bet · GT01JuSoU1 · 2006-04-06 00:00:00 — I finns ett lokalt katnätverk, där polis, socialtjänst, frivilligorganisationer, Kunskapskällarn (som är för alkohol- och narkotikafrågor) m.fl. ingår. I har arrangerats en temadag om kat och dess skadeverkningar för personer verksamma inom socialtjänst, skola, sjukvård, polis, rättsväsende, tull samt föreningsliv. Vidare har ett nationellt nätverk bildats med representanter för , och för utbyte av erfarenheter kring hur man arbetar mot katmissbruk. Utskottet konstaterar med tillfredsställelse att frågan om katmissbruk har uppmärksammats och att det på många håll bedrivs arbete för att bekämpa missbruket. Utskottet kan inte se något behov av att uttalar sig i denna fråga, utan föreslår att avslår motionerna 2003/04:So519 (s) yrkande 2, 2004/05:So537 (s) yrkande 2 och So639 (s) yrkande 3. I motion 2004/05:Ju274 (s) efterfrågas en möjlighet att beslagta preparat som inte är narkotikaklassade. Narkotika som varit föremål för brott enligt narkotikastrafflagen (1968:64) skall förklaras förverkad, om det inte är uppenbart oskäligt (6 §). Angående beslag av sådan narkotika gäller i huvudsak bestämmelserna om beslag i (7 §). Medel som inte är klassade som narkotika kan inte vara föremål för brott enligt narkotikastrafflagen. Dessa medel kan således inte tas i beslag med hänvisning till att de varit föremål för brott enligt narkotikastrafflagen. Regeringen anförde i en proposition om vissa lagändringar beträffande hälsofarliga varor och narkotikaprekursorer (prop. 2004/05:127), som överlämnades till , att den har för avsikt att initiera en översyn av lagstiftningen om bl.a. narkotika och dopningsmedel (s. 24). Översynen bör enligt regeringen omfatta t.ex. frågor om vilka förfaranden som bör vara straffbara, straffskalor och förverkanden. anförde i samband med behandlingen av propositionen att utskottet anser att det är angeläget att regeringen skyndsamt inleder den aviserade översynen av lagstiftningen beträffande narkotika, dopningsmedel, hälsofarliga varor och flyktiga lösningsmedel och återkommer till med förslag (bet. 2004/05:SoU23 s. 1). Sammansatta justitie- och socialutskottet har från inhämtat att det är aktuellt att genomföra en översyn av lagstiftningen rörande bl.a. dopningsmedel. Det går dock inte att närmare precisera när denna kommer att ske. Det bör emellertid uppmärksammas att departementet noga följer utvecklingen på området och kontinuerligt ser över aktuell lagstiftning. I sammanhanget kan noteras att det finns möjlighet att beslagta vissa preparat med stöd av annan lagstiftning, t.ex. enligt lagen (1999:42) om förbud mot hälsofarliga varor. Utskottet förutsätter dels att den aviserade översynen nu inleds utan alltför stort dröjsmål, dels att frågan om beslag av preparat omfattas av denna översyn. Mot denna bakgrund och då arbetet med översynen inte bör föregripas anser utskottet att något tillkännagivande inte är nödvändigt med anledning av vad som anförs i motion 2004/05:Ju274 (s). Utskottet avstyrker bifall till motionen. I motion 2004/05:So36 (m) yrkande 9 begärs att planerade förändringar av förverkandelagstiftningen vad gäller s.k. utvidgat förverkande skall genomföras. Allmänna regler om förverkande finns i 36 kap. . avlämnade sitt betänkande Effektivare förverkandelagstiftning (SOU 1999:147). I utredningsuppdraget ingick att, mot bakgrund av utvecklingen i fråga om ekonomisk och annan grov och organiserad brottslighet, särskilt narkotikabrottslighet, undersöka om dagens regler om att förverka av brott är tillräckliga för att kunna angripa denna brottslighet på ett effektivt sätt. Inom har det utarbetats en promemoria som behandlar frågor om förverkande, bl.a. vilka lagändringar som behövs för att skall kunna efterleva antagna rambeslut inom Europeiska unionen(Ju2000/330/L5). Regeringen överlämnade till en proposition om utökade möjligheter att förverka utbyte av och hjälpmedel vid brott m.m. (prop. 2004/05:135). I propositionen