bet · GT01KU21 · 2006-05-18 00:00:00 — När det gäller ett ökat stöd till utskotten på området faller det sig enligt kommittén naturligt att lägga detta stöd på den uppföljnings- och utvärderingsfunktion som finns på utredningstjänsten. Stödet bör omfatta både personella resurser med kompetens på forskningsinformationsområdet och särskilda medel för utskottens behov av att anlita utomstående expertis. Kommittén anser också att det finns behov av att stärka kontakterna mellan utskotten, utredningstjänsten och . Rifos verksamhet bör också kunna utvecklas för att nå fler av ledamöter. Den närmare utformningen av utvecklingen av arbetet med forsknings- och framtidsfrågor skulle enligt kommittén kunna formuleras i en strategi för arbetet med forsknings- och framtidsfrågor. Strategin bör utarbetas inom riksdagsförvaltningen i ett nära samarbete mellan utskottskanslierna och utredningstjänsten. I detta arbete bör erfarenheterna från forskningsdag och framtidsdagar beaktas. Även formerna för samarbete med bör beaktas. I strategin bör ingå bl.a. åtgärder för att synliggöra och skapa intresse för forsknings- och framtidsfrågorna, gemensamma projekt, kompetenshöjande åtgärder, forskningsinformation, stödfunktionens uppgift, kriterier för fördelning av resurser till utskotten för analyser och projekt samt former för uppföljning av strategin. Ett särskilt uppdrag är att överväga hur allmän forskningsinformation kan göras mer lättillgänglig för både ledamöter och utskott, t.ex. via intranät. Strategin kan utmynna i ett handlingsprogram som föreläggs och diskuteras i ordförandekonferensen. och () begär i motion 2005/06:K6 ett organ för forsknings- och framtidsfrågor och en utredning om formerna för ett sådant organ (yrkandena 1 och 2). Även forskning som inte direkt kan kopplas till ekonomisk tillväxt kan vara av största betydelse för såväl människors livskvalitet som samhällets utveckling. De begränsningar som finns kan enligt motionärerna motverkas genom tillskapandet av ett organ som bereder frågor både om forskning och om framtiden. Den finska framtidsutskott kan i sammanhanget vara en inspirationskälla. Ett särskilt organ för forsknings- och framtidsfrågor kan bidra till nya former av politisk dialog inom och mellan regering och riksdag, men initiativ kan också tas för dialoger ute i samhället, med Framtidsforum i som förebild. Ett särskilt organ bör inrättas för forsknings- och framtidsfrågor. Hur ett sådant organ bör utformas, om det skall vara ett utskott, en kommitté, en delegation eller en beredning bör närmare utredas. m.fl. (kd) begär i motion 2005/06:K7 yrkande 3 ett nytt organ för forsknings- och framtidsfrågor. Ett alternativ som alltför snabbt avfärdats av är enligt motionen att skapa ett nytt organ. För att höja statusen på forsknings- och framtidsfrågorna i ser motionärerna, mot bakgrund av t.ex. de organisatoriska lösningarna med ett framtidsutskott i riksdag, utskottet för teknikutvärdering i , departementet för vetenskap, teknologi och innovation i samt utskottet för vetenskap och teknologi i , mer positivt på möjligheterna att inrätta ett särskilt organ för forsknings- och framtidsfrågor. Huruvida den organisatoriska formen skall vara ett permanent utskott, en delegation eller en beredning får närmare utredas. I motion 2005/06:Ub589 yrkande 1 av m.fl. (kd) begärs ett forsknings- och framtidsutskott för sammanhållen hantering av forsknings- och framtidsfrågor. Motionärerna hänvisar till att riksdag har ett permanent framtidsutskott. Utskottets viktigaste uppgift är att analysera framtidsutsikterna inom olika områden, ta ställning och utarbeta betänkanden. Utskottet följer också pågående forskning och utveckling. Dessutom ingår i utskottets uppgifter att utvärdera teknologins effekter på olika samhällsområden. betonar att samhällsvetenskaplig och humanistisk forskning kan och bör ingå som ett naturligt led i uppbyggandet av kunskapsnivån inom . En modell för användning av forskning och som kunde vara av intresse att