bet · GT01KU8 · 2006-03-30 00:00:00 — Enligt avsnittet "UD:s hantering av olika kriser" i () kan i en krissituation en beredskapsgrupp upprättas i UD (se vidare avsnittet Regeringens ansvar och roll vid kriser).119[Avsnittet finns som bilaga till svar av på en skrivelse från utskottet.] Gruppens främsta syfte är att fungera som ett samråds-, förankrings- och informationsforum för befattningshavare i utrikesförvaltningen som har att fatta beslut i konsulära och vissa andra krissituationer.120[svar av på en skrivelse från utskottet.] Information till och samråd med andra myndigheter sköts huvudsakligen av den ordinarie linjeorganisationen. har beredskapsgrupper inrättats vid ett flertal tillfällen, t.ex. i samband med terroristattackerna på och i och flygolyckan på Linateflyglatsen i . Även i samband med flodvågskatastrofen inrättades en beredskapsgrupp. Gruppen tjänade därvid som "paraply" för arbetet, medan den operativa verksamheten sköttes av en kraftigt förstärkt konsulär enhet.121[UD:s underlag till .] Expeditionschefen , som befann sig utanför , började att diskutera med säkerhetschefen vid om beredskapsgruppen skulle kallas in.122[Utskottets utfrågning av expeditionschef ().] De kom fram till att den borde "sparkas i gång" vid det möte som kabinettssekreterare hade bett Thöresson att kalla till . Bara det faktum att konsulära enheten tidigare hade dragit i gång sitt arbete var, enligt Thöresson, ingen anledning till att kalla in beredskapsgruppen. För att göra det måste det finnas en signal från chefen för konsulära enheten om att resurserna inte räcker till, att det är ett allvarligt läge och att man måste samråda med andra enheter. ringde Thöresson till den tjänsteförrättande expeditionschefen och instruerade henne om vilka åtgärder som behövde vidtas. Det konstituerande mötet för gruppen ägde således rum , i samband med mötet hos Hans Dahlgren.123[UD:s underlag till .] Under det första dryga dygnet leddes beredskapsgruppen av Hans Dahlgren.124[UD:s underlag till .] Per Thöresson kom till UD klockan 15.00125[svar av på en skrivelse från utskottet.] och tog därefter över ledningen. sammanträdde beredskapsgruppen två-tre gånger . Den höll sitt sista möte . Beredskapsgruppen bestod av företrädare för en rad enheter inom UD och Förvaltningsavdelningen.126[UD:s underlag till .] anslöt till det konstituerande mötet och deltog därefter i ytterligare några av gruppens möten, vilket också gjorde. Även företrädare för Statsrådsberedningen deltog vid flertalet av beredskapsgruppens möten. Dessa skulle bl.a. återrapportera till företrädare för ledningsgruppen i Statsrådsberedningen samt vara uppmärksamma på behov av samordning mellan departementen.127[svar av på en skrivelse från utskottet.] Enligt ovan nämnda metodbok kan också externa representanter kallas in till beredskapsgruppens möten (t.ex. Sida eller berört företag respektive polisen vid kidnappningar128[Se även UD:s underlag till . ]), men så skedde inte under arbetet med flodvågskatastrofen. har härvidlag uppgett till utskottet att information till och samråd med andra myndigheter huvudsakligen sköttes av den ordinarie linjeorganisationen.129[svar av på en skrivelse från utskottet.] I enlighet med metodboken fördes minnesanteckningar vid beredskapsgruppens möten. Enligt boken skall anteckningarna efter mötet delges departementsledningen och berörda enheter. Vid de fyra första mötena, som ägde rum , fördes dock inga minnesanteckningar av detta slag. I stället har uppgifter lämnats i efterhand av deltagare i mötena. Dessa har sedan sammanställts i en promemoria av den 15 februari 2005.130[Promemorian ingår i UD:s underlag till .] Från och med beredskapsgruppens möte (då ledningen övertogs av Per Thöresson) finns separata anteckningar från respektive möte. I sin rapport har kritiserat Per Thöresson för att han, i likhet med och (se ovan), stannade kvar för länge på sin vistelseort i stället för att bege sig till departementet för att därifrån leda