bet · GT01MJU12 · 2006-03-16 00:00:00 — Även en motion (mp) om arbetsmarknadskonsekvenser av ökad materialåtervinning avstyrks av utskottet, som redovisar arbetet inom EU om en tematisk strategi på avfallsområdet. Även övriga motionsyrkanden om återvinning avstyrks. Jämför reservationerna 17 (v), 18 (mp), 19 (mp), 20 (mp), 21 (mp) och 22 (kd, v, mp). I (1998:808) finns bestämmelser om att producenter kan åläggas skyldighet att ta hand om avfall, s.k. producentansvar (6 §). Med producent avses i detta sammanhang den som yrkesmässigt tillverkar, för in till eller säljer en vara eller en förpackning, eller den som i sin yrkesmässiga verksamhet frambringar avfall som kräver särskilda åtgärder av renhållnings- eller miljöskäl. Härutöver finns bestämmelser om att kommuner har och kan åläggas en skyldighet att ta hand om avfall. När kommunen planlägger och beslutar hur denna skyldighet skall fullgöras, skall hänsyn tas till fastighetsinnehavares och nyttjanderättshavares möjligheter att själva ta hand om hushållsavfallet på ett sätt som är godtagbart med hänsyn till skyddet för människors hälsa och miljön. Kommunen skall i sin planering och i sina beslut vidare beakta att borttransporten anpassas till de behov som finns hos olika slag av bebyggelse. I sådana planer och beslut skall anges under vilka förutsättningar fastighetsinnehavare och nyttjanderättshavare själva får ta hand om hushållsavfall och, när föreskrifter enligt 10 § gäller, annat avfall som uppkommit hos dem (8§). Bland de förordningar som rör producentansvaret kan följande nämnas. Förordningen (1994:1205) om producentansvar för returpapper. Syftet är att producenterna skall se till att 75 viktprocent av de tidningar som konsumeras i samlas in som returpapper för att materialåtervinnas eller tas om hand på ett miljömässigt godtagbart sätt. En producent skall se till att det finns ett lämpligt insamlingssystem för returpapper som är hänförligt till producenten. Syftet med förordningen (1997:185) om producentansvar för förpackningar är att förpackningar skall framställas på ett sådant sätt att deras volym och vikt begränsas till den nivå som krävs för att upprätthålla en god säkerhets- och hygiennivå. Producenterna skall anordna system för insamling av allt förpackningsavfall som uppkommer. Förordningen skall - med vissa undantag - inte tillämpas på förpackningar som omfattas av angivet krav i förordningen (2005:220) om retursystem för plastflaskor och metallburkar. Genom förordningen (2000:208) om producentansvar för glödlampor och vissa belysningsarmaturer regleras producenters skyldighet att bl.a. ta hand om avfall som utgörs av sådana elektriska och elektroniska produkter som utgör glödlampor eller utgör belysningsarmaturer som tillverkats för att användas i hushåll. Förordningen (2005:209) om producentansvar för elektriska och elektroniska produkter innebär en skärpning i förhållande till det regelverk som gällt , såtillvida att fler produkter omfattas och producenternas ansvar utökas. Skärpta regler för producentansvaret kräver man i motion 2005/06:MJ290 (mp). Syftet är att även befolkningen på den svenska landsbygden ges förutsättningar att bidra till recirkulation och återvinning. I motionen hävdas att materialbolagen i vissa mer glest befolkade delar av landet inte fullgör sin uppgift att insamla de produkter som de har fått betalt för att samla in. Konsumenterna tvingas därför att slänga dessa förpackningar i soporna. I kombination med att kommunerna utvecklar incitament i sina renhållningstaxor - ofta volymbaserade - kommer det att bli dubbel avgift (yrkande 1). Pantsystemet bör utvecklas där detta är möjligt för att främja återvinning och återbruk. Staten bör, såväl i EU som för egen del, sträva efter att fler produkter och varor omfattas av pantsystem eftersom det ger den största och säkraste recirkulationen. Pant på hela lysrör har gett en betydligt högre återvinningsgrad