undersöka är den som finns i och den finska grundlagsutskott. En grupp experter, bl.a. från forskningsvärlden, har knutits till utskottet formellt och deltar mera rutinmässigt i möten. De tillför i egna yttranden sina perspektiv till utskottets ställningstaganden, utan att detta på något sätt är bundet av experternas "vittnesmål". En mer permanent kontaktyta mellan forskarvärlden och den yttersta politiska beslutsmakten skapas på detta sätt - som rätt hanterad blir värdefull för alla berörda. poängterar att det är viktigt att framtidsfrågorna i vid bemärkelse får tillräckligt utrymme samt att uppföljning och utvärdering av redan fattade beslut är av avgörande betydelse för att kommande beslut skall bli väl underbyggda. delar kommitténs slutsats att forsknings- och framtidsfrågorna i första hand är en angelägenhet för den reguljära utskottsorganisationen. Det förefaller enligt verket naturligt att det formuleras en strategi för hur skall arbeta med dessa frågor. Det är en stor fördel att strategier utformas så att de är uppföljningsbara, dvs. att de är så entydigt utformade att det är någorlunda enkelt att avgöra om målsättningarna är uppfyllda eller inte. LO pekar på behovet av att ledamöterna får möjlighet att ägna sig mer åt det långsiktiga arbetet och av att denna långsiktighet involveras i framför allt utskotten. Yttranden från andra utskott delar uppfattning att forskningsfrågorna bör ges en mera framträdande plats i riksdagsarbetet. erfarenhet talar för att arbetet med forsknings- och framtidsfrågor i första hand bör vara en angelägenhet för den reguljära organisationen inom , främst för utskotten. Härmed vinns betydande fördelar genom att aspekter från dessa områden på ett naturligt sätt kan integreras i arbetet med betänkandeberedning, EU-frågorna samt uppföljning och utvärdering. Efter att i riksdag ha diskuterat framtidsfrågornas hantering har utrikesutskottets uppfattning befästs på denna punkt. delar också uppfattningen att utskotten och utskottens kanslier måste ta ett stort ansvar i detta sammanhang. Vikten av detta understryks om man, som utrikesutskottet förespråkar, eftersträvar ett integrerat arbetssätt. hänvisar till av den svenska forskningspolitiken (Forskning 2000) som i sitt betänkande Forskningspolitik (SOU 1998:128 s. 17) framhållit följande: Det är givet att forskning har central betydelse i kunskapssamhället. Så var dock också fallet i industrisamhället. En skillnad är att i industrisamhället var det forskningsresultaten, oberoende av forskaren, som stod i centrum. I kunskapssamhället är det däremot forskningsprocessen, arbetssättet och därmed forskaren, som står i centrum. (s. 122) talar om att det "i dagens kunskapssamhälle" krävs information om "forskningsresultat" intar den således enligt utrikesutskottet en uppfattning som går helt emot Forskning 2000. Skillnaderna i synsätt är inte försumbara; tvärtom är de av betydelse för vilka strategier som bör väljas. reser frågan varför en av tyngdpunkterna i riksdagsstyrelsens förslag är att det inom riksdagsförvaltningen bör formuleras en centralt utarbetad "strategi för arbetet med forsknings- och framtidsfrågor" som "kan utmynna i ett handlingsprogram som föreläggs och diskuteras i ordförandekonferensen". Det vore betydligt naturligare att uppdra åt utskotten att vart och ett för sig utarbeta en strategi för respektive verksamhetsområde. Mot bakgrund av de vaga uppfattningar som redovisas när det gäller den djupare innebörden av att integrera forsknings- och framtidsfrågorna i riksdagsarbetet är det enligt utrikesutskottet anmärkningsvärt med vilken konkretion förslag framförs i de delar som rör administrativa och organisatoriska frågor. För utrikesutskottets del visar exempelvis en genomgång av sektorsforskningen på utrikespolitikens område, sådan den beskrivs i den senaste forskningspropositionen (prop. 2004/05:80, främst s. 187-193), inte på behov av den typ av kontakter som kommittén anser borde finnas. Snarare är det helt andra och direkta