bet · GT01KU19 · 2006-05-02 00:00:00 — Därmed bifaller motionerna 2003/04:K417 yrkande 3, 2004/05:K284 yrkande 3 och 2005/06:K249 yrkande 5 och avslår motion 2005/06:K315 yrkandena 1 och 11. Målet måste vara att ett sammanhållet bidragssystem för minoritetsorganisationer kommer till stånd , detta för att stärka de nationella minoriteternas möjlighet till inflytande i samhällslivet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Stöd, punkt 4 (v, mp) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om stöd. Därmed bifaller motion 2005/06:K315 yrkandena 1 och 11 samt avslår motionerna 2003/04:K417 yrkande 3, 2004/05:K284 yrkande 3 och 2005/06:K249 yrkande 5. I Gubbängen i finns ett romskt kulturcentrum som arbetar med information om romsk kultur och med att organisera seminarier och utställningar. Centrummet får bidrag från . Inom museer finns . Utställningen har fått stöd av och planeras även komma att hysa bibliotek och den romska musikföreningens verksamheter. Tanken är att institutionen byggs upp i nära samarbete mellan romerna och museer men att romerna själva skall driva verksamheten. Både kulturcentrummet i Gubbängen och utställningen inom museer är tänkta att bli samlingspunkter för romer, skildra romernas historia och kultur och erbjuda arenor för romsk kulturaktivitet. Detta förutsätter dock att verksamheterna får permanent statligt stöd. Det ekonomiska stödet till de romska kulturinstitutionerna bör permanentas. Därför bör regeringen återkomma med förslag på hur detta bäst kan utformas. De romska organisationerna utgör viktiga strategiska parter i utformandet av den politik som avser romer som nationell minoritetsgrupp. Ett ökat stöd till romers egen organisering är nödvändigt för att stärka romernass ställning. Det kommer fortsatt att krävas ett ökat stöd till de nationella minoriteternas organisationer om skall följa de internationella konventioner som ratificerats. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 169 om ursprungsfolk och stamfolk i självstyrande länder, punkt 5 (fp, v, mp) av (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om 169. Därmed bifaller motionerna 2003/04:Sk284 yrkande 1, 2004/05:K284 yrkande 9, 2004/05:K330, 2005/06:K18 yrkande 3, 2005/06:K22 yrkande 18, 2005/06:K249 yrkande 12 och 2005/06:K473 yrkande 10, bifaller delvis motion 2003/04:K417 yrkande 7 och avslår motionerna 2003/04:K287, 2004/05:K266, 2005/06:K308, 2005/06:K359 yrkandena 1 och 2 samt 2005/06:Ju479 yrkande 1. Regeringens ambition enligt handlingsplanen för mänskliga rättigheter 2006-2009 är att skall ratificera konventionen "så fort det låter sig göras". Detta åtagande bör skärpas och preciseras. Motsättningarna ökar mellan samerna och den bofasta befolkningen när renarna söker bete på mark som ägs av andra svenskar utan renar. Det finns också problem i relationerna mellan renskötande och icke renskötande samer, där den senare gruppen utgör flertalet. Även jakt- och fiskerätten i fjällen diskuteras i förhållande till samernas rättigheter som urbefolkning. Här står olika starka intressen och olika rättigheter mot varandra. Med beaktande av att rennäringen är en central del av samernas kulturutövning har uttalat sin oro över förmodade begränsningar i den traditionella nyttjanderätten till betesmark för renskötseln. Den sammantagna situationen för samerna kräver att regeringen på allvar tar tag i problemen för att kunna garantera samerna deras rättigheter som urbefolkning. Det krävs ett större engagemang från regeringens sida för att skapa det samförstånd mellan olika intressenter som är en förutsättning för en ratificering av . Utan en ratificering grundad på samförstånd kommer samerna att bli ännu hårdare ansatta, vilket vore förödande, inte bara för samerna utan också för samhället i övrigt. Regeringens ambition bör vara att göra det möjligt att förelägga konvention 169 för ratificering. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Förvaltningsområden, punkt 6 (fp) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om förvaltningsområden. Därmed bifaller motionerna 2003/04:K370 yrkandena 1 och 2, 2003/04:K417 yrkandena 8 och 9, 2004/05:K284 yrkandena 11 och 12, 2004/05:K397 yrkande 1, 2005/06:K249 yrkandena 14 och 15, 2005/06:K409 yrkandena 6 och 7, 2005/06:Kr6 yrkande 11 och 2005/06:Kr7 yrkande 5, bifaller delvis motionerna 2003/04:K250, 2005/06:K22 yrkande 17 och 2005/06:K314 samt avslår motionerna 2003/04:K306 yrkande 1 i denna del, 2003/04:K380 yrkande 8 och 2004/05:K396. Redan i samband med att förvaltningsområdet för finska språket inrättades pekade många instanser på det problematiska i att området var så snävt avgränsat att det absoluta flertalet sverigefinnar skulle lämnas utanför. I betänkandet Rätten till mitt språk - Förstärkt minoritetsskydd (SOU 2005:40) finns presenterat ett förslag i vilket föreslås att förvaltningsområdet skall utvidgas till att också gälla i sin helhet. Om en sådan utvidgning genomförs skulle den ändå inte slutligt tillgodose de behov som den finskspråkiga minoritetsbefolkningen - vår utan jämförelse största minoritetsgrupp - har i landet som helhet. De geografiska förvaltningsområdena kan vara praktiskt motiverade när det gäller samiska och meänkieli, som har tydligt avgränsade utbredningsområden, även om det behövs en förstärkning av sydsamiskans ställning, vilket regeringen bör återkomma med förslag om. När det gäller finskan är det däremot ingen långsiktig lösning med förvaltningsområden, eftersom språket talas över hela landet. Målet måste vara att åstadkomma en lösning som stärker individens möjligheter att använda finska språket oavsett var man bor. Rätten för individen att använda finska, och få muntligt svar på finska, vid myndighetskontakter som gäller ens egna ärenden bör gälla i hela - inte bara i dagens förvaltningsområde. Därför bör det skapas ett eller ett par nationella resurscentrum för de landsting, kommuner eller myndigheter som önskar kunna samordna sin finskspråkiga service. Till ett sådant resurscentrum skall förvaltningar och myndigheter kunna överlämna ärenden där den enskilde medborgaren har begärt muntligt svar på sitt eget språk. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Förvaltningsområden, punkt 6 (c) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om förvaltningsområden. Därmed bifaller motionerna 2003/04:K306 yrkande 1 i denna del, 2003/04:K370 yrkandena 1 och 2, 2003/04:K417 yrkandena 8 och 9, 2004/05:K284 yrkandena 11 och 12, 2005/06:K249 yrkandena 14 och 15 samt 2005/06:K409 yrkandena 6 och 7, bifaller delvis motionerna 2003/04:K250, 2003/04:K380 yrkande 8, 2004/05:K396 och 2005/06:K314 samt avslår motionerna 2004/05:K397 yrkande 1, 2005/06:K22 yrkande 17, 2005/06:Kr6 yrkande 11 och 2005/06:Kr7 yrkande 5. Förvaltningsområdet för finska språket bör omfatta samtliga kommuner i , , och . Därmed skulle cirka hälften av sverigefinnarna komma att omfattas av de åtgärder som förordas i del III av den europeiska stadgan för landsdels- och minoritetsspråk. Det utvidgade förvaltningsområdet bör omfatta samma rättigheter som nuvarande lag stadgar, nämligen rätt till förskola och äldreomsorg helt eller delvis på finska samt möjlighet att använda finska i kontakter med förvaltningsmyndigheter och domstolar. Sydsamiskan talas nu av ungefär 500 personer i och befinner sig därmed i ett mycket utsatt läge. Risken är att språket helt kommer att dö ut. Det allmänna bör öka språkets användningsmöjligheter i samhällslivet genom att införa rätten att använda samiska hos förvaltningsmyndigheter också i