verksamheten (s. 273). Per Thöresson har uppgett att han , vid diskussionen med säkerhetschefen, inte gjorde bedömningen att det inte fanns någon sådan information som gjorde att han skulle avbryta sin ledighet och resa till [Utskottets utfrågning av expeditionschef ().] Han utgick också från att den information som fanns på konsulära enheten, och som han i och för sig inte upplevde som särskilt alarmerande, skulle förmedlas vidare direkt från konsulära enheten till , som det brukar gå till. fick han "signaler", "nästan nödrop", och bestämde sig för att åka till nästa dag.132[utfrågning av expeditionschef ().] Vid Försvarsdepartementet beslutade statssekreterare att en krishanteringsgrupp skulle bildas. I gruppen ingick bl.a. statssekreteraren, expeditions- och rättschefen, pressekreteraren och chefen och ställföreträdande chefen för enheten. Vid de flesta möten deltog även . Normalt träffades gruppen . Det finns ett antal minnesanteckningar från krishanteringsgruppens möten . Härutöver kan, avseende Försvarsdepartementet, nämnas att statssekreterare , strax före lunchtid, ringde till dels Statsrådsberedningen (statssekreterare ), dels UD (kabinettssekretare ).133[utfrågning av statssekreterare ().] Försvarsminister uppger också inför utskottet att hon var förvissad om att statssekreteraren hade talat med både Statsrådsberedningen och UD.134[Utskottets utfrågning av försvarsminister ().] Vidare kan nämnas att Und-ber vid Försvarsdepartementet påbörjade sökning efter information tidigt , efter TT:s första flash . Som redovisats i det föregående skickade Und-ber också ut ett antal meddelanden - det första - till olika befattningshavare i med information rörande flodvågskatastrofen. Det har i efterhand inte gått att få fram fullständiga uppgifter om vilka befattningshavare som stod med på den sändlista som användes av Und-ber, varför det inte heller gått att dra någon säker slutsats om vilka inom som har fått meddelandena.135[(Försvarsdepartementet) svar av på en skrivelse från utskottet. Se även svar av på en skrivelse från utskottet.] De uppgifter som ändå varit möjliga att ta fram visar att bl.a. försvarsminister och statssekreterare fick meddelandena, liksom statssekreterare [Utskottets utfrågning av statssekreterare (), SOU 2005:104 s. Utöver Und-ber har vid Försvarsdepartementet tidigare funnits en funktion som jourhavande tjänsteman. Denna funktion var dock nedlagd för flodvågskatastrofen, vilket har kritiserats av som menar att Försvarsdepartementet därmed "förlitade sig på andra delgivningsrutiner eller frivilliga insatser av tjänstemän utom tjänstetid" (s. 273). Försvarsdepartementet har i en kommentar på regeringens hemsida betecknat uppgiften att Försvarsdepartementet lagt ned sin larmberedskap som ett olyckligt missförstånd.137[("Kommentar till " publicerad ).] Rutinerna fungerade tvärtom som de skulle. Informationsgivningen skedde inte på någon enskild tjänstemans initiativ, utan är en ordinarie arbetsuppgift för Und-ber, som är verksam . Vidare anförde Försvarsdepartementet att det gjorts ett försök att vara utan jourhavande tjänsteman en period och att den funktionen är skiljd från Und-bers verksamhet. Bland annat, men inte enbart, till följd av flodvågskatastrofen återinfördes jourhavande tjänstemän vid Försvarsdepartementet . Vid beslutades att inkalla hela krisledningsgruppen till nästa dags morgon, dvs. hade förekommit ett stort antal löpande telefonkontakter och möten mellan gruppens medlemmar.138[svar av på en skrivelse från utskottet.] Några minnesanteckningar fördes inte vid krisledningsgruppens möten. Viktigare åtgärder m.m. fördes in i en loggbok. Vid bedrevs krishanteringen inom ramen för den ordinarie verksamhetsstrukturen. beslutades att departementets krishanteringsorgan, benämnd den särskilda ledningsgruppen, skulle träda i verksamhet. uppger att minnesanteckningar förs vid den särskilda ledningsgruppens möten. I sammanhanget kan även nämnas att hade ordförandeskapet i den