föreslogs bl.a. att bestämmelser om förverkande av utbyte och hjälpmedel skall bli tillämpliga på alla brott enligt andra lagar eller författningar, undantaget utbyte av brott enligt skattebrottslagen, för vilka det är föreskrivet fängelse . Även bestämmelser om förverkande av ersättning för kostnader i samband med brott föreslogs bli tillämpliga på alla brott med fängelse i straffskalan. Egendom som varit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott skall kunna förverkas, om brottet har fullbordats eller förfarandet utgjort ett straffbart försök eller en straffbar förberedelse eller stämpling. Egendom som trätt i stället för utbyte, avkastning av utbyte och avkastning av det som trätt i stället för utbyte skall kunna förverkas. Vidare skall förverkandebestämmelserna i vissa författningar med specialstraffrättsliga bestämmelser utvidgas. I propositionen uppgavs bl.a. att förslag att införa den nya förverkandeformen utvidgat förverkande inte behandlas i lagstiftningsärendet utan är föremål för fortsatt beredning inom (prop. s. 70). anförde bl.a. att möjligheten till ekonomisk utgör en av de främsta drivkrafterna bakom en stor del av den brottslighet som förekommer i samhället. I synnerhet gäller det den grova, organiserade, brottsligheten. Genom att öka rättsväsendets möjligheter att frånta gärningsmannen utbytet av brottet i samband med att ett brott beivras kan incitamenten att begå brott minskas. Att i större utsträckning kunna förverka sådan egendom som kommit till användning som hjälpmedel vid brott utgör också en viktig del av den brottsbekämpande verksamheten. Rent praktiskt kan det ha en brottsförebyggande effekt om egendomen inte på nytt kan komma till användning i brottslig verksamhet. Det kan därtill i vissa fall verka avhållande för den som planerar att begå ett brott att även hjälpmedlen kan komma att förverkas. De utökade möjligheter till förverkande av utbyte av och hjälpmedel vid brott som föreslogs i propositionen tillförde enligt utskottets uppfattning viktiga verktyg till brottsbekämpningen, och utskottet tillstyrkte regeringens förslag med en mindre redaktionell ändring (bet. 2004/05:JuU31 s. 8 f.). Vidare föreslog justitieutskottet att skulle avslå två motioner med yrkanden om att regeringen skulle återkomma till med förslag till lagstiftning om s.k. utvidgat förverkande. Utskottet hänvisade till att beredningsunderlaget behövde kompletteras (bet. s. 10 f.). biföll utskottets förslag (rskr. 2004/05:237). Sammansatta justitie- och socialutskottet har inhämtat att det inom pågår arbete med en promemoria rörande förverkande av brottsutbyte genom s.k. utvidgat förverkande. Promemorian beräknas kunna skickas ut på remiss . har behandlat ett motionsyrkande motsvarande det nu aktuella (bet. 2005/06:JuU22 s. 70 f.). Utskottet fann inte skäl att föregripa det arbete som pågick inom och avstyrkte motionsyrkandet. Sammansatta justitie- och socialutskottet är av samma uppfattning och avstyrker bifall till motion 2004/05:So36 (m) yrkande 9. I motion 2003/04:So425 (s) begär motionärerna att spridning och användning av symboler som föreställer narkotiska preparat skall likställas med symboler kopplade till nazism och främlingsfientlighet. Varje medborgare är gentemot det allmänna tillförsäkrad yttrandefrihet: frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor (2 kap. 1 § regeringsformen, RF). Yttrandefriheten får begränsas genom lag med hänsyn t.ex. till förebyggandet och beivrandet av brott (2 kap. 13 § RF). Begränsningen får göras endast för att tillgodose ändamål som är godtagbart i ett demokratiskt samhälle och får aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett den (2 kap. 12 § RF). Det finns inget generellt förbud mot att använda symboler kopplade till nazism och främlingsfientlighet. Enligt 16 kap. 8 § döms den som i uttalanden eller annat meddelande som sprids hotar eller uttrycker missaktning för folkgrupp eller annan sådan grupp med anspelning på ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse eller sexuell läggning för hets mot folkgrupp till fängelse högst eller, om brottet är ringa, till böter. har i rättsfallet NJA 1996 s. 577 slagit fast att bärande bland andra människor på allmän plats av vissa märken på klädseln med anknytning till nationalsocialistiska idéer har ansetts som "annat meddelande" och föranlett ansvar för hets mot folkgrupp. har i sitt slutbetänkande Vägvalet - den narkotikapolitiska utmaningen (SOU 2000:126) tagit upp frågan om att förbjuda användandet av symboler för narkotiska preparat och andra drogförhärligande budskap. Detta låter sig enligt kommissionens mening inte göras. Förutom de juridiska och praktiska liksom yttrande- och tryckfrihetsmässiga aspekter som kan läggas på en sådan lösning tror kommissionen inte att det är genom ett sådant förbud som man förmår fler ungdomar att ta avstånd från narkotika. I stället är det genom ett väl fungerande förebyggande arbete liksom genom konkret och korrekt information till ungdomar som en sådan mer tillåtande attityd till narkotika kan motverkas. Metoderna måste vara att ge ungdomar redskap att tolka all slags information, att lära dem källgranska och kritiskt värdera. Det krävs emellertid också att motargumentationen befinner sig på samma arenor och i samma miljöer som de som framför en mer liberal åsikt (s. 132 f.). Utskottet finner i frågan om att förbjuda användandet av symboler för narkotiska preparat m.m. inte anledning att göra någon annan bedömning än . I sammanhanget noterar utskottet att regeringen i handlingsplanen, i likhet med , bl.a. betonar vikten av förebyggande insatser, korrekt information och utbildning i skolan om narkotika. bör avslå motion 2003/04:So425 (s). I motion So4 (s) yrkande 1 begärs en utredning av om det är förenligt med 2 kap. 6 § regeringsformen att i ett frivilligt skriftligt avtal mellan offentlig eller privat ägare till en träningslokal och nyttjare av densamma komma överens om att nyttjaren är villig att underkasta sig ett dopningstest när han eller hon befinner sig i lokalen. Enligt 2 kap. 6 § RF är varje medborgare gentemot det allmänna skyddad mot påtvingat kroppsligt ingrepp. Som framgår av bestämmelsen gäller skyddet endast gentemot det allmänna. Med det allmänna avses dels det allmännas verkställande organ - domstolar, regeringen, myndigheter samt privaträttsliga organ som handhar offentlig förvaltningsuppgift efter delegation, dels de normgivande organen när dessa beslutar för enskilda betungande offentligrättsliga föreskrifter. Skydd mot enskilda individers angrepp på andra subjekt finns framför allt genom straffbestämmelser i rörande misshandel m.m. (prop. 1975/76:209 s., 86, 140 f.). Vidare omfattar skyddet endast påtvingade ingrepp. I den mån den berörde frivilligt lämnar sitt medgivande, är stadgandet inte tillämpligt. För att ingreppet skall anses påtvingat krävs att det allmänna disponerar över maktmedel för att genomdriva åtgärden. Det kan härvid vara fråga om direkt våldsanvändning från en offentlig befattningshavares sida, men även att den enskildes motstånd brytes genom hot om någon sanktion. I proposition 2005/06:30 Nationella alkohol- och narkotikahandlingsplaner anförs (s. 92) att förebyggande insatser mot narkotika, så långt möjligt, bör integreras med insatser och information för att förebygga missbruk av andra ämnen såsom alkohol, lösningsmedel och dopningspreparat m.m. En fråga som uppmärksammats är missbruk av dopningsmedel i styrketräningsmiljöer. En förstudie om vilka insatser som behövs för att motverka detta problem planeras inom den särskilda arbetsgrupp i som hanterar dopningsfrågor inom idrotten. Aktiviteter på detta område bör genomföras inom ramen för handlingsplanen. Utskottet finner inte anledning för att ta något initiativ i denna fråga utan föreslår att avslår motion So4 (s) yrkande 1. Utskottets förslag i korthet bör avslå motioner om arbetet mot narkotika på