ingångar i forskarvärlden (t.ex. fördjupat samarbete med s.k. think-tanks på sätt som sker i ) som efterfrågas och som finns i utskottets tentativa planering inför nästa valperiod. En grundläggande organisationsteoretisk princip är att lägga resurser där ansvaret finns. Genom att tilldela "ett stort ansvar" till "utskotten och utskottens kanslier" och placera resurserna hos utredningstjänsten bryter man enligt utrikesutskottet mot denna grundläggande regel. egna erfarenheter visar att forskarutbildad kanslipersonal, med uppgift att tolka, värdera och föra in resultat och perspektiv från forskningen i det politiska arbetet, väsentligen höjt utskottets "mottagarkapacitet" (exempelvis illustrerat i utskottets arbete med betänkande 2005/06:UU8 Vår relation till den muslimska världen i EU:s grannskapsområde). Utskottet vill också betona att ett integrerat arbetssätt - där betänkandeberedning, EU-frågorna, uppföljning och utvärdering samt forsknings- och framtidsperspektiv vävs ihop - förutsätter djup förtrogenhet med politikområdet och personal som löpande deltar i verksamheten. Inlånade stödpersoner saknar dylika förutsättningar. pekar på att de resurser som utskotten, i form av kanslipersonal, disponerar relativt sett har minskat. Det är inte en självklarhet att "en förstärkning bör i första hand inriktas på gemensamma funktioner inom beslutsprocessen". pekar på möjligheten att i samband med den årliga budgetbehandlingen och mål- och resultatbedömningen även mer ingående behandla forskningsfrågor. pekar också på betydelsen av att den forskningspolitiska propositionen hanteras av i sådana former att fackutskotten ges tillfredsställande möjligheter att behandla sin sektorsforskning. Det är enligt trafikutskottet angeläget med en regelbunden och användarinriktad information om olika forskningsrön och om hur framtiden ter sig. har prövat flera alternativ för att få till stånd en ökad fokusering på forskning och framtidsfrågor i . Ett av alternativen har varit tillskapandet av ett nytt organ i form av ett utskott, en delegation eller en beredning. Utskottet delar kommitténs slutsats att fördjupade kontakter med forskning och framtidsfrågor i första hand bör vara en fråga för den reguljära organisationen i . Därigenom kommer kunskaperna in i riksdagsarbetet och beslutsprocessen och kan på bästa sätt medverka till väl underbyggda beslut. Särskilda organ för forsknings- och framtidsfrågor eller t.ex. ett alternativ som innebär att ansvaret koncentreras till ett av utskotten skulle som kommittén framhåller kunna innebära att frågorna inte får den nödvändiga anknytningen till reguljära arbete. Utskottet avstyrker mot denna bakgrund motionerna 2005/06:K6 yrkandena 1 och 2 (v), 2005/06:K7 yrkande 3 (kd) samt 2005/06:Ub589 yrkande 1 (kd). Kommittén pekar på att utskotten i ökad utsträckning bör kunna använda sig av forskningsinsatser, teknikvärdering, framtidsstudier eller andra kvalificerade analyser som ett led i sitt uppföljnings- och utvärderingsarbete. Utskottens arbete med att utveckla arbetet med forsknings- och framtidsfrågor måste som kommittén framhållit bli en fråga för varje utskott. Kommittén nämner vidare behovet av att ställer krav på redovisningar från regeringen, av regelbundna aktiviteter som de genomförda forsknings- och framtidsdagarna, av att ledamöterna deltar i olika former av externt ordnade aktiviteter inom forsknings- och framtidsfrågor samt av förstärkning av kontakterna mellan utskotten, utredningstjänsten och . anser att den närmare utformningen av arbetet med forsknings- och framtidsfrågor kan formuleras i en strategi, som bör utarbetas inom riksdagsförvaltningen i ett nära samarbete med utskottskanslierna och utredningstjänsten och med beaktande av formerna för samarbete med . Strategin kan utmynna i ett handlingsprogram som föreläggs och diskuteras av ordförandekonferensen. Utskottet gör inte några andra bedömningar än kommittén men vill med anledning av yttrandet från utrikesutskottet understryka