interdepartementala arbetsgrupp (omhändertagandegruppen) som inrättades för frågor om omhändertagande av avlidna svenskar till följd av naturkatastrofen i (se vidare nedan).139[underlag till .] Vid inrättades inte något särskilt krishanteringsorgan. Krishanteringsfrågor som rörde departementet togs om hand genom kontakter mellan berörd statssekretare och tjänstemän inom ramen för den ordinarie organisationen.140[svar av på en skrivelse från utskottet.] Vid inrättades inte något krishanteringsorgan. De frågor som involverades i med anledning av katastrofen ansågs kunna hanteras - och hanterades - inom den ordinarie linjeorganisationen.141[svar av på en skrivelse från utskottet.] Vid Utbildnings- och bildades en grupp med anledning av katastrofen. Gruppen träffades regelbundet och syftet var huvudsakligen att förbereda insatser inför skolstarten. (Ytterligare en grupp bildades för att på uppdrag av Statsrådsberedningen förbereda en ceremoni i . )142[svar av på en skrivelse från utskottet.] Minnesanteckningar fördes vid gruppens möten. Vid inrättades inget särskilt krishanteringsorgan.143[svar av på en skrivelse från utskottet.] Skälet till det var att den ordinarie organisationen bedömdes lämplig för att hantera de frågor inom departementets ansvarsområden som aktualiserades. Två extrainkallade ledningsgruppsmöten hölls för att tydliggöra ansvarsfördelningen.144[Se vidare svar av på en skrivelse från utskottet.] Vid Förvaltningsavdelningen inledde avdelningens ledningsgrupp sitt arbete den 26 december 2004.145[Förvaltningsavdelningens underlag till .] Den var sedan i funktion dygnet runt t.o.m. och träffades regelbundet . Inriktningen var i första hand att ge UD:s krishanteringsfunktioner administrativt stöd. Vidare inledde grupp för psykologiskt och socialt omhändertagande (Posom) sitt arbete , och den aktiverades formellt . Av verksamheterna inom Förvaltningsavdelningen kan bl.a. nämnas växel, som var öppen dygnet runt från , RK IT, som hade bemanning och beredskap från och gav stöd framför allt inom områdena teknisk telefoni, IT-stöd för informationsinsamling och registrering, arbetsstöd samt lokalt IT-stöd till personal i , samt Information , som påbörjade sitt arbete och medverkade i informationsarbetet under hela krisperioden genom bl.a. uppdateringar av regeringens webbsida och intranät ("Insidan"). Enligt 8 § förordning (2002:518) med instruktion för skall () vid en krissituation kunna bistå med främst områdesvisa lägesbeskrivningar. KBM påbörjade sitt arbete i anledning av naturkatastrofen måndagen den 27 december.146[underlag till .] Lägesredovisningar till lämnades fr.o.m. t.o.m. . KBM:s generaldirektör, , kontaktade Försvarsdepartementet och erbjöd lägesrapporter.147[underlag till .] Hon fick till svar att det inte fanns något behov. Anledning till att något behov inte bedömdes finnas var att det fortfarande inte fanns något att rapportera av relevans ifrån Sverige.148[svar av på en skrivelse från utskottet.] Det var fortfarande i som allting hände och det hade ännu inte kommit några hemresande till . I stället påtalades vikten av att KBM höll nära kontakt med länsstyrelserna och att det skulle kunna bli aktuellt med lägesrapporteringar i ett senare skede. Någon uppgift eller kompetens för att ta fram lägesredovisningar om händelser utomlands har inte KBM.149[Utskottets utfrågning av generaldirektör ().] UD fick del av KBM:s lägesrapporter från "mitten av den aktuella veckan"150[svar av på en skrivelse från utskottet. ]; den första lägesrapporten från lämnades . hade KBM och en kontinuerlig dialog och diskussion om ville ha rapporter.151[Utskottets utfrågning av generaldirektör ().] Rapporterna från KBM skickades också till alla länsstyrelser och ett antal andra myndigheter samt lades ut på KBM:s webbplats. har på regeringens uppdrag bedrivit verksamhet i med anledning av flodvågskatastrofen. Arbetet påbörjades på plats i . Under huvuddelen av tiden har uppdraget omfattat tre huvuduppgifter: att