bet · GP01UU10 · 2006-01-01 00:00:00 — När det gäller utformningen av den framtida sammanhållningspolitiken anser vi att det är viktigt att en bred och öppen diskussion förs om utformningen av gemenskapens struktur- och regionalpolitik. Dialogen måste föras på flera plan. I detta sammanhang vill vi även understryka vikten av regional förankring i denna dialog. Den ovan nämnda sammanhållningsrapporten som kommissionen framlagt anser vi utgör en bra grund för den fortsatta diskussionen om den framtida struktur- och regionalpolitiken. Rapporten spänner över ett brett område och belyser ett antal relevanta effekter av den planerade utvidgningen. Vi vill emellertid inte föregripa denna dialog och menar att det är för tidigt att i detalj ta ställning till hur den framtida politiken bör utformas. När EU-kommissionären för regionalpolitik, , var på besök i redovisade han att i och finns synpunkten att EU:s regionalpolitik kan avskaffas. De som hävdar denna inställning vill bara ha kvar stöd till de allra fattigaste länderna enligt kommissionären. Sådana synpunkter framkommer också i en rapport av en interdepartemental policystudiegrupp i (The financing of the EU structural policy in the context of the enlargement of the EU). I sammanfattningen sägs att även bortsett från de finansiella problemen är tiden inne att reformera strukturfondspolitiken. Fokus bör inte längre ligga på regionala skillnader i välstånd utan den avgörande faktorn bör vara landets relativa position i fråga om välstånd. Olika alternativ presenteras i rapporten, bl.a. åternationaliseringsalternativet av regionalpolitiken (Re-nationalisation of the structural policy). Rundgången av pengar mellan de rika länderna bör komma till ett slut, anser gruppen. Åternationaliseringsalternativet innebär att ett rikt land (nettobidragsland) avsäger sig strukturfondspengar från EU och slutar betala in motsvarande belopp inom ramen för EU-avgiften. Landets nettobidrag till EU förblir detsamma och stöd till andra länder påverkas inte av metoden. I och med att strukturfondsmedlen uteblir kommer även beloppen för medfinansiering att bli tillgängliga för landets egna prioriteringar, t.ex. landets nationella regionalpolitik. Andra alternativ som presenteras i rapporten är sammanhållningsalternativet (Cohesion Approach) och blandalternativet (Mixed approach). I Sammanhållningsalternativet har endast stater som ligger under EU:s genomsnitt i välstånd möjlighet att få strukturfondsstöd. Blandalternativet kan ses som ett kompromissalternativ, där även länder som ligger på en välståndsnivå motsvarande av EU-genomsnittet kan få strukturfondsbidrag till regioner som är fattiga (t.ex. av EU:s genomsnitt). Rapportens slutsats är att , med en given nivå på stödet till de nya medlemsstaterna, tycks vara bäst betjänt av en genomgripande reform i linje med något av de två senare alternativen. Rapporten har - tillsammans med den nederländska regeringens synpunkter på rapporten - vidarebefordrats till landets parlament. I detta sammanhang kan vidare noteras att näringsutskottet - på förslag från näringsutskottets EU-grupp för regionalpolitik - har arrangerat en offentlig utfrågning inför EU:s framtida regionalpolitik. EU-gruppens uppgift är att informera sig, företa studieresor och ta egna initiativ när behov uppstår. Med utgångspunkt i den andra sammanhållningsrapporten initierade EU-gruppen den offentliga utfrågningen med avsikten att olika svenska intressen skulle redovisas och diskuteras. Företrädare för såväl kommissionen som statliga organ, företagsintressen, forskning, arbetsmarknadsparter och vissa organisationer var inbjudna att delta i utfrågningen. vidhåller sin uppfattning om EG:s framtida regionalpolitik. Som framgår av föregående redovisning gjorde då på utskottets förslag (bet. 2001/02:NU2) ett tillkännagivande till regeringen om inriktningen av EG:s framtida regionalpolitik. Innebörden av utskottets ställningstagande var och är att EG:s regionalpolitik måste reformeras, inte minst med