och andelen krossade lysrör, med den skada det innebär för miljön, har minskat kraftigt (yrkande 2). Vidare anförs i motionen att avgifter för återbruk och återvinning inte skall få användas för annan verksamhet. Självklart är det så att alla företag behöver utveckla sina produkter och även produkternas förpackningar. Det är dock tveksamt om kunderna inom ramen för insamlingsavgiften skall betala sådan produktutveckling. är det en rätt omfattande forskning som finansieras av dessa avgifter. En hårdare granskning är nödvändig även om det för pris till kund inte har någon betydelse om forskningen finansieras genom ett högre produktpris eller genom en återvinningsavgift (yrkande 3). Det kommunala renhållningsansvaret måste ges en starkare ställning i relation till materialbolagen. Kommunerna bör slutligen i lag få större möjligheter att ålägga materialbolagen att hålla snyggt och rent runt sin insamling samt ställa krav på utformning så att risken för skador och smitta minskar runt materialbolagens insamlingsstationer. Kanske skall även en ökad samordning med kommunerna styras upp i lag (yrkande 4). I motion 2005/06:MJ439 (v) förordar man att kommunerna och näringslivet skall underlätta för invånarna till ökad kretsloppsgrad i sin avfallshantering. Återvinningssystemen lider av barnsjukdomar och alltför stort ansvar ligger på konsumenterna. Tillgängligheten till återvinningsstationerna är inte god och de sköts ofta dåligt. Motionären menar att man - regionalt och lokalt - kan uppmuntra både affärer och konsumenter att välja varor och produkter som genererar små avfallsmängder eller varor som är lätta att återvinna (yrkande 6). I motion 2005/06:MJ510 (s) begärs ett ökat producentansvar. har blivit skräpigare. En idé vore att införa pant på skräp i syfte att förmå allmänheten att lämna tillbaka det, och om de slänger kommer någon annan att plocka upp det och gå och utkräva panten. Det kan visserligen vara komplicerat med ett pantsystem liknande det som finns för burkar och flaskor. torde det gå att formulera ett förpackningsansvar så att producenter också får ett ökat ansvar för de förpackningar som finns som skräp på gator och i parker. I motion 2005/06:MJ535 (mp) efterlyser man en utredning om de samlade arbetsmarknadskonsekvenserna av en höjd ambitionsnivå inom materialåtervinning. Återvinning förbättrar miljön och sluter kretsloppen. Såväl internationella storbolag som mindre familjefirmor inom återvinningssektorn hävdar att en ökad ambitionsnivå skulle betyda ökad sysselsättning. och konstaterar att den angelägna utökade återvinningen nu hotas av att åtskilliga av landets kommuner ökar sin avfallsförbränningskapacitet. Den begärda utredningen bör inkludera ett scenario där systematiskt satsar på ett framtidsorienterat återvinningssystem (yrkande 2). I motion 2005/06:MJ590 (mp) sägs att bör ges i uppdrag att ta fram föreskrifter för ett förtydligande av producentansvaret enligt förordningen om producentansvar. Även producenternas ekonomiska ansvar bör klargöras. Ansvarsfördelningen mellan kommunerna, "förpacknings- och tidningsinsamlingen" (FTI) och fastighetsägarna behöver tydliggöras. FTI bör vara den juridiska motparten gentemot kommunerna. Det innebär att FTI bör bli en i lagens mening juridisk person, i första hand för de producenter som representeras i bolaget. Krav och kravuppfyllelse är starkt beroende av identifiering av den juridiska personen som kravet skall ställas på (yrkande 1). Vidare påtalas ett behov av en fastställd tidsgräns för samrådsprocessen i fråga om när frågor senast skall besvaras. Den skärpning som genomförts vad gäller samrådsförfarande, s.k. formellt samråd, är visserligen positivt. Problemet är att samråden ibland drar ut bl.a. genom att producenterna väntar med att besvara frågor som ställs under samrådet (yrkande 2). Motionärerna begär vidare att ges i uppdrag att lämna förslag till ändringar i och i