delar av det sydsamiska området. Det är ytterst angeläget att få till stånd ett bra samarbete med , eftersom sydsamiskan talas även där. Skall språket överleva får nationsgränser inte vara ett hinder. Detta bör ges regeringen till känna. Förvaltningsområden, punkt 6 (mp) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om förvaltningsområden. Därmed bifaller motion 2005/06:K22 yrkande 17, bifaller delvis motionerna 2003/04:K250, 2004/05:K396 och 2005/06:K314 samt avslår motionerna 2003/04:K306 yrkande 1 i denna del, 2003/04:K370 yrkandena 1 och 2, 2003/04:K380 yrkande 8, 2003/04:K417 yrkandena 8 och 9, 2004/05:K284 yrkandena 11 och 12, 2004/05:K397 yrkande 1, 2005/06:K249 yrkandena 14 och 15, 2005/06:K409 yrkandena 6 och 7, 2005/06:Kr6 yrkande 11 och 2005/06:Kr7 yrkande 5. Förvaltningsområdet för finska språket bör omfatta samtliga kommuner i , , och . Därmed skulle cirka hälften av sverigefinnarna komma att omfattas av de åtgärder som förordas i del III av den europeiska stadgan för landsdels- och minoritetsspråk. Det utvidgade förvaltningsområdet bör omfatta samma rättigheter som nuvarande lag stadgar, nämligen rätt till förskola och äldreomsorg helt eller delvis på finska samt möjlighet att använda finska i kontakter med förvaltningsmyndigheter och domstolar Det bör övervägas om inte andra förvaltningsområden också skulle kunna införas, exempelvis i och som har en stor finsk population. Sydsamiskan talas nu av ungefär 500 personer i och befinner sig därmed i ett mycket utsatt läge. Risken är att språket helt kommer att dö ut. Det allmänna bör öka språkets användningsmöjligheter i samhällslivet genom att införa rätten att använda samiska hos förvaltningsmyndigheter också i delar av det sydsamiska området. Det är ytterst angeläget att få till stånd ett bra samarbete med , eftersom sydsamiskan talas även där. Skall språket överleva får nationsgränser inte vara ett hinder. Detta bör ges regeringen till känna. Fler nationella minoriteter, punkt 7 (fp, kd, c, mp) av (), (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om fler nationella minoriteter. Därmed bifaller motionerna 2003/04:K370 yrkande 3, 2003/04:K417 yrkande 10, 2004/05:K284 yrkande 13, 2005/06:K249 yrkande 16 och 2005/06:K409 yrkande 4. De fyra kriterier som ställs upp i ramkonventionen om nationella minoriteter för att en grupp skall kunna betraktas som en nationell minoritet är att gruppen har en uttalad samhörighet och till antalet i förhållande till resten av befolkningen inte har dominerande ställning, att den har en religiös, språklig, traditionell eller kulturell särart, att den har historiska och långvariga band med , att det skall finnas en självidentifikation där den enskilda individen såväl som guppen skall ha en vilja och strävan att behålla sin identitet. Sverigefinländarnas delegation har liksom i (Fris), tagit ställning för att den nationella minoritetsstatusen bör breddas från att avse sverigefinnar till att avse alla sverigefinländare oavsett modersmål. Finskspråkiga och svenskspråkiga har således funnit samhörighet under beteckningen sverigefinländare. För att statsmakterna skall välja en annan kategorisering än den som används av den berörda minoriteten själv krävs noggranna överväganden. Minoritetsspråkskonventionen och ramkonventionen om nationella minoriteter måste behandlas var för sig. Frågan om sverigefinländare oavsett modersmål skall få status som nationell minoritet måste alltså prövas självständigt från frågan om vilka språk som skall få status som minoritetsspråk. Regeringen bör pröva frågan om sverigefinländare oavsett modersmål bör få status som nationell minoritet i . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Teckenspråk, punkt 8 (c, mp) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om teckenspråk. Därmed bifaller motionerna 2003/04:K249, 2003/04:K314, 2003/04:K436, 2003/04:So569 yrkande 13, 2003/04:Ub393 yrkande 1 och 2005/06:K409 yrkande 12. Teckenspråket är modersmål för de barndomsdöva. var det första land i världen att 1981 erkänna teckenspråket som de dövas språk. Teckenspråkets ställning som språk bekräftades senare av 1997. På så sätt kan man säga att det är fastslaget i att teckenspråket är ett eget språk. Teckenspråket har dock inte status som nationellt minoritetsspråk. Därmed finns inget beslut om vilken legal ställning teckenspråket skall anses ha i . Det finns flera faktorer som talar för att teckenspråket borde betraktas som ett nationellt minoritetsspråk, i enlighet med konvention. Teckenspråket bör därmed ges status som nationellt minoritetsspråk. Detta bör ges regeringen till känna. Utbildning, punkt 9 (fp) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om utbildning. Därmed bifaller motionerna 2003/04:K306 yrkande 4, 2004/05:K284 yrkandena 4-6, 2005/06:K249 yrkandena 6-9, 2005/06:Kr6 yrkandena 2-5, 7 och 9 samt 2005/06:Kr7 yrkande 3, bifaller delvis motionerna 2003/04:K358 i denna del, 2003/04:K380 yrkandena 6 och 7, 2003/04:K435 i denna del och 2005/06:K315 yrkande 3 och avslår motionerna 2003/04:K306 yrkandena 2 och 3, 2004/05:K397 yrkande 4, 2005/06:K22 yrkande 26 och 2005/06:K315 yrkande 2. Förskolan och förskoleklassen är särskilt viktiga för att barn skall ges möjligheter att utveckla sina kunskaper i ett minoritetsspråk och svenska. Ju tidigare barn får tillgång till pedagogiskt stöd och undervisning, desto större möjligheter har de att utveckla sitt språk. Kommunerna bör också bli bättre på att informera föräldrar om rätten att begära modersmålsstöd för barnen. Föräldrar i hela landet bör ges en lagstadgad rätt att välja förskoleverksamhet med minoritetsspråksprofil åt sina barn, förutsatt att verksamheten omfattar minst tio barn och att det finns behöriga förskollärare med rätt språkkunskaper. Den etableringsfrihet vi förespråkar för enskilda förskolor, kombinerad med valfrihet för föräldrarna att välja den förskola som passar bäst för barnet, kommer också att förbättra möjligheterna till att driva förskolor inriktade på barn som talar ett minoritetsspråk. Enskilda elever måste få större möjlighet att ta del av minoritetsspråksundervisning i och gymnasieskolan. Ett av problemen är att reglerna är olika för de fem minoritetsspråken när det gäller modersmålsundervisning, utan att det finns sakliga skäl för detta. Elever som efterfrågar modersmålsundervisning i finska och jiddisch ges samma möjligheter som gäller för de elever som talar samiska, chib och meänkieli. Kravet på utbildade lärare är viktigt för att bibehålla en god kvalitet på undervisningen. Liksom skall modersmålsundervisning vara en möjlighet och inte en skyldighet för eleven. Gymnasieförordningen bör ses över för att öka elevers möjlighet att välja tvåspråkig undervisning också på gymnasiet. En översyn bör göras av hur frågor kring minoriteter och minoritetsspråk uppmärksammas i och gymnasieskolan, med syftet att bidra till kunskapsförmedling och metodutveckling. Minoritetspolitiken måste också säkerställa att det finns möjlighet till kvalificerade högskoleutbildningar i minoritetsspråk och att det ges tillräckliga resurser för forskning om minoritetsfrågor och minoritetsspråk. Regeringen måste noga följa utvecklingen i högskolevärlden och bör uppdra åt att föreslå åtgärder för att, med beaktande av universitetens och högskolornas självständighet, långsiktigt säkra kvalificerad utbildning och forskning på minoritetsområdet. Utbildning, punkt 9 (v) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om utbildning. Därmed bifaller motion 2005/06:K315 yrkandena 2 och 3 samt avslår motionerna 