrågningen syftade till att ge möjlighet till en diskussion mellan politiker, forskare och allmänhet kring framtid. En utskrift av denna utfrågning återfinns i utrikesutskottets betänkande 2005/06:UU15. Gruppen besökte moskén i för att inhämta svenska muslimers syn på Muhammedkarikatyrerna som publicerats i en dansk dagstidning. Den sammanträffade då med , vice ordförande i råd, , talesman och sekreterare i muslimska råd, samt , tidigare ledamot i muslimska råds styrelse. De sakuppgifter som används i betänkandet kommer till största delen från andrahandskällor. Dessa består t.ex. av material från , , Landguiden, regeringen, medierna och EU:s webbplatser. Omfattande material har hämtats från och Landguiden, och flera textavsnitt bygger till stor del på dessa källor. Detta gäller särskilt beskrivningarna av islams historia, religionen islam och den aktuella utvecklingen i några länder. I dessa avsnitt har bl.a. också texter från bok använts. Avsnittet om islamism bygger i stor utsträckning på bok . Dessutom har andra ledande svenska och internationella islamologers skrifter använts, bl.a. professor , , och texter. Fakta har också hämtas från en lång rad andra källor t.ex. "De arabiska folkens historia", . Espositos "- Den raka vägen", flera böcker av , och ett antal rapporter från UNDP och . Utskottets arbetsgrupp har letts av (). Övriga medlemmar har varit (), (), (), (), som ersatts av (), () och Sermin Özürküt (v). Sekreterare i gruppens inledande skede var och som ersattes av . 3 Kort om historia och islam Endast en kortare beskrivning av islam och den muslimska världens historia kan av utrymmesskäl ges här. Arbetsgruppen och utskottet har ingen egen historisk expertis, och framställningen är hämtad från andrahandskällor, främst texter från , och . 3.1 Den muslimska världens tidiga historia som religion växte fram på . Islams grundare föddes ca och var omkring när han tog emot den första uppenbarelsen från förmedlad via ärkeängeln . Uppenbarelsen berättade att det bara finns en , och inte flera gudar som de flesta araber trodde. Denne hade skapat världen och skulle komma att döma mänskligheten. Polyteismen kritiserades hårt. predikningar utmanade både traditionen och de ledande i och hans budskap började ifrågasättas; motståndet mot honom växte. och hans anhängare begav sig därför till staden år 622 där det första muslimska samhället grundades. I upprättades en samhällsordning i gemenskapen (umma) kring , en viktig förändring i stamsamhället. Genom att var både religiös förkunnare och ledare för samhället kom religion och samhällsordning att bli nära nog synonyma. uppenbarelser under Medinatiden innehåller levnadsregler för medlemmarna i det växande muslimska samhället. utkämpades flera strider mellan styrkor från och deras fiender, framför allt de i . Alltfler anslöt sig till islam och rörelsen växte sig allt starkare. intogs 630 under fredliga former och många av stadens invånare anslöt sig till islam. Vid död 632 hade han skapat en religion, och stora delar av hade anslutit sig till honom. Ingen efterträdare till hade dock utsetts, och hans död utlöste en kris. utsågs till kalif, men det fanns de som menade att ledarskapet i stället borde tillhöra kusin och svärson (se mer nedan om sunni och shia). Efter död följde kalifernas (profetens efterträdare eller ställföreträdare) tid och en snabb expansion av islam till och områdena däromkring. På de ställen där islam blev den dominerande religionen utvecklades också en särskild kultur. Den gemensamma religionen och det arabiska språkets roll som kommunikationsmedel bidrog till att en mängd olika folkslag integrerades i en civilisation. efterträddes av ibn al-Khattab (634-644). efterträddes i sin tur av ibn Affan som mördades 656. utsågs till hans efterträdare, vilket mötte opposition bl.a. från umayyaderna, den släkt som tillhörde. En period av inbördeskrig följde som utmynnade i att umayyaddynastin tog makten. Konflikten resulterade också i en splittring i olika riktningar. Den umayyadiska dynastins kalifat erkändes av sunniterna men inte av shiiter och kharijiter (se nedan om sunni och shia). År 680 försökte den tredje shiitiske imamen, , starta ett uppror mot kalifen. Detta ledde till att dödades, vilket spelar stor roll i den shiitiska föreställningen om martyrskapets betydelse. Under umayyaderna flyttade maktcentrum från till i och därefter till i under abbasiderna. Från och med 900-talet började kalifatet brytas sönder, och rivaliserande kalifat uppstod i och . 