bet · GT01LU27 · 2006-05-18 00:00:00 — Utskottets förslag i korthet Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag, gör samma bedömningar som regeringen och föreslår att avslår motionerna. Jämför reservation 3 (kd, c). I propositionen gör regeringen bedömningen att domstolen och socialnämnden liksom bör vara skyldiga att ta hänsyn till barnets vilja med beaktande av barnets ålder och mognad och andra mer allmänna synpunkter som barnet kan ha. I mål eller ärenden om vårdnad, boende eller umgänge får domstolen fatta interimistiska beslut, dvs. beslut som gäller fram till dess att frågan avgjorts genom en dom eller ett beslut som vunnit laga kraft eller föräldrarna träffat ett avtal i frågan och avtalet har godkänts av socialnämnden. Innan ett sådant beslut meddelas kan domstolen inhämta upplysningar från socialnämnden, s.k. snabbupplysningar. Regeringen föreslår att socialnämnden, innan den lämnar s.k. snabbupplysningar till domstolen skall, om det är lämpligt, höra såväl barnet som barnets föräldrar. Vidare föreslår regeringen att den som genomför en utredning om vårdnad, boende eller umgänge skall lämna en rekommendation till beslut om det inte är olämpligt. Det föreslås också en sekretessbrytande regel för inhämtande av uppgifter från en socialnämnd i samband med att en utredning om vårdnad, boende eller umgänge genomförs. m.fl. (v) begär i motion L292 att regeringen skall lägga fram förslag till lagstiftning i syfte att stärka barns rätt att få komma till tals i frågor som rör vårdnad, boende och umgänge (yrkande 5). m.fl. (kd) anför i motion So647 att det är angeläget att stärka barns rätt. Mer kan göras än vad som föreslagits av vårdnadskommitté. I motionen yrkas ett tillkännagivande om att regeringen bör lägga fram förslag till åtgärder för att ytterligare stärka barns processuella ställning och rätt att komma till tals i ärenden om vårdnad, boende och umgänge (yrkande 5). Inledningsvis vill utskottet erinra om att barnets rätt att komma till tals följer av . Enligt artikel 12 skall barn som är i stånd att bilda egna åsikter tillförsäkras rätten att fritt uttrycka dessa i alla frågor som rör barnet, varvid barnets åsikter skall ges betydelse i förhållande till barnets ålder och mognad. Enligt utskottets mening är det viktigt att domstolen alltid tar hänsyn till barnets vilja. Att det av framgår att hänsyn skall tas till barnets vilja är avsett att markera att detta är en särskilt betydelsefull omständighet vid den prövning som skall göras i målet. Om barnet har en bestämd önskan och har nått en sådan mognad att denna bör respekteras, bör domstolen i allmänhet följa barnets önskan. Men det är självklart också viktigt att domstolen tar hänsyn till andra mer allmänna synpunkter från barnet. Även sådana omständigheter skall alltså beaktas och vägas in i den helhetsbedömning som skall göras. Mot den redovisade bakgrunden delar utskottet regeringens uppfattning att betydelsen av barnets vilja inte behöver markeras ytterligare i lagtexten. För socialnämndens hantering av frågor om vårdnad, boende och umgänge är också utgångspunkten att hänsyn skall tas till barnets vilja. Den som gör en utredning i mål om vårdnad, boende och umgänge skall, om det inte är olämpligt, försöka klarlägga barnets inställning och redovisa den för domstolen. Även mindre barn måste, enligt utskottets mening, få komma till tals. Det är dock inte lämpligt att i lag slå fast en viss ålder för när ett barn bör tillfrågas inom ramen för en vårdnadsutredning. Barn har ju olika mognadsgrad och förutsättningar, och det måste i varje enskilt fall göras en bedömning av om det är olämpligt att tala med barnet och vilken betydelse hans eller hennes inställning skall tillmätas. Små barn kan komma till tals t.ex. genom att utredaren samtalar med personer i barnets omgivning som känner honom eller henne väl. Med det anförda ansluter sig utskottet till regeringens bedömning även i denna del. Vad gäller domstolens beslutsunderlag