bet · GT01KU17 · 2006-05-02 00:00:00 — I konventionen förstås med tortyr varje handling genom vilken allvarlig smärta eller svårt lidande, fysiskt eller psykiskt, medvetet tillfogas någon antingen för sådana syften som att erhålla en information eller bekännelse av honom eller en tredje person, att straffa honom för en gärning som han eller en tredje person har begått eller misstänks ha begått eller att hota eller tvinga honom eller en tredje person eller också av något skäl som har sin grund i någon form av diskriminering, under förutsättning att smärtan eller lidandet åsamkas av eller på anstiftan eller med samtycke eller medgivande av en offentlig tjänsteman eller någon annan person som handlar såsom företrädare för det allmänna. Tortyr innefattar inte smärta eller lidande som uppkommer enbart genom eller är förknippade med lagenliga sanktioner (artikel 1.1). Varje konventionsstat skall vidta effektiva legislativa, administrativa, rättsliga eller andra åtgärder för att förhindra tortyrhandlingar inom varje territorium under dess jurisdiktion. Varje konventionsstat skall säkerställa att alla tortyrhandlingar utgör brott enligt dess strafflag. Detsamma gäller försök att utöva tortyr samt av någon person vidtagen handling som utgör medverkan till eller deltagande i tortyr. Tortyrbrotten skall beläggas med adekvata straff (artikel 4). Enligt artikel 14 i konventionen skall varje konventionsstat i sitt rättssystem säkerställa att offret för en tortyrhandling erhåller upprättelse och en verkställbar rätt till en rimlig och adekvat gottgörelse, varmed även förstås medel för ett så fullständigt återvinnande av hälsa som möjligt. Om offret skulle avlida till följd av en tortyrhandling, skall de personer som han underhåller vara berättigade till gottgörelse. Ingenting i artikeln skall påverka offrets eller andra personers rätt till gottgörelse enligt nationell lag. I propositionen framhöll departementschefen att konventionens definition av tortyr inte innebar några svårigheter från svensk rätts synpunkt. En sådan handling föll oftast i varje fall under begreppet misshandel i BrB. Därunder föll nämligen handlingar som orsakade fysisk smärta eller skada, men också svårare former av psykisk skada. De handlingar som ligger nära gränsen till misshandel torde ofta vara straffbara enligt gällande bestämmelser enligt 3 eller 4 kap. BrB. Gällande svenska bestämmelser torde väl täcka innehållet i artikel 1, framhöll departementschefen. Att tortyrhandlingar utgör brott enligt konventionsstatens strafflag, täckte, enligt departementschefen, brotten i 3 kap. och 4 kap. BrB sammanställda med medverkansreglerna i 23 kap. BrB konventionens krav. Han konstaterade också att försök till misshandel, som inte är ringa, var straffbart enligt 3 kap. 10 § BrB (numera 3 kap. 11 § BrB). Det borde även noteras att en tortyrhandling naturligtvis kunde vara straffbar också enligt andra bestämmelser, t.ex. som övergrepp i rättssak (17 kap. 10 § BrB). När det gäller rätt till skadestånd redogjordes i propositionen (s. 14) för gällande rätt i . Enligt 2 kap. 1 § skadeståndslagen (1972:207) skall person- eller sakskada som vållats med uppsåt eller av oaktsamhet ersättas av gärningsmannen. En ren förmögenhetsskada som vållats genom brott skall också ersättas (2 kap. 4 § skadeståndslagen, numera 2 kap. 2 § skadeståndslagen). Även ideellt skadestånd för lidande som någon tillfogar annan genom brott mot den personliga friheten skall ersättas (1 kap. 3 §, numera 2 kap. 3 § skadeståndslagen). Om en tortyrhandling skulle begås i t.ex. statens verksamhet, kan den drabbade vända sig direkt till staten med sina anspråk (3 kap. skadeståndslagen). Utöver skadeståndslagen hänvisades i propositionen även till brottsskadelagen (1978:413) enligt vilken ersättning för vissa skador i samband med brott kan utbes av statsmedel. I propositionen ansågs sammanfattningsvis att de svenska reglerna på området är tillräckliga för att tillmötesgå konventionens krav. åtgärder för att verka för tortyroffer utomlands I utrikesutskottets betänkande 2001/02:UU8 anförs att arbetar inom FN för att stärka de resolutioner mot tortyr som antas av generalförsamlingen och kommissionen för mänskliga rättigheter (senast res. 2000/43). Dessa resolutioner uppmanar stater som inte anslutit sig till mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning att göra det. samarbetar med FN:s specielle rapportör mot tortyr samt avger regelbundna rapporter såväl till mot tortyr som till för förebyggande av tortyr. Från svensk sida läggs stor emfas på att uppmärksamma och stödja rehabilitering av tortyroffer, vilket bl.a. tar sig uttryck i finansiella bidrag till FN:s frivilliga fond för tortyroffer. Motionärerna yrkar att skall ge regeringen till känna att den inte skall använda sig av diplomatiska garantier och att skall verka på det