utskottskansliernas roll i sammanhanget. Utskottet förutsätter att de lämnade synpunkterna från utrikesutskottet och trafikutskottet kommer att ingå i underlaget för ett arbete med en strategi. Utskottet föreslår att godkänner riktlinjerna för arbete med forsknings- och framtidsfrågor (avsnitt 5.4.4. i betänkande). Utskottets förslag i korthet Utskottet föreslår att godkänner riktlinjerna för arbete med uppföljning och utvärdering (avsnitt 5.5.12 i betänkande). Därmed tillstyrks punkt 7 i framställningen. En motion om en översyn i syfte att stärka roll som granskare avstyrks med hänvisning till . föreslår (punkt 7) att godkänner riktlinjer för arbete med uppföljning och utvärdering. Enligt kommittén bör uppföljning och utvärdering inom ha en framåtblickande inriktning och användas till att ge underlag för väl underbyggda ställningstaganden i utskottens beredningsarbete. Riksdagsledamöterna och utskotten bör använda uppföljning eller utvärdering som ett instrument för att bedöma vilka eventuella justeringar i budget eller lagstiftning som kan behövas. Återkopplingen till utskottens beredning av propositions- och motionsärenden behöver dock i många fall göras tydligare. I det fortsatta utvecklingsarbetet med uppföljning och utvärdering är det viktigt att konkretisera handlingsplanen för det fortsatta arbetet så att den blir en naturlig del i det löpande utskottsarbetet. Ett sätt att stimulera den fortsatta utvecklingen av uppföljnings- och utvärderingsarbetet är att tydliggöra effekterna av att utskotten arbetar mer uppföljningsinriktat. Det kan t.ex. ske genom att riksdagsförvaltningen kartlägger hur uppföljningsresultaten används. Ett fördjupat utbyte mellan utskotten när det gäller uppföljnings- och utvärderingsfrågor bör också kunna bidra till fortsatt utveckling. Detta bör t.ex. kunna ske inom ramen för ordförandekonferensens verksamhet. För att fullfölja handlingsplan är det enligt kommitténs bedömning angeläget att utskotten arbetar långsiktigt med uppföljning och utvärdering genom att t.ex. i sin verksamhetsplanering tydliggöra hur arbetet kommer in i beredningen av motioner och kommande propositioner. Ett centralt dokument i mål- och resultatdialogen mellan och regeringen är utskottens budgetbetänkanden, där utskotten har möjlighet att ta ställning till de av regeringen redovisade resultaten i förhållande till av beslutade mål och anslagna medel. Ett annat viktigt dokument är regeringens resultatskrivelser, vilka har tillkommit på initiativ. I det fortsatta uppföljnings- och utvärderingsarbetet är det enligt kommitténs bedömning viktigt att alla utskott granskar den resultatinformation som regeringen lämnar i budgetpropositionen och resultatskrivelser: För att dialogen mellan riksdag och regering skall kunna fortsätta är det enligt kommittén viktigt att regeringen å sin sida på ett bättre sätt lever upp till önskemål om fördjupad resultatredovisning. Kommittén anser avslutningsvis att det är viktigt att stödet till utskotten fortsätter att utvecklas i enlighet med den ordning som initierats till följd av tidigare beslut. I motion 2005/06:K430 yrkande 11 av m.fl. (fp) begärs en översyn av regler och bestämmelser för att stärka roll som granskare. Kontrollfunktionen har enligt motionen alltför mycket kommit i skymundan i arbete. Statens utgifter uppgår till . Det är synnerligen angeläget att också avsätter tid, kraft och engagemang till att granska förvaltningen av de resurser som den själv ställer till regeringens och den övriga förvaltningens förfogande. En alltför liten del inte bara av fackutskottens arbete utan också av tiden i kammare ägnas åt uppföljning, granskning och kontroll. Med en ny budgetordning ökar kraven på att förändra sina arbetsformer och förskjuta fokus i sitt arbete. Behandlingen av statsbudgeten bör kunna förenklas. Det ger fackutskotten större utrymme att granska och följa upp tidigare fattade beslut. Fler debatter skulle enligt motionärerna också kunna hållas i kammaren om hur statens medel i