bet · GT01SfU12 · 2006-02-16 00:00:00 — En sådan regel skulle rimligen inte kunna vara undantagslös, och ett motsvarande syfte kan likaväl tillgodoses genom en mer allmänt hållen regel om en skyndsam handläggning. Därtill ansåg lagutskottet att det inte är uteslutet att det kan förekomma enskilda fall då ett förordnande inom just inte är förenligt med barnets intressen. har förståelse för lagutskottets ställningstagande men anser att det är mycket angeläget att ett ensamkommande barn får en god man så snart barnet kommit till . Detta är nödvändigt för att ombesörja det första dygnets kontakter och administration kring barnet. För att säkerställa att så sker anser utskottet att det i lagen om god man för ensamkommande barn bör tas in en bestämmelse om att den gode mannen skall utses efter barnets ankomst till . Regeringen bör återkomma till med ett sådant förslag. Den nya bestämmelsen bör utvärderas senast efter ikraftträdandet. Vad nu anförts bör som mening ge regeringen till känna. Med det anförda tillstyrker utskottet motion Sf10 yrkande 3 (delvis) och tillstyrker delvis motion Sf11 yrkande 1. Beträffande frågan om registerkontroll av en god man noterar utskottet att det i 4 § lagen om god man för ensamkommande barn hänvisas till , 11 kap. 12 och 13 §§, vari föreskrivs att den gode mannen skall vara rättrådig, erfaren och i övrigt lämplig. Genom en ändring i 11 § förordningen (1999:1134) om belastningsregister skall fr.o.m. uppgifter ur belastningsregister om brott som föranlett någon annan påföljd än penningböter lämnas ut om det begärs av en överförmyndare eller överförmyndarnämnd i ärenden om förmynderskap, godmanskap eller förvaltarskap i fråga om den som överförmyndaren eller nämnden avser att utse eller avser att föreslå att rätten utser till förmyndare, god man eller förvaltare (SFS 2005:433). Motion Sf10 yrkande 3 (delvis) är därmed redan tillgodosedd, och utskottet avstyrker motionsyrkandet i fråga. När det gäller 18-årsgränsen anges i propositionen att ett barn som blir myndigt innan ansökan om uppehållstillstånd slutligt prövats normalt inte längre skall bo kvar i ett kommunalt ungdomsboende. I stället skall 18-åringen flytta till ett anläggningsboende för vuxna eller till eget boende. Som framgår av propositionen finns det dock inget som hindrar att den myndige erbjuds boende på ett kommunalt hem för vård och boende eller i ett familjehem. Emellertid kommer kommunen i det läget inte att ha rätt till statlig ersättning. Utskottet delar regeringens uppfattning att den som blivit myndig skall behandlas på samma sätt som andra myndiga personer och anser inte att det är befogat att tillskapa särskilda regler för den som tidigare haft ställning som ett ensamkommande barn, men som sedermera blivit myndigt. Utskottet är medvetet om att konsekvensen kan bli att syskon måste skiljas åt när ett av dem uppnått myndighetsåldern. Det är naturligtvis olyckligt, och utskottet förutsätter att kommunen i den situationen på sätt som föreskrivs i 1 kap. 2 § SoL kommer att beakta vad hänsynen till det omyndiga syskonets bästa kräver. Mot bakgrund härav kan utskottet inte se något skäl för att göra ett uttalande i frågan. Utskottet räknar dock med att regeringen, om det visar sig att det uppstår problem i tillämpningen, återkommer till med förslag till åtgärder. Med det anförda avstyrker utskottet motionerna Sf9 yrkande 1 och Sf11 yrkande 7. Det förhållandet att från inte längre skall driva boendeenheter för ensamkommande barn får konsekvenser inte bara för verkets anställda vid dessa enheter. Även de barn och ungdomar som bor på verkets boendeenheter berörs eftersom de kan komma att behöva byta bostad och i många fall också skola. Detta är emellertid en oundviklig konsekvens av reformen. Utskottet