hänsyn till den kommande utvidgningen. Det är varken möjligt eller önskvärt att bibehålla de nuvarande reglerna när kandidatländerna med en levnadsstandard och medelinkomst väsentligt under genomsnittet i unionen kommer in som medlemmar. För att möjliggöra ett strukturfondsstöd till de minst utvecklade länderna bör således systemet reformeras i den riktningen att de rika länderna får en viss reducering av medlemsavgiften till EU och att större delen av strukturfondsstödet till de rika länderna faller bort. I nästa period bör enligt näringsutskottets mening strukturfondsstödet i första hand gå till ansökarländerna, andra EU-länder som ligger väsentligt under genomsnittet och till gränsöverskridande projekt oavsett länder. På detta sätt går det att undvika att pengar bara flyttas runt i systemet med åtföljande risker för korruption. Likaså kan minskad rundgång av pengar leda till lägre administrationskostnader. Som näringsutskottet berört i det nämnda betänkandet bör det i första hand vara medlemsstaterna själva som - i enlighet med subsidiaritetsprincipen - ansvarar för regionalpolitiska insatser inom det egna landet. Detta innebär också att näringsutskottet stöder en långgående decentralisering, vilken bl.a. innefattar att ett underifrånperspektiv i högre utsträckning måste anläggas. Nuvarande system med dels nationell regionalpolitik inklusive stödområden och stödinriktning, dels EU:s strukturfondssystem inklusive strukturfondsområden och regelverk får också anses vara svåröverskådligt. En minskning av strukturfondspolitiken till förmån för den nationella regionalpolitiken i de rika länderna skulle således innebära fördelen att transparensen i systemet ökar. Enligt näringsutskottet är det glädjande att flera av de nuvarande EU-länderna har börjat överväga en utveckling till förmån för åternationalisering av regionalpolitiken. Diskussionen på detta område har bara börjat. menar att den ovan redovisade offentliga utfrågningen inför EU:s framtida regionalpolitik var ett viktigt led i en öppen diskussion om den svenska inställningen inför den programperiod som inleds . För sedan gjordes alltså ett tillkännagivande till regeringen rörande EG:s framtida regionalpolitik. , som har samma principiella inställning, hänvisar utrikesutskottet till det gjorda tillkännagivandet och anser därmed att motion 2001/02:U303 (m) i aktuell del är tillgodosedd. Motion 2001/02:K427 (v) bör avstyrkas av utrikesutskottet. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: Per (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), () och (). (), (), (), (), () och () anser att näringsutskottets ställningstagande i avsnittet om regional- och strukturpolitik bort ha följande lydelse: Liksom tidigare anser vi att det står fullkomligt klart att det kommer att krävas en reformering av EU:s struktur- och regionalpolitik. Inte minst den kommande utvidgningen, med de stora sociala, ekonomiska och regionala skillnader som följer därav, medför att förändringar måste diskuteras och förberedas. Vi har i dessa frågor samma uppfattning som redovisas i en reservation (1) i näringsutskottets betänkande 2001/02:NU2, vilken har citerats i det föregående. I reservationen har vi bl.a. uttryckt att det är viktigt att en bred och öppen diskussion förs om utformningen av gemenskapens struktur- och regionalpolitik och att den nämnda sammanhållningsrapporten utgör en bra grund för en dialog. Emellertid var tiden inte mogen att i detalj ta ställning till hur den framtida politiken bör utformas. Inte heller är tiden mogen att i detalj ta ställning till den kommande politiken på strukturfondsområdet. Däremot kan konstateras att den nödvändiga dialogen nu har kommit i gång på allvar, bl.a. genom det initiativ som tagits av näringsutskottets EU-grupp för regionalpolitik att anordna en offentlig utfrågning inför EU:s framtida regionalpolitik. Vi ser fram emot en fortsatt dialog, som förs på olika plan. Det gäller att uppnå en rimlig lösning på frågor om