praktiken används, vilken effektivitet och genomslagskraft de fattade besluten har och om det verkliga utfallet stämmer överens med de intentioner som låg bakom besluten, för att ta några exempel. Granskningen, inte bara den som sker i försorg utan också den löpande uppföljningen och utvärderingen inom respektive sakområde, blir enligt motionärerna också viktigare i perspektivet att skall kunna ta tillbaka sin position som väsentlig politisk arena och fylla sin roll som svenska folkets främsta företrädare med reellt innehåll. En stärkt roll för inom granskningen kan komma att kräva förändringar i regler och bestämmelser av olika karaktär. En översyn av det befintliga regelverket bör därför ske med den utgångspunkten. ombudsmän pekar på att framställningen inte innehåller några överväganden angående möjligheterna för utskott att tillgodogöra sig JO:s kunskaper och erfarenheter om förhållanden inom respektive utskotts ämnesområden. Från JO:s sida är man beredd att medverka för att tillgodose eventuella önskemål om en mer öppen form för det årliga överlämnandet av JO:s ämbetsberättelse, med möjlighet också för riksdagsledamöter utanför att delta och eventuellt ställa frågor till ombudsmännen. I remissvaret hänvisas till att JO genomförde särskilda redovisningar i samband med hearingar anordnade av arbetsmarknadsutskottet, socialutskottet och socialförsäkringsutskottet samt i form av ett informationsföredrag om JO:s verksamhet hos socialutskottet. Enligt JO:s mening föreföll dessa besök vara ett lämpligt sätt för fackutskotten att dra nytta av JO:s kunskaper och erfarenheter. LO delar kommitténs bedömning om behovet av handlingsplan och systematik och framhåller betydelsen av att kan följa upp information från regeringen och självständigt bedöma resultaten. Utskottet delar bedömning när det gäller arbete med uppföljning och utvärdering. Utskottet föreslår att godkänner riktlinjerna i framställningen för arbete med uppföljning och utvärdering (punkt 7, avsnitt 5.5.12). Utskottet vill understryka värdet av att det i det fortsatta utvecklingsarbetet med uppföljning och utvärdering också beaktas det angelägna bidrag som ombudsmän kan ge när det gäller kunskaper om förhållandena i statsförvaltningen. I motion 2005/06:K430 yrkande 11 (fp) begärs en översyn av regler och bestämmelser för att stärka roll som granskare. Utskottet gör inte någon annan bedömning än motionärerna i fråga om vikten av kontrollfunktion. Riksdagsstyrelsen har också betonat betydelsen av uppföljning och utvärdering och strävat efter att utskotten ges ett ökat utrymme för att utveckla detta arbete. skall enligt sina direktiv (dir. 2004:96) att se över frågan om regeringens förhållande till , och i direktiven nämns därvid särskilt kontrollmakt. Enligt utskottets mening bör utredningens arbete inte föregripas. Utskottet avstyrker därför motionsyrkandet. Utskottets förslag i korthet Utskottet tillstyrker framställningens förslag till lag om ändring i riksdagsordningen såvitt gäller tilläggsbestämmelse 4.12.2, vilket innebär att kravet på ett i förväg fattat enhälligt beslut för att ha utskottssammanträde under interpellationsdebatter och särskilt anordnade debatter tas bort. Utskottet föreslår vidare att godkänner riktlinjerna om förändringar av arbetet i kammare (avsnitten 6.2.5, 6.3.2-6.3.5, 6.3.7 och 6.4.1-6.4.3 i betänkande). Därmed tillstyrks punkt 8 i framställningen. En rad motionsyrkanden om kammararbetet avstyrks med hänvisning till vad som anförs i framställningen. Ett motionsyrkande om teckentolkning av frågestunderna som tv-sänds avstyrks med hänvisning till att den tekniska utvecklingen följs inom riksdagsförvaltningen. Ett motionsyrkande om e-votering avstyrks också. anser att utvecklingen talar för att bör sammanträda mer kontinuerligt över året men anser också att antalet sammanträdesveckor i princip inte bör öka. Kommittén anser att riksdagsstyrelsen i första hand bör överlägga om en förkortning av sommaruppehållet genom att lägga in sammanträden