bet · GT01SoU24 · 2006-05-16 00:00:00 — Uppföljning av Nationella handlingsplanen för handikappolitiken I betänkandet behandlas regeringens skrivelse 2005/06:110 Uppföljning av den nationella handlingsplanen för handikappolitiken samt 75 motionsyrkanden som väckts med anledning av skrivelsen. Utskottet avstyrker samtliga motionsyrkanden, främst med hänvisning till tidigare ställningstaganden och pågående arbeten på området. I betänkandet finns 28 reservationer, varav alla utom en är gemensamma från m, fp, kd och c, och 4 särskilda yttranden. Utskottets förslag till riksdagsbeslut avslår motion 2005/06:So46 yrkande 1. Reservation 1 (m, fp, kd, c) avslår motion 2005/06:So44 yrkande 1. avslår motion 2005/06:So42 yrkandena 1 och 13. Reservation 2 (m, fp, kd, c) Jämställdhet mellan funktionshindrade kvinnor, män, flickor och pojkar avslår motion 2005/06:So42 yrkande 12. Reservation 3 (m, fp, kd, c) avslår motion 2005/06:So43 yrkande 2. Reservation 4 (fp) avslår motion 2005/06:So44 yrkande 3. Reservation 5 (m, fp, kd, c) Tillgänglighet till lekplatser m.m. avslår motion 2005/06:So46 yrkande 14. Reservation 6 (m, fp, kd, c) avslår motion 2005/06:So46 yrkande 12. Reservation 7 (m, fp, kd, c) Förbättrad arbetssituation för funktionshindrade avslår motionerna 2005/06:So42 yrkande 4, 2005/06:So44 yrkande 5 och 2005/06:So46 yrkandena 2, 4 och 5. Reservation 8 (m, fp, kd, c) avslår motionerna 2005/06:So43 yrkande 3 och 2005/06:So46 yrkandena 6, 7 och 9. Reservation 9 (m, fp, kd, c) Särskilda stödinsatser för funktionshindrade avslår motion 2005/06:So46 yrkande 8. Reservation 10 (m, fp, kd, c) avslår motionerna 2005/06:So42 yrkande 5, 2005/06:So44 yrkande 6 och 2005/06:So46 yrkande 3. Reservation 11 (m, fp, kd, c) avslår motionerna 2005/06:So42 yrkande 3, 2005/06:So43 yrkande 1 och 2005/06:So44 yrkande 2. avslår motion 2005/06:So46 yrkande 11. Reservation 12 (m, fp, kd, c) avslår motionerna 2005/06:So42 yrkande 7, 2005/06:So44 yrkande 10 och 2005/06:So46 yrkande 25. Reservation 13 (m, fp, kd, c) avslår motion 2005/06:So42 yrkande 6. Reservation 14 (m, fp, kd, c) avslår motion 2005/06:So46 yrkande 30. Reservation 15 (m, fp, kd, c) avslår motion 2005/06:So46 yrkande 20. avslår motionerna 2005/06:So42 yrkande 2, 2005/06:So44 yrkande 8 och 2005/06:So46 yrkande 23. Reservation 16 (m, fp, kd, c) Utredning av handikappersättningen m.m. avslår motionerna 2005/06:So44 yrkande 7 och 2005/06:So46 yrkande 13. Forskning m.m. kring rehabilitering avslår motion 2005/06:So44 yrkande 9. Reservation 17 (m, fp, kd, c) Deltagande i föreningsliv m.m. avslår motion 2005/06:So46 yrkande 24. Reservation 18 (m, fp, kd, c) avslår motion 2005/06:So46 yrkandena 10 och 34. Reservation 19 (m, fp, kd, c) avslår motion 2005/06:So46 yrkande 15. Reservation 20 (m, fp, kd, c) Återinförande av de statliga specialskolorna m.m. avslår motionerna 2005/06:So42 yrkande 10 och 2005/06:So46 yrkandena 16, 17 och 19. Reservation 21 (m, fp, kd, c) Rätten att välja skola för barn med funktionshinder avslår motionerna 2005/06:So42 yrkande 11, 2005/06:So43 yrkande 5 och 2005/06:So46 yrkande 18. Reservation 22 (m, fp, kd, c) Kunskap om funktionshinder i vissa utbildningar avslår motion 2005/06:So44 yrkande 4. Reservation 23 (m, fp, kd, c) avslår motionerna 2005/06:So42 yrkande 8, 2005/06:So44 yrkande 13 och 2005/06:So46 yrkande 32. avslår motionerna 2005/06:So44 yrkandena 15 och 19 samt 2005/06:So46 yrkande 27. Reservation 24 (m, fp, kd, c) avslår motionerna 2005/06:So43 yrkande 4, 2005/06:So44 yrkandena 11 och 12 samt 2005/06:So46 yrkande 31. Reservation 25 (m, fp, kd, c) avslår motionerna 2005/06:So42 yrkande 9, 2005/06:So44 yrkande 14 och 2005/06:So46 yrkande 33. avslår motionerna 2005/06:So44 yrkandena 16-18 och 2005/06:So46 yrkande 35. Reservation 26 (m, fp, kd, c) Vården av personer med dubbeldiagnos avslår motion 2005/06:So46 yrkande 28. Reservation 27 (m, fp, kd, c) Översyn av regelverket för beviljande av ledarhundar m.m. avslår motion 2005/06:So46 yrkande 26. Reservation 28 (m, fp, kd, c) avslår motion 2005/06:So46 yrkande 29. avslår motion 2005/06:So46 yrkande 36. avslår motion 2005/06:So45 yrkandena 1-4. lägger skrivelse 2005/06:110 till handlingarna. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), () och (). Skrivelsen utgör den andra uppföljningen av den nationella handlingsplanen Från patient till medborgare - en nationell handlingsplan för handikappolitiken (prop. 1999/2000:79, bet. 1999/2000:SoU14, rskr. 1999/2000:240). I skrivelsen redogör regeringen för hur arbetet med att genomföra den nationella handlingsplanen har utvecklats , då den första uppföljningen genomfördes (skr. 2002/03:25, bet. 2003/04:SoU2). Regeringen anför att arbetet har gått framåt när det gäller att öka tillgängligheten i samhället men att det återstår arbete innan tillgänglighetsmålen nås. Flera insatser har initierats för att påskynda utvecklingen. Skyddet mot diskriminering på grund av funktionshinder har stärkts och det handikappolitiska arbetet har knutits närmare arbetet med att skydda och främja de mänskliga rättigheterna. Det handikappolitiska arbetet blir enligt regeringen alltmer systematiskt. De övergripande åtgärderna i handlingsplanen har skapat en tydlig och ändamålsenlig ansvarsfördelning och infrastruktur, vilket ger handikapperspektivet genomslag inom olika sektorer. De 14 myndigheter som har ett särskilt sektorsansvar för handikappolitiken inom sina respektive verksamhetsområden arbetar ambitiöst mot uppsatta etappmål. Systemet är dynamiskt och allteftersom arbetet fortskrider, uppkommer behov av att revidera såväl etappmål som sektorsansvar. Regeringen anser att en utmaning för det fortsatta arbetet är att utveckla kunskapen om och metoder för att i det handikappolitiska arbetet utveckla såväl barn- som genusperspektivet. Likaså kan social och ekonomisk situation liksom etnisk tillhörighet ha betydelse för den enskildes möjligheter till full delaktighet och jämlikhet i samhället. Enligt regeringen utgör utbildning och arbete själva grunden för en ekonomisk och social trygghet. har arbetsmarknadssituationen för personer med funktionshinder försämrats. En rad viktiga insatser genomförs för att förbättra arbetsmarknadssituationen för personer med funktionshinder. Möjligheterna för personer med funktionshinder att kunna få och behålla ett arbete påverkas bl.a. av tillgång till högre utbildning, anpassning av arbetsplatsen och tillgängligheten i samhället. Regeringen menar att det är angeläget att särskilt sätta fokus på förutsättningarna för att personer med funktionshinder skall få samma möjligheter till utbildning och arbete som andra. De omvärldsanalyser som sektorsmyndigheterna gjort i syfte att identifiera de processer inom samhällssektorn som påverkar möjligheterna att uppnå de handikappolitiska målen, pekar på både drivkrafter och motkrafter. Teknikutveckling och internationalisering utgör centrala utvecklingsområden som kan öka tillgängligheten till såväl tjänster som produkter. Den demografiska utvecklingen kan vidare komma att utgöra en drivkraft för ökad tillgänglighet i samhället, som ökat kostnadsmedvetande inom kommuner och landsting utgör en utmaning. Mål, resultatredovisning och framåtblick m.m. Utskottets förslag i korthet Utskottet vidhåller de gällande målen för handikappolitiken och föreslår därför att avslår ett motionsyrkande som efterfrågar en ändring av målen. bör även, främst med hänvisning till det arbete som pågår på området, avslå motioner om mätbara mål, brister i genomförandet av handlingsplanen m.m. Jämför reservationerna 1 (m, fp, kd, c), 2 (m, fp, kd, c) och 3 (m, fp, kd, c). Regeringen anför att de nationella målen för handikappolitiken är - en samhällsgemenskap med mångfald som grund, - att samhället utformas så att människor med funktionshinder i alla åldrar blir fullt delaktiga i samhällslivet, - jämlikhet i levnadsvillkor för flickor och pojkar, kvinnor och män med funktionshinder. Det handikappolitiska arbetet