bl.a. finansiering, sammanhållningspolitik, effektivitet och legitimitet i systemet. Inte minst vill vi betona att effektivitetsfrågorna i högre grad bör beaktas, såväl när det gäller användningen av strukturfondsmedlen som när det gäller systemet i sin helhet. Med hänsyn till att riskerna för korruption och misshushållning inte är obetydliga måste i ett utvidgat EU strukturfondssystemet vara upplagt så att dessa risker minimeras. Med hänvisning till vad som anförts föreslår vi att utrikesutskottet avslår de här aktuella motionerna. () och () anser att näringsutskottets ställningstagande i avsnittet om regional- och strukturpolitik bort ha följande lydelse: Liksom tidigare anser vi att det står fullkomligt klart att det kommer att krävas en reformering av EU:s struktur- och regionalpolitik. Inte minst den kommande utvidgningen, med de stora sociala, ekonomiska och regionala skillnader som följer därav, medför att förändringar måste diskuteras och förberedas. Vi har i dessa frågor samma uppfattning som redovisas i en reservation (1) i näringsutskottets betänkande 2001/02:NU2, vilken har citerats i det föregående. I reservationen har vi bl.a. uttryckt att det är viktigt att en bred och öppen diskussion förs om utformningen av gemenskapens struktur- och regionalpolitik och att den nämnda sammanhållningsrapporten utgör en bra grund för en dialog. Emellertid var tiden inte mogen att i detalj ta ställning till hur den framtida politiken bör utformas. Inte heller är tiden mogen att i detalj ta ställning till den kommande politiken på strukturfondsområdet. Däremot kan konstateras att den nödvändiga dialogen nu har inletts, bl.a. genom det initiativ som tagits av näringsutskottets EU-grupp för regionalpolitik att anordna en offentlig utfrågning inför EU:s framtida regionalpolitik. Vi ser fram emot en fortsatt dialog, som förs på olika plan. I likhet med uppfattningen i motion 2001/02:K427 (v) anser vi att lösningen bör sökas i en ny struktur som innebär att strukturfonderna och Sammanhållningsfonden avvecklas på EU-nivå. Fonderna medför nämligen ett skadligt beroendeförhållande mellan bidragsmottagarna och EU. Detta kan exempelvis leda till att för- och nackdelar inom strukturfondssystemet inte ses med helt objektiva ögon från vare sig bidragsmottagarnas eller EU:s sida. Som redovisats i det har det heller inte varit möjligt att bevisa att strukturfondssystemet faktiskt har lett till en utjämning av välståndet mellan olika regioner och länder. Det är viktigt att dialogen nu intensifieras i . Bland annat gäller det att få fram finansiellt hållbara lösningar, som innebär att kandidatländerna inte utsätts för diskriminering. Med hänvisning till vad som anförts föreslår vi att utrikesutskottet tillstyrker motion 2001/02:K427 (v) i aktuell del och avstyrker motion 2001/02: U303 (m) i aktuell del. () anser att näringsutskottets ställningstagande i avsnittet om regional- och strukturpolitik bort ha följande lydelse: På flera punkter har jag samma uppfattning som utskottet redovisade i sitt betänkande 2001/02:NU2. Som framgår av den tidigare redovisningen gjorde på utskottets förslag (bet. 2001/02:NU2) ett tillkännagivande till regeringen om inriktningen av EG:s framtida regionalpolitik. Innebörden av utskottets ställningstagande var och är att EG:s regionalpolitik måste reformeras, inte minst med hänsyn till den kommande utvidgningen. Det är varken möjligt eller önskvärt att bibehålla de nuvarande reglerna när kandidatländerna med en levnadsstandard och medelinkomst väsentligt under genomsnittet i unionen kommer in som medlemmar. För att möjliggöra ett strukturfondsstöd till de minst utvecklade länderna efter utvidgningen måste systemet reformeras. De finansiella frågorna måste lösas på ett - för alla EU-medlemmar - rimligt sätt. Enligt min uppfattning bör lösningen sökas i den riktningen att EU får viss beskattningsrätt när det gäller koldioxidskatt och andra miljöskatter. Vidare är det väsentligt ur sammanhållningssynpunkt att länder som ligger väsentligt under EU:s