förutsätter dock att genom en god planering och noggranna förberedelser kan underlätta övergången för de barn som berörs så att de problem som kan vara förknippade härmed i möjligaste mån undviks. I det fall motion Sf9 yrkande 2 inte är tillgodosedd med vad utskottet anfört avstyrker utskottet motionsyrkandet i fråga. Utskottets förslag i korthet bör godkänna att kommuner som träffar överenskommelser med om mottagande av ensamkommande barn som är asylsökande eller som har beviljats uppehållstillstånd med eller efter tillfälligt skydd skall vara berättigade till statlig ersättning i form av dels en fast ersättning för att ta emot barn , dels en särskild ersättning för boenden för ensamkommande barn. Enligt nuvarande ordning regleras den statliga ersättningen till kommuner för asylsökande huvudsakligen i förordningen (2002:1118) om statlig ersättning för asylsökande m.fl. Landstingen och kommunerna har därutöver rätt till ersättning för hälso- och sjukvård till asylsökande enligt förordningen (1996:1357) om statlig ersättning för hälso- och sjukvård till asylsökande. När den asylsökande beviljats uppehållstillstånd betalas statlig ersättning i huvudsak ut i enlighet med förordningen (1990:927) om statlig ersättning för flyktingmottagande m.m. I propositionen anges att överenskommelserna mellan och kommunerna skall omfatta ett åtagande av den berörda kommunen att ta emot ett visst antal ensamkommande barn. Kommuner som träffat en sådan överenskommelse skall, oavsett antalet mottagna barn, ha rätt till en fast ersättning som är avsedd att underlätta planering för mottagande av barnen samt öka kvaliteten i mottagandet. Därutöver skall ersättning lämnas till kommunerna för sådana boenden som drivs med stöd av LMA. Ersättningen skall vara avsedd att täcka kommunernas kostnader för såväl personal som kost och logi samt omvårdnad. Den närmare utformningen av ersättningen till kommunerna skall, efter överläggningar mellan regeringen och Kommuner och Landsting, regleras i förordning. I budgetpropositionen (utg.omr. 8 Invandrare och flyktingar) har regeringen föreslagit att anslaget 12:2 Ersättningar och bostadskostnader skall ökas med med anledning av den föreslagna reformen. Utskottet tillstyrker regeringens förslag om riktlinjer för statlig ersättning till kommunerna för mottagande av ensamkommande barn. Utskottets förslag i korthet bör avslå motioner bl.a. om åldersbestämning, barns egna asylskäl och handläggningstiden i ärenden som rör ensamkommande barn. Jämför reservationerna 10 (fp, kd, c, mp), 11 (fp, kd, v, mp) och 12 (kd, v, mp) samt särskilt yttrande (fp, v, mp). m.fl. (fp) begär i motion Sf8 yrkande 4 ett tillkännagivande om att följer allmänna råd om åldersbestämning. Motionärerna påpekar att enligt kan åldern i många fall inte med säkerhet fastställas med en medicinsk undersökning. Att bli betraktad som vuxen kan enligt motionärerna få stora konsekvenser eftersom en vuxen person inte har rätt till god man och kan tas i förvar. I samma motion yrkande 5 och i motion Sf364 yrkande 3 (delvis) av m.fl. (fp) begärs tillkännagivanden om att i tveksamma fall av åldersbestämning skriftligen skall motivera sitt ställningstagande för att undvika att en godtycklig bedömning blir etablerad intern praxis. I motion Sf222 yrkande 1 av () begärs ett tillkännagivande om att ta fram riktlinjer för åldersbestämning av asylsökande barn. Enligt motionären är det viktigt att den osäkerhet som finns i testerna respekteras och att ålderbedömningen görs med en välvillig inställning. I samma motion yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att asylsökande barn som fått sin ålder prövad med bristfälliga undersökningar skall få en ny prövning enligt de nya riktlinjerna. Barns egna asylskäl