internationella planet för ett förbud på detta område. Utskottet har i ett granskningsärende gällande två egyptier i det enskilda fallet ansett att den där ställda diplomatiska garantin inte borde ha godtagits. har även kritiserats av internationella organ för bl.a. godtagandet av garantin. Utskottet förutsätter att regeringen tar kritiken i beaktande och noga överväger vilken lärdom som kan dras av den. Mot bakgrund av att diplomatiska garantier är något som används i undantagsfall och utskottet inte kan överblicka om det finns situationer när det kan vara acceptabelt att använda sig av dessa är utskottet inte berett att ge regeringen till känna att den inte skall använda sig av diplomatiska garantier. Utskottet anser inte heller att regeringen skall ges till känna att den skall verka internationellt för ett förbud mot diplomatiska garantier. Motionerna 2005/06:K18 yrkandena 6 och 8 (v) samt 2005/06:K22 yrkande 33 (mp) avstyrks. Motionärerna har yrkat att regeringen, med hänvisning till att den diplomatiska garantin har brutits när det gäller El Zary och Agiza, skall möjliggöra för dem att återvända till så att de kan få det skydd folkrätten ger dem rätt till och att de också skall få skadestånd. Ett ställningstagande från utskottet i dessa frågor skulle innebära att uttalar sig om hur regeringen skall besluta i ett enskilt ärende. Utskottet avstyrker motionerna 2005/06:K18 yrkande 7 och 2005/06:K22 yrkande 32. Med hänvisning till de nya bestämmelser om asylprocessen som infördes avstyrker utskottet motion K2005/06:K20 yrkande 8. I samband med att tortyrkonventionen ratificerades gjordes bedömningen att de svenska reglerna på området är tillräckliga för att tillmötesgå konventionens krav. Det har senare visat sig att det finns områden där det kan göras förbättringar. När det gäller rätten till skadestånd finns det dock inget som tyder på att inte uppfyller konventionens krav. Motion 2005/06:Ju419 yrkande 7 (v) avstyrks därför. Utskottet finner det inte erforderligt att handlingsplanen utökas med en redogörelse för frihetsberövande av asylsökande. Motion 2005/06:K17 i denna del (m) avstyrks. Organisation av arbetet för att genomföra handlingsplanen Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker motioner om ytterligare informationsinsatser, konferenser och dialoger om mänskliga rättigheter, stöd till FN:s arbete med transnationella företag och utveckling av uppdrag om statliga bolags arbete när det gäller hållbar utveckling och mänskliga rättigheter. Jämför reservationerna 48 (mp), 49 (fp, mp), 50 (mp) och 51 (mp). Såväl utvärderaren av den första handlingsplanen som en rad referensgrupper har framfört att utbildning om mänskliga rättigheter inom den offentliga förvaltningen är ett område som bör prioriteras i regeringens andra handlingsplan för de mänskliga rättigheterna. Denna synpunkt har avsett både statliga myndigheter och kommuner och landsting. Det har också ansetts finnas ett starkt behov av att verksamhetsanpassa och målgruppsanpassa utbildningen, t.ex. genom att utforma utbildningsinsatser utifrån problem hämtade ur målgruppens dagliga verksamhet, ta fram särskilt anpassat material och identifiera uppföljningsbara mål och indikatorer inom de statliga myndigheternas samt kommunernas och landstingens ansvarsområden. Regeringen avser att inrätta en delegation för mänskliga rättigheter med uppgiften att stödja statliga myndigheter, kommuner och landsting i det långsiktiga arbetet med att säkerställa full respekt för de mänskliga rättigheterna i verksamheten. Delegationen planeras arbeta fram . Kommunerna och landstingen har en viktig roll och ett stort ansvar för att fullföljer sina åtaganden om mänskliga rättigheter. Kommunerna och landstingen svarar för en stor del av de samhällsuppgifter som direkt berör de enskilda medborgarna, och en rad av dessa uppgifter har stor betydelse för förverkligandet av de mänskliga rättigheterna. Regeringen uppmuntrar kommuner och landsting att använda regeringens långsiktiga mål - full respekt för de mänskliga rättigheterna - som mål för sitt eget arbete och att ta fram lokala handlingsplaner för de mänskliga rättigheterna. avser regeringen att intensifiera dialogen med kommuner och landsting om deras ansvar för de mänskliga rättigheterna. I avsikt att främja det långsiktiga målet, full respekt för de mänskliga rättigheterna i , avser regeringen att inleda ett arbete med att identifiera uppföljningsbara nationella mål för ett urval av de mänskliga rättigheterna. De nationella målen för mänskliga rättigheter skall ställas i relation till de mål som har formulerats inom relevanta politikområden. Regeringen avser att utarbeta indikatorer för att kunna utvärdera och följa upp arbetet med nationella mål om mänskliga rättigheter. I motion 2005/06:K22 av m.fl. (mp) anför motionärerna att det finns ett behov av att