medelinkomst även fortsättningsvis kan få ett nettobidrag från EU. Enligt min mening är det glädjande att den offentliga diskussionen om den svenska inställningen inför den programperiod som inleds nu intensifieras. Den tidigare redovisade offentliga utfrågningen inför EU:s framtida regionalpolitik var ett led i en sådan diskussion. Med hänvisning till vad som anförts föreslår jag att utrikesutskottet avstyrker de här aktuella motionerna. yttrande 2001/02:AU4y Berättelse om verksamheten i Europeiska unionen har berett bl.a. arbetsmarknadsutskottet tillfälle att yttra sig över regeringens skrivelser 2001/02:105 Redogörelse för det svenska ordförandeskapet i Europeiska unionens ministerråd respektive 2001/02:160 om EU - Berättelse om verksamheten i Europeiska unionen , över de motioner som väckts med anledning av skrivelserna och över motioner väckta under den allmänna motionstiden respektive 2001. Utskottet avstår från att yttra sig över skrivelse 2001/02:105 och yttrar sig i det följande över valda delar av skrivelse 2001/02:160 (avsnitten 7 Tillväxt och sysselsättning, 13 Fri rörlighet för personer samt arbetsmarknadsfrågor och sociala frågor samt 14 Jämställdhet). Sysselsättningssamarbetet har fått en alltmer framskjuten plats i EU:s arbete efter Amsterdamfördragets ikraftträdande. Vid Europeiska rådets möte i uppnåddes enighet om målet full sysselsättning och om ett nytt strategiskt mål , att göra unionen till världens mest konkurrenskraftiga och dynamiska kunskapsberoende region, med möjlighet till hållbar ekonomisk tillväxt med fler och bättre arbetstillfällen och en högre grad av social sammanhållning. I regeringens skrivelse konstateras att ett övervaknings- och rapporteringsförfarande utgör ett centralt element i den europeiska sysselsättningsstrategin. Samordningen av sysselsättningspolitiken sker på grundval av gemensamma riktlinjer för sysselsättningen, nationella handlingsplaner, en årlig gemensam rapport från kommissionen och rådet, en möjlighet för rådet att avge kommentarer till enskilda medlemsstater och utbyte av goda erfarenheter mellan medlemsstaterna. I skrivelsen redovisas uppgifter om dessa olika komponenter i sysselsättningssamarbetet 2001. vill genom detta yttrande framföra vissa synpunkter på behandlingen av EU-frågor inom utskottets beredningsområde. De motioner som avlämnats i ärendet och som berör eller tangerar utskottets beredningsområde har en bredare inriktning på flera politikområden. Utskottet avstår därför från att direkt kommentera motionerna. Det bör dock framhållas att arbetsmarknadsutskottet delar flera av de allmänna synpunkter som förs fram i partimotioner t.ex. om vikten av nationella utvärderingar av EU-samarbete, av att regeringens agerande i EU-frågor på ett tidigt stadium förankras i liksom av att sysselsättningsfrågorna i första hand löses nationellt eller regionalt. Den sistnämnda frågan har behandlats av arbetsmarknadsutskottet i tidigare sammanhang, bl.a. i yttrande 1999/2000:AU2y Berättelse om verksamheten i Europeiska unionen . Där betonade utskottet att det i likhet med regeringen såg positivt på de effekter för sysselsättningen och tillväxten som det utökade samarbetet kring sysselsättningspolitiken kan komma att få, men underströk att sysselsättningspolitiken, trots det fördjupade samarbetet kring sysselsättningsfrågorna på unionsnivå, alltjämt i första hand skall vara en angelägenhet på nationell nivå. Detta är en uppfattning som utskottet vidhåller också . I fastslogs 1996 ett nationellt mål om att halvera den öppna arbetslösheten till . Likaså har ett nationellt sysselsättningsmål till 2004 satts upp. Då skall andelen reguljärt sysselsatta vara . Vidare har regeringen satt upp rättvisemålet att antalet socialbidragstagare skall halveras . Regeringen konstaterar i vårens finansplan (prop. 2001/02:100) att arbetslöshetsmålet klarades och att den är fast besluten att klara även övriga uppsatta mål. Målen är viktiga instrument i politiken för att nå full sysselsättning och ökat