förordningen om verksamhetsutövares egenkontroll så att även resurshushållningsaspekten skall utgöra skäl för krav på egenkontroll (yrkande 3). bör dessutom ges i uppdrag att förtydliga producenternas betalningsansvar för hämtning av producentansvarsavfall där det finns en lämplig insamlingsanläggning. är det inte ovanligt att producenternas entreprenörer tillåter underentreprenörer att ta betalt av fastighetsägare för fastighetsnära hämtning av producentansvarsavfall i områden där det även finns återvinningsstationer på allmän plats. De betraktar insamlingsanläggningar på allmän plats som sitt basutbud och tar betalt av fastighetsägarna för den fastighetsnära insamlingen. bör ges i uppdrag att förtydliga att det är producenterna som skall betala för hämtningen av producentansvarsavfall (yrkande 4). Härutöver begärs sanktionsbestämmelser beträffande producentansvar. som lagen om producentansvar funnits har kommunerna inte tillämpat någon egentlig myndighetstillsyn över producenter utom i några få fall. Avtalen mellan kommuner och producenter saknar egentliga sanktionsmöjligheter. Utan möjlighet till sanktioner är det svårt att tillämpa förordningen om producentansvar i praktiken. är en övergripande målstyrd lagstiftning med få kraftfulla tvingande inslag. Av det skälet är lagen ganska svår att tillämpa på det här området. Därför bör kompletteras med sanktionsbestämmelser som berör producentansvar i 29 kap. bör ges i uppdrag att ta fram även ett sådant förslag (yrkande 5). Utskottet kan inledningsvis hänvisa till att av hushållsavfallet gick till återvinning enligt statistik från . Av dessa svarade materialåtervinning för , biologisk behandling för och förbränning med energiutvinning för . minskade mängden deponerat hushållsavfall från till . Utskottet ser med tillfredsställelse på att återvinningsgraden har ökat. Flera av motionsyrkandena som rör producentansvaret innehåller krav på skärpta regler för producentansvaret i vissa avseenden. Utskottet vill peka på att två av förordningarna om producentansvar, nämligen den för förpackningar och den för returpapper, skärptes . Ett skäl till denna skärpning är de problem som tas upp i motionerna. Det ställs bl.a. krav på att lokala samråd skall hållas mellan kommuner och producenter. I samrådet skall bl.a. diskuteras vilka åtgärder mot nedskräpning runt platserna för insamling som producenten avser att vidta eller som vidtas. Vidare har regeringen inrättat ett råd för avfallsfrågor som är knutet till . Syftet med är bl.a. att förbättra dialogen mellan olika aktörer på avfallsområdet. Inom rådet pågår sålunda en kontinuerlig dialog mellan företrädare för bl.a. producenter och kommuner. ställde sig alla aktörer i bakom en överenskommelse om servicenivå till hushållen. Regeringen har i regleringsbrevet för för gett verket ett visst uppdrag när det gäller producentansvaret. Sålunda skall verket redovisa återvinningsnivåer för det avfall som omfattas av regelverken om producentansvar. Vidare skall redovisa hur förordningarna om producentansvar efterlevs samt vilka insatser som verket planerar med utgångspunkt i resultatet härav. Verket skall också särskilt redovisa en bedömning av effekterna av dels överenskommelsen i om servicenivå, dels av den tillsynsvägledning för efterlevnaden av regelverken om producentansvar för förpackningar respektive för returpapper som verket har tagit fram. Om anser att det finns ett behov skall verket också lämna förslag till hur efterlevnaden av dessa båda regelverk skall kunna förbättras. Beträffande producentansvaret för elektriska och elektroniska produkter skall redovisa hur upprättande av registret har genomförts, vilken vägledning som har tagits fram, särskilt avseende kraven i 18 § om finansiering av fullgörande av producentens skyldighet, samt vilka ytterligare insatser, exempelvis utbildningsinsatser, som genomförts och som planeras. I regleringsbrevet anges också