inför ett interimistiskt beslut vill utskottet framhålla att interimistiska beslut skall fattas utifrån samma bedömningsgrunder som vid en slutlig prövning. Det innebär att barnets bästa skall vara avgörande även vid sådana beslut och att hänsyn skall tas till barnets vilja. Utskottet anser därför att regeringens förslag om att det i lagen bör tas in en bestämmelse om att socialnämnden innan den lämnar s.k. snabbupplysningar till domstolen skall höra barnet om det är lämpligt framstår som väl avvägt. Utskottet har inte heller något att erinra mot regeringens förslag i övrigt. Vad som sålunda anförts innebär sammantaget att utskottet ställer sig bakom regeringens förslag och bedömningar såvitt nu är i fråga, och utskottet föreslår att avslår motion So647 yrkande 5. Ställningstagandet innebär att motion L292 yrkande 5 får anses tillgodosedd, varför den bör avslås. Juridiskt biträde för barn Utskottets förslag i korthet avslår motioner som rör juridiskt biträde för barn. Utskottet hänvisar till pågående beredningsarbete. Jämför reservation 4 (m, fp, kd, v, c). I propositionen redovisar regeringen att frågan om barns rättigheter i familjeprocesser är aktuell i ett annat ärende. I departementspromemorian (Ds 2002:13) Utövandet av barns rättigheter i familjerättsprocesser föreslås att ratificerar den europeiska konventionen om utövandet av barns rättigheter, och flera lagändringar föreslås i syfte att förstärka barnets rätt i processen, bl.a. att det i särskilt konfliktfyllda vårdnadsmål skall vara möjligt för domstolen att förordna ett särskilt biträde för barnet. Enligt propositionen bereds promemorian i . m.fl. (m) yrkar i motion L24 ett tillkännagivande om att regeringen återkommer med lagförslag som innebär att barn får rätt till ett eget juridiskt biträde i särskilt konfliktfyllda vårdnadsmål (yrkande 4). Ett likalydande yrkande framställs i motion L26 av m.fl. (c) (yrkande 1). m.fl. (v) begär i motion L292 att regeringen skall lägga fram förslag till lagstiftning som innebär att barn får rätt till ett eget juridiskt biträde i alla mål om vårdnad, boende och umgänge (yrkande 6). Likalydande yrkanden framställs i motionerna L340 av m.fl. (fp) (yrkande 7), L389 av och (båda s) och So647 av m.fl. (kd) (yrkande 4). Som redovisats ovan är frågan föremål för beredning inom . Enligt utskottets mening bör resultatet av det pågående beredningsarbetet inte föregripas genom någon åtgärd från . bör således avslå motionerna L24 yrkande 4, L26 yrkande 1, L292 yrkande 6, L340 yrkande 7, L389 och So647 yrkande 4. Gemensam vårdnad och växelvist boende Utskottets förslag i korthet Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag, gör samma bedömningar som regeringen och föreslår att avslår motionerna. Jämför reservation 5 (kd, c). Regeringen föreslår att det införs en bestämmelse i om att domstolen vid bedömningen av om vårdnaden skall vara gemensam skall fästa avseende särskilt vid föräldrarnas förmåga att samarbeta i frågor som rör barnet. Genom ändringen eftersträvas, anför regeringen, en uppstramning av rättspraxis. I propositionen gör regeringen bedömningen att domstolen liksom bör kunna vägra att upplösa en gemensam vårdnad eller besluta om sådan vårdnad mot en förälders vilja, förutsatt att gemensam vårdnad är bäst för barnet. Regeringen gör vidare bedömningen att möjligheten att vid gemensam vårdnad döma till s.k. växelvist boende mot en förälders vilja bör finnas kvar. Nuvarande bestämmelse om att domstolen skall fästa avseende särskilt vid barnets behov av en nära och god kontakt med båda föräldrarna behålls oförändrad. m.fl. (kd) är i motion L25 kritiska till regeringens bedömning att möjligheten att vid gemensam vårdnad döma till s.k. växelvist boende mot en förälders vilja bör finnas kvar. Motionärerna anser att regeringen bör utvärdera reglerna utifrån ett barnperspektiv. Ett tillkännagivande yrkas med detta innehåll (yrkande 2). m.fl. (c) föreslår i motion L26 ett tillkännagivande