skall inriktas särskilt på - att identifiera och undanröja hinder för full delaktighet i samhället för människor med funktionshinder, - att förebygga och bekämpa diskriminering mot personer med funktionshinder, - att ge barn, ungdomar och vuxna med funktionshinder förutsättningar för självständighet och självbestämmande. Regeringen redovisar att utgångspunkten för den nationella handlingsplanen är de handikappolitiska målen om full delaktighet och jämlikhet. För att de handikappolitiska målen skall uppfyllas måste politiken bedrivas ur ett medborgarperspektiv. Enligt FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna har alla människor lika rättigheter. Personer med funktionshinder skall således ha samma rättigheter och skyldigheter att bidra till samhällets utveckling som andra medborgare. För att uppnå detta måste det handikappolitiska arbetet inriktas på att ta bort de hinder för full delaktighet och jämlikhet i samhället som finns för människor med funktionshinder. Detta gäller oavsett funktionshinder. Regeringen anför att arbetet med att förverkliga den nationella handlingsplanen har varit intensivt . Det har skett tydliga förbättringar inom många områden, och arbetet med att öka tillgängligheten har fått allt större genomslag. Alltfler samhällsaktörer arbetar med att införliva handikapperspektivet inom sina verksamhetsområden. Systemet med sektorsmyndigheter har visat sig vara ett viktigt verktyg för förändring. Trots detta har flickor och pojkar, kvinnor och män med funktionshinder fortfarande inte samma möjligheter till delaktighet som andra i samhället. Arbetet med att förverkliga de mål som finns i handlingsplanen kommer att behöva intensifieras. Att förbättra tillgängligheten är enligt regeringen ett av de centrala målen för handlingsplanen. Tillgänglighet används som samlande begrepp för både tillgänglighet och användbarhet. Vad det innebär för olika funktionshinder varierar. Regeringen bedömer att tillgänglighetsfrågorna har fått ökad prioritet i arbetet , och förbättringar har skett. Det visar de utvärderingar som har gjorts. Dock behöver förbättringarna ske snabbare inom flera samhällsområden för att målen skall nås. Regeringen pekar vidare på att människor med funktionshinder möter diskriminering i olika sammanhang. Att bekämpa diskriminering är därför centralt i det handikappolitiska arbetet. har olika lagstiftningar införts för att stärka skyddet mot diskriminering på grund av funktionshinder. (dir. 2002:11, 2003:69, 2005:8) har haft i uppdrag att se över en samlad diskrimineringslagstiftning och bl.a. överväga om skydd mot diskriminering på grund av bristande tillgänglighet skall införas på fler samhällsområden än . Regeringen anser att det arbete som gjorts och görs för att se över och vid behov skärpa diskrimineringslagstiftningen är angeläget. Regeringen menar att skyddet mot diskriminering i princip skall vara lika för de olika diskrimineringsgrunderna, dock med beaktande av de speciella förutsättningar som gäller för olika samhällsområden. Enligt regeringen är en grundläggande tanke med handlingsplanen att det skall vara tydligt att alla samhällssektorer har ett ansvar för genomförandet av handikapppolitiken. Systemet med särskilt sektorsansvariga myndigheter har lett till ett mer systematiskt arbete. Syftet med myndigheternas sektorsansvar är att handikapperspektivet skall genomsyra myndighetens arbete. Sektorsmyndigheterna har utvecklat sitt handikapperspektiv med utgångspunkt från de förutsättningar och kulturer som råder inom respektive sektor. Vidare anförs att barnperspektivet skall finnas med inom alla prioriterade arbetsområden i handlingsplanen. har åtagit sig att följa FN:s konvention om barnets rättigheter. sätter barnets mänskliga rättigheter, intressen och behov i centrum. Den genomsyras av tanken att barn skall respekteras och att samhällets insatser skall utgå från vad som är bäst för barnet. Insatser inom ramen för den generella välfärdspolitiken är basen