att och , i samråd med och och efter samråd med berörda miljömåls- och sektorsmyndigheter, göra en övergripande och heltäckande utvärdering av dagens ekonomiska styrmedel inom miljöområdet. Med ekonomiska styrmedel avses i detta uppdrag skatter, avgifter och direkta bidrag. Analysen skall bl.a. kopplas till de tre åtgärdsstrategierna, däribland således Giftfria och resurssnåla kretslopp. Uppdraget skall redovisas . Som har redovisats i det föregående drivs arbetet med avfallsfrågor inom EU vidare. Kommissionens förslag till en tematisk strategi går ut på att förebygga avfall och öka materialåtervinningen. Som ett led i denna strategi kommer det att ställas krav på medlemsstaterna att ta fram nationella planer för förebyggande av avfall. Utskottet finner mot den nu redovisade bakgrunden att motionerna 2005/06:MJ290 (mp) yrkande 4 och 2005/06:MJ590 (mp) yrkandena 1 och 4 inte bör föranleda någon åtgärd från sida. De avstyrks således. Inte heller är utskottet berett att tillstyrka förslaget om de lagändringar som går ut på beaktande av resurshushållningsaspektensom krav vid egenkontroll. En lagstiftningsåtgärd bör föregås av en utredning om förslagets effekter i olika avseenden. Med det anförda avstyrks även motion 2005/06:MJ590 (mp) yrkande 3. Motionsförslaget om underlättande av ökad kretsloppsgrad kommer enligt utskottets mening att bli tillgodosett även det genom bl.a. det krav på lokala samråd som skall hållas mellan kommuner och producenter men också genom överenskommelsen inom . Men hänvisning härtill avstyrks motion 2005/06:MJ439 (v) yrkande 6. När det gäller förslaget om en tidsgräns för samrådsprocessen anser utskottet i likhet med motionärerna att det är angeläget att förfarandet inte drar ut . Utskottet utgår emellertid från att denna fråga uppmärksammas inom såväl som inom ramen för det utredningsuppdrag som har getts till . Tilläggas kan att har undersökt hur samrådet inom producentansvaret för förpackningar och returpapper har genomförts utifrån kommunernas synvinkel. Undersökningen visar att det fungerar relativt väl i landet som helhet, även om det finns stora variationer. Mot bakgrund härav anser utskottet att någon ytterligare åtgärd från sida inte är påkallad. Motion 2005/06:MJ590 (mp) yrkande 5 avstyrks därmed. Även när det gäller materialbolagens ansvar för insamlingen på landsbygden utgår utskottet från att frågan tas om hand inom ramen för och uppdrag att se över efterlevnaden av producentansvaret för förpackningar och - vid behov - föreslå åtgärder. Motion 2005/06:MJ290 (mp) yrkande 1 (mp) torde därmed bli i huvudsak tillgodosedd och avstyrks därför. Några av motionsförslagen går ut på utvecklande av pantsystemet. Utskottet ansluter sig till uppfattningen om att ett sådant system är av stor betydelse för att främja återbruk och återvinning. I detta sammanhang vill utskottet peka på att nya regler för pantsystemet avseende dryckesförpackningar infördes . Enligt uppgift från har regeringen för avsikt att utöka systemet för returförpackningar i syfte att uppnå målet om Ett samhälle med giftfria och resurssnåla kretslopp, såsom förutskickades i den berörda propositionen och som ställde sig bakom (prop. 2002/03:117, bet. 2003/02:MJU4, rskr. 2003/04:17). Utskottet finner vidare att den tematiska strategi som kommissionen har presenterat innehåller ställningstaganden och förslag som ligger väl i linje med vad som framförts i motionerna 2005/06:MJ290 (mp) yrkande 2 och 2005/06:MJ510 (s). Beträffande motionsförslaget om användning av avgiften för återbruk m.m. vill utskottet erinra om att reglerna om producentansvar innebär att producenten är skyldig att samla in avfallet, t.ex. förpackningar, och ta hand om det på ett miljömässigt bra sätt. Däremot finns inga regler om producenternas täckning av kostnaderna för denna hantering, detta är således en fråga för marknaden. Det långsiktiga syftet med producentansvaret är att det skall leda till en mer miljöanpassad produktutveckling. Producentansvaret skall alltså vara ett styrmedel för att få producenterna att utveckla produkter som är mer resurssnåla, är lättare att återvinna och som inte innehåller miljöfarliga ämnen. Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet sålunda motion 2005/06:MJ290 (mp) yrkande 3. Ett motionsförslag går ut på skärpta sanktioner avseende producentansvaret. Bestämmelser om påföljder finns i , nämligen om dels straffbestämmelser och förverkande (29 kap.), dels miljösanktionsavgifter (30 kap). Som utskottet har redovisat har regeringen lämnat ett uppdrag till om en bedömning av efterlevnaden av producentansvaret och av ett eventuellt behov av insatser för att öka efterlevnaden. Vidare har regeringen aviserat en proposition om förändringar i sanktionssystem som bl.a. går ut på att göra de straffrättsliga reglerna mer effektiva. I sammanhanget kan också nämnas att - för att underlätta tillsynen av producentansvaret - har publicerat en handbok avseende producentansvaret för returpapper respektive förpackningar. innehåller anvisningar om vilka krav som ställs och om hur tillsynen kan bedrivas. Utskottet, som utgår från att regeringen noga följer frågan om sanktionsbestämmelser även med avseende på producentansvaret avstyrker därmed Motion 2005/06:MJ590 (mp) yrkande 2. Krav på en utredning om de samlade arbetsmarknadskonsekvenserna av ökad materialåtervinning, särskilt i förhållande till alternativet avfallsförbränning aktualiseras i en motion. Utskottet delar den grundsyn som kommer till uttryck i motionen, nämligen att avfallet i högre utsträckning skall utnyttjas som en resurs och att då framför allt återbruk och återvinning skall prioriteras. I bl.a. detta syfte har regeringen aviserat en proposition om beskattning av avfall som förbränns. De tilltänkta åtgärderna syftar till att ge en variation i hanteringen av avfall och stimulera materialåtervinningen. Utskottet, som konstaterar att arbetsmarknadspolitiska aspekter hör till arbetsmarknadsutskottets beredningsområde, ser positivt på åtgärder som bidrar till effektivast möjliga utnyttjande av avfallet med samtidig hänsyn till effekterna på människors hälsa och miljön. Detta är också det synsätt som präglar samarbetet inom EU när det gäller avfall och som kommer till uttryck genom kommissionens förslag om en tematisk strategi på detta område. Mot bakgrund av vad som anförts avstyrker utskottet motion 2005/06:MJ535 (mp) yrkande 2. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Miljöpolitikens roll, punkt 1 (m, fp, kd, c) av (), (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om miljöpolitikens roll. Därmed bifaller motion 2005/06:MJ522 yrkande 3. Det är viktigt att slå fast att politikens uppgifter rör några grundläggande relationer. En av dem gäller den mellan den enskilda individens frihet och kravet att underordna sig samhällets helhet. En tumregel bör vara att om något behöver göras och det kan göras lika bra eller bättre av någon annan än det offentliga, då skall det heller inte göras av stat och kommun. När det gäller miljöpolitiken måste utgångspunkten vara den enskilda människans ansvar. Regleringar kan aldrig ersätta det individuella ansvarstagandet som tillsammans med enskilt ägande främjar god hushållning. Det finns dock skäl att vid marknadsmisslyckanden använda såväl regleringar som tydliga och väl fungerande incitamentsskapande styrmedel. Skötseln och förvaltandet av naturen kan förbättras om fler uppgifter får skötas av enskilda markägare. Med denna inriktning kan staten koncentrera sina resurser till miljöproblem som inte kan lösas av enskilda människor själva. Till de offentliga kärnuppgifterna hör miljöforskning, miljöövervakning och ansvar för uppfyllande av nationella och internationella överenskommelser. Vidare måste staten ansvara för att såväl tillsynsverksamheten som rättsväsendet på miljöområdet