något senare och eventuellt . Kommittén erinrar om möjligheten att i samband med att utskotten och partigrupperna sammanträder anordna t.ex. en frågestund, aktuell debatt och/eller information från regeringen. Kommittén vill dock inte binda till några definitiva tidsramar eftersom det strider mot grundtanken om ett mer flexibelt . ser positivt på det pågående försöket med ärendedebatter med ändrad talarordning och ny placering men anser det för tidigt att göra modellen till norm. Kommittén utgår från att talmannen och gruppledarna överenskommer om formen för ärendedebatter i den nya plenisalen med beaktande av erfarenheterna från försöksverksamheten. Kommittén anser att det pågående försöket med statsministerns frågestund har varit lyckat men betonar vikten av att partiledarna är närvarande vid frågestunden och att anmälningarna om partiföreträdare görs i önskad tid. I fråga om den allmänna debattimmen anser kommittén att det är för tidigt att avgöra om den skall bli ett mer permanent inslag i kammarens arbete. Kommittén förutsätter att statsministerns frågestund och den vanliga frågestunden följs upp löpande av talmannen och gruppledarna och att den allmänna debattimmen utvärderas av talmannen och gruppledarna inför nästa mandatperiod. När det gäller interpellationsdebatter anser att det är angeläget att det finns en mekanism som reducerar andelen försenade svar och som gör det möjligt att snabbt ange när en interpellation kommer att besvaras. förutsätter att den nya ordning som tillämpats fr.o.m. /05 löpande följs upp av talmannen och gruppledarna. Kommittén anser att systemet med fasta voteringstider fungerar väl och föreslår inte några förändringar av hittillsvarande praxis. Kommittén hänvisar till att det ankommer på gruppledarna att träffa överenskommelse om rekommendationer till partigrupperna och ledamöterna om begränsningar av voteringarna. Kommittén anser inte att det finns behov av att ändra riksdagsordningens tilläggbestämmelse 2.15.2 om instämmande med föregående talare. Det ankommer enligt kommittén på partigrupperna i att genom frivilliga överenskommelser begränsa förekomsten av massinstämmanden. Kommittén föreslår slutligen när det gäller arbetet i kammaren att kravet på ett i förväg fattat enhälligt beslut för att hålla ett utskottssammanträde medan det pågår interpellationsdebatter och särskilt anordnade debatter bör tas bort. längd tas upp i motion 2005/06:K440 av (), som begär att öppnande tidigareläggs . Höstens arbete kan då utföras under en längre och mindre stressad tid. Plenifria veckor ger möjlighet för resor, studier och arbetsplatsbesök och kan med fördel planeras in utan att riksdagsarbetet blir försenat. Genom att tidigarelägga tidpunkten för öppnande förlängs därmed riksdagsåret. () begär i motion 2005/06:K222 yrkande 1 en förändring av interpellationsinstitutet så att interpellationer även får framställas till ordföranden i respektive utskott i eftersom dessa är ytterst ansvariga för beredningen av ett ärende. En ordförande bör kunna interpelleras i kammaren i ett enskilt ärende och redogöra för den politik som utskottet önskar att lägger fast. I motion 2005/06:K243 begär () att interpellationer även skall kunna framställas och besvaras av enskilda statsråd under de perioder i arbete som är plenifria. möjligheter att kontrollera regeringens åtgärder och beslut då håller stängt är kringskurna. Faktum är att det finns en betydande skevhet i det faktum att regeringen oavbrutet fortsätter att utöva regeringsmakten, medan den kontrollerande makten i form av exempelvis har ledigt . Visserligen kan ledamöterna ställa skriftliga frågor till statsråden, men detta uppväger inte det faktum att interpellationsinstitutet tar ledigt under både sommar- och vinteruppehållen. () begär i motion 2005/06:K202 en förändring av debattordningen vid frågestunder. Frågeställaren får nu första ordet, därefter följer ett svar från statsrådet, sedan en kompletterande fråga och så ett avslutande svar av statsrådet.