bet · GT01BoU12 · 2006-04-20 00:00:00 — Motionärerna hänvisar till att det förekommit att bostadsförmedlare tar ut föremedlingsavgifter i förskott och sedan drivit företaget i konkurs. Förslaget i fp-motionen om registreringsplikten för fastighetsförmedlare avser vissa bestämmelser i fastighetsmäklarlagen (1995:400). Efter en lagändring som beslutade (2002/03:LU18, 2002/03:BoU4y, rskr. 2002/03:223) gäller enligt denna lag - med vissa undantag - att även fastighetsmäklare som enbart förmedlar hyresrätter skall registrera sig hos . De i motionen åsyftade undantagen motiverades i propositionen (prop. 2002/03:71) med att det redan finns former för insyn och kontroll av den verksamhet som bedrivs av tjänstemän anställda vid en bostadsförmedling. till studenter framhöll regeringen att det är sådan förmedling som bedrivs utan vinstintresse som motiverar undantaget. och lagutskottet anslöt sig till regeringens bedömning i dessa frågor. Fp-motionens förslag om ersättning för förmedling av hyresrätter avser vissa bestämmelser i 12 kap. jordabalken (hyreslagen) enligt vilka ersättning vid yrkesmässig bostadsförmedling får utgå enligt grunder som föreskrivs av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer (65 a §). Regeringen har genom förordning (1978:313) om taxa för yrkesmässig bostadsförmedling bestämt den maximala nivån för ersättning av hyressökande. Även denna fråga om formerna för bestämmande av förmedlingsersättning övervägdes i samband beredning av förslaget om ändringar i fastighetsmäklarlagen. Både bostadsutskottet och lagutskottet ställde sig bakom regeringens bedömning att en avveckling av systemet med maximibelopp skulle kunna medföra att den starka efterfrågan på hyresrätter på vissa marknader driver upp ersättningsnivåerna. Det skulle kunna leda till att urholka grundprincipen om att en hyresrätt inte skall kosta pengar utöver hyran. Utskottet har tidigare också tagit ställning till motionsförslag liknande förslaget i v-motionen avseende fastighetsmäklare som tar ut en förmedlingsavgift i förskott och sedan driver företaget i konkurs. erinrade utskottet om att dagens reglering av möjligheten att ta ut en förmedlingsavgift är knuten till en faktiskt genomförd förmedling. Den typ av brottslig verksamhet som motionärerna närmast tycks syfta på är det sannolikt mycket svårt att komma åt med annorlunda utformade regler om formerna för förmedlingsersättningen. står fast vid de redovisade ställningstagandena om förmedlingsavgifter m.m. och avstyrker således motionerna 2005/06:Bo301 (v) yrkande 4 och 2005/06:L372 (fp) yrkande 4. Utskottets förslag i korthet bör avslå motionsförslagen om bostadsanvisningsrätt. Jämför reservationerna 7 (m, fp, kd, c), 8 (v) och 9 (mp). Fram till gällde lagen (1987:1274) om bostadsanvisningsrätt. Enligt denna lag kunde en kommun genom utfästelse av husägare eller genom beslut av hyresnämnd erhålla rätt att anvisa bostadssökande till bl.a. hyreslägenheter. I fyra motioner förordas att en motsvarande lagstiftning återinförs eller att fastighetsägare på annat sätt blir skyldiga att lämna bostäder för bostadsförmedling. I partimotioner 2005/06:Bo274 yrkande 15 och 2005/06:Sf336 yrkande 26 föreslås att en ny lag om bostadsanvisningsrätt skall utarbetas. Den tidigare gällande lagen anses vara en lämplig utgångspunkt i detta arbete. Motionärerna anför bl.a. att det krävs en lagstiftad möjlighet för kommunen att begära in lediga lägenheter för att bostadsförmedlingarna inte skall vara hänvisade till fastighetsägarnas goda vilja. bör enligt förslaget i motion 2005/06:Bo230 (mp) yrkande 1 i motsvarande del begära att regeringen återkommer med ett lagförslag som innebär skyldighet för fastighetsägare att lämna lägenheter till bostadsförmedling. Privata fastighetsägare skall enligt motionären vara tvungna att låta tre fjärdedelar av sina lediga lägenheter förmedlas av den kommunala bostadsförmedlingen. (Förslaget i motionens yrkande 1 avseende svarthandel med hyresrätter har redan