för att förverkliga intentioner. Regeringen anför även att situationen för barn med funktionshinder uppmärksammas i högre grad än tidigare och att flera studier där barnen själva och deras familjer får komma till tals har gjorts . Regeringen avser att överlämna en skrivelse med en redogörelse för regeringens barnpolitik till . I skrivelsen redovisas åtgärder för barns och ungas rättigheter och intressen inom olika områden som rör deras liv. I skrivelsen ingår även redovisningar som avser barn med funktionshinder. Regeringen anser vidare att kunskap om de skillnader som finns mellan flickor och pojkar, kvinnor och män, skulle öka om det statistiska underlaget förbättrades. För att statliga och kommunala myndigheter skall kunna planera och prioritera åtgärder för att rätta till brister i verksamheten behöver de kunskap om de skillnader som finns mellan könen. En rad myndigheter har därför fått i uppdrag av regeringen i regleringsbreven att på olika sätt beakta och analysera kvinnors och mäns villkor. Så skall t.ex. i sin verksamhet belysa, analysera och beakta kvinnors och mäns villkor i förhållande till de jämställdhetspolitiska målen och verka för att jämställdhetsperspektivet och de kunskaper som genereras vid jämställdhetsanalyserna integreras i det praktiska arbetet hos huvudmännen. Vidare skall i sin redovisning av diskrimineringsärenden beskriva hur många av dessa som rör kvinnor respektive män och flickor respektive pojkar. När det gäller det fortsatta arbetet påtalar regeringen att det med handlingsplanen för handikappolitiken infördes en struktur för det handikappolitiska arbetet. Betoningen ligger på att identifiera och undanröja hinder, förebygga och bekämpa diskriminering och att ge barn, ungdomar och vuxna med funktionshinder förutsättningar för självständighet och självbestämmande. Förslag till åtgärder inom diskrimineringsområdet presenteras framför allt i skrivelsen En nationell handlingsplan för de mänskliga rättigheterna 2006-2009 (skr. 2005/06:95). Arbetet inom handikappolitiken knyts därmed också allt närmare arbetet med att skydda och främja mänskliga rättigheter. Regeringen bedömer att det är viktigt att det fortsatta arbetet följer denna struktur för att nå resultat. Arbetet måste ske metodiskt och kommer att ta att genomföra. Vidare anförs att en grundläggande del i perspektivskiftet är att människor med funktionshinder skall ha ökat inflytande över det stöd och den service man är beroende av. Samhällets stöd och service är till för dem som behöver det. Det är en självklar rättighet att kunna ha inflytande över det stöd och den service man är beroende av. Enligt regeringen är arbetet med att införliva handikapperspektivet i all verksamhet något som måste pågå kontinuerligt. Det behövs ständig inventering och identifiering av de hinder som finns. Det är väsentligt att metoderna för att integrera handikapperspektivet i ordinarie verksamhet utvecklas för att arbetet skall få genomslag. Regeringen pekar vidare på att det internationella samarbetet måste utvecklas. Globaliseringens verkningar slår igenom i allt högre grad. Därför blir det allt viktigare att tillsammans med andra länder arbetar för att handikappfrågorna stärks i det internationella samarbetet. Regeringen menar vidare att det är angeläget att särskilt sätta fokus på förutsättningarna för att personer med funktionshinder skall få samma möjligheter till utbildning och arbete som andra. Regeringen avser bl.a. att tillsätta en utredning för att göra en kartläggning och analys av de insatser samhället erbjuder. Generellt sett har människor med funktionshinder svag förankring på arbetsmarknaden. Andelen arbetslösa är högre bland kvinnor än bland män. Avslutningsvis anförs att handikappolitik är ett sektorsövergripande politikområde, vilket innebär att de handikappolitiska målen skall integreras inom andra politikområden. Därför måste arbetet samordnas. En särskild interdepartemental arbetsgrupp har i uppdrag att genomföra