under svenska generalkonsulatet samordna och stödja svenska myndigheters och organisationers arbete, att organisera och samordna hemsändning av omkomna svenska medborgare och att organisera och samordna stöd till drabbade svenskar.152[, insatsstyrka i 2004-12-28-2006-01-10.] Enligt 3 b § förordningen (1988:1040) med instruktion för Statens räddningsverk153[Författningen upphävd genom SFS 2005:890.] får verket delta i räddnings- och katastrofinsatser vid katastrofer i andra länder som fordrar omedelbara åtgärder. Verket, som sorterar under Försvarsdepartementet, får endast besluta om sådana insatser under förutsättning att det finns en extern finansiering av insatserna, och det skall före beslut om insats informera (Försvarsdepartementet) om de åtgärder myndigheten avser att vidta. Vanligtvis rör det sig om biståndsinsatser inom ramen för FN-systemet i händelse av humanitär kris. Insatsen i anledning av flodvågskatastrofen var första gången sändes ut för att bistå svenskar i utlandet.154[UD:s underlag till .] Försvarsminister har inför utskottet anfört att för flodvågskatastrofen inte hade uppgiften att ha beredskap för konsulära räddningsinsatser; det har verket fått senare.155[Utskottets utfrågning av försvarsminister ().] Givet att det fanns extern finansiering kunde dock, menar hon, enligt då gällande instruktion bistå svenskar utomlands utan att det behövde fattas ett regeringsbeslut.156[Enligt 6 § förordningen (2005:890) med instruktion för skall bl.a. hålla en beredskap för bistånd vid katastrofer i utlandet och får delta i räddnings- och katastrofinsatser vid katastrofer i andra länder som fordrar omedelbara åtgärder och i samverkan med berörda myndigheter och organisationer förbereda så att , i en situation då många människor med hemvist i drabbas av en allvarlig olycka eller katastrof i utlandet, med kort varsel i ett inledande skede kan stödja utlandsmyndigheter och de nödställda.] fick ett jordbävningslarm från FN (Undac). begärde EU () hjälp av med en expert till . var alla beslut fattade av . Undacteamet och EU-experten var rekryterade, och filtar och tält fanns på klara för lastning.157[, nr 1 2005, s. 10 f.] kontaktade chefen för humanitära gruppen vid UD:s enhet för global säkerhet, Per Örneus, den operativt ansvarige vid , (SOU 2005:104 s. 151). Örneus tog upp frågan om att bistå svenska medborgare i . Därefter tog upp frågan med generaldirektör . Man beslöt att avvakta. var och överens om att en insats borde göras och att man skulle kontakta Försvarsdepartementet om detta.158[Utskottets utfrågning av operative chefen vid ().] ringde till statssekreterare , Försvarsdepartementet (SOU 2005:104 s. 151). Hon sade sig tro att det kunde komma att behövas stöd till drabbade svenskar i och att kanske kunde vara till hjälp.159[Försvarsdepartementets underlag till .] kontaktade statssekreterare , Statsrådsberedningen.160[Försvarsdepartementets underlag till .] sade att han visste om händelsen och att det var UD som hade det sammanhållande ansvaret. Därefter kontaktade kabinettssekreterare vid UD, som sade att informationen var knapphändig. sade att kunde vara till hjälp om UD bedömde att det fanns ett behov. ringde tillbaka till och gav beskedet att särskilda insatser från i "inte hade aktualiserats".161[underlag till .] berättade också att han sagt till UD att troligen kunde bidra med resurser till om behov fanns. förmedlade ett erbjudande till ambassaderna i , , och om insats från sida (SOU 2005:104 s. 151). Erbjudandet avsåg inte specifikt undsättning av svenska medborgare. Meddelandet löd enligt följande. berett sända UNDAC-krediterad [sic] personal till de länder som drabbats av dagens jordbävning. UNDAC-krediterade [sic] personal är redo att rycka ut om en förfrågan inkommer från berörd myndighet/land. Personalen är specialiserad på logistik och sambandsverksamhet. är dessutom redo att sända filtar och andra förnödenheter. CABINET162[svar av på en skrivelse från utskottet. I det citerade