bet · GT01UbU13 · 2006-04-20 00:00:00 — Konfessionella fristående skolor, punkt 12 - motiveringen (fp) av () och (). Samma krav skall ställas på såväl kommunala som fristående skolor, på såväl konfessionella som icke-konfessionella skolor. Religionsundervisningen skall ge grundläggande kunskap om alla religioner och livsåskådningar. Alla trosuppfattningar skall behandlas med saklighet och respekt. All undervisning skall bygga på vetenskap och beprövad erfarenhet. Konfessionella fristående skolor, punkt 12 (kd) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 12 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2005/06:Ub532 yrkande 11 och avslår motionerna 2005/06:K398 yrkande 4, 2005/06:Sf336 yrkande 30, 2005/06:Ub312, 2005/06:Ub329, 2005/06:Ub398 yrkande 3, 2005/06:Ub449, 2005/06:Ub526 och 2005/06:Ub536. anser att skolor med konfessionell inriktning fyller en viktig uppgift. De är efterfrågade av många föräldrar och bidrar till valfrihet och mångfald i skolan. Vi menar att det behövs ett förtydligande i skollagen som innebär att undervisningen i skolor med konfessionell inriktning skall vara allsidig men att de också skall ha rätt till konfessionella inslag i undervisningen som t.ex. morgonbön eller koranstudier. Vi accepterar därför inte regeringens föreslagna förändring i skollagen vad gäller skolor med konfessionell inriktning. Enligt förslaget skall det även fortsättningsvis vara tillåtet att bedriva fristående skolor med konfessionell inriktning. Det sägs dock att all undervisning skall vara icke-konfessionell men att utbildningen i övrigt får ha konfessionella inslag som är frivilliga för eleverna. Detta är ett mycket motsägelsefullt förslag. Om en elev valt att gå i en konfessionell skola, måste även de konfessionella inslagen vara en naturlig del av verksamheten som alla deltar i. Även undervisning med konfessionell inriktning bör få förekomma. Konfessionella fristående skolor, punkt 12 (v) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 12 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2005/06:Sf336 yrkande 30 och 2005/06:Ub398 yrkande 3 och avslår motionerna 2005/06:K398 yrkande 4, 2005/06:Ub312, 2005/06:Ub329, 2005/06:Ub449, 2005/06:Ub526, 2005/06:Ub532 yrkande 11 och 2005/06:Ub536. menar att skolan skall vara en mötesplats för elever med olika bakgrund och erfarenheter. Ökningen av s.k. konfessionella skolor motverkar skolans syfte som en mötesplats för barn och elever med olika bakgrund och erfarenheter eftersom det ofta rör sig om föräldrarnas val att barnen inte skall vara del av det svenska samhället. Därför innebär konfessionella skolor en åtskillnad som får negativa följder för eleverna. anser därför att bör avslå ansökan om bidrag till fristående konfessionella skolor. Detta bör göras även om kommunen tillstyrker ansökan. Beräkning av ersättningen till fristående skolor, punkt 13 (m, fp, kd, c) av (), (), (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 13 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2005/06:Ub342 yrkandena 4, 5, 8 och 10 samt 2005/06:Ub353 och avslår motion 2005/06:Ub524. Kommunernas beräkningsunderlag för ersättningen till de fristående skolorna behöver bli betydligt mer enhetligt och transparent. Med dagens ersättningssystem är de fristående skolorna beroende av kommunledningens välvilja i fråga om hur stor ersättningen per elev skall bli. Så skall det inte vara. Vi föreslår att skollagen förtydligas så att det framgår att skolpliktskostnader inte får utgöra underlag för att fastställa en fristående skolas bidrag. Kommunernas skyldigheter att tillhandahålla utbildning till alla skolpliktiga elever ersätts genom det allmänna statbidraget och är inte en kostnad som uppstår på grund av att fristående skolor etableras. Därutöver föreslår vi att det i skollagen införs krav på att kommunen till den fristående skolan