den nationella handlingsplanen. Samordningsansvaret för handikappolitiken innebär dels att bevaka det arbete som pågår, dels att vara pådrivande. I ansvaret ligger även att driva på inom olika områden för att de handikapp-politiska målen genomförs inom respektive politikområde. Det är också viktigt att höja kunskapen och medvetenheten om hur handikapperspektivet skall införlivas inom olika politikområden. samordningsansvar skall bl.a. förtydligas. För att stärka samordningen har Handisam inrättats . Handisams uppgifter är bl.a. att samordna och stödja sektorsmyndigheternas arbete, att utvärdera, förse regeringen med underlag för styrningen mot de handikappolitiska målen och stödja myndigheter och andra aktörer bl.a. genom riktlinjer och kunskapsspridning. I motion So42 av m.fl. (m) yrkande 1 påtalas vikten av att genomföra den nationella handlingsplanen. Motionärerna pekar på att personer med funktionshinder alltjämt inte behandlas som alla andra och att diskriminering förekommer i olika sammanhang. I yrkande 12 efterfrågas lika villkor för funktionshindrade kvinnor, män, flickor och pojkar. Motionärerna anför att det måste vara en grundläggande princip att kön inte skall utgöra ett extra handikapp för personer med funktionshinder. I yrkande 13 påtalas att myndigheter och kommuner brister när det gäller att vidta åtgärder för att genomföra handlingsplanen. I motion So44 av m.fl. (kd) yrkande 1 begärs att de generella handikappolitiska målen bör preciseras med mer mätbara mål. Motionärerna anför att nuvarande mål är svåra att utvärdera och att det därigenom är svårt att utkräva politiskt ansvar. För att verkliga förbättringar skall åstadkommas måste dagens generaliserade handikappolitiska mål därför preciseras med mer mätbara och precisa delmål. I motion So46 av m.fl. (c) yrkande 1 anförs att målet för handikappolitiken bör vara principen om alla människors lika värde och rätt till likabehandling, ett tillgängligt samhälle och en tillgänglig arbetsmarknad. Handikappolitiken är ytterst en fråga om demokrati. Utskottet vill därför än en gång understryka att samhället måste bygga på insikten om att alla människor är lika mycket värda, har samma grundläggande behov och skall behandlas med samma respekt, att mångfald berikar och att varje människa med sin kunskap och sin erfarenhet är en tillgång för samhället. Det innebär att alla skall ha lika rätt och lika möjligheter att bestämma över sina liv och få sina önskemål respekterade. Utskottet vidhåller därmed att de nationella målen för handikappolitiken som ställt sig bakom bör fortsätta att gälla. Motion So46 (c) yrkande 1 om en ändring av målen för handikappolitiken avstyrks. I skrivelsen beskrivs att samtliga sektorsmyndigheter dels har definierat vad sektorsansvaret för handikappolitiken innebär för den egna myndighetens verksamhet, dels har tagit fram konkreta delmål eller etappmål för arbetet fram . Dessa etappmål redovisas i en bilaga till skrivelsen. Motion So44 (kd) yrkande 1 får därmed anses tillgodosedd. Utskottet delar uppfattningen i motion So 42 (m) yrkandena 1 och 13 om vikten av att den nationella handlingsplanen genomförs. Utskottet noterar därför med tillfredsställelse dels att en interdepartemental arbetsgrupp tillsatts med uppdrag att arbeta med genomförandet av handlingsplanen, dels att samordningsansvar för detta arbete har förtydligats. Utskottet utgår från att kommuners och myndigheters möjligheter att genomföra handlingsplanen och regeringens möjlighet att kontrollera att så sker härigenom kommer att förbättras. Utskottet anser därför inte att något tillkännagivande är nödvändigt med anledning av yrkandena. Dessa avstyrks därför. Jämlikhet i levnadsvillkor mellan könen utgör ett av målen för handikappolitiken. Utskottet vill betona att det är särskilt viktigt att politiken tillämpas fullt ut så att de problem som det innebär att ha ett funktionshinder inte ytterligare förstärks av könsstereotypa föreställningar. Regeringen har genom