meddelandet gjordes ett skrivfel; personalen var "UNDAC-ackrediterad" (inte "UNDAC-krediterad").] Ambassaden i fick meddelandet (lokal tid).163[utfrågning av ambassadrådet ().] Eftersom meddelandet var på svenska informerades den thailändska krisledningen (inrikesministeriet) muntligt (av en lokalanställd) för att översättas och sändas skriftligen till det thailändska utrikesministeriet. Initialt meddelade thailändarna att ingen hjälp behövdes, men vid ett möte som thailändska myndigheterna höll för diplomatkåren (lokal tid) meddelades att all hjälp var välkommen. Efter mötet, som tog , meddelade ambassaden UD att gett klartecken att hjälpinsatser kunde skickas (se vidare nedan). , i , förekom och kvällen upprepade telefonkontakter mellan UD (Örneus, och ) och ().164[underlag till .] Enligt verkade gruppchefen och möjligen även enhetschefen , båda konsulära enheten, för att inte skulle göra någon insats (SOU 2005:104 s. 152). I skrivelser till utskottet anför både och att kommissionens slutsatser inte är riktiga härvidlag.165[Skrivelse av 3 den från till utskottet, genom UD:s expeditionschef ("Komplettering till ") och skrivelse av från till utskottet, genom UD:s expeditionschef ("Kompletterande information inför KU-förhören").] Som framgått i det föregående fick även försvarsminister och biståndsminister viss information från medarbetare vid sina respektive departement om en insats för att bistå svenskar i . hade bl.a. Per Örneus och biståndsminister ett samtal om en insats i . Jämtin var positiv, men eftersom frågan inte var ett biståndsärende kunde hon inte fatta formellt beslut (SOU 2005:104 s. 152). Vidare hade Jämtin och försvarsminister ett samtal av informell karaktär med anledning av att sett Jämtin framträda i medierna (se ovan).166[svar av på en skrivelse från utskottet.] Några konkreta insatser berördes inte, utan samtalet handlade allmänt om "det fruktansvärda som hänt och om Jämtins tv-framträdande". Båda konstaterade dock vikten av att alla nödvändiga insatser som kunde göras gjordes. ringde till för att informera om sitt samtal med Jämtin och säkerställa att Försvarsdepartementet och dess underlydande myndigheter, inklusive , var beredda på en insats. uppdrog åt tjänstemän på civila enheten att föra dialog med UD och att efterhöra vilken behovsanalys som gjordes av UD. hade Jämtin och ytterligare ett samtal.167[Utskottets utfrågning av statsrådet ().] Jämtin hade via tjänstemän fått höra att fortfarande inte kommit i väg och att det enligt deras rykten var stopp på Försvarsdepartementet. inleddes det möte hos kabinettssekreterare som blev konstituerande möte för , och anslöt till mötet . Enligt minnesanteckningar från mötet framhöll bl.a. behovet av en insats från , och skulle ges klartecken att agera.168[UD:s underlag till .] Före mötet hade endast knapphändig information om vad som hänt, men genom telefonsamtalet med ambassadör , som ringde in under mötet, fick hon klart för sig att det kunde röra sig om en ohyggligt stor katastrof.169[Utskottets utfrågning av utrikesminister ().] Hon och flera andra uttryckte då under mötet att det var bättre att man gjorde för mycket än för litet. Hon var medveten om att budgeten som fanns tillgänglig inte skulle täcka kostnaderna, men hon var fullständigt övertygad om att hon skulle få regeringen med sig på att man tog kostnaderna. Diskussionen om var den kostnaden slutgiltigt skulle läggas fick anstå till efteråt. Under samtalet med diskuterades aldrig frågan om en insats från i Thailand.170[Utskottets utfrågning av ambassadör ().] ringde generaldirektör på nytt upp , Försvarsdepartementet, angående en insats för svenskar i . Beskedet från Försvarsdepartementet var avvaktande.171[underlag till .] bestämde och politiskt sakkunnige/t.f. pressekreterare , Försvarsdepartementet, att skulle be civila enheten vid Försvarsdepartementet att "ligga på UD om besked och information". hade , , telefonkontakter med humanitära gruppen, UD:s enhet för global