m.m. m.fl. (fp) begär i motion Sf8 yrkande 1 ett tillkännagivande om att ensamkommande barns egna asylskäl måste beaktas. Barns asylskäl beaktas enligt motionärerna inte i den omfattning som är önskvärd. Vid bedömningen av asylskälen måste man också beakta om barnet har någon förälder eller släkting att återvända till. I samma motion yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att handläggningstiden för ensamkommande asylsökande barn inte skall överstiga . Handläggningstiden för ensamkommande barn överskreds 2004 , vilket inte är acceptabelt. m.fl. (fp) begär i motion Sf364 yrkande 3 (delvis) ett tillkännagivande om att handläggningstiden i ärenden rörande ensamkommande barn måste förkortas. m.fl. (kd) begär i motion Sf10 yrkande 3 (delvis) ett tillkännagivande om att orsakerna till att antalet uppehållstillstånd för ensamkommande barn sjunkit från till måste utredas, att barnet självt skall höras om sina asylskäl samt att målet om tre månaders handläggningstid måste hållas. Vad först gäller frågan om åldersbestämning noterar utskottet att det av propositionen framgår att endast ett fåtal av de ensamkommande barnen har identitetshandlingar och att det därför är svårt att avgöra den asylsökandes ålder. har utgett allmänna råd (SOSFS 1993:11) om medicinsk åldersutredning av invandrarbarn och adoptivbarn. Enligt de allmänna råden bör den barnmedicinska bedömningen i första hand omfatta anamnestiska uppgifter, värderingar av längd och vikt samt psykomotorisk och somatisk utveckling inklusive pubertetsutveckling medan bestämning av tand- och skelettålder kan utgöra komplement. Av de allmänna råden framgår att det inte finns någon möjlighet att med stöd av medicinsk utredning fastställa absolut rätt ålder. Den biologiska variationen är betydande och ökar med åldern, varför utgångspunkten måste vara en barnmedicinsk helhetsbedömning. För att erhålla en mer korrekt bedömning av barnets utveckling bör man därför avvakta med en medicinsk åldersbedömning till dess att barnet vistats i , om inte synnerliga skäl talar för att bedömningen sker tidigare. Eftersom vuxna inte bör placeras i barn- och ungdomsboenden gör ibland en åldersbestämning för att avgöra personens ålder. Utskottet har erfarit att verket gör en åldersutredning när det finns anledning att tro att den angivna födelsetiden är felaktig. Utredningen, som görs av erfarna barnhandläggare och är frivillig, inkluderar samtal med den sökande om uppväxt och skolgång m.m., information från eventuella släktingar, tandröntgen och handlovsröntgen. Regeringen har i regleringsbrev föreskrivit att beslut i fråga om asylansökningar som rör ensamkommande barn skall fattas senast . Med hänsyn till att den rekommenderade undersökningen tar omkring att genomföra anser sig sakna möjlighet att följa allmänna råd, som dessutom rekommenderar att man avvaktar med en medicinsk åldersbedömning tills dess att barnet vistats i . har upplyst att man har utarbetat ett förslag till riktlinjer för åldersbestämning och att verket samrått med om förslaget. Eftersom det inte ens efter en medicinsk utredning går att med säkerhet fastställa åldern på ett barn finns det enligt utskottets mening starka skäl att vara mycket försiktig vid en åldersbestämning. har med hänsyn till målet om tre månaders handläggningstid i ärenden som rör ensamkommande barn inte heller den tid till sitt förfogande som krävs för att föranstalta om en sådan utredning som rekommenderas av . Detta manar till än större försiktighet. Utskottet välkomnar att nu har tagit fram ett förslag till riktlinjer för åldersbestämning och förutsätter att verket därvid särskilt uppmärksammar de svårigheter som finns med åldersbestämning av barn och vikten av att principen om barnets bästa beaktas. Mot