internationell nivå. Utskottet konstaterar att åsikterna i motionerna i stort överensstämmer med vad som anförs i narkotikahandlingsplanen. Jämför reservationerna 37 (m, fp, kd) och 38 (m, fp). Den nuvarande handlingsplanen betonar vikten av att tillsammans med andra länder utveckla samarbete och strategier för att minska narkotikaproblemen. Av resultatskrivelsen (s. 25) framgår att har agerat i internationella forum i syfte att bekämpa narkotikan. Inom EU och FN har verkat för att stärka den internationella kontrollen av illegal narkotika. Prioriterade områden har varit att förstärka den internationella kontrollen av illegal narkotika, fokusera på narkotikafrågan i svenskt bistånd, effektivisera internationella narkotikaorgan samt att verka för respekt och upprätthållande av FN:s narkotikakonventioner. Regeringen har vidare agerat aktivt för att utveckla samarbetet inom EU mot grov, gränsöverskridande brottslighet som handel med narkotika, människor och vapen. Inom EU har vidare prioriterat frågor om förebyggande insatser samt narkotikaproblemen i kandidatländerna. Inom ramen för EU:s samarbete mot narkotika träffas de nationella narkotikapolitiska samordnarna till ett möte under varje ordförandeskap. Enligt regeringen krävs fortsatta insatser för att, tillsammans med andra länder, utveckla strategier för att minska narkotikaproblemen. Insatser för att förstärka den internationella kontrollen av illegal narkotika, fokusera på narkotikafrågan i svenskt bistånd, effektivisera internationella narkotikaorgan samt verka för att respekten för FN:s narkotikakonventioner upprätthålls skall prioriteras. I handlingsplanen anförs bl.a. att allt svenskt agerande utgår från den restriktiva narkotikapolitik som kommer till uttryck i FN:s narkotikakonventioner och som också är basen för den svenska narkotikapolitiken. I sammanhanget kan nämnas att inom ramen för det samarbete som justitie- och socialutskotten under innevarande valperiod har genomfört på narkotikaområdet har företrädare för justitie- och socialdepartementen lämnat information till de båda utskotten om narkotikastrategiarbetet inom EU. I motion 2004/05:So36 (m) yrkande 11 yrkar motionärerna att den restriktiva narkotikapolitiken skall hävdas på europeisk nivå. Också i motionerna 2004/05:K431 (fp) yrkande 17 delvis och U338 (fp) yrkande 18 delvis anförs bl.a. att regeringen aktivt skall verka för att föra ut de svenska, jämförelsevis goda, erfarenheterna av en restriktiv narkotikapolitik. När det gäller arbetet mot narkotika på internationell nivå delar utskottet de åsikter som motionärerna för fram. Utskottet kan konstatera att åsikterna överensstämmer såväl med vad regeringen anför i propositionen som med vad socialutskottet framfört rörande det internationella narkotikaarbetet. Motionerna får därmed anses tillgodosedda. Utskottet vill i sammanhanget betona vikten av att företrädare för ges tillräckligt stöd och utbildning för att i olika internationella sammanhang framgångsrikt kunna hävda den restriktiva svenska narkotikapolitiken. Utskotten finner inte anledning för att ta något initiativ i dessa frågor. bör avslå motionerna 2004/05:K431 (fp) yrkande 17 delvis, 2004/05:So36 (m) yrkande 11 och U338 (fp) yrkande 18 delvis. I handlingsplanen (s. 131 f.) anförs bl.a. att regeringen beslutade om en långsiktig strategi för det utvecklingsrelaterade samarbetet mellan och (United Nations Office on Drugs and Crime). Strategin, som utarbetats av Sida, presenterades för FN:s () i anslutning till dess reguljära session . För del har insatserna mot narkotika som ett globalt utvecklingshinder framför allt utgjorts av vårt stöd till, och samarbete med, UNODC. Den nu antagna strategin innebär att denna linje fullföljs och utvecklas. Ledningen för har inlett ett reformarbete inom organisationen som enligt regeringen ligger väl i linje med svenska ståndpunkter. Den svenska uppfattningen är att det nu föreligger goda förutsättningar att genomföra det