säkerhet, och civila enheten, Försvarsdepartementet.172[underlag till .] Frågan om insats i diskuterades. Efter beskedet om att välkomnade hjälp utifrån (se ovan) lämnade beskedet till , , att det getts klartecken för internationella insatser.173[svar av på en skrivelse från utskottet.] återkom till med beskedet att inte kunde genomföra insatsen utan klartecken från Försvarsdepartementet. kunde inte planera vidare för en insats med UD, utan det var med Försvarsdepartementet som kontakterna skulle hållas. kontaktade generaldirektör en tredje gång angående en insats i Thailand.174[underlag till .] , , samtalade med kabinettssekretare , som upplyste om att UD ville att skickade team till Phuket.175[Försvarsdepartementets underlag till .] Detta var det första tydliga beskedet från ansvariga på UD att man ville att skulle göra en insats.176[Utskottets utfrågning av försvarsminister ().] ringde till expeditions- och rättschefen vid för att efterhöra om det krävdes ett regeringsbeslut.177[Försvarsdepartementets underlag till .] Vidare ringde upp civila enheten för att informera om att UD (enheten för global säkerhet) troligen snart skulle ringa och informera om vilka behov som fanns på plats i samt att de hade till uppgift att ta reda på om ett regeringsbeslut var nödvändigt för att skulle kunna åka till . Eventuellt gick det att ordna finansieringen så att fattade beslutet självt. kontaktade generaldirektör åter angående en insats i . Försvarsdepartementet gav "avvaktande besked".178[underlag till .] Vad som härutöver hände har UD och Försvarsdepartementet olika uppfattningar om.179[svar av på en skrivelse från utskottet.] Enligt UD:s uppfattning lämnades besked cirka från () till Försvarsdepartementets civila enhet () om att även finansieringen av insats i var säkrad av UD. Parallellt härmed lämnades samma besked till ().180[svar av på en skrivelse från utskottet.] Enligt Försvarsdepartementets uppfattning lämnades klartecken om finansiering från först cirka , när civila enheten () blev uppringd av enheten för global säkerhet vid UD (FN-enheten).181[svar av på en skrivelse från utskottet.] hade åter talat med civila enheten och konstaterat att UD fortfarande inte tagit kontakt. Enhetschefen försökte ringa UD (enheten för global säkerhet) men fick ingen kontakt. talade igen med . Därefter ringde, som nämnts, UD (Humanitära gruppen vid enheten för global säkerhet) upp civila enheten och meddelade vilka behov som fanns och att UD stod för alla kostnader. Försvarsdepartementet () kontaktade då efter samtalet (). ville dock ha ytterligare precisering av behovet och därför ägde ytterligare samtal mellan Försvarsdepartementet (civila enheten) och UD (enheten för global säkerhet) rum. Civila enheten meddelade att man hade haft kontakt med UD och att de hade finansiering, vilket ansågs göra att kunde fatta beslutet självt. De var överens om att det troligen var det snabbaste sättet. Därefter talade civila enheten en sista gång cirka med och lämnade besked om vilken kompetens som behövdes. Enligt fick även underhandsbesked från UD (enheten för global säkerhet) den 26 och/eller om att insatsen skulle finansieras av UD.182[svar av på en skrivelse från utskottet.] fick , , kontakt med ambassadör ; hade försökt få kontakt med utan att lyckas.183[Utskottets utfrågning av operative chefen vid ().] Vid samtalet preciserades vilka behov som fanns och hur en insats skulle utformas. Någon information från UD om vad som behövdes göras i hade inte fått. fick generaldirektör beskedet från Försvarsdepartementet om att det var generaldirektören som skulle fatta beslutet om insatsen i , och fattade beslutet.184[underlag till .] avreste första styrkan från från till . Styrkan var framme i (svensk tid). fattades det första regeringsbeslutet om insats i (dnr Fö2005/98/). Regeringen beslutade då att skulle lämna fortsatt stöd till generalkonsulat i samt till berörda svenska myndigheter och organisationer med anledning av naturkatastrofen.