3.2 Väst och den muslimska världen i historien bygger vidare på arvet från judendom och kristendom, och muslimer anser att de två religionerna är föregångare till islam. På ett religiöst plan finns således en relation mellan islam och kristendom och därmed väst som går tillbaka till islams begynnelse. växer också fram i ett geografiskt område som ligger nära judiska och kristna områden. Judar och kristna har tolererats under stora delar av den muslimska historien och har också varit integrerade i muslimska samhällen. Detta har bl.a. visat sig i judars och kristnas rätt att praktisera sin religion i . Med detta är inte sagt att anhängare av de tre religionerna har levt i harmoni . Relationerna mellan den muslimska världen och det kristna väst har uppvisat perioder av fredlig samexistens och perioder av spänningar och konflikt. Den islamiska filosofin inspirerades av klassiskt antikt tänkande (t.ex. och ), och man skrev kommentarer till och vidgade den grekiska filosofins läror och insikter. Denna kunskapsström vände sedan och kom en stor del av kunskapsflödet från den muslimska världen till . Arbeten av muslimska vetenskapsmän översattes till latin och andra europeiska språk, och de användes som textböcker och praktiska manualer. Europeiska vetenskapsmän och tänkare var regelbundna besökare vid muslimska utbildningscenter i , , , och Samarkand för att studera hos mästarna. Arabiska var språket för vetenskap och kultur, och de som brydde sig om tänkandet och lärandet visade detta genom att klä sig som muslimska vetenskapsmän. Den europeiska renässansen och framgångarna inom vetenskap, teknologi, medicin och humanism byggde delvis på arbeten som genomförts vid muslimska universitet och utbildningscentrer. Expansionen under islams första århundraden kom att omfatta områden som varit delar av den kristna världen. I gjorde islam sitt intåg , och upprättades det islamiska kalifatet i i södra där muslimerna höll stånd då föll. Sedan medeltiden har islam haft ett fäste på , och ända fram till modern tid har det europeiska islam främst representerats av muslimer från f.d. och . De kristna korstågen syftade till att återta tidigare kristna områden i öst, främst . Under det osmanska imperiet expanderade islam kraftigt, och osmanerna erövrade 1453. dominerades den muslimska världen av tre mäktiga imperier. Det safavidiska maktsfär sträckte sig över Kaukasusområdet, det mesta av och de nutida centralasiatiska republikerna. Mogulernas imperium expanderade i norra . Det stod på höjden av sin makt och kontrollerade , den nordafrikanska kusten, och Svartahavsregionen. Hela styrdes av den turkiske sultanen i . Den muslimska världens framgångar sågs som ett bevis för dess överlägsenhet. Osmanerna trängde långt in i och lade under belägring . Stora delar av sydöstra förblev muslimskt. Vid tiden för den andra belägringen 1683 visade dock de muslimska imperierna tecken på stagnation. I freden i Karlowitz berövades sultanen en stor del av sina europeiska besittningar. Även på handelsområdet utgjorde europeiska handelskompanier en stor konkurrent. var på frammarsch i relation till den muslimska världen. En rad reformprogram inleddes i den muslimska världen för att modernisera enligt västerländsk förebild. Försöken att reformera och stå emot den europeiska offensiven misslyckades dock. kontrollerade britterna , och många andra områden blev kolonier eller tvangs lyda under olika former av mandat. Alla muslimska områden koloniserades inte, men nästan alla kom i någon typ av beroendeförhållande till, eller var under starkt inflytande från väst. Detta rörde flera olika plan - politiskt, teknologiskt, kulturellt, ekonomiskt och psykologiskt. Den europeiska kolonialismen och européernas övertag på många områden kom att innebära en kris för islam som inte längre kunde ses som den överlägsna kulturens religion. utgjorde den europeiska synen på vetenskap, rationalitet och förnuft en inspiration för många modernistiska krafter i den muslimska världen. En insikt spred sig att islams budskap skulle behöva förnyas för att möta den moderna världens krav. Vissa eliter menade att den muslimska världen borde följa i västerlandets fotspår för att nå samma utveckling. En del av denna rörelse förespråkade sekularisering. Enligt innebar också den västerländska kulturens roll att betydelsefulla grupper ville tillgodogöra sig den vetenskapliga och tekniska utvecklingen som kommit genom den: Många sökte sig till de europeiska universiteten. Men det gällde då att legitimera den idémässiga förnyelsen och den nya tekniken genom att visa att den inte stred