bakgrund härav är det enligt utskottets mening inte påkallat med något uttalande från sida i denna fråga. Med det anförda avstyrker utskottet motionerna Sf8 yrkandena 4 och 5 och Sf364 yrkande 3 (delvis). Motion Sf222 yrkande 1 är tillgodosedd med vad utskottet anfört om arbete med att utarbeta riktlinjer för åldersbestämning och motionsyrkandet avstyrks därmed. När det däremot gäller frågan om asylsökande ensamkommande barn som redan genomgått en åldersbestämning skall kunna få en ny bedömning enligt de kommande riktlinjerna konstaterar utskottet att frågan om ålder förvisso har betydelse för t.ex. om en god man skall utses och om personen i fråga skall placeras på ett särskilt barn- eller ungdomsboende men inte för själva asylprövningen. Med hänsyn härtill anser utskottet att det i första hand är en fråga för att avgöra huruvida det är befogat att föranstalta om en ny åldersbestämning. Utskottet avstyrker med det anförda motion Sf222 yrkande 2. Utskottet vill tillägga att när det gäller barn i familj har åldern stor betydelse. Uppehållstillstånd ges enligt nuvarande bestämmelser i regel till barn, dvs. personer , som varit hemmavarande barn till någon som är bosatt i eller som har beviljats uppehållstillstånd här. För den som fyllt krävs däremot att det har förelegat ett särskilt beroendeförhållande och hushållsgemenskap mellan den härvarande och sökanden redan i hemlandet. Barns egna asylskäl m.m. Beträffande barns rätt att komma till tals och att barns egna asylskäl skall beaktas konstaterar utskottet att det i 1 kap. 11 § i den nya utlänningslagen (2005:716), som träder i kraft , föreskrivs att när frågor om tillstånd skall bedömas och ett barn berörs av ett beslut i ärendet skall, om det inte är olämpligt, barnet höras och den hänsyn skall tas till det barnet har sagt som barnets ålder och mognad motiverar. En liknande bestämmelse finns i 11 kap. 1 a § i den nuvarande utlänningslagen (1989:529). Av proposition 2004/05:170 med förslag om en ny utlänningslag framgår (s. 269) att det förhållandet att bestämmelsen föreslås flyttad till lagens inledning ytterligare understryker vikten av att artikel 12 i följs. Den artikeln innebär att barn som är i stånd att bilda egna åsikter skall ha rätt att fritt uttrycka dessa i alla frågor som rör barnet, varvid barnets åsikter skall tillmätas betydelse i förhållande till barnets ålder och mognad. Om ett barn, ensamkommande eller ej, kommer till och ansöker om asyl är det enligt utskottet närmast självklart att barnet, i den mån dess ålder och mognad så tillåter, skall höras om sina asylskäl och att dessa skäl skall beaktas vid bedömningen av rätten till uppehållstillstånd. Utskottet förutsätter att de tillämpande myndigheterna respekterar detta och anser inte att det finns skäl för att ta något initiativ i frågan. Därmed avstyrker utskottet motionerna Sf8 yrkande 1 och Sf10 yrkande 3 (delvis). När det gäller handläggningstiden gäller som nämnts att beslut i fråga om asylansökningar som rör ensamkommande barn skall fattas senast . Av statistik framgår att 370 ärenden avgjordes , varav 179 , dvs. Antalet öppna ärenden per var 115. Utskottet kan konstatera att regeringens mål vad gäller handläggningstiden i ärenden som rör ensamkommande barn ännu inte har nåtts men förutsätter att intensifierar sina ansträngningar att nå målet. Med det anförda avstyrker utskottet motionerna Sf8 yrkande 2, Sf364 yrkande 3 (delvis) och Sf10 yrkande 3 (delvis). Att antalet beviljade uppehållstillstånd för ensamkommande barn minskat har sannolikt flera förklaringar. En förklaring kan vara att barnen kommer från andra länder . En annan förklaring kan vara att en del barn blivit myndiga (av barnen är i åldern ) och därför inte ingår i statistiken. Vidare kan en del