bet · GT01KU33 · 2006-06-01 00:00:00 — a) för en partigrupp som består av högst 20 ledamöter med ett belopp för varje mandat som har tillfallit partiet vid det senaste riksdagsvalet, samt b) för övriga partigrupper med ett belopp för varje mandat för de första 20 mandaten och ett halvt belopp för varje ytterligare mandat som har tillfallit partiet vid det senaste riksdagsvalet. Stöd till kostnader för riksdagsle-damöternas resor lämnas för delta-gande i internationella konferenser utomlands och andra utrikesresor. Stödet lämnas till varje partigrupp med för de första 20 mandaten som har tillfallit partiet i det senaste valet till och med för varje ytterligare mandat som tillfallit partiet i valet. En partigrupp får inte bevilja en ledamot större stöd till kostnader för en utrikesresa än vad en tjänsteman i skulle ha erhållit för att i tjänsten delta i en motsvarande resa. Partigrupperna skall till riksdagsförvaltningen redovisa hur utbetalade resestöd har använts under det föregående budgetåret. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången för . 7 Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) Härigenom föreskrivs i fråga om inkomstskattelagen (1999:1229) dels att 12 kap. 8 och 17 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 12 kap. 6 a §, av följande lydelse. När en riksdagsledamot befinner sig på tjänsteresa i som ett led i utövandet av sitt uppdrag gäller inte bestämmelserna i 14, 16 och 18-22 §§. I stället skall avdrag för ökade levnadskostnader göras enligt följande. Om riksdagsledamoten fått ersättning för ökade utgifter för måltider och diverse småutgifter (stockholmstraktamente) för en tjänsteresa till , skall avdrag göras av ett maximibelopp för varje hel och för varje halv dag som tagits i anspråk för resan. Detta gäller oavsett om den sammanlagda utgiftsökningen under samtliga tjänsteresor till under beskattningsåret varit större än det sammanlagda avdraget beräknat enligt vad nu sagts och oavsett om arbetet varit förlagt till i en följd. Om riksdagsledamoten inte fått stockholmstraktamente skall avdrag inte göras för ökade levnadskostnader i . Tjänstestället är den plats där den skattskyldige utför huvuddelen av sitt arbete. Utförs detta under förflyttning eller på arbetsplatser som växlar, anses i regel den plats där den skattskyldige hämtar och lämnar arbetsmaterial eller förbereder och avslutar sina arbetsuppgifter som tjänsteställe. Om arbetet pågår en begränsad tid på varje plats enligt vad som gäller för vissa arbeten inom byggnads- och anläggningsbranschen och liknande branscher, anses bostaden som tjänsteställe. För reservofficerare anses bostaden som tjänsteställe. Detsamma gäller för nämndemän, jurymän och andra liknande uppdragstagare i allmän domstol, allmän förvaltningsdomstol, hyresnämnd, skattenämnd eller arrendenämnd. För riksdagsledamöter, reservofficerare samt nämndemän, jurymän och andra liknande uppdragstagare i allmän domstol, allmän förvaltningsdomstol, hyresnämnd, skattenämnd eller arrendenämnd anses bostaden som tjänsteställe. Med bostad anses för riksdagsledamöter bostaden på hemorten. Avdrag för ökade levnadskostna-der enligt 6-16 §§ skall minskas med värdet av kostförmåner som den skattskyldige fått. Detta gäller dock inte sådana kostförmåner på allmänna transportmedel som enligt 11 kap. 2 § inte skall tas upp. Avdrag för ökade levnadskostnader enligt 6 och7-16 §§ skall minskas med värdet av kostförmåner som den skattskyldige fått. Detta gäller dock inte sådana kostförmåner på allmänna transportmedel som enligt 11 kap. 2 § inte skall tas upp. Avdrag för ökade utgifter för mål-tider och småutgifter enligt 6 a § skall inte minskas med värdet av kostförmåner som den skattskyldige fått. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången för . Härmed föreskrivs i fråga om lagen (1991:359) om arvoden till statsråden m.m.1[Lagen omtryckt 1991:832.] dels att 7 § skall upphöra att gälla, dels att 2, 5, 6 och 8 §§ skall ha följande lydelse. 