mot islam, eller t.o.m. att den var ett uttryck för islam. Det innebar alltså reform i betydelsen nytolkning. "islam" var inte detsamma som det traditionella muslimska samhället och dess islamtolkning. Nytolkningen kunde bli så radikal att den uppfattades som heresi (jfr Ahmadiya), eller som en brytning med islam. En stark motsättning mellan "traditionalism" och "modernism" kännetecknade islams utveckling och . En rad politisk-religiösa ledare framträdde som en reaktion på kolonialismen. En del av dessa var starkt negativa till det västliga inflytandet och vad som uppfattades som icke-islamiskt. En intellektuell och filosofisk rörelse för islamisk renässans växte också fram och vann inflytande fram till det . Dessa tänkare betonade reform, återupplivande och återvändande till ursprunget samt att det inte fanns någon motsättning mellan islam och modernitet, religion och vetenskap. Tänkare som , , på och andra menade att sann islam till sin natur är en rationell religion som kan ligga till grund för ett modernt och progressivt samhälle. var enligt detta synsätt förenligt med modern utbildning och teknologi. Kampen mot den koloniala överhögheten var av central betydelse för modernisterna och politisk islam. I takt med att kolonialmakterna slog ned muslimska självständighetssträvanden och att framsteg uteblev i den muslimska världen, kom bilden av väst att bli alltmer negativ. De koloniala erfarenheterna spelar alltjämt en roll för självbilden och politiken i den muslimska världen och därmed också för relationen till västvärlden. Under ingick kalifatet allians med . Nederlaget i kriget medförde att det osmanska väldet upphörde, och genom revolution omvandlades till en sekulär nationalstat. Det gamla osmanska imperiet styckades upp och nya statsbildningar skapades. Majoriteten av dessa kom att omfamna en sekulär syn på islam vilken inkluderade negativa beskrivningar av religionen som omodern och bakåtsträvande. Detta vände sig islamistiska rörelser emot, och en rörelse som utgick från islam i konstruktionen av en politisk ideologi grundlades. efter blev självständighetsrörelserna i den muslimska världen allt starkare. fick de flesta muslimska områden utanför sin självständighet. I många av dessa länder tog den icke-religiösa eliten över den politiska makten, och de flesta muslimska länder orienterade sig antingen mot väst eller . etablerades flera islamistiska rörelser (se nedan i kapitlet Islamism). och framåt har många muslimska invandrare bosatt sig i , och . De europeiska länderna uppvisar olika migrationsmönster (arbetskraftsinvandring, familjeåterförening och flyktingar) i den muslimska invandringen, och konstellationen av etniska grupper skiljer sig åt länderna emellan. har blivit den näst största religionen i åtskilliga europeiska länder, och man beräknar antalet muslimer i till drygt 30 miljoner. finns det 1,2-1,3 miljarder muslimer i världen, vilket gör islam till den näst största religionen efter kristendomen. I 46 länder är islam den största religionen, och muslimska folkgrupper återfinns i majoriteten av världens länder. är med sina drygt 200 miljoner muslimer världens största muslimska nation, följd av med 130 miljoner och med 120 miljoner. I , , , , hela inklusive flera länder i är islam den största religionen. Muslimer är i majoritet även söder om i , , och samt utgör en betydande minoritet i flera andra . Det antas ofta att ungefär hälften av alla nigerianer är muslimer. Stora muslimska folkgrupper finns även i de centralasiatiska republikerna i det f.d. , i Kaukasusområdet och i . Muslimer i olika världsdelar Källa: Encyclopædia Britannica Alltfler bekänner sig till islam, och utbredningen av religionen är snabbare än för någon annan av de andra världsreligionerna. Det sker också en omfattande migration från den muslimska världen till västliga länder. Det har bl.a. medfört att islam nu är den näst största religionen i och så även i . Inom islam, liksom inom de flesta andra religioner, finns olika skolor, samfund och riktningar med varierande tolkningar och uppfattningar om de religiösa skrifterna. Bland troende muslimer finns lika många schatteringar som bland kristna. Vissa är starkt religiöst orienterade medan andra inte bryr sig så mycket om de religiösa föreskrifterna. Islams mångfald innebär att många religionsforskare talar om fleraislam. Den engelske sociologen definierar begreppet islam som en "övergripande beteckning" på de värden som muslimer anser som "goda" eller "upphöjda". Muslimer i olika länder och i olika sociala och kulturella