barn ha återknutit kontakten med föräldrarna eller andra släktingar och därefter frivilligt återvänt till hemlandet. Dessutom förekommer det att barn avviker från t.ex. ett familjehem eller från Migrationsverkets anläggningsboende utan att återfinnas. Utskottet har ingen anledning att misstänka att prövningen av rätten till uppehållstillstånd i ärenden som rör ensamkommande barn inte skulle ske enligt gällande regler. Utskottet förutsätter dessutom att regeringen i sin sedvanliga verksamhet med uppföljning och utvärdering analyserar bl.a. förändringen av antalet ensamkommande barn och andelen beviljade uppehållstillstånd respektive avslag på ansökan om uppehållstillstånd i dessa fall. Utskottet kan därför inte se något skäl för att vidta någon åtgärd med anledning motion S10 yrkande 3 (delvis). Utskottet avstyrker med det anförda motionsyrkandet i fråga. Utskottet noterar i övrigt att lagen om god man för ensamkommande barn ger den gode mannen befogenhet att hindra ett barn från att avvika från ett familjehem eller ett anläggningsboende. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Begreppet ensamkommande barn, punkt 1 (kd, c, mp) av (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. såvitt avser 1 § med den ändringen att i fjärde stycket efter orden "båda sina föräldrar" läggs till orden "eller juridiska eller sedvanliga vårdnadshavare". Därmed bifaller motionerna 2005/06:Sf7 yrkande 2, 2005/06:Sf10 yrkande 2 och 2005/06:Sf11 yrkandena 2 och 3 samt bifaller delvis proposition 2005/06:46 punkt 1 i denna del. Vi anser att den av regeringen föreslagna definitionen av begreppet ensamkommande barn inte är tillräckligt tydlig och att den därför bör kompletteras så att barnet skall räknas som ensamkommande om det vid ankomsten till är skilt från inte bara sina föräldrar eller annan vuxen person som får anses ha trätt i föräldrarnas ställe utan även från den juridiska/sedvanliga huvudsakliga vårdnadshavaren. Ansvaret för ensamkommande barn, punkt 2 (fp, kd, c) av (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. till den del det inte omfattas av punkt 1 och tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller proposition 2005/06:46 punkt 1 i denna del och motionerna 2005/06:Sf7 yrkande 1, 2005/06:Sf8 yrkande 3, 2005/06:Sf334 yrkande 23, 2005/06:Sf364 yrkande 3 i denna del, 2005/06:Sf388 yrkande 10 och 2005/06:So556 yrkande 9 och avslår motion 2005/06:Sf11 yrkande 4. Regeringens förslag innebär att kommunernas ansvar för mottagande av ensamkommande barn ökar. Trots att kommunerna är bäst lämpade för uppgiften kommer dock fortfarande att ha det övergripande ansvaret. Detta är inte acceptabelt och vi menar därför att kommunerna skall ges det fulla ansvaret för mottagandet av dessa barn. Familjehemsplacering, punkt 3 (kd) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2005/06:Sf10 yrkande 1. Enligt regeringens förslag skall dels pröva asylansökan från de ensamkommande barnen, dels anvisa barnen till ansvarig kommun. Kommunerna skall därefter ansvara för utredning och åtgärder enligt socialtjänstlagen (2001:453) och anordna boende för barnen. Det är angeläget att på ett mycket tidigt stadium tar ställning till om barnet behöver placeras i familjehem. För att det skall finnas beredskap att ta emot ensamkommande barn bör antalet familjehem ökas. Barns önskemål om boendet, punkt 4 (mp) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2005/06:Sf11 yrkande 6. När det gäller de ensamkommande barnen och deras boendesituation är artikel 12 om barns rätt att framföra sina åsikter och få dem respekterade av väsentlig betydelse. Det är viktigt att barnen tillfrågas om sina önskemål vad gäller boendet och att det tydligt dokumenteras på vilket sätt barnet har hörts och hur