2 §2[Senaste lydelse 1996:1087.] Om ett statsråd inte kan fullgöra sitt uppdrag på grund av sjukdom, skall avdrag göras på statsrådets arvode och sådan avlöningsförstärkning och tillägg för logikostnad som avses i 6 §. Om ett statsråd inte kan fullgöra sitt uppdrag på grund av sjukdom, skall avdrag göras på statsrådets arvode och sådan avlöningsförstärkning som avses i 6 §. av en sjukperiod görs avdrag enligt de bestämmelser som gäller för tjänstemännen i . Avdraget per dag därefter är för den femtonde till och med den nittionde dagen samt för de därpå följande dagarna. Avdraget skall beräknas på grundval av arvodet, avlöningsförstärkningen och tillägget delat . av en sjukperiod görs avdrag enligt de bestämmelser som gäller för tjänstemännen i . Avdraget per dag därefter är för den femtonde till och med den nittionde dagen samt för de därpå följande dagarna. Avdraget skall beräknas på grundval av arvodet och avlöningsförstärkningen delat . Ett statsråd som gör en inrikes resa inom ramen för sitt uppdrag har rätt till traktamente, resekostnadsersättning, förrättningstillägg för endags- och flerdygnsförrättning, lönetillägg för avrese- och hemresedagar, bilersättning och biltillägg enligt de bestämmelser som gäller för tjänstemännen i . Ett statsråd som gör en inrikes resa inom ramen för sitt uppdrag har rätt till resekostnadsersättning,bilersättning och biltillägg enligt de bestämmelser som gäller för tjänstemännen i . Ett statsråd som är ledamot av har dessutom rätt till sådan ersättning vid resor mellan och den valkrets som han representerar i . 6 §3[Senaste lydelse 1999:1270.] Ett statsråd som har längre färdväg än från bostaden på hemorten till har, om förutsättningarna för avdrag i 12 kap. 18-20 §§ inkomstskattelagen (1999:1229) är uppfyllda, rätt till avlöningsförstärkning och tillägg för logikostnad med de belopp som gäller för tjänstemän med tidsbegränsad anställning i . För resor mellan och hemorten betalas dessutom resekostnadsersättning. Ett statsråd som har längre färdväg än från bostaden på hemorten till har, om förutsättningarna för avdrag i 12 kap. 18-20 §§ inkomstskattelagen (1999:1229) är uppfyllda, rätt till avlöningsförstärkning med de belopp som gäller för tjänstemän med tidsbegränsad anställning i . Ersättning för logikostnad betalas med samma belopp som gäller för riksdagsledamöter enligt 5 kap. 4 § lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter. För resor mellan och hemorten betalas dessutom resekostnadsersättning. Ett statsråd som gör en utrikes resa inom ramen för sitt uppdrag har rätt till resekostnadsersättning och traktamente enligt de bestämmelser som gäller för statstjänstemän vid utrikes resor. Ett statsråd som gör en utrikes resa inom ramen för sitt uppdrag har rätt till resekostnadsersättning enligt de bestämmelser som gäller för statstjänstemän vid utrikes resor. Denna lag träder i kraft . Ersättningar och förmåner till statsråd Efter förslag från riksdagsstyrelsen bereds i vissa förändringar i de ekonomiska villkoren för ledamöter. Syftet med riksdagsstyrelsens förslag är att effektivisera och förenkla ersättningssystemen och att skapa ett system som är bättre anpassat till ledamöternas nuvarande förhållanden. I denna promemoria redovisas vissa förslag som av liknande skäl bör övervägas vad gäller villkoren för regeringens ledamöter. Åtgärderna tar sin utgångspunkt i de förslag som lämnats i promemorian Ersättningar och förmåner till statsråd m.m. (Ds 2004:27). Förslagen i föreliggande promemoria innebär sammanfattningsvis följande anpassningar i regelverken: Koppla ersättningen för hyreskostnader i till statsråd bosatta på annan ort till motsvarande ersättning för riksdagsledamöter. Skapa tydligare rättslig grund för nuvarande praxis avseende avdrag för ökade levnadskostnader för statsråd med bostad på annan ort. Slopa statsrådens rätt till traktamente enligt arvodeslagen vid tjänsteresor för statsråden. riktlinjer för användningen av bilarna klargörs som statsrådens användning av statsrådsbilarna undantas från beskattning. Logiersättning m.m. till statsråd Förslag: Statsrådens rätt till