skall specificera de beräkningsgrunder som använts för att fastställa bidragsnivån. Ersättning för lokalkostnader respektive administrativa kostnader bör tydligt framgå. I redovisningen bör eventuella avvikelser från de kommunala skolornas ersättning framgå och motiveras. Skollagen bör även ange att kommunen är skyldig att meddela bidragsbeloppets storlek före terminsstart. Införande av riksprislista, punkt 14 (m, fp) av (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 14 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2005/06:Ub342 yrkande 9, 2005/06:Ub343 yrkande 48 och 2005/06:Ub344 yrkande 54. Vi vill att den s.k. riksprislistan för fristående gymnasieskolor återinförs. Genom riksprislistan garanteras eleverna att skolorna långsiktigt kan planera verksamheten. Rättssäkerheten för de fristående skolorna stärks också eftersom det vid tvister om beräkningsgrunder finns en av staten fastställd norm att utgå från. Sedan riksprislistan avskaffades har osäkerheten om friskolornas ersättning från kommunerna ökat. Oklarheten om vilken ersättning kommunen skall lämna är stor och skillnaderna mellan godkända friskolors ekonomiska villkor har ökat. Vi föreslår därför att riksprislistan införs som grund för en fristående gymnasieskolas bidragsbelopp. Momsregler, punkt 15 (m, fp, kd, c) av (), (), (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 15 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2005/06:Ub342 yrkande 3. Tjänsteproduktionen inom skolan är momsbefriad. Det innebär att den moms som betalas vid t.ex. inköp av material till verksamheten inte kan dras av mot utgående moms. Kommunerna har dock denna möjlighet, vilket gör att de fristående skolorna har rätt till motsvarande ekonomisk kompensation. rekommenderar två modeller: antingen en kompensation som motsvarar den faktiska momskostnaden eller en schabloniserad sådan (den s.k. 6-procentsregeln). I praktiken får dock de fristående skolorna ofta en lägre ersättning än enligt schablonen, eller ingen ersättning alls. Konsekvensen är att de fristående skolorna missgynnas i förhållande till de kommunala skolorna. Utredning om beräkning av ersättningen, punkt 16 (kd, c) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 16 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2005/06:Ub532 yrkande 6. Problemen i det nuvarande ersättningssystemet är omfattande. Därför är det nödvändigt att genomföra genomgripande förändringar som långsiktigt löser frågan om de fristående skolornas finansiering. Det finns dock ingen enkel lösning och därför föreslår vi att det tillsätts en statlig utredning vars uppdrag är att utarbeta ett nytt bidragssystem till de fristående skolorna som så långt som möjligt garanterar likvärdiga villkor för kommunala och fristående skolor. Prövning av ersättningen, punkt 17 (m, fp, kd, c, mp) av (), (), (), (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 17 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2005/06:Ub303, 2005/06:Ub342 yrkande 11, 2005/06:Ub343 yrkande 49, 2005/06:Ub344 yrkande 55 och 2005/06:Ub532 yrkande 7 och avslår motion 2005/06:Ub317 yrkande 2. Regeringen skall - med utgångspunkt i vad som anges i det följande - inför lägga fram förslag i fråga om hur sådana kommunala beslut om bidrag till fristående skolor som anges i 9 kap. skollagen (1985:1100) skall kunna överklagas av huvudmannen för den fristående skolan och skall kunna bli föremål för förvaltningsdomstols fullständiga prövning. Domstolen skall vid sin prövning kunna fastställa vilken nivå som skall finnas på bidraget till den fristående skolan, inte bara som upphäva eller fastställa det överklagade beslutet. Detta medför att ett s.k. förvaltningsbesvär införs. I det följande redogör vi för hur detta förslag kan förverkligas. Lagtekniskt sker det genom att huvudmännen till de fristående skolor som förklarats