om att en domstol inte skall kunna döma till växelvist boende mot en förälders vilja (yrkande 2). I motion L296 av m.fl. (m) anförs att möjligheten att besluta om växelvist boende inte bör skrivas in i lagtexten. Rättsläget är klarlagt genom praxis. Motionärerna vill understryka vikten av barnperspektivet. Växelvist boende skall, enligt motionärerna, endast kunna komma i fråga när föräldrarna kan samarbeta. Vidare skall barnet, förutsatt att det uppnått sådan ålder att dess vilja kan tillmätas betydelse, ha uttalat att det vill bo bos båda föräldrarna. I motionen begärs ett tillkännagivande med detta innehåll (yrkande 2). Inledningsvis vill utskottet framhålla att barn har behov av nära och goda relationer till båda sina föräldrar även om föräldrarna bor isär. regler om vårdnad och umgänge bygger på den uppfattningen. För barnets skull är det viktigt att båda föräldrarna är delaktiga i barnets förhållanden och tar ansvar för barnet. Denna grundprincip kommer också till uttryck i . Enligt utskottets uppfattning är gemensam vårdnad ett viktigt inslag i en önskvärd utveckling mot en starkare betoning av barnets intressen. Gemensam vårdnad har spelat en stor roll när det gäller att utöka möjligheterna för barn att få tillgång till båda sina föräldrar och att i vid bemärkelse främja barnets bästa. Utskottet delar regeringens uppfattning att gemensam vårdnad i de allra flesta fall är en ur barnets synvinkel mycket bra vårdnadsform och att den möjlighet som domstolen har att besluta om gemensam vårdnad mot en förälders vilja bör finnas kvar. Målet bör vara att föräldrarna har gemensam vårdnad i samtliga fall där detta är bäst för barnet. Utskottet ansluter sig därför till regeringens bedömning att nuvarande bestämmelse om att domstolen skall fästa avseende särskilt vid barnets behov av en nära och god kontakt med båda föräldrarna bör behållas oförändrad. får det naturligtvis inte mer eller mindre schablonmässigt beslutas om gemensam vårdnad mot den ena förälderns önskemål. Om en förälder motsätter sig gemensam vårdnad, måste alltid en prövning göras av de skäl som den föräldern anför. Det är således viktigt att en förälders motstånd mot gemensam vårdnad tas på allvar. Av stor betydelse är föräldrarnas förmåga att samarbeta i frågor som rör barnet. Enligt utskottets mening bör gemensam vårdnad normalt förutsätta att föräldrarna har ett någorlunda konfliktfritt samarbete. På grund av det anförda anser utskottet, liksom regeringen, att det finns anledning att i lagen betona betydelsen av föräldrarnas samarbetsförmåga. Regeringens förslag framstår som ändamålsenligt. Vad därefter gäller frågan om växelvist boende vill utskottet erinra om att det i samband med vårdnadsreform blev möjligt att vid gemensam vårdnad besluta vem av föräldrarna barnet skall bo tillsammans med och att detta anses innebära att domstolen även har en möjlighet att besluta att barnet skall bo hos var och en av föräldrarna, s.k. växelvist boende, om detta är bäst för barnet. Med anledning av vad som anförs i motionerna L25 och L26, om att växelvist boende inte bör komma till stånd mot en förälders vilja, vill utskottet framhålla att ett växelvist boende ställer särskilda krav. En grundläggande förutsättning för denna boendeform är att föräldrarnas samarbetsförmåga är särskilt god. Vidare måste barnets behov alltid få komma i första rummet. Föräldrarna måste också bo förhållandevis nära varandra. Därutöver har naturligtvis barnets egen inställning stor betydelse. Om barnet motsätter sig ett växelvist boende, torde förutsättningar för ett fungerande samarbete oftast vara små. Ytterst måste dock bedömningen grundas på omständligheterna i det enskilda fallet och avgöras enbart utifrån vad som är bäst för just det unika barnet. På grund av det anförda ansluter sig utskottet till regeringens bedömning att möjligheten att besluta om växelvist boende mot en förälders vilja bör finnas kvar. Sammantaget innebär vad som sålunda