miljöer har en mycket skiftande syn på vad som är "de goda islamiska värdena". Flexibiliteten i det islamiska tänkandet har skapat en mångfald som ryms inom samma islamiska ram. Förändrade värderingar medför, även inom islam, att de heliga texterna omtolkas och ses i nya perspektiv. har två huvudinriktningar - sunni och shia - som båda innefattar en rad olika undergrupper och samfund. av alla muslimer betecknas som sunnimuslimer - övriga som shia. En särskild riktning inom islam är sufismen, som är en beteckning för den islamiska mystiken. Sufism finns inom både sunni och shia. Splittringen mellan sunni och shia Splittringen mellan sunniter och shiiter går som tidigare nämnts tillbaka till islams tidiga historia strax efter profeten död år 632. Då fanns olika åsikter om vem som skulle bli ledare efter och hur denne skulle utses. Enligt sunniterna utsåg aldrig någon efterträdare. I stället hölls ett rådslag mellan de ledande männen som då enades om att utse svärfar till kalif. Förutom funktionen som ställföreträdare för sändebud skulle kalifen leda bönen och vara befälhavare för muslimerna. Under den andre kalifen ibn al-Khattab (634-644) inleddes den omfattande islamiska expansionen och muslimerna intog , , och - intogs 638. Kalifens uppgift utvecklades och förutom att vara religiös och militär ledare kom han att bli centrum för såväl politisk som juridisk och ekonomisk maktutövning. De fyra första kaliferna (förutom och även och ) kallas inom sunnitisk islam för de "rättledda". De betraktas inte bara som politiska och militära ledare utan även som religiösa auktoriteter - deras föredöme och uttalanden har stor tyngd i den sunnitiska traditionen. - den fjärde kalifen - som var svärson och enligt shiiterna den förste imamen (se nedan) - dödades av en av sina tidigare anhängare i kampen mot Muawiya som senare blev den femte kalifen. Striden mellan och kallas fitna, den stora oenigheten, och ledde fram till år 657. Muawiya grundade den umayyadiska dynastin (661-750) med säte i . Varken sunniter eller shiiter betraktar umayyaderna som föredömen ur religiös synvinkel - sunniterna menade dock att det viktigaste var att undvika inbördesstrider och att det var nödvändigt att ibland acceptera dåliga ledare. Enligtshiiterna måste muslimerna ledas av en släkting till , och de anser att profeten utnämnde sin kusin och svärson till efterträdare och ledare. Utnämningen skall ha ägt rum på sista pilgrimsresa, vid oasen på återresan till . Den grupp som stod bakom kallades "shiat " (parti) varifrån beteckningen shia och shiiter kommer. var den förste imamen, och imamatet var tänkt att fortsätta så att det alltid fanns en imam som hörde till ättlingar. Imam betyder "den som står längst fram" och "böneledare". son anses som den andre imamen, och en annan son - - räknas som den tredje shiitiske imamen. dog martyrdöden i i nuvarande år 680 efter att ha gjort uppror mot umayyadernas kalifat. Denna händelse är en av de viktigaste inom shiismen och högtidlighålls av shiiterna genom omfattande ceremonier med bl.a. passionsspel och processioner i . Skillnader mellan sunni och shia Motsättningen mellan sunni och shia var från början politisk och handlade om en strid mellan anhängare och umayyaddynastin om den politiska makten. Kampen kom att påverka även det teologiska och filosofiska tänkandet inom islam som befann sig i ett formativt skede. De huvudsakliga skillnaderna mellan sunni och shia kan sammanfattas enligt följande: Sunniterna kallar de fyra första kaliferna för "de rättledda" kaliferna och deras föredöme och uttalanden spelar en stor roll i den sunnitiska traditionen. Shiiterna erkänner bara den fjärde kalifen - - och menar att muslimerna måste ledas av en "rättledd och ofelbar" imam som måste vara släkt med genom . Det s.k. imamatet spelar en central roll inom shia. Olika riktningar inom shia erkänner olika många imamer. De shiitiska religiösa ledarna har intagit en särställning gentemot de politiska härskarna och har, i förhållande till de sunnitiska motsvarigheterna, haft ett större inflytande på den politiska makten. Shiitiska rättslärda som anses ha kompetens att nytolka den shiitiska traditionen kallas mujtahid, och ett fåtal av dessa kallas i sin tur . , som styrde , utvecklade en politisk teori som innebar att den högste religiöse ledaren också skulle vara statens högste politiske ledare. Inom islam är den heliga boken och den mest normativa källan. Som komplement till finns den s.k. hadithlitteraturen som är samlingar av, oftast korta, berättelser om vad och hans