berättigade till bidrag av ges rätt att få bidrag från kommunen. Vi redovisar också en rad aspekter som regeringen måste beakta vid framtagande av det förslag som skall föreläggas för beslut. För att förvaltningsbesvär skall kunna prövas måste lagstiftaren ange hur bidragets storlek skall kunna beräknas, och vi preciserar också hur vi anser att detta skall gå till. En ny överklagandemöjlighet skall införas Utgångspunkten för utbildningspolitiken är att utbildningen för alla barn och ungdomar skall vara likvärdig. De fristående skolorna (jämför 1 kap. 3 § skollagen [1985:1100]) utgör en del av det totala utbildningsutbudet och därmed en del av den nationella skolpolitiken. Tillsammans utgör de det offentliga skolväsendet för barn och ungdom. För elever och föräldrar är det viktigt att det finns en nationellt likvärdig skola, så att eleverna i valet mellan offentliga och fristående skolor utan större olägenhet kan växla mellan kommunala och fristående skolor. För att garantera elevernas rätt till en likvärdig utbildning skall alla skolor, oavsett huvudman, ha likvärdiga ekonomiska villkor. Det finns därför en i lag stadgad skyldighet för kommunerna att ge en fristående skola bidrag med hänsyn till skolans åtagande och elevens behov efter samma grunder som kommunen tillämpar vid fördelning av resurser till de egna skolorna. Bidragen till de fristående skolorna bestäms av elevernas hemkommuner, som därvid har att beakta de principer som ovan angivits. Kommunens beslut om tilldelning av bidrag till fristående skolor kan endast överklagas på det sätt som anges i 10 kap. kommunallagen (1991:900), s.k. laglighetsprövning. Detta medför att kommunens beslut dels kan överklagas av envar medlem i den kommun som fattar beslutet, men däremot inte av huvudmannen för den fristående skolan, dels endast kan prövas enligt de särskilda besvärsgrunder som anges i 10 kap. 8 § kommunallagen samt, slutligen, att domstolens beredning av ärendet är reglerat på ett för förvaltningsprocessen särpräglat sätt. Syftet är att så långt som möjligt garantera den kommunala självstyrelsen. Vid bifall till ett överklagande kan förvaltningsdomstolen endast avslå eller bifalla överklagandet och upphäva eller fastställa kommunens beslut. Något nytt beslut går inte att sätta i det överklagade beslutets ställe. I betänkandet Fristående gymnasieskolor - hot eller tillgång? (SOU 2001:12) samt promemoria Fristående skolor (U2001/1210/G) konstaterades att de kommunala skolorna och de fristående skolorna inte kan anses konkurrera under likadana villkor. Bland annat har i ett remissyttrande över de båda utredningarna (dnr 293/2001) anfört att likartade finansieringsmöjligheter är av avgörande vikt för att uppnå konkurrensneutralitet mellan kommunala och fristående aktörer inom grundskole- och frisärskolesektorn. har i remissyttrandet redovisat ett flertal olika områden där det fanns behov av förändringar, bl.a. såvitt avsåg finansieringsfrågan. har därefter i sin rapport bidrag för elever i fristående gymnasieskolor (dnr 2004-248) redovisat olika problem som har funnit vid tolkningen av skollagens bestämmelser om bidrag till fristående gymnasieskolor. I rapporten (s. 14) anger att det, såvitt avser överklagandemöjligheterna och den rättsliga prövningen av kommunens beslut om bidrag, råder betydande rättssäkerhetsbrister, som för de fristående skolorna är av avgörande betydelse för deras existens. är att kommunerna inte tillämpar de gällande bestämmelserna fullt ut enligt sin lydelse, utan i många fall skapat förenklade genvägar i systemet. anser därför att frågan borde resas om inte dessa beslut borde vara möjliga att överklaga för de fristående skolorna genom s.k. förvaltningsbesvär, dvs. genom att en särskild besvärsmöjlighet anges i skollagen. har tidigare i sitt betänkande Likvärdig utbildning på lika villkor (SOU 