anförts att utskottet ställer sig bakom regeringens förslag och bedömningar såvitt nu är i fråga, och utskottet föreslår att avslår motionerna L25 yrkande 2 och L26 yrkande 2. Ställningstagandet innebär att motion L296 yrkande 2 får anses tillgodosedd och bör avslås. Beslutsfattandet vid gemensam vårdnad Utskottets förslag i korthet avslår motioner som rör beslutsfattandet vid gemensam vårdnad. Utskottet hänvisar till pågående beredningsarbete. Jämför reservation 6 (fp, kd, c). Har barnet två vårdnadshavare, skall dessa utöva sina rättigheter och skyldigheter mot barnet tillsammans enligt 6 kap. 13 § . Det krävs alltså normalt gemensamma beslut i frågor som rör vårdnaden. I propositionen anför regeringen att kravet på enighet mellan vårdnadshavarna i vissa fall kan innebära problem när ett barn behöver få tillgång till hälso- och sjukvård. Detta gäller inte minst situationer där barn har behov av psykiatrisk vård eller behandling efter att ha utsatts för övergrepp eller sett någon annan i familjen utsättas för övergrepp. Regeringen anför vidare att man kan tänka sig olika lösningar för att underlätta beslutsfattandet i dessa fall. Som vårdnadskommitté konstaterar kräver frågan, anför regeringen, en djupare analys än den som kommittén kunnat göra inom ramen för sitt uppdrag. Bland annat måste då en reglering i annan lagstiftning än i övervägas. I propositionen redovisar regeringen att ett arbete om detta redan har inletts i . m.fl. (v) begär i motion L292 att regeringen skall lägga fram förslag till lagändringar som innebär att varje vårdnadshavare, även om vårdnaden är gemensam, skall få bestämma om barnet har behov av hälso- och sjukvård eller stöd enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (yrkande 3). m.fl. (fp) anser i motion L340 att det är nödvändigt att den förälder som barnet varaktigt bor med ensam kan fatta beslut i frågor som har betydelse för omvårdnaden om barnet. Föräldrarnas oenighet får inte hindra att för barnet nödvändiga åtgärder kommer till stånd. I motionen yrkas ett tillkännagivande med detta innehåll (yrkande 10). I motion So647 yrkar m.fl. (kd) ett tillkännagivande om att regeringen lägger fram förslag till lagändringar som innebär att barn alltid kan ges behandling och stödinsatser oavsett om en vårdnadshavare motsätter sig detta (yrkande 6). Liksom motionärerna anser utskottet att det är otillfredsställande och inte förenligt med barnets bästa att vårdnadshavarnas oenighet kan medföra att ett barn som har behov av hälso- och sjukvård inte får tillgång till adekvat behandling. Som redovisats ovan har det inom inletts ett arbete i syfte att underlätta beslutsfattandet bl.a. i dessa fall. Enligt utskottets mening är denna fråga angelägen och kräver en skyndsam lösning. Utskottet beklagar att regeringen i förevarande proposition inte kunnat föreslå några lagändringar. Utskottet förutsätter emellertid att det nu pågående arbetet bedrivs skyndsamt och att regeringen därefter utan dröjsmål återkommer till i frågan. Med det anförda är utskottet inte berett att föreslå någon åtgärd från med anledning av motionerna. bör således avslå motionerna L292 yrkande 3, L340 yrkande 10 och So647 yrkande 6. Utskottets förslag i korthet Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag, gör samma bedömningar som regeringen och föreslår att avslår motionerna. Jämför reservation 7 (m, kd). Regeringen föreslår att domstolen i undantagsfall skall kunna besluta att ett umgänge skall ske på annat sätt än genom att barnet träffar föräldern, t.ex. genom telefon eller brev. skall också kunna godkänna ett avtal om sådant umgänge. Vidare föreslås att socialnämnden får möjlighet att väcka talan om barnets umgänge med en förälder. Barnets behov av umgänge med andra än föräldrarna föreslås lyftas fram i lagen. Enligt regeringens förslag skall socialnämnden vid bedömningen av om nämnden bör väcka talan särskilt beakta barnets behov av umgänge med sina mor- och farföräldrar och andra