avlöningsförstärkning, logiersättning, resekostnadsersättning när statsrådet har längre färdväg än från bostaden på hemorten till bör klargöras. Det föreslås ske genom att det i 12 kap. 18 § inkomstskattelagen (1999:1229) uttryckligen anges att uppdraget som statsråd skall behandlas som ett tillfälligt arbete. Statsråd som i övrigt uppfyller förutsättningarna för logiersättning skall erhålla samma ersättning som riksdagsledamöter. Promemorians förslag: Statsrådens skatterättsliga tjänsteställe skall anses vara bostaden på hemorten, vilket innebär att statsråden anses vara på tjänsteresa vid arbete i och ha rätt att dra av för ökade levnadskostnader, om avståndet mellan bostaden och är längre än . Remissinstanserna: tillstyrker att statsrådens tjänsteställe skall vara bostaden på hemorten. påpekar dock att det bör klargöras vad som skall avses med bostad på hemorten. Mot bakgrund av RÅ 2002 ref. 35 bör enligt vidare belysas hur de hemresor statsråden vidtar under en pågående förrättning med övernattning skall betraktas. Kammarrätten iStockholm har pekat på olikheter i regelsystemen när det gäller ledamöter och de föreslagna reglerna för statsråden. Länsrätten i anför att promemorian innefattar överväganden som kan uppfattas som kontroversiella men har inget att erinra mot lagförslagen. Övriga remissinstanser har inte haft någonting att erinra mot förslaget eller har avstått från att yttra sig över det. Skälen för förslaget: Ett statsråd som har längre färdväg än från bostaden på hemorten till har, om förutsättningarna för avdrag i 12 kap. 18-20 §§ inkomstskattelagen (1999:1229) är uppfyllda, rätt till avlöningsförstärkning och tillägg för logikostnad med de belopp som gäller för tjänstemän med tidsbegränsad anställning i . För resor mellan och hemorten betalas dessutom resekostnadsersättning. Detta följer av 6 § lagen (1991:359) om arvoden till statsråden m.m. En ordning med bostaden som tjänsteställe, vilket föreslås i promemorian, innebär att statsråden är på tjänsteresa när de i tjänsten vistas utanför bostaden. Det medför att arbetsresor skatterättsligt får karaktären av tjänsteresor. Vidare blir reglerna om avdrag för ökade levnadskostnader under tjänsteresa under vissa förutsättningar tillämpliga vid tjänsteresa till . När en förrättning pågått kommer, beroende på omständigheterna, rätten till avdrag att bedömas enligt reglerna om tillfälligt arbete på annan ort. Statsråden fullgör normalt sitt uppdrag i . Det är inte lämpligt att anse ett statsråd vara på tjänsteresa när uppdraget utförs inom . Däremot finns det anledning att förtydliga regleringen när det gäller statsrådens rätt till bl.a. logiersättning när de bor på annan ort än . Det bör därför klargöras att uppdraget som statsråd skall behandlas som ett sådant arbete som kan berättiga till avdrag för ökade levnadskostnader vid tillfälligt arbete enligt bestämmelserna i 12 kap. 18 § inkomstskattelagen. Det föreligger särskilda förutsättningar för uppdrag som statsråd respektive riksdagsledamot. Det saknas anledning att ha olika ersättningsnivåer för logiersättning för nämnda kategorier. 6 § lagen (1991:359) om arvoden till statsråden m.m., såvitt avser logiersättning, bör därför kopplas till de nivåer som följer av reglerna i 5 kap. 4 § lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter. Följden blir att om villkoren ändras för riksdagsledamöter ändras med automatik de utgående ersättningarna även för statsråd. Rätten till traktamentsersättningar slopas Förslag: Statsrådens rätt till traktamente, förrättningstillägg och lönetillägg enligt lagen (1991:359) om arvoden till statsråden m.m. slopas. kommer i stället att svara direkt för statsrådens kostnader vid tjänsteresor. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med detta förslag. Remissinstanserna: Av remissinstanserna har endast yttrat sig särskilt över förslaget till slopade ersättningar. Ingen av remissinstanserna har heller haft någonting att erinra mot förslagen. Skälen för förslaget: Statsråd som gör en inrikes resa inom ramen för sitt uppdrag har enligt lagen (1991:359) om arvoden till statsråden m.m. rätt till traktamente, resekostnadsersättning, förrättningstillägg för endags- och flerdygnsförrättning, lönetillägg för avrese- och hemresedagar, bilersättning och biltillägg enligt de bestämmelser som gäller för tjänstemännen i . Administrationen kring dessa ersättningar är betydande och det finns flera olika regelsystem för var och en av de olika ersättningarna. I de allra flesta fall reduceras ersättningarna genom t.ex. kostförmåner och det är förhållandevis små ersättningsbelopp som betalas ut. Det finns därför anledning att slopa statsrådens rätt till traktamente, förrättningstillägg och lönetillägg vid tjänsteresor. Rätten till bilersättning och biltillägg bör dock finnas kvar. skall alltjämt ersätta rena utlägg. Förslagen medför ändringar i lagen (1991:359) om arvoden till statsråden m.m. Ingen skatteeffekt när statsråd reser med statsrådsbil Förslag: I interna riktlinjer bör det närmare anges under vilka förutsättningar statsrådsbilarna får användas. Ett statsråds fria resor med statsrådsbil skall inte tas upp till beskattning. Promemorians förslag: Överensstämmer med detta förslag. Remissinstanserna: tillstyrker förslaget. Säkerhetspolisen vid () välkomnar förslaget och anför att vid sidan av de hotbildsbedömningar som kontinuerligt görs inom personskyddet lämnar allmänna råd om säkerhetshöjande åtgärder för enskilda statsråd. Det ligger enligt i sakens natur att det är säkrare att färdas med statsrådsbil än att t.ex. åka kollektivt. Även i de fall någon känd konkret hotbild mot ett statsråd inte föreligger är det viktigt att en hög personlig säkerhet upprätthålls. Detta leder fram till att statsråden, från det perspektiv har att beakta, alltid bör ha möjlighet att åka statsrådsbil, oavsett om det är tjänsteresa eller helt privat. Den föreslagna lösningen torde enligt bidra till att fler statsråd väljer ett säkrare färdsätt än . Övriga remissinstanser har inget att erinra mot förslaget eller har avstått från att yttra sig över det. Skälen för förslaget: Det krävs ett väl fungerande personskydd för att minska regeringens och därmed samhällets sårbarhet för våld och hot om våld. De enskilda statsrådens säkerhet är central i flera dimensioner. Genom att upprätthålla en hög personlig säkerhet för landets högsta företrädare stärks skyddet för demokratin och värnas det demokratiska statsskicket. Höga krav ställs således på att statsrådet kan omgärdas med erforderliga säkerhetsåtgärder. Framför allt mordet på har rest krav på en allmänt förstärkt personlig säkerhet för samtliga statsråd utan en individuell hotbildsbedömning för det enskilda statsrådet. Statsrådens speciella ställning och behovet av en förstärkt säkerhetsapparat för att skydda dem och höja den personliga säkerheten runt statsråden som aktualiseras har härigenom medfört ett nytt läge i dessa avseenden. Detta innebär att den skattemässiga bedömningen av statsrådens förmån av resor med statsrådsbil måste omvärderas på så sätt att privata resor med sådan bil undantas från förmånsbeskattning. För förutsebarheten i beskattningen vore det önskvärt om det framgick direkt av den föreslagna undantagsbestämmelsen i inkomstskattelagen vilka resor som kan anses vara av den karaktären att förmånsbeskattning inte skall komma i fråga. Mot en sådan ordning talar det faktum att frågor om hotbilder såväl generellt som i det enskilda fallet är mycket komplexa. Det är av säkerhetsskäl motiverat att ett statsråd reser med statsrådsbil för andra resor än tjänsteresor när det enligt säkerhetschef, ett departements säkerhetschef eller Säkerhetspolisens bedömning anses föreligga en hotbild mot statsrådet. Säkerhetsaspekten kan här ses som en effekt av statsrådsuppdraget som får omedelbara återverkningar på den privata sfären för personen i fråga. I ett sådant läge är det uteslutet att låta ett statsråd resa kollektivt eller på något annat sätt. Här måste kunna diktera villkoren även för privata resor. Det är rimligt att statsrådet då inte heller förmånsbeskattas. Den