behandlats i betänkande 2005/06:BoU6.) Även motion 2005/06:Bo249 (s) innebär en begäran om lagförslag med innebörden att fastighetsägarna skall avstå en viss andel av sitt bostadsbestånd till de kommunala bostadsförmedlingarna. Motionärerna anser att en sådan skyldighet är en förutsättning för att den kommunala bostadsförmedlingen skall kunna fungera. Under det borgerliga regeringsinnehavet upphävdes lagen (1987:1274) om bostadsanvisningsrätt. Lagen gav en kommun möjlighet att ansöka hos hyresnämnden om anvisningsrätt till lägenheterna i ett visst hus. hade att göra en avvägning mellan kommunens och fastighetsägarens intressen och ge kommunen anvisningsrätt om detta inte framstod som oskäligt. Vid tillämpning av lagen förutsattes dock att kommunen och fastighetsägaren i första hand skulle sluta avtal om anvisningsrätt. har vid ett flertal tillfällen tagit ställning till motionsförslag om att införa en ny lagstiftning med liknande inriktning som den upphävda lagen om bostadsanvisningsrätt. Utskottet har i första hand förordat lösningar med frivilliga överenskommelser med privata fastighetsägare. Detta ställningstagande har bl.a. utgått från bedömningen att en lagreglerad anvisningsrätt i praktiken blir svår att hantera när det gäller det befintliga bostadsbeståndet. När det däremot gäller nytillkommande bostäder har det statliga stödet till bostadsbyggande genom investeringsstöd varit förknippat med en form av bostadsanvisningsrätt. Som en av förutsättningarna för att stöd skall kunna utgå gäller att mottagaren förbinder sig att bostäderna som byggs med stödet skall förmedlas via den kommunala bostadsförmedlingen eller i samarbete med kommunen. har frågan om att ge kommunerna ökade möjligheter till förmedling av bostäder fått förnyad aktualitet. Vid behandlingen av förslag om en återinförd bostadsanvisningsrättslag föregående år (2004/05:BoU10 s. 9) hänvisade utskottet till den då aviserade översynen av frågor om bl.a. bostadsförmedling och bostadsanvisning. Utskottet förutsatte att de aktualiserade frågorna om bostadsanvisning skulle komma att prövas i detta sammanhang. Som framgått ovan har den arbetsgrupp i som haft i uppdrag att genomföra denna översyn nu redovisat sina förslag i en promemoria (Ds 2006:9). Promemorian innehåller bl.a. ett förslag om att lagen om allmännyttiga bostadsföretag skall kompletteras med ett krav på kommunala bostadsföretag att lämna minst hälften av sina lediga lägenheter till den kommunala bostadsservicen för förmedling till bostadssökande. Något motsvarande förslag läggs inte fram om lediga lägenheter i det övriga bostadsbeståndet. Däremot föreslås att en lag införs med krav på fastighetsägare som upplåter fler än tjugo lägenheter med hyresrätt att fastställa vilka principer som skall tillämpas vid förmedling av lägenheter samt att sammanställa uppgifter om kö av bostadssökande och lämna in förmedlingsprinciperna och förmedlingsuppgifterna till kommunen. Även den kommunala bostadsanvisningsrätten med anknytande frågor kommer således att uppmärksammas i samband med remissbehandlingen av promemorian och under den fortsatt beredning inom . anser att detta arbete bör avvaktas. Motionerna 2005/06:Bo230 8 (mp) yrkande 1 i denna del, 2005/06:Bo249 (s), 2005/06:Bo274 (v) yrkande15 och 2005/06:Sf336 (v) yrkande 26 avstyrks av detta skäl. Hyresgaranti hanterad av bostadsförmedling Utskottets förslag i korthet bör avslå motionsförslaget om hyresgaranti. Jämför reservation 10 (m, fp, kd, c) och särskilt yttrande (v). I partimotion 2005/06:Bo274 yrkande 7 föreslås att det införs en hyresgaranti hanterad av bostadsförmedling. Motionärerna framhåller den modell för hyresgaranti för unga som () föreslog i sin . Hyresgarantin bör emellertid omfatta alla hushåll, oavsett ålder, som inte tidigare ägt en bostad eller haft ett förstahandskontrakt i . Den omnämnda rapporten från utgör ett av underlagen för de överväganden om bostadsfinansieringsfrågor som pågår inom . Regeringen har i den ekonomiska