fungerar. Tillståndet i världen visar att utveckling och ekonomisk tillväxt är en grundförutsättning för att uppnå en god miljösituation. De marknadsekonomiskt inriktade industriländerna lyckas allt bättre när det gäller att kombinera ekonomisk tillväxt med miljöhänsyn. Den ekonomiska tillväxten är den motor som gör att ny teknik har kunnat utvecklas. Detta har lett till ett allt effektivare resursutnyttjande, minskade miljöstörningar och ett ökat miljöintresse hos medborgarna och konsumenterna. Detta bör ges regeringen till känna. Definition av långsiktigt hållbar utveckling, punkt 2 (mp) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om definition av långsiktigt hållbar utveckling. Därmed bifaller motion 2005/06:MJ289. Begreppet hållbar utveckling har blivit alltmer urvattnat. Det myntades ursprungligen i samband med . Bakgrunden var behovet av att anpassa den ekonomiska politiken och utvecklingen efter ekologiska krav; den miljöförstöring som den ekonomiska utvecklingen resulterar i ansågs ha gått så långt att jordens livsuppehållande system hotas. Vid den konferens som 1992 ägde rum i enades man om handlingsplanen med målet att skapa en utveckling som tillgodoser dagens behov utan att äventyra kommande generationers möjligheter att tillgodose sina behov. Även om inriktningen av är en omställning av miljön, kom begreppet också att innehålla en social dimension, nämligen att orättvisan mellan rika och fattiga länder måste förändras om utvecklingen skall kunna bli långsiktigt hållbar. har det, inte minst i , hängts på diverse ytterligare dimensioner med mer eller mindre klar innebörd: social, ekonomisk och kulturell hållbarhet. Begreppet hållbar utveckling har med andra ord blivit en meningslös politisk klyscha. Det är därför angeläget att miljöomställningen åter sätts i fokus för att man inte ytterligare skall äventyra kommande generationers levnadsmöjligheter. Det finns flera starka motiv som talar för detta. Ett är att det råder relativt god samstämmighet om vad som är ekologiskt hållbar utveckling, men knappast när det gäller ekonomisk eller social. Ett annat är att uppdelningen i tre eller flera dimensioner kan leda till att dessa inbördes räknas som jämställda. Ett tredje är att de förändringar som klimatförändringar och annan miljöbelastning medför - till skillnad från ekonomisk och social utveckling - ofta är av irreversibel karaktär. Utrotade växt- och djurarter återuppstår inte, åkrar som blivit saltöknar är milt sagt svåra att återställa och rent dricksvatten kan svårligen ersättas av något annat. Regeringen bör återkomma till med ett förslag till en distinkt definition av begreppet långsiktigt hållbar utveckling med utgångspunkt i ett naturvetenskapligt perspektiv. Detta bör ges regeringen till känna. Miljöpolitik för sysselsättning och nya företag, punkt 3 (m, fp, kd, c) av (), (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om miljöpolitik för sysselsättning och nya företag. Därmed bifaller motion 2005/06:MJ532 yrkande 3. måste bli bättre på att se helheten och arbeta tillsammans med industrin eller med den enskilda jordbrukaren för att hitta den bäst anpassade lösningen. Det är endast genom att skapa de rätta förutsättningarna för ett ökat utbyte till bästa tillgängliga teknik, i alla led från individen till det multinationella företaget, som vi når tydliga miljöförbättringar. Även den modernaste tekniken behöver nämligen stödet av att den enskilda människan vill, kan och har råd att använda den. Det är alltså viktigt att miljöpolitiken inte särskiljs från andra politikområden. I stället skall den vävas in i dessa områden på ett sådant sätt att miljöfrågorna inte uppfattas som en belastning. Om man t.ex. väljer ett från miljösynpunkt bättre alternativ skall det kännas att man gjort något bra, och det skall inte straffa sig t.ex. genom högre kostnader. måste satsa mer pengar och resurser i forskning och utveckling.