1995:109) förkastat införandet av en överklagandemöjlighet genom det s.k. förvaltningsbesväret med skälet att det skulle kunna innebära att en fristående skola, till skillnad från kommunens egna skolor, skulle ges möjlighet att överklaga kommunens prioriteringar inom skolans område. Regeringen och har inte tidigare funnit skäl att frångå denna bedömning. Såsom tidigare anförts är det av avgörande betydelse för att alla elever skall få en fullgod och likvärdig utbildning, oavsett huvudman för skolan, att det finns likvärdiga ekonomiska villkor för de olika huvudmännen. Enligt vår mening är det fastställt att så inte är fallet genom de utredningar som vi redovisat. De kommunala resursfördelningsmodellerna är inte alla gånger så klara och tillämpbara som lagstiftaren angivit, och det finns stora skillnader mellan olika kommuner i förhållningssätt gentemot fristående skolor. Detta medför enligt vår mening att barn i inte får sin utbildning och sitt kunskapsbehov tillgodosett på lika villkor, oavsett var de bor och oavsett vilken skolhuvudmannen är. Enligt vår mening finns det mot den bakgrund som ovan redovisats skäl att införa en rätt för de fristående skolhuvudmännen att överklaga kommunens beslut om bidrag för de elever som genomgår utbildning hos dem genom det s.k. förvaltningsbesväret. De skäl och såväl regering som riksdag därefter haft mot att ge friskolorna och deras huvudmän en talerätt med det s.k. förvaltningsbesväret är, enligt vår mening, inte relevanta. Den bidragsgivande kommunen är en och samma juridiska person, inom vilken bedrivs verksamhet i bl.a. olika kommunala grundskolor och gymnasieskolor. Prioriteringar mellan olika kommunala verksamheter är ytterst en fråga för kommunens skolstyrelse och kommunfullmäktige och ingenting som de olika kommunala verksamheterna kan tvista om i domstol. Genom förslaget att beslut om de fristående skolornas bidrag skall kunna överklagas genom förvaltningsbesvär får skolorna och deras huvudmän ett stärkt rättsskydd, genom att bidragets storlek prövas men också genom att skolhuvudmannen kan vara part i rättsprocessen. På så sätt kommer även förutsättningar att skapas för att alla barn och ungdomar skall kunna få en skolgång och en utbildning på lika villkor. Det kommunala bidraget skall vara en rättighet I gällande lagstiftning om kommuners betalning av bidrag till fristående huvudmän framgår att bidrag skall lämnas av en elevs hemkommun till den skola eleven genomgår utbildning i. Det är en skyldighet för elevens hemkommun att utge bidraget till huvudmannen för den fristående skolan, men någon rättighet för huvudmannen att få bidraget finns inte. Detta medför också att den huvudmannen för den fristående skolan i förhållande till såväl staten som kommunen får en svagare ställning än vad som enligt vår mening är befogad. Vi anser att huvudmannen för en fristående skola som av förklarats berättigad till bidrag även skall ha en rätt att få bidrag från kommunen. Denna rätt konkretiseras sedan genom kommunens beslut om bidrag, som kan bli föremål för förvaltningsdomstols prövning. En dom från förvaltningsdomstolen som förklarar en huvudman för en fristående skola berättigad till bidrag blir därigenom verkställbar genom de exekutiva myndigheterna. Hur domstolens prövning skulle kunna gå till anges längre fram i denna reservation. Grunden för beräkningen av det kommunala bidraget En precisering behövs av hur bidragen skall beräknas Vi har ovan anfört att det är av den största vikt att slå vakt om varje elevs rätt till en likvärdig utbildning var den än anordnas. För att elever i utbildningar hos fristående huvudmän skall få en likvärdig utbildning med den som ges i kommunens skolor skall elevernas behov, oavsett skola, bedömas på ett likvärdigt sätt. Detta betyder att kommunen skall beakta den fristående skolans samlade kostnader utifrån skolans