följeslagare brukade säga och göra i olika situationer. Hadithlitteraturen spelar en avgörande roll i utvecklingen av islamisk etik och rättstradition. och shia erkänner olika traditioner inom hadithlitteraturen. Inom sunni är det främst hadithsamlingar efter (d. 870) och ibn al-Hajjaj (d. 875) som är de mest kända och anses som de "autentiska" ända in . och shia har även utvecklat skilda rättsskolor utifrån olika tolkningar av vad som anses vara islamisk lag. fanns en mängd olika rättsskolor, därefter urskiljdes fem. Fyra var sunnitiska: den hanafitiska, den malikitiska, den shafiitiska och den hanbalitiska skolan. Den jafaritiska skolan var shiitisk. Den stora skillnaden var att det inom sunniskolorna inte tillkom några nya tolkningar och principer efter medan shiaskolan utvecklades fortlöpande. Denna linje inom sunni fanns kvar fram i modern tid. Skiljaktigheten på detta område berodde bl.a. på att de rättslärda inom shia hade en starkare ställning än de inom sunni. Den islamiska mystiken - religionen som personlig och intensiv upplevelse - kallas sufism. Sufismen finns både inom sunni och shia och har stora likheter med både judisk och mystik. Syftet är att med andliga övningar, askes och meditation komma närmare - att uppnå en personlig gudsrelation. Olika ritualer förekommer där bl.a. kroppsliga uttryck, som dans, rörelser, musik och rytmiskt framförd bön, spelar en stor roll. Sufismen innehåller även inslag av strikt lagtrogen islam genom att man lägger stor vikt vid att varje håller sig till någon av rättsskolorna. Det finns över 200 olika sufiska brödraskap, s.k. dervischordnar. Dessa leds av en shejk eller pirsom fungerar som andlig vägledare för de övriga. Många shejker betraktas som heliga män och kvinnor och vördas även av människor utanför sufiordnarna. Vissa dervischordnar har haft ett betydande politiskt och ekonomiskt inflytande under historiens gång. Shia kan delas in i tre huvudgrupper: zayditer, ismailiter och imamiter, den sistnämnda är den största gruppen. Grupperna skiljer sig åt beroende på hur många och vilka historiska imamer man erkänner. Zayditerna står sunniislam närmast bland de shiitiska grupperna. De avvisar bl.a. tron på den "fördolde" tolfte imamen som förespråkas av imamiterna (se nedan). Zayditerna finns främst i . Ismailiterna, som även kallas , var från början en revolutionär motståndsrörelse inom islam. Ett exempel på detta är assassinerna som bildades och som hade sitt högkvarter i i . mördade de abbasidiska furstar och religiösa ledare. Abbasiddynastin var sunnitisk och varade 750 till 1258. fick en ättling till assassinernas grundare al-Sabbah, . Den som var Aga var imam med anspråk på härstamning ända från . Denna gren, nizariterna, finns främst i , , och . Övriga undergrupper till ismailiterna är följande: - Druserna, som finns i , har sina rötter hos ismailiterna men kallar sig inte längre för muslimer. - Alawiterna eller nusayrierna, som främst finns i . och hans familj tillhör denna riktning. - Jeziderna är en religionsform som inte särskilt berörts av den intellektuella och religiösa utvecklingen inom den muslimska världen och som inte räknar sig till muslimerna. Jezider finns bl.a. hos kurderna. Det stora flertalet shia är imamiter, som även kallas eftersom de erkänner tolv imamer. När den elfte imamen, al-Askari, dog 874 visste man inte om han hade några ättlingar. Enligt imamiterna hade han en son som fötts av en bysantinsk slavinna - det är denne, (den rättledde), som imamiterna räknar som den tolfte imamen. låter den tolfte imamen leva fördold för människorna, enligt imamiterna, men han skall träda fram och visa sig för världen strax före domens dag. Wahhabismen, som är en sunnitisk utlöpare inom islam, är statsreligion i . Där finns såväl regimtrogna som oppositionella wahhabiter. Från de senare har en rad extrema grupper vuxit fram, bl.a. den militanta islamism som representerar. En del av dessa extremistgrupper kallas jihadister eller salafiyya-jihadister. Det var på som lade grunden till den riktning som uppkallats efter honom. Han menade att dåtidens islam urartat och förvandlats till sin motsats och bekämpade vissa former av sufism samt olika former av vördnad och dyrkan av platser eller ting - "inget fick dyrkas vid sidan av ". Wahhabiterna blev en militant rörelse som genomförde regelrätta krigståg som slutade med att de erövrade och och senare makten i det som kom att bli . Därmed hade wahhabiterna slagit den hashimitiska familjen, som härstammar från klan, och erövrat islams ideologiska centrum.