2003/04:K306 yrkandena 2-4, 2003/04:K358 i denna del, 2003/04:K380 yrkandena 6 och 7, 2003/04:K435 i denna del, 2004/05:K284 yrkandena 4-6, 2004/05:K397 yrkande 4, 2005/06:K22 yrkande 26, 2005/06:K249 yrkandena 6-9, 2005/06:Kr6 yrkandena 2-5, 7 och 9 samt 2005/06:Kr7 yrkande 3. Eftersom förskolan kan bidra till att motverka marginaliseringen av romer är det viktigt att de romska barnen ges möjlighet att gå i förskola. De romska barnens identitet kan stödjas genom att de erbjuds möjlighet att ge uttryck för den egna kulturen. Därför är det av avgörande vikt att romska barn ges möjlighet att utveckla sina kunskaper i såväl som svenska. av de romska barnen bryter sin skolgång innan de gått igenom . Ett fruktbart angreppssätt bör vara att utgå från rätten till utbildning på lika villkor och i stället belysa och ifrågasätta hur olika former av diskriminering missgynnar den romska minoriteten samt hur man skall garantera romska barns rättigheter. Ett viktigt led i detta arbete är att personal inom utbildningsväsendet får utbildning i romsk kultur och att man inom utbildningsväsendet rekryterar personer med romsk bakgrund. Detta ökar toleransen och respekten för den romska minoriteten och de romska barnens trivsel i skolan. har i rapporter pekat på att det finns ett tydligt samband mellan romska elevers skolframgång och tillgången till kompetent personal som undervisar i modersmålet. Även tillgång till studiehandledning och läxhjälp tillsammans med romsk personal är av betydelse. Det är mycket allvarligt att skolan inte förmår att synliggöra och tillmötesgå romers behov av utbildning, och det är alarmerande att skyddet mot diskriminering inom skolan visat sig vara så svagt. De romska barnens framgång i barnomsorg och skola kan dock främjas genom att man stärker föräldrarnas förtroende för skolväsendet och personalen. Ett viktigt led i detta arbete bör vara att stödja barnens egen kulturella bakgrund. Därför bör regeringen uppdra åt Myndigheten för skolutveckling att återkomma med förslag på hur personal inom utbildningsväsendet, från förskola till högskola, skall ges ökade kunskaper om romer och romsk kultur. Vidare är det av avgörande vikt att utveckling av den kulturella och språkliga identiteten uppmuntras och att tillgången till undervisning och undervisningsmaterial på det modersmålet ökar. Därför bör romska barns tillgång till barnomsorg, skola och undervisningsmaterial på chib ökas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Utbildning, punkt 9 (mp) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om utbildning. Därmed bifaller motion 2005/06:K22 yrkande 26 och avslår motionerna 2003/04:K306 yrkandena 2-4, 2003/04:K358 i denna del, 2003/04:K380 yrkandena 6 och 7, 2003/04:K435 i denna del, 2004/05:K284 yrkandena 4-6, 2004/05:K397 yrkande 4, 2005/06:K249 yrkandena 6-9, 2005/06:K315 yrkandena 2 och 3, 2005/06:Kr6 yrkandena 2-5, 7 och 9 samt 2005/06:Kr7 yrkande 3. Regeringen fortsätter enligt den nationella handlingsplanen för mänskliga rättigheter 2006-2009 att prioritera arbetet med breddad rekrytering till högskolan och har därför utvidgat uppgifterna för Myndigheten för , som bytt namn till Myndigheten för nätverk och samarbete inom högskolan. Det saknas emellertid en plan för hur den breddade rekryteringen skall kunna genomföras, exempelvis i förhållande till romer, som ofta varken har tillgång till datorer eller har genomgått gymnasiet. De åtgärder som föreslås är långt ifrån tillfredsställande. Regeringen bör återkomma med ytterligare förslag på hur detta skall åtgärdas. Äldreomsorg, punkt 10 (fp) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 10 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om äldreomsorg. Därmed bifaller motionerna 2004/05:K284 yrkande 7 och 2005/06:K249 