välstånd genom en god och uthållig tillväxt. Också inom EU:s sysselsättningssamarbete har alltfler kvantitativa mål formulerats. har i en särskild promemoria slagit fast inriktningen på sitt arbete med EU-frågor. Utgångspunkten har utgjorts av ställningstagande om utskottens beredning av EU-frågor. I arbetsmarknadsutskottets arbete med EU-frågor tillmäts frågor om tillväxt och sysselsättning stor betydelse. På sysselsättningsområdet har utskottet följt utvecklingen ända sedan EU:s samarbete på detta område inleddes. Formerna för detta har successivt förändrats. Under innevarande har utskottet bl.a. från företrädare för fått information om arbetet med det s.k. höstpaketet om sysselsättning och diskuterat detta. Höstpaketet, som innefattar kommissionens förslag till sysselsättningsrapport (KOM 438/01), riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (KOM 511/01) samt rekommendationer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (KOM 512/01), utgör en viktig komponent i det ovan nämnda övervaknings- och rapporteringsförfarandet. Inom detta förfarande, som också benämns Luxemburgprocessen, använder medlemsstaterna den öppna samordningsmetoden för att främja sysselsättning. Huvudansvaret ligger på nationell nivå, och processen består av fyra steg. Medlemsstaterna enas om riktlinjer för sysselsättningspolitiken, vilka spänner över flera politikområden. Därefter utarbetar varje medlemsland en nationell handlingsplan där riktlinjerna inarbetas. Som ett tredje steg utvärderas medlemsstaternas handlingsplaner, och kommissionen och ministerrådet utarbetar en gemensam rapport om sysselsättningen i EU. Slutligen ger rådet rekommendationer till medlemsstaterna om hur de skall genomföra sysselsättningspolitiken. har vid sammanträdet fått såväl muntlig som skriftlig information om innehållet i den nationella handlingsplanen för sysselsättning 2002. Handlingsplanen, som utarbetas inom , skall vara inlämnad till kommissionen . har fått tre EU-rekommendationer för sysselsättningspolitiken. Dessa gäller skatte- och bidragssystemen, den könssegregerade arbetsmarknaden och säkerställande av effektiviteten i de arbetsmarknadspolitiska programmen. Planerade eller genomförda åtgärder med anledning av rekommendationerna redovisas i årets handlingsplan. har under innevarande också följt den pågående utvärderingen av EU:s sysselsättningssamarbete. Samarbetet har bedrivits , och medlemsstaterna har enats om att utvärdera strategin och dess effekter på sysselsättningsutvecklingen inom unionen. Huvudsyftet är att analysera vilken påverkan sysselsättningsstrategin har haft på utformningen av den nationella politiken och på sysselsättningsutvecklingen i medlemsländerna. Resultatet skall bidra till att vidareutveckla strategin för framtiden i syfte att uppnå de gemensamt uppsatta målen för ökad tillväxt och sysselsättning i . När det gäller den svenska delen av utvärderingen har arbetsmarknadsutskottet bl.a. tagit del av de fem nationella utvärderingar som genomförts. I fyra av dessa studier har följts upp på olika områden och i den femte studien har mer övergripande frågor tagits upp. Studierna har genomförts av (Ifau), (Itps) respektive Statskontoret. Motsvarande projekt genomförs i övriga medlemsstater, och därtill sker utvärderingar i hela unionen genom kommissionens försorg. Utskottet vill i detta sammanhang fästa uppmärksamhet på de mer övergripande kommentarer om sysselsättningsstrategins påverkan på svensk politik som lämnas i Statskontorets rapport. Enligt myndighetens rapport finns det en allmän uppfattning bland departementstjänstemän, myndighetstjänste-män och företrädare för arbetsmarknadens parter att inte nämnvärt har påverkat svensk politik och att strategin är relativt okänd utanför den grupp av personer som direkt arbetar med den. En anledning till att strategin inte har haft så stort inflytande uppges vara att den svenska sysselsättningspolitiken redan ligger i linje med . anser att det är värdefullt att sysselsättningssamarbetet