vårpropositionen (prop. 2005/06:100) som lades fram för redovisat sin avsikt att återkomma till med förslag om en hyresgaranti. Regeringen framhåller i propositionen att många hyresvärdar ofta ställer fler krav än strikt ekonomiska för att hyra ut lägenheter, t.ex. krav på fast anställning. Det hindrar många ungdomar, men också andra grupper, från att finna en egen bostad. Därför avser regeringen att föreslå ett statligt bidrag till kommuner som vill använda sig av hyresgarantier. Regeringens avsikt är att avsätta för detta ändamål. kan således konstatera att regeringen har aviserat sin avsikt lägga fram ett förslag om en hyresgaranti som är riktad till ungdomar, men också till vissa andra grupper. Förslaget i motion 2005/06:Bo274 (v) yrkande 7 kan därmed i huvudsak anses vara tillgodosett. Något tillkännagivande från i frågan erfordras således inte. Utskottets förslag i korthet bör avslå motionsförslaget om konsumentstöd i bostadsfrågor. Jämför reservationerna 11 (m, kd, c) och 12 (fp). Behovet av ett stärkt konsumentstöd och bättre information lyfts fram i partimotion 2005/06:Bo298 yrkande 21. Enligt motionen behövs det ett bättre stöd i frågor om bostadskonsumtion, dvs. köp av bostäder, hyresfrågor, bostadskvalitetsfrågor m.m. Motionärerna föreslår bl.a. att skall få i uppdrag att ge information i vissa bostadskonsumtionsfrågor. Vidare föreslås länsstyrelserna ges i uppdrag att följa hur kommunerna informerar om tillgången på bostäder samt att sprida goda exempel. anser att det finns behov av statliga och kommunala insatser i flera olika former för att ge information om villkoren på bostadsmarknaden och stärka bostadskonsumenternas ställning. har, som motionärerna framhåller, en viktig uppgift i detta arbete. Verket ger också genom sin hemsida och på andra sätt information i frågor om bl.a. husbygge, bostadsköp och bostadsförsäkringar. Det får förutsättas att insatser i frågor om bostadskonsumtion kan utvecklas i olika avseenden. anser sig emellertid inte ha underlag att bedöma vilka resurser som verket kan lägga på detta område i förhållande till andra angelägna åtgärder för att stärka konsumenternas ställning. Förutom har även flera andra statliga myndigheter uppgifter som innebär att information och visst stöd kan ges i bostadskonsumtionsfrågor. Det gäller bl.a. , hyresnämnderna, , och länsstyrelserna. Det bör dock i sammanhanget även framhållas att kommunerna har en viktig roll i de frågor om stödet till bostadskonsumenterna som tas upp i motionen. När det gäller rådgivning i enskilda ärenden är detta främst en uppgift för den kommunala konsumentvägledningen. Där det finns kommunala bostadsförmedlingar kan de bostadssökande vanligen också få information om den lokala hyresmarknaden. I mer allmänna frågor om förutsättningarna på kommunens bostadsmarknad borde också det material som tas fram i samband med den kommunala bostadsförsörjningsplaneringen kunna utgöra ett bra informationsmaterial. Som framgått ovan har en arbetsgrupp inom redovisat förslag om att en bostadsservicefunktion skall inrättas i varje kommun med utvidgade uppgifter i förhållande till dagens bostadsförmedlingar. Vidare har förslag lagts fram om formerna för kommunernas arbete med bostadsförsörjningen och om innehållet i de riktlinjer i dessa frågor som kommunfullmäktige skall anta under varje mandatperiod. Det kan således konstateras att konsumentstödet inom bostadsförsörjningen är en av de frågor som särskilt kommer att uppmärksammas i det fortsatta beredningsarbetet med de förslag som arbetsgruppen har lagt fram. Utskottet anser att det även i denna fråga finns anledning att avvakta remissbehandlingen och de fortsatta övervägandena i ärendet. Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet motion 2005/06:Bo298 (fp) yrkande 21. Upphävande av lagen om allmännyttiga bostadsföretag Utskottets förslag i korthet bör avslå motionsförslagen om upphävande av lagen om allmännyttiga bostadsföretag. Jämför reservation 13 (m, fp, kd, c). Lagen (2002:102) om allmännyttiga bostadsföretag - den s.k. allbolagen -trädde i kraft efter ett riksdagsbeslut . Lagen innehåller en definition av allmännyttigt bostadsföretag samt anger förutsättningarna för att bli och förbli ett sådant företag. är enligt lagen allmännyttiga bostadsföretag som en kommun har det bestämmande inflytandet över. Lagen innehåller också bestämmelser om tillståndsplikt vid överlåtelse av fast egendom samt aktier och andelar i kommunala bostadsföretag. I denna del ersatte lagen en tidsbegränsad lagstiftning på området (den s.k. stopplagen). I ett antal motioner föreslås att beslut tas om ett upphävande av lagen om allmännyttiga bostadsföretag. Det gäller bl.a. motion 2005/06:Bo315 (kd, m, fp, c) yrkande 1. Motionärerna hänvisar bl.a. till att lagen inskränker kommunernas möjlighet att ta sitt bostadsförsörjningsansvar samt att lagen ger utrymme för stort godtycke. Det skall inte finnas några statliga restriktioner för de kommuner som önskar avyttra hela eller delar av sitt bostadsbestånd. Motsvarande förslag och motiveringar finns även i partimotionerna 2005/06:Bo276 (m) yrkande 6 och 2005/06:Bo298 (fp) yrkande 31 samt motionerna 2005/06:Bo206 (m), 2005/06:Bo214 (fp) yrkande 5, 2005/06:Bo290 (kd), 2005/06:Fi318 (kd) yrkande 5 och 2005/06:N443 (fp) yrkande 46. I en motion, 2005/06:Bo209 (fp) föreslås göra ett tillkännagivande till regeringen med innebörden att lagen bör ändras i syfte att underlätta försäljningen av kommunalägda bostäder i små och medelstora kommuner. Moderata samlingspartiet föreslår i sin partimotion 2005/06:Bo276 yrkande 2 också att skall göra ett tillkännagivande om det kommunala bostadsägandet. Det bör enligt motionen framhållas att det kommunala ansvaret för bostadsförsörjningen inte förutsätter att kommunerna äger eller förvaltar bostäder. Bostadsförsörjningen för behövande kan i stället tryggas genom avtal med hyresvärdar eller bostadsrättsföreningar. Förslag motsvarande de nu aktuella har lagts fram alltsedan allbolagen trädde i kraft . har i dessa sammanhang erinrat om att lagen om allmännyttiga bostadsföretag tillkom för att tillgodose flera behov. Genom att samla reglerna om allmännyttiga bostadsföretag i en lag tydliggjordes de krav som bör ställas på denna typ av företag. Lagens tillkomst fyllde också ett behov av regler för att godkänna nya företag som allmännyttiga, något som inte varit möjligt under . Ett starkt vägande skäl för att införa lagen var också att slå vakt om den särskilda ställning som de allmännyttiga och kommunala bostadsföretagen har i den svenska bostadspolitiken. Det hade blivit alltmer uppenbart att det behövdes en lagstiftning som skyddar det gemensamma bostadskapital som byggts upp. Lagen ersatte till denna del den tidigare s.k. stopplagen och har inneburit att ett långsiktigt regelverk för överlåtelser från kommunala bostadsföretag kan tillämpas. Liksom vid tidigare tillfällen då förslag om lagen behandlats kan det konstateras att det framför allt är reglerna om tillståndprövning som väcker invändningar. Utskottet står fast vid sin uppfattning att det finns ett påtagligt behov av en tillståndsprövning i syfte att bl.a. garantera en fortsatt tillämpning av bruksvärdesreglerna i hyreslagen. De argument mot lagstiftningen i denna del som motionärerna anför kan inte heller anses ha någon större tyngd eftersom de utgår från en mycket snäv verklighetsbeskrivning. Det gäller bl.a. motionärernas uppfattning att lagen hindrar kommunerna att råda över sitt bostadsbestånd. De uppföljningar av tillståndsprövningen som genomförts har visat att tillstånd till överlåtelser har lämnats i det helt övervägande antalet ärenden som avgjorts. kan konstatera att inget framkommit i de nu aktuella motionerna som ger utskottet anledning att ändra sin inställning till behovet av lagen om allmännyttiga bostadsföretag och en tillståndsprövning i samband med överlåtelser från kommunala bostadsföretag. Däremot finns det skäl att nu sedan lagen varit i kraft se över såväl frågor om vissa villkor vid tillståndsprövningen som de krav som i övrigt bör ställas på allmännyttiga och kommunala bostadsföretag. Utskottet återkommer nedan till denna fråga. Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet samtliga motioner som behandlas i detta avsnitt, dvs. motionerna 2005/06:Bo206 (m), 2005/06:Bo209 (fp), 2005/06:Bo214 (fp) yrkande 5, 2005/06:Bo276 (m) yrkandena 2 och 6, 2005/06:Bo290 (kd), 2005/06:Bo298 (fp) yrkande 31, 2005/06:Bo315 (kd, m, fp, c) yrkande 1, 2005/06:Fi318 (kd) yrkande 5 och 2005/06:N443 (fp) yrkande 46. Översyn av vissa villkor för allmännyttiga bostadsföretag Utskottets förslag i korthet bör avslå motionsförslagen om översyn av vissa villkor för allmännyttiga bostadsföretag. Jämför reservationerna 14 (m, fp, kd, c) och 15 (v). Ett antal motionsförslag är inriktade på att villkoren för de allmännyttiga bostadsföretagen bör förtydligas, antingen genom ändringar i lagen om allmännyttiga bostadsföretag eller på annat sätt. De förslag med sådan inriktning som förs fram i motion 2005/06:Bo242 (v) utgår till stor del från en av genomförd utvärdering av lagen om allmännyttiga bostadsföretag och innebär i korthet att - regeringen utifrån intentioner bör klargöra vilka regler som skall gälla i koncernförhållanden där allmännyttiga bostadsföretag ingår (yrkande 1), - regeringen bör låta utreda hur lagstiftningen kan skärpas i samband med tillståndsprövning vid utförsäljning av allmännyttiga bostäder (yrkande 2), - sanktioner bör införas mot kommuner som bryter mot gällande regler för skälig utdelning på insatt kontant kapital från allmännyttiga bostadsföretag (yrkande 3), - kraven beträffande rapportering till om utdelning m.m. bör skärpas (yrkande 4), - regeringen snabbt bör tillsätta en utredning i frågan om självkostnadsprincipen och återkomma till med ett lagstiftningsförslag som även förhåller sig till hyreslagen och hyresförhandlingslagen (yrkande 7). I partimotion 2005/06:Sf336 yrkande 23 föreslås att skall göra ett tillkännagivande om behovet av ett utvecklat boendeinflytande i de allmännyttiga bostadsföretagen. Motionärerna framhåller att boende i ett allmännyttigt bostadsföretag skall ha inflytande över de övergripande beslut som fattas i företaget. Den utvärdering av lagen om allmännyttiga bostadsföretag som bildar utgångspunkt för förslagen i motion 2005/06:Bo242 (v) genomfördes på regeringens uppdrag och redovisades av . Redovisningen omfattar en kartläggning och analys av vissa centrala frågor om allmännyttiga bostadsföretag. Det gäller bl.a. frågor om hur ägandet av kommunala bostadsföretag är organiserat i olika kommuner, om aktieutdelningar och övriga transaktioner inom en koncern eller mellan ett allmännyttigt bostadsföretag och ägaren samt allbolagens regler om tillståndsprövning vid överlåtelse av aktier eller fastigheter. utvärdering utgör ett av underlagen för det uppdrag (dir. 2005:116) som regeringen gav till en särskild utredare att se över de villkor och förutsättningar som gäller för allmännyttiga och kommunala bostadsföretag. Utredaren skall undersöka vilka förändringar som kan vara nödvändiga i de lagar och förordningar som direkt styr villkoren för hyresmarknaden i allmänhet och för de allmännyttiga och kommunala bostadsföretagen i synnerhet. En viktig fråga är om olika delar av regelverken behöver förstärkas för att syftet med lagstiftningen lättare skall kunna uppnås. Utredaren skall också se över utrymmet för att inom EU-medlemskapets ramar bedriva en nationell bostadspolitik, särskilt skall villkoren och förutsättningarna för de allmännyttiga och kommunala bostadsföretagen analyseras. En central fråga i utredningen är hur man kan formulera någon form av långsiktig självkostnadsprincip som kan tillämpas på ett konsekvent sätt. Utredningsuppdraget omfattar även de frågor om koncernförhållanden, utdelningsbegränsning, tillståndsprövning m.m. som tas upp i de aktuella motionerna. Uppdraget skall redovisas . delar motionärernas uppfattning