presenterade reformprogrammet. Förändringar i andra givares bidragspolitik till UNODC avspeglar dessutom ett ökat förtroende för organet och för dess ledning. Utgångspunkten för den svenska inriktningen är enligt regeringen att narkotikaproblematiken utgör ett globalt utvecklingshinder, där världens fattigaste länder och människor är speciellt utsatta. För att kunna bryta den onda cirkel som råder mellan utbud och efterfrågan, är den svenska uppfattningen att mer kraft bör riktas till att dämpa efterfrågan och de bakomliggande faktorer som gör att utsatta grupper dras in i både produktion, handel och missbruk. Fattigdomsperspektivet på narkotikaproblematiken är därmed fundamentalt. Den föreslagna inriktningen ligger även väl i linje med svenska erfarenheter och komparativa fördelar på området. För att genomdriva den svenska utvecklingspolitiken på området krävs också att de internationella organ som verkar genom får möjlighet att arbeta på ett så effektivt sätt som möjligt varför också bör prioritera frågor som rör styrning och arbetsformer i dessa organ. Det svenska utvecklingssamarbetet på narkotikaområdet kanaliseras till största delen genom FN, men stöder även insatser bilateralt, regionalt och genom svenska och internationella enskilda organisationer (prop. s. 133 f.). Sida har inom ramen för sitt uppdrag att ansvara för svenskt bistånd inom narkotikaområdet tagit fram prioriteringar för utvecklingsinsatser i samarbetsländerna. Utgångspunkten är att narkotikaproblemen skall ses i relation till en bredare utvecklingsagenda med koppling till fattigdom, ojämlikhet, SRHR (sexuell reproduktiv hälsa och rättigheter), spridning av hiv/aids, korruption och svag politisk styrning. Då narkotikaproblematiken i många samarbetsländer utgör allvarliga hot mot den demokratiska utvecklingen och en sund ekonomisk utveckling, och i förlängningen underminerar förutsättningarna för fattigdomsminskning, skall narkotikabekämpning även fortsättningsvis vara ett prioriterat område för svenskt bistånd. De insatser som Sida stöder på narkotikaområdet på landsnivå och regional nivå kompletterar FN:s utvecklingssamarbete och utgår från samma grundprinciper. Insatserna baseras på ett holistiskt synsätt och inkluderar utveckling av alternativa utkomstmöjligheter, sysselsättningsfrågor, kapacitetsförstärkning, preventiva insatser för att hindra spridning av hiv/aids, vård och rehabilitering för personer med missbruksproblem och ungdomsfokuserade livsstilsinsatser. Insatserna kanaliseras främst genom svenska och internationella enskilda organisationer. I motion So1 (m) yrkande 15 framhåller motionärerna behovet av en strategi som tydligt anger prioriteringar vad gäller bistånd i det multilaterala utvecklingsarbetet. har behandlat motionsyrkanden liknande det nu aktuella (bet. 2005/06:UU2 s. 84 f.). Utskottet anförde då bl.a. följande. I en uppföljning av det multilaterala utvecklingssamarbetet som utrikesutskottet låtit utföra konstaterades brister i redovisningen m.m. av det multilaterala biståndet. Bland annat saknas en heltäckande bild av vilka organisationer som får bidrag och hur utbetalningarna har fördelats mellan de olika myndigheter och departement som svarar för utbetalningarna. Enligt utskottet uppfattades ansvarsförhållandena mellan och Sida som otydliga. Utskottet noterade även att det finns strategier för det svenska samarbetet med nio FN-organ, men det saknas en samlad strategi som utgångspunkt för hela det svenska samarbetet. konstaterade att regeringen enligt budgetpropositionen för har för avsikt att göra en översyn av det multilaterala biståndet för att mer effektivt kunna använda denna kanal i det framtida biståndet. Där nämns att en tydlig övergripande strategi skall läggas fast för på vilket sätt och i vilka fall internationella organisationers verksamhet kan komplettera eller ersätta svenskt bilateralt samarbete. Vidare nämns bl.a. att rollfördelningen mellan UD och Sida skall