närmare regleringen av de faktiska situationer då privata resor med statsrådsbil skall få ske kommer att införas i interna riktlinjer. Mot bakgrund av det ovan anförda bör 11 kap. inkomstskattelagen kompletteras med en bestämmelse om att statsrådens fria resor med statsrådsbil inte skall tas upp till beskattning. Bestämmelsen bör kompletteras med interna bestämmelser inom , som ger anvisningar om hur det faktiska utnyttjandet av statsrådsbilarna och rutinerna kring det skall hanteras i den praktiska tillämpningen. Förslag till lag om ändring i lagen (1991:359) om arvoden till statsråden m.m. Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:359) om arvoden till statsråden m.m. dels att 7 § skall upphöra att gälla, dels att 5, 6 och 8 §§ skall ha följande lydelse, 5 §1[Senaste lydelse 1991:832.] Ett statsråd som gör eninrikes resa inom ramen försitt uppdrag har rätt till traktamente, resekostnadsersättning, förrättningstillägg för endags- och flerdygnsförrättning, lönetillägg för avrese- och hemresedagar, bilersättning och biltillägg enligt de bestämmelser som gäller för tjänstemännen i . Ett statsråd som gör eninrikes resa inom ramen försitt uppdrag har rätt tillresekostnadsersättning, bilersättning och biltillägg enligt de bestämmelser som gäller för tjänstemännen i . Ett statsråd som är ledamot av har dessutom rätt till sådan ersättning vid resor mellan och den valkrets som han representerar i . 6 §2[Senaste lydelse 1999:1270.] Ett statsråd som har längre färdväg än från bostaden på hemorten till har, om förutsättningarna för avdrag i 12 kap. 18-20 §§ inkomstskattelagen (1999:1229) är uppfyllda, rätt till avlöningsförstärkning och tillägg för logikostnad med de belopp som gäller för tjänstemän med tidsbegränsad anställning i . För resor mellan och hemorten betalas dessutom resekostnadsersättning. Ett statsråd som har längre färdväg än från bostaden på hemorten till har, om förutsättningarna för avdrag i 12 kap. 18-20 §§ inkomstskattelagen (1999:1229) är uppfyllda, rätt till avlöningsförstärkning med de belopp som gäller för tjänstemän med tidsbegränsad anställning i . Ersättning för logikostnad betalas med samma belopp som gäller för riksdagsledamöter enligt 5 kap. 4 § lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter. För resor mellan och hemorten betalas dessutom resekostnadsersättning. 8 §3[Senaste lydelse 1991:832.] Ett statsråd som gör en utrikes resa inom ramen för sitt uppdrag har rätt till resekostnadsersättning och traktamente enligt de bestämmelser som gäller för statstjänstemän vid utrikes resor. Ett statsråd som gör en utrikes resa inom ramen för sitt uppdrag har rätt till resekostnadsersättning enligt de bestämmelser som gäller för statstjänstemän vid utrikes resor. Härigenom föreskrivs i fråga om inkomstskattelagen (1999:1229) dels att 12 kap. 18 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 11 kap. 10 a §, och närmast före 11 kap. 10 a § en ny rubrik av följande lydelse. Ett statsråds förmån av resa med statsrådsbil skall inte tas upp. Ökade levnadskostnader på grund av att den skattskyldige har sitt arbete på en annan ort än den där han har sin bostad skall dras av bara om 1. arbetet avser , 2. arbetet inte är kortvarigt men ändå är tidsbegränsat till sin natur eller sådant att det kräver en fast anknytning till bostadsorten, 3. arbetet skall bedrivas på flera olika platser, eller 4. det av någon annan anledning inte skäligen kan ifrågasättas att den skattskyldige bör flytta till arbetsorten. Ökade levnadskostnader på grund av att den skattskyldige har sitt arbete på en annan ort än den där han har sin bostad skall dras av bara om 1. arbetet avser , 2. arbetet inte är kortvarigt men ändå är tidsbegränsat till sin natur eller sådant att det kräver en fast anknytning till bostadsorten, 3. arbetet skall bedrivas på flera olika platser, eller 4. det av någon annan anledning inte skäligen kan ifrågasättas att den skattskyldige bör flytta till arbetsorten. Uppdrag som statsråd skall behandlas som ett sådant arbete som avses i 2.