som står barnet särskilt nära. Vidare gör regeringen bedömningen att det behöver analyseras närmare hur bestämmelser om s.k. umgängesstöd bör utformas. och (båda m) föreslår i motion L214 ett tillkännagivande om barns rätt till inflytande över umgänge. m.fl. (fp) anser i motion L340 att alternativa umgängesformer inte används i tillräcklig utsträckning. Dagtidsumgänge och andra flexibla umgängesformer skulle, enligt motionärerna, kunna användas mer. Det är av stor vikt att en individuell prövning görs av vad som är bäst för barnet med hänsyn till bl.a. barnets ålder och utvecklingsgrad. Ett tillkännagivande yrkas med detta innehåll (yrkande 2). Vidare yrkas ett tillkännagivande om att det bör införas en möjlighet för socialnämnden att väcka talan vid domstol om att en mellan föräldrarna överenskommen umgängesrätt är skadlig för barnet (yrkande 8). I motion L296 av m.fl. (m) begärs ett tillkännagivande om att det bör införas en rätt för nära anhöriga som mor- och farföräldrar att föra talan om umgänge med sina barnbarn (yrkande 9). Ett likalydande motionsyrkande framställs i motion L305 av och (båda c). Inledningsvis vill utskottet betona att i frågor om umgänge hänsyn också skall tas till barnets vilja med beaktande av barnets ålder och mognad. Regeringens förslag om att domstolarna skall ges möjlighet att i undantagsfall besluta om umgänge genom annan kontakt än att barnet och föräldern träffar varandra kan, enligt utskottets mening, antas få betydelse för barn i vissa särskilda situationer. Regeringens förslag kan ge en möjlighet till kontakt i situationer där ett vanligt umgänge inte kan komma till stånd. Utskottet anser därför att förslaget fyller ett viktig funktion. Även förslaget om att socialnämnden ges möjlighet att väcka talan om barnets umgänge med en förälder fyller, enligt utskottets mening, en viktig funktion. Genom den föreslagna talerätten för socialnämnden får nämnden ytterligare ett verktyg för att på bästa sätt kunna ta hand om barnets behov och intressen. Vad därefter gäller frågan om talerätt för närstående, t.ex. ett barns mor- eller farföräldrar, i frågor om umgänge anser utskottet att en sådan möjlighet framstår som mindre lämplig. Det är, enligt utskottets mening, av största vikt att barnet inte utsätts för fler processer, kanske med åtföljande umgängesutredningar m.m., än vad som är absolut nödvändigt. Av naturliga skäl är en sådan avvägning inte lätt att göra för en utomstående person, som vill ha ett umgänge med barnet men som inte får detta till följd av motstånd från barnets vårdnadshavare. får förutsättas på ett mera objektivt sätt överväga om de nackdelar som en process för med sig från barnets synpunkter vägs upp av de fördelar som ett umgänge kan leda till. Enligt utskottets mening kan det dock finnas anledning att på annat sätt lyfta fram betydelsen av barnets kontakt med andra närstående. Utskottet anser därför att regeringens förslag om att socialnämnden särskilt skall beakta barnets behov av umgänge med sina mor- och farföräldrar och andra som står barnet särskilt nära är väl avvägt. Vad som anförts innebär således att utskottet ställer sig bakom regeringens förslag och bedömningar såvitt nu är i fråga, och utskottet föreslår att avslår motionerna L214, L296 yrkande 9 och L305. Ställningstagandet innebär att motion L340 yrkandena 2 och 8 får anses tillgodosedda och därför bör avslås. Utskottets förslag i korthet Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag, gör samma bedömningar som regeringen och föreslår att avslår motionerna. Jämför reservation 8 (m). Regeringen föreslår att det i införs en bestämmelse om generell skyldighet för domstolen att, om det är lämpligt, verka för samförståndslösningar i indispositiva tvistemål. I mål om vårdnad, boende och umgänge innebär detta att domstolen skall verka för att föräldrarna når en samförståndslösning som är förenlig med barnets bästa. Vidare föreslås att domstolen också skall kunna uppdra åt en