dess önskemål har tillgodosetts. Jourbank av boenden, punkt 5 (mp) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2005/06:Sf11 yrkande 5. När kommunerna får ansvar för att anordna boende för de ensamkommande barnen är det angeläget att de inrättar tillräckligt antal platser i barn- och ungdomsboenden. Det finns dessutom skäl att överväga om det inte behöver inrättas en "jourbank" av boenden för att möta eventuellt hastig uppkomna behov. Regeringen bör tillse att erforderliga åtgärder vidtas för att det inte skall uppstå brist på boenden. Tidsfrist för förordnande av god man , punkt 6 (s) av (), (), (), (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed avslår motionerna 2005/06:Sf10 yrkande 3 i denna del och 2005/06:Sf11 yrkande 1. Enligt lagen (2005:429) om god man för ensamkommande barn skall god man förordnas så snart det är möjligt. , till vars beredningsområde nämnda lagstiftning hör, har i sitt betänkande 2004/05:LU26 utförligt motiverat varför det inte är lämpligt att i lagtexten föreskriva en uttrycklig tidsfrist inom vilken ett förordnande av god man skall ske. har så sent som upprepat sitt ställningstagande i frågan i betänkande 2005/06:LU9 och därmed avstyrkt ett motionsyrkande om att god man skall förordnas . beslöt i enlighet med lagutskottets betänkande. har bl.a. framhållit att det inte är uteslutet att det kan förekomma enskilda fall då ett förordnande just inte är förenligt med barnets intressen. Vi delar lagutskottets bedömning och vill särskilt betona att det är angeläget att den person som förordnas som god man är lämplig just för det barn det är frågan om. I ett enskilt fall kan det t.ex. vara lämpligt att förordna en kvinna. En uttrycklig tidsfrist inom vilken den gode mannen skall förordnas kan emellertid få till följd att en man förordnas eftersom någon annan inte står till buds. Resultatet blir att man av tidsbrist tvingas att förordna en person som inte är den som är bäst lämpad för barnet. Detta i sin tur torde kräva att en ny god man måste förordnas sedan man väl funnit den mest lämpade personen för barnet i fråga. Vi kan inte se att det ligger i något barns intresse att i onödan behöva byta god man. Registerkontroll av god man, punkt 7 (kd) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2005/06:Sf10 yrkande 3 i denna del. Genom en ändring i 11 § förordningen (1999:1134) om belastningsregister skall numera uppgifter ur belastningsregister i vissa fall lämnas ut bl.a. om det begärs av en överförmyndare i ett ärende om godmanskap i fråga om den som överförmyndaren avser att utse till god man. Denna ändring är visserligen ett steg i rätt riktning men den är inte tillräcklig. Därför bör det införas ett krav på att kontroll i belastningsregister alltid skall göras innan en god man förordnas. 18-årsgränsen, punkt 8 (v, c, mp) av (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2005/06:Sf9 yrkande 1 och 2005/06:Sf11 yrkande 7. Enligt vår uppfattning är det otillfredsställande att barn som blivit myndiga innan frågan om uppehållstillstånd prövats tvingas flytta från kommunens ungdomsboende till ett boende avsett för vuxna personer. Skälet är att barn och ungdomar inte bör utsättas för alltför många uppbrott och att även den som fyllt i praktiken ofta är i behov av visst stöd. Dessutom kan konsekvensen bli att syskon skiljs åt på grund av att det ena syskonet blivit myndigt. Ensamkommande barn som ansökt om uppehållstillstånd bör därför betraktas som barn så länge som de väntar på beslut om uppehållstillstånd. Konsekvenser av nedläggning av boenden, punkt 9 (v) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2005/06:Sf9 yrkande 2. En konsekvens av att kommunerna får ansvaret för de ensamkommande barnens boende är att boendeenheter läggs ned.