utvärderas och att detta även sker på nationell nivå. Enligt utskottet kan det också finnas anledning att se närmare på samspelet mellan den nationella handlingsplanen för sysselsättning och den praktiska, konkreta utformningen av svensk sysselsättningspolitik bl.a. såsom den kommer till uttryck i den statliga budgetprocessen inklusive regleringsbreven. Här kan det finnas ett utrymme för ökad reell ömsesidig påverkan på nationellt, regionalt respektive lokalt plan. I sammanhanget kan nämnas att arbetsmarknadsutskottets ordförande medverkade i en utfrågning i utskott för sysselsättning och sociala frågor om de nationella planerna för sysselsättning. Företrädare för arbetsmarknadsutskotten (motsv.) i medlemsstaternas parlament var inbjudna till utfrågningen. En av de frågor som stod i fokus vid utfrågningen gällde förändringar av sysselsättningssamarbetet efter det pågående utvärderingsarbetet liksom parlamentens roll vid tillämpningen av den öppna samordningsmetoden på sysselsättningsområdet. ordförande framförde vid utfrågningen ett antal synpunkter. Det gäller behovet av att framtida riktlinjer förenklas och blir lätta att tillämpa, att mål för samarbetet slås fast för lång och medellång sikt och att tydliga och ändamålsenliga indikatorer utformas så att det blir möjligt att följa upp och utvärdera genomförandet av riktlinjerna. Ytterligare en fråga som betonades av arbetsmarknadsutskottets ordförande vid utfrågningen och som utskottet vill framhålla också i detta yttrande är betydelsen av att de nationella parlamenten involveras i det framtida sysselsättningssamarbetet så att detta får större demokratisk legitimitet. Detta är av största betydelse när den öppna samordningsmetoden används. En ökad regional och lokal förankring måste också eftersträvas i en framtida sysselsättningsstrategi. Utskottet ställer sig bakom de framförda synpunkterna. Frågor om arbetsrätt, arbetsmiljö och jämställdhet m.m. I ett avsnitt i skrivelsen behandlas bl.a. frågor om modernisering av den europeiska sociala modellen, arbetsrätt, hälsa och säkerhet i arbetet, den sociala dialogen samt åtgärder mot diskriminering. I ett annat avsnitt behandlas jämställdhetsfrågor. I skrivelsen redovisas bl.a. arbetet med att ta fram definitioner och indikatorer avseende kvalitet i arbetet liksom direktiv och förslag till direktiv rörande bl.a. arbetsrätt, arbetsmiljö, diskriminering respektive likabehandling när det gäller kön. Några motioner har inte väckts i denna del. har i yttrande 1999/2000:AU2y uttryckt sin positiva syn på att det inom unionen tas fram gemensamma regler bl.a. inom arbetsmiljöområdet och betonat vikten av ett aktivt unionssamarbete på jämställdhetsområdet. Det är vidare med tillfredsställelse som utskottet konstaterat att det under det svenska ordförandeskapet i ministerrådet uppnåddes politiska överenskommelser om tre viktiga direktiv, nämligen information och samråd, buller samt likabehandling av kvinnor och män. Utskottet har i tre betänkanden behandlat frågor om jämställdhet och diskriminering (bet. 2001/02:AU3), arbetsmiljö och arbetsliv (bet. 2001/02:AU4) samt arbetsrätt (bet. 2001/02:AU6). I det sistnämnda betänkandet, som ännu inte behandlats i kammaren, föreslås genomförande av två EG-direktiv, vilka i sin tur syftar till att genomföra två ramavtal om s.k. atypiska arbetstagare som träffats mellan de branschövergripande organisationerna på Europanivå. Ramavtalen avser deltidsarbete respektive visstidsarbete. Även en rad andra EU-relaterade frågor tas upp i betänkande 2001/02:AU6 liksom i de båda andra nämnda betänkandena. I det följande inskränker sig utskottet här till att ge några korta kommentarer och upplysningar avseende aktuella jämställdhets- och diskrimineringsfrågor, vilka kan vara av intresse i detta sammanhang. I har en parlamentarisk kommitté (dir. 2002:11) tillkallats med uppdrag att bl.a. överväga en gemensam lagstiftning mot diskriminering som omfattar alla eller flertalet diskrimineringsgrunder och samhällsområden.