åtaganden och elevernas behov. Av såväl den ovan angivna rapporten från som rapporten från - Lika villkor mellan kommunala grundskolor och fristående skolor (dnr 26/03) - framgår att kommuner beräknar bidrag till fristående skolor på många olika sätt; dvs. de har många olika resursfördelningsmodeller de utgår ifrån och dessa är i sin tur olikartade till såväl innehåll som uppbyggnad. Detta är också uppgifter som stämmer väl överens med de uppgifter vi fått från företrädare för friskolorna. Oaktat detta nöjer vi oss i denna reservation med att konstatera att det i samtliga propositioner från regeringen som kommit till rörande ersättning till friskolor och fristående gymnasieskolor har angivits att det är en förutsättning för att de fristående huvudmännen skall behandlas likvärdigt, att de inordnats i samma resursfördelningssystem som de kommunala skolorna. Regeringen och har därvid förutsatt att kommunerna skall utveckla tydliga regler och modeller för resursfördelningen, som skall gå att utvärdera. Vi betonar för vår del vikten av att samtliga kommuner upprättar klara, tydliga och förutsägbara resursfördelningsmodeller. I denna reservation anger vi närmare vilka krav vi anser att resursfördelningsmodellerna skall uppfylla, liksom något om hur olika problem kan lösas vid tillämpningen av olika resursmodeller. Allt detta till såväl kommuners, friskolors och förvaltningsdomstolars vägledning. Det finns därför skäl att inledningsvis beskriva vår bild av de grundläggande förutsättningarna för resursfördelningen mellan kommunala och fristående utbildningar. Närmare om begreppet" samma grunder som kommunen tillämpar" I samtliga lagrum i 9 kap. skollagen som behandlar frågor om ersättning till huvudmän för fristående skolor återfinns det grundläggande kravet att ersättning till dessa skall utgå enligt samma grunder som kommunen tillämpar. Vi anser att det finns skäl att närmare belysa hur vi anser att detta begrepp skall tolkas. Frågan om likabehandling av fristående och offentliga skolor behandlas i förarbetena till skollagen (prop. 1995/96:200, s. 46 f.), varvid uttalas bl.a. följande: Regeringens förslag innebär en i lag reglerad skyldighet för kommunen att ge en fristående skola bidrag enligt samma grunder som tillämpas för kommunens egna skolor. Det innebär att kommunen skall beakta den fristående skolans samlade kostnader utifrån skolans åtaganden och elevernas behov. Således medför lagen likvärdiga villkor och ger möjlighet att ta hänsyn till elevernas varierande behov. För att kommunala och fristående skolor skall behandlas likvärdigt måste de enligt regeringens uppfattning också inordnas i samma resursfördelningssystem. Regeringen förutsätter att kommunerna utvecklar tydliga regler för sina resursfördelningssystem som går att utvärdera. För att den fristående skolan skall ha rimliga förutsättningar för sin planering i ett längre perspektiv är det nödvändigt att skolan får insyn i hur bidraget beräknas; det bör sålunda vara möjligt för den fristående skolan att utifrån elevantalet göra en preliminär uppskattning av bidraget . En kommun har ett övergripande ansvar för planeringen av skolväsendet och att ta emot alla elever i kommunen samt att sörja för skolskjuts, men en fristående skola har inte dessa skyldigheter. Eftersom kommunerna för övrigt skall tilldela bidrag på samma grunder och enligt samma principer som gäller för kommunens egna skolor, skall bidrag utbetalas till de fristående skolorna på ett sådant sätt att de kan driva sin verksamhet på likvärdiga villkor med kommunens skolor. En fristående skola får härigenom samma planeringsförutsättningar som kommunens skolor. En huvudman för en godkänd fristående grundskola tilldelas bidrag av elevernas hemkommuner. Bidraget per elev skall motsvara elevens hemkommuns genomsnittliga kostnad per elev det pågående kalenderåret i den