att det finns ett antal frågeställningar om de kommunala och allmännyttiga bostadsföretagens förutsättningar och villkor som det finns behov av att överväga närmare. Som framgått har redan i en utvärdering av allbolagen kommit in på flera centrala frågeställningar. har det emellertid genom både den allmänna debatten och genom olika skrivelser m.m. som inkommit till regeringen i frågor om de allmännyttiga bostadsföretagens villkor blivit tydligt att det krävs en mer ingående analys av lagstiftningen på området. utvärdering genomfördes på och tog inte upp alla de frågeställningar som det finns behov av att överväga i sammanhanget. Det gäller bl.a. frågan om hur den svenska lagstiftningen på området förhåller sig till EG-rätten. Det har från olika håll hävdats att det kan föreligga en konflikt mellan och vissa utgångspunkter i den svenska bostadspolitiken och lagstiftningen. Utskottet kan konstatera att ett utredningsarbete nu pågår som kommer in på de frågeställningar som lyfts fram i de aktuella v-motionerna. Förslagen i dessa motioner om överväganden i frågor om villkoren för de allmännyttiga bostadsföretagen får därför i huvudsak redan anses vara tillgodosedda. Motionerna avstyrks mot denna bakgrund. Utskottets förslag i korthet bör avslå motionsförslagen om ägarlägenheter. Jämför reservation 16 (m, fp, kd, c). I detta avsnitt behandlar utskottet förslag om att dels en ny upplåtelseform, ägarlägenheter, bör införas på den svenska bostadsmarknaden, dels förutsättningarna för tredimensionell fastighetsbildning bör ändras med denna utgångspunkt. Det sistnämnda förslaget innebär att fastighetsbildningslagen ändras så att en tredimensionell fastighet, till skillnad från gällande regler, även kan omfatta färre än fem bostadslägenheter. Förslag med den nämnda inriktningen läggs fram i motionerna 2005/06:Bo214 (fp) yrkande 7, 2005/06:Bo255 (fp) yrkande 8, 2005/06:Bo261 (kd), 2005/06:Bo276 (m) yrkande 8, 2005/06:Bo300 (m) yrkande 7, 2005/06:Bo314 (kd, m, fp, c) yrkandena 1 och 2, 2005/06:Bo335 (c) yrkandena 26 och 27 samt 2005/06:N381 (kd) yrkande 4. I motionerna framhålls att den nya upplåtelseformen skulle medföra flera fördelar, bl.a. att större trygghet för finansieringen kan skapas, att bostadsbyggandet underlättas, att segregationen motverkas och att valfriheten ökar. Vidare bedöms ägarlägenheter kunna ge positiva effekter på landsbygden genom att en möjlighet skapas att dela upp större småhus i flera fastigheter. I en av motionerna framhålls särskilt att kvarboende i skärgårdssamhällen skulle underlättas om stora villor kunde delas upp i två ägarlägenheter. Frågan om behovet av att tillföra den svenska bostadsmarknaden en ny upplåtelseform som innebär ett direktägande av enskilda bostadslägenheter i flerbostadshus har diskuterats under en följd av år. Flera utredningar har också haft i uppdrag att överväga denna fråga. På regeringens uppdrag analyserade den s.k. olika argument för och emot införandet av regler om ägarlägenheter i svensk rätt. Utredningen redovisade i sitt betänkande Att äga sin lägenhet (SOU 2002:21) hur en lagstiftning på området skulle kunna utformas. Frågan var även aktuell i samband med beslut om att införa en lagstiftning som möjliggör tredimensionell fastighetsbildning (prop. 2002/03:116, bet. 2003/04:BoU2, rskr. 2003/04:1). beslut om ändringar i fastighetsbildningslagen innebar att fastighetsbildning för bostadsändamål förutsätter att fastigheten är ägnad att omfatta minst fem bostadslägenheter. Regeringen och bostadsutskottet anförde att ett ställningstagande till frågan om det borde vara möjligt att bilda fastigheter som består av endast en lägenhet, dvs. en ägarlägenhet, borde anstå i avvaktan på den då pågående beredningen av förslag. Regeringen redovisade i en proposition med vissa förslag om ändringar i fastighetsbildningslagens förfaranderegler m.m. (prop. 2003/04:115) sin bedömning att det inte bör införas lagstiftning om äganderätt till enskilda lägenheter (ägarlägenheter).