medlare att försöka få föräldrarna att nå en samförståndslösning till barnets bästa. Den föreslagna möjligheten att förordna medlare bör inte, enligt regeringen, innebära någon ändring när det gäller de kommunala samarbetssamtalen. Därutöver föreslår regeringen att det tydliggörs i lagen att domstolen får fatta ett interimistiskt beslut bara när det behövs för barnets bästa. Regeringen gör bedömningen att bestämmelser om prövotid inte bör införas. Vidare gör regeringen bedömningen att det inte bör införas begränsningar i rätten till omprövning av ett tidigare vårdnadsavgörande. Inte heller bör systemet med prövningstillstånd nu utvidgas till att även omfatta avgöranden i mål om vårdnad, boende och umgänge. m.fl. (m) begär i motion L24 ett tillkännagivande om att regeringen återkommer till med besked om hur en medlares kunskapskrav kan utformas och vem som skall ansvara för detta (yrkande 2). Vidare begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör följa upp hur medlingsinstitutet i familjemål kommer att fungera i praktiken och vid behov återkomma till (yrkande 3). m.fl. (fp) föreslår i motion L340 ett tillkännagivande om att målsättningen bör vara att färre tvister om vårdnad och därmed sammanhängande frågor bör avgöras i domstol (yrkande 6). Motionärerna anför vidare att om ett barns föräldrar eller andra närstående inte kan komma överens i olika frågor som rör barnet medför detta en svår konfliktsituation för barnet. Motionärerna anser att regeringen bör utreda möjligheterna att erbjuda konflikthanteringsstöd eller samtal med en utomstående i syfte att värna barnens rätt till respektfulla relationer med sina närstående. En sådan möjlighet bör även kunna erbjudas andra än barnets föräldrar. I motionen yrkas ett tillkännagivande med detta innehåll (yrkande 9). Inledningsvis vill utskottet erinra om att lagstiftningen på detta område präglas av en strävan efter samförståndslösningar i vårdnadsfrågor. Regelsystemet har på olika sätt utformats så att föräldrarna skall kunna nå enighet i frågor som rör barnen. En allmän utgångspunkt är alltså att samförståndslösningar kan antas vara bäst för barnet. Till skillnad från vad som gäller i dispositiva tvistemål finns det emellertid inte någon uttrycklig skyldighet för domstolen att försöka få parterna att komma överens i ett indispositivt tvistemål som t.ex. i ett mål om vårdnad, boende eller umgänge. Mot den redovisade bakgrunden anser utskottet att regeringens förslag om att en sådan skyldighet införs framstår som väl ägnad såsom ett ytterligare steg i riktning mot att skapa förutsättningar för lösningar i samförstånd mellan föräldrarna. I syfte att ytterligare öka möjligheterna till samförståndslösningar föreslår regeringen att domstolen skall kunna besluta om medling i vårdnadsmål. Enligt utskottets mening är det tillfredsställande att insatser för att få föräldrarna att komma överens i frågor som rör barnet sätts in på ett så tidigt stadium som möjligt. Medling kan ibland vara det bästa sättet att nå en hållbar samförståndslösning till barnets bästa. Utskottet välkomnar därför regeringens förslag. Vad gäller frågan som tas upp i motion L24 om ansvaret för medlarnas kunskapskrav förutsätter utskottet att regeringen tar erforderliga initiativ. Utskottet utgår även från att regeringen noga kommer att följa hur medlingsinstitutet fungerar i familjemålen och vid behov återkomma till . Vad som anförs innebär således att utskottet ställer sig bakom regeringens förslag och bedömningar såvitt nu är i fråga, och utskottet föreslår att avslår motionerna L24 yrkandena 2 och 3 samt L340 yrkande 9. Ställningstagandet innebär att motion L340 yrkande 6 får anses tillgodosett, varför den bör avslås. Utskottets förslag i korthet Utskottet gör samma bedömning som regeringen och föreslår att avslår motionerna. Regeringen gör bedömningen att det vid handläggning av frågor om vårdnad, boende och umgänge är viktigt med utbildning och kompetensutveckling.