årskurs eleven tillhör. Därvid skall det beaktas om skolans åtagande omfattar elever med behov av särskilda stödinsatser. Det innebär att kommunerna skall beakta den fristående skolans samlade kostnader utifrån skolans åtaganden och elevernas behov. För att kommunala och fristående skolor skall behandlas likvärdigt måste de inordnas i samma resursfördelningssystem. Det förutsätts att kommunerna utvecklar tydliga regler för sin resursfördelning som går att utvärdera. Många kommuner har ett resursfördelningssystem med grundbidrag och tilläggsbidrag. Grundbidraget är avsett att täcka de normala kostnaderna för skolverksamheten. Tilläggsbidrag kan exempelvis utgå för elever med funktionshinder, elever som behöver stödundervisning och för hemspråksundervisning. I en förklaring om rätt till bidrag för en fristående gymnasieskola skall lämna uppgift om till vilket nationellt program i gymnasieskolan som utbildningen i den fristående skolan i bidragshänseende skall hänföras. För varje elev som genomgår utbildning i den fristående skolan skall elevens hemkommun lämna bidrag. Bidraget skall i första hand motsvara den kostnad som elevens hemkommun har för det nationella program som utbildningen har hänförts till, men hänsyn skall även tas till skolans åtagande och elevens behov. Om programmet inte finns i hemkommunen, skall det belopp utbetalas som fastställts av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. Om en elev har ett omfattande behov av särskilt stöd, skall kommunen som regel betala ett extra bidrag för det. För att den fristående skolan skall ha rimliga förutsättningar för sin planering i ett längre perspektiv är det nödvändigt att skolan får insyn i hur bidraget beräknas; det skall vara möjligt för den fristående skolan att utifrån elevantalet göra en preliminär och så exakt uppskattning av bidraget som är möjligt. Ett tydligt resursfördelningssystem blir då ett viktigt instrument för att åstadkomma rättvisa förutsättningar och möjligheter för kommunala och fristående skolor att verka på lika villkor. Ett, enligt vår mening, lämpligt sätt att få samtliga kommuner att införa transparanta och förståeliga modeller för beräkning av ersättning till de egna eleverna, och som uppfyller lagstiftarens ovan beskrivna krav, är att den modell som en kommun uppger sig använda som grund för att fastställa bidragets storlek tillmäts en avgörande vikt vid domstolens bedömning. En modell som inte uppfyller kraven på att vara tydlig och för samtliga parter tillämpbar, överskådlig och förutsägbar, och som inte beaktar de ovan angivna frågorna om elevens behov och skolans åtagande, bör inte kunna ligga till grund för en rättslig prövning av rätten till ersättning för de fristående skolorna. Vi beskriver i nedanstående avsnitt hur vi anser att detta skall ske. Genom användandet av transparenta modeller som uppfyller de krav som anges i denna reservation, kommer bättre förutsättningar att skapas för såväl kommunala som fristående aktörer inom utbildningsområdet. Underlaget för dialog mellan kommuner och friskolor blir bättre, förståelsen för varandras verksamhetsvillkor ökar och förutsägbarheten för såväl kommunernas som friskolornas ekonomi ökar. Begreppet "skolans åtagande" Vid beräkning av bidrag till de fristående skolorna skall hänsyn tas till skolans åtagande. I ovan angivna rapport har de intervjuade företrädarna för kommunerna angivit att de inte tar hänsyn till den fristående skolans åtagande vid fastställande av bidrag, utom i några fall, då kommunen haft differentierade bidrag för olika inriktningar på program på de egna skolorna. En aktuell dom som berör tolkning av begreppet "skolans åtagande" och som belyser tolkningsproblematiken är Länsrätten i dom i mål nr 609-03. Målet gällde om kommunen tagit hänsyn till den fristående skolans åtagande vid fastställande av bidragsbeloppet.