regleringsbrev och särskilda uppdrag ålagt myndigheter att på olika sätt beakta och analysera kvinnors och mäns villkor inom sina respektive ansvarsområden för personer med funktionshinder. Detta kommer att öka kunskapen om orsakerna till de skillnader i levnadsvillkor som finns mellan kvinnor och män med funktionshinder och peka på vilka åtgärder som behövs för att minska dessa skillnader. Utskottet noterar vidare att barnperspektivet skall finnas med i alla prioriterade arbetsområden i handlingsplanen och att regeringen aviserat att senare till lämna en skrivelse som innefattar en redovisning av barnpolitiken. Mot bakgrund av det anförda anser utskottet att motion So42 (m) yrkande 12 får anses åtminstone delvis tillgodosedd. Utskottets förslag i korthet bör avslå motioner om ett tillgängligare samhälle med hänvisning till ansvars- och finansieringsprincipen och det arbete som pågår på området. Jämför reservationerna 4 (fp), 5 (m, fp, kd, c) och 6 (m, fp, kd, c). Regeringen anför att arbetet med att göra tillgängligt för alla kommer att ta och kommer att kräva åtgärder inom många områden. I handlingsplanen finns två tydliga mål för tillgängligheten som bör vara uppfyllda : dels att kollektivtrafiken bör vara tillgänglig, dels att enkelt avhjälpta hinder i lokaler och på allmänna platser bör var undanröjda. Inom kollektivtrafiken har viktiga förbättringar skett och stora insatser görs. Men förändringsarbetet måste gå snabbare om målen skall nås. Därför menar regeringen att det behövs en nationell kraftsamling och prioritering av de samlade insatserna för att nå målet om en tillgänglig kollektivtrafik . Ett prioriterat trafiknät skall tas fram. Vidare anför regeringen att har visat att kraven på att åtgärda enkelt avhjälpta hinder har varit till nytta. Tillgänglighetsfrågorna har fått ökad uppmärksamhet hos kommuner och fastighetsägare, men det finns fortfarande behov av att öka kunskapen om de krav som gäller hos många fastighetsägare. menar att ytterligare åtgärder behöver vidtas för att uppnå målet . För att höja takten i arbetet har regeringen i regleringsbreven för gett i uppdrag att öka kännedomen hos fastighetsägarna och andra viktiga aktörer om reglerna för undanröjandet av enkelt avhjälpta hinder. Informationen skall medverka till att målet om att alla enkelt avhjälpta hinder är undanröjda till 2010 skall kunna uppnås. Vidare har länsstyrelserna fått i uppdrag att skärpa tillsynen på området. Regeringen avser att återkomma i frågan om ytterligare åtgärder krävs. Med den nationella handlingsplanen föreslogs att handikappolitiken skall inriktas mot att identifiera och undanröja hinder för funktionshindrade medborgares möjligheter till full delaktighet och jämlikhet i samhället. Ett av de främsta hindren är bristande tillgänglighet. Statliga myndigheter fick ansvar att gå före i utvecklingen mot ett tillgängligt samhälle. För att stödja utvecklingen fick () resurser för att bilda ett nationellt tillgänglighetscenter. Uppgiften var att fungera som samordnande, stödjande, rådgivande och pådrivande i arbetet för att göra samhället tillgängligt. Verksamheten som HO bedrivit inom ramen för det nationella tillgänglighetscentret har som en följd av att Handisam bildades övergått till den nya myndigheten. Myndighetens uppdrag inom tillgänglighetsområdet innebär att den skall stimulera och driva på utvecklingen mot ett tillgängligare . Handisam skall också följa myndigheters, kommuners och andra samhällsaktörers utveckling inom tillgänglighetsområdet. Regeringen anför dessutom att staten skall vara ett föredöme och gå före i utvecklingen. För att uppnå resultat krävs också kunskap om vad man skall göra. De riktlinjer som HO tagit fram har lett till ökad kunskap bland statliga myndigheter och andra samhällsaktörer om hur man kan arbeta för en ökad tillgänglighet. har HO inom ramen för arbetet i tillgänglighetscentret haft i uppdrag att arbeta fram en metod för att följa tillgänglighetsarbetet i kommunerna.