yrkande 10, bifaller delvis motion 2004/05:K397 yrkandena 2 och 3 samt avslår motion 2004/05:K370. Det är inte ovanligt att äldre tappar kunskaperna i inlärda språk men behåller kunskaperna i sitt modersmål. Det är därför viktigt att äldre med minoritetsspråk som modersmål ges större möjlighet till äldreomsorg på sitt eget språk. redovisade ett uppdrag att redovisa hur olika kommuner organiserat och genomfört äldreomsorg för finsktalande. Rapporten visar att det inte behöver medföra större kostnader att erbjuda en anpassad äldreomsorg. Den gemensamma finsk-svenska arbetsgruppen i minoritetsfrågor har också uppmärksammat behovet av äldreomsorg på finska och påtalat att resultatet av kartläggning bör spridas till kommunerna. har gått efter , och regeringen bör skyndsamt återkomma till med en redovisning av de åtgärder som planeras. När regeringen motarbetar enskilda alternativ inom den offentligt finansierade sektorn hindrar den också framväxten av nya lösningar som är anpassade till de personer som identifierar sig med en minoritet. En välfärdsmodell som slår vakt om en skattefinansierad omsorg och ger individen möjlighet att välja hur omsorgen skall vara utformad skulle flytta makten från politiker och förvaltningar till den enskilde. Med ett pengsystem blir det lättare för individen att om så önskas välja en omsorgslösning med språkprofil och för t.ex. minoritetsföreningar, företag och stiftelser att själva organisera äldreomsorg och andra verksamheter. Därigenom stärks de nationella minoriteternas makt över sin situation. Medierna, punkt 11 (fp) av () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 11 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om medierna. Därmed bifaller motionerna 2004/05:K284 yrkande 8, 2005/06:K249 yrkande 11 och 2005/06:Kr6 yrkande 10 och avslår motionerna 2003/04:K306 yrkande 1 i denna del, 2003/04:K358 i denna del, 2003/04:K435 i denna del och 2005/06:K409 yrkande 10. behöver en ny, modern finansiering av public service som långsiktigt säkrar dess oberoende och kvalitet. Av den anledningen bör flera fristående fonder skapas för att stödja public service utbudet inom radio och tv. För att säkerställa minoritetsspråkens fortsatta existens är det av yttersta vikt att även stiftelser, intresseorganisationer och kommersiella företag kan ansöka om medel från fonderna. bör ge regeringen detta till känna. Medierna, punkt 11 (c) av (). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 11 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om medierna. Därmed bifaller motion 2005/06:K409 yrkande 10 och avslår motionerna 2003/04:K306 yrkande 1 i denna del, 2003/04:K358 i denna del, 2003/04:K435 i denna del, 2004/05:K284 yrkande 8, 2005/06:K249 yrkande 11 och 2005/06:Kr6 yrkande 10. Digitaliseringen av vårt samhälle erbjuder stora möjligheter för minoritetsspråken att nå ut i medier. Digitaliseringen öppnar inte bara möjligheter att sända tv-program på minoritetsspråken i flera kanaler, även regionala sändningar möjliggörs liksom ökad möjlighet att se program tittaren själv väljer. Minst en av de kanaler som ingår i SVT:s digital-tv-utbud via must carry måste utvidga och förbättra sitt utbud av program på de nationella minoritetsspråken. Framför allt måste programmen ges en betydligt bättre position i tv-tablån i väntan på att digitaliseringen skall få fullt genomslag. Tittarna skall inte behöva gå tidigare från jobbet för att kunna se en nyhetssändning på sitt eget språk. I och med att såväl som digitaliserats kommer det inte längre att gå att se finsk tv i , något som riskerar att utarma det finska språket i . Regeringen bör skyndsamt återkomma med en lösning på problemet så att finsk tv även fortsättningsvis kan sändas i . Detta bör ges regeringen till känna.