klarläggas. välkomnade den aviserade utredningen och förutsatte att regeringen noga granskar och tar till vara de synpunkter och analyser som utskottet redovisat. Utskottet ansåg också att resultatet av det aviserade arbetet med att ta fram en strategi för det multilaterala biståndet borde redovisas för . Med vad som anfördes i betänkandet ansåg utskottet att det då aktuella motionsyrkandet kunde avstyrkas. Sammansatta justitie- och socialutskottet finner inte anledning att göra någon annan bedömning än vad utrikesutskottet gjort. bör avslå motion So1 (m) yrkande 15. I motionerna 2003/04:So519 (s) yrkande 1 och 2004/05:So537 (s) yrkande 1 begärs att tillsammans med andra biståndsgivande länder till katproducerande länder skall verka för ett förbud av katodlingar. I motion So639 (s) yrkande 1 begärs att skall vara ett föregångsland och driva frågan internationellt om att få kat klassad som narkotika. odlas främst i östafrikanska länder. Den kat som smugglas till kommer framför allt från . innehåller flera psykoaktiva substanser men själva plantan är inte narkotikaklassad internationellt. Däremot är kat narkotikaklassat i och finns i Narkotikaförteckning I över substanser som normalt inte har medicinsk användning (LFVS 2000:7). INCB () har i sina årsrapporter bl.a. berört problematiken kring kat. I rapporten för föreslog INCB att den skulle överväga att anmäla katproblemet till FN:s generalsekreterare för att initiera en process för att få kat narkotikaklassad internationellt. INCB uppgav även att för narkotikaberoende då granskade kat. Om WHO finner att ett ämne kan leda till samma missbruk och framkalla samma skadeverkningar som narkotika, så skall WHO rekommendera att ämnet förs in i lämplig förteckning över narkotika i FN:s narkotikakonventioner. Det är sedan FN:s som beslutar om sådana ändringar i konventionerna. I årsrapporten för (s. 96 f.) uttrycker INCB oro över katmissbruket i och annorstädes samt ger en rekommendation till WHO att utreda om kat bör placeras under internationell kontroll. Utskottet har inhämtat att regeringen avvaktar WHO:s expertgrupps granskning av kat och därför inte har tagit något initiativ med anledning av INCB:s förslag. WHO har skickat ut en enkät angående kat till samtliga medlemsländer och regeringen har besvarat denna. Expertgruppen sammanträder och kommer då troligen att ta ställning till frågan om rekommendation om narkotikaklassning av kat. Utskottet noterar att frågan om att få kat klassad som narkotika uppmärksammats internationellt och förutsätter att regeringen, i enlighet med den svenska restriktiva narkotikapolitiken, verkar för att så skall ske. Utskottet anser att det inte finns anledning för att ta något initiativ i denna fråga. bör avslå motion So639 (s) yrkande 1. När det gäller förbud av katodlingar delar utskottet inte motionärernas uppfattning. Utskottet anser, mot bakgrund av att kat internationellt inte är klassat som narkotika, att det vore olämpligt att verka för ett förbud mot katodlingar. bör avslå motionerna 2003/04:So519 (s) yrkande 1 och 2004/05:So537 (s) yrkande 1. Styrning, ansvar och samordning Utskottets förslag i korthet bör avslå motioner om styrning, ansvar och samordning. Jämför reservation 39 (fp, kd). Den nuvarande handlingsplanen betonar vikten av ett lokalt och regionalt utvecklingsarbete. Enligt regeringen krävs det fortsatt stöd till utvecklandet av lokal och regional styrning och samordning. Narkotikapolitikens huvudinriktning är att genomdriva målinriktade och samordnade insatser för att begränsa utbudet och efterfrågan på narkotika. Målsättningen med narkotikahandlingsplanen är att skapa en tydlig prioritering av narkotikafrågan på olika nivåer i den svenska politiken och att förbättra användningen av samhällets resurser. Kommuner och landsting har ett stort ansvar när det gäller att motverka drogproblematiken i samhället. Det har genomförts en lång rad insatser för att förbättra samarbetet på lokal och regional nivå.