utreda hur kunskap inom antirasismarbetet bland barn och ungdomar skall kunna samlas och hur erfarenheter skall kunna spridas bland alla aktörer inom detta område (yrkande 34). Vidare framför motionärerna att regeringen tillsammans med kommuner och landsting skall arbeta fram riktlinjer för hur olika lokala och regionala aktörer skall arbeta med att införliva de mänskliga rättigheterna i sitt eget arbete (yrkande 35). Motionärerna anser vidare att regeringen inte bara skall uppmuntra kommuner och landsting att använda regeringens långsiktiga mål, full respekt för de mänskliga rättigheterna, utan regeringen måste tillsammans med kommuner och landsting arbeta fram någon form av riktlinjer för hur olika regionala och lokala offentliga aktörer skall kunna bedriva detta viktiga arbete (yrkande 36). I motion 2005/06:K473 av m.fl. (mp) anför motionärerna att regeringen skall inleda en dialog med Kommuner och Landsting för att öka kunskapen om mänskliga rättigheter inom kommunerna och landstingen (yrkande 3). I motion 2005/06:K22 av m.fl. (mp) anför motionärerna när det gäller metoder och verktyg att skall ta initiativ till dels en internationell konferens om mansrollen, dels en internationell konferens om diskriminering på grund av sexuell läggning (yrkande 37). I motion 2005/06:K22 av m.fl. (mp) anför motionärerna när det gäller dialog om de mänskliga rättigheterna att regeringen bör stödja FN:s arbete med att utveckla normer och bindande regler för transnationella företag (yrkande 38). Vidare anför motionärerna att de statliga bolagen bör ges i uppdrag att utveckla sitt arbete när det gäller hållbar utveckling och mänskliga rättigheter (yrkande 39). Motionärerna anser också att alla diskrimineringsgrunder bör ingå i den fördjupade dialogen med trossamfunden (yrkande 40). Regeringen har vid utvärdering av den första handlingsplanen uppmärksammats på att det behövs utbildning om mänskliga rättigheter. I den andra handlingsplanen har därför regeringen tagit initiativ till en rad olika utbildningsinsatser, dialoger och forum som involverar bl.a. skolor, domstolar, andra myndigheter, kommuner, landsting, bolag, enskilda organisationer och trossamfund. Regeringen avser att inrätta en delegation för mänskliga rättigheter för ett övergripande ansvar för mänskliga rättigheter. Delegationen skall verka och bl.a. kunna ge stöd till statliga myndigheter, kommuner och landsting i deras arbete med mänskliga rättigheter. Andra arbetsuppgifter för delegationen är målgruppsanpassade utbildningsinsatser. Utskottet anser att yrkandena i motionerna 2005/06:K22 yrkandena 34-36 och 40 (mp) samt 2005/06:K473 yrkande 3 (mp) är tillgodosedda. När det gäller anordnande av konferenser och arbete med transnationella och inhemska bolag är utskottet inte berett att nu ge några tillkännagivanden till regeringen. Motion 2005/06:K22 yrkandena 37-39 avstyrks. Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker motioner om information och dialog om mänskliga rättigheter, tillgång till information oberoende av funktionshinder samt lagreglering av svenska språket som huvudspråk. Jämför reservationerna 52 (fp, mp) och 53 (m, fp, kd, c). I utvärderingen av den första nationella handlingsplanen för de mänskliga rättigheterna framförs rekommendationen att utbildning om mänskliga rättigheter bör prioriteras i regeringens andra handlingsplan. De mänskliga rättigheterna behöver tydliggöras i skolan, både som ett kunskapsområde och som vägledande för arbete och attityder inom skolans värld. De mänskliga rättigheterna utgör en central del av skolans demokratiuppdrag och skall ingå i det värdegrundsarbete som bedrivs i skolan. Regeringen överväger om det finns behov av att föra in krav på kunskaper om de mänskliga rättigheterna i relevanta examensbeskrivningar för yrkesexamina eller om det är lämpligt att på annat sätt lyfta fram kunskaper om de mänskliga rättigheterna i den högre utbildningen. Regeringen har givit Forum för levande historia ett uppdrag om utbildningsmaterial om de mänskliga rättigheterna som kan användas i utbildningsväsendet. avser regeringen att bjuda in förtroendevalda på nationell och nivå till dialog om respekten för de mänskliga rättigheterna i . Genom initiativet Globalt Ansvar förs en kontinuerlig dialog med arbetsmarknadens parter och enskilda organisationer beträffande frågor som rör mänskliga rättigheter, arbetsvillkor, miljö och korruptionsbekämpning. Initiativet togs av statsministern för att stimulera näringslivet att verka för att främja en hållbar global utveckling genom ökat socialt och miljömässigt ansvar. Utgångspunkten är riktlinjer för multinationella företag och principerna i FN:s Global Compact. Globalt Ansvar avser att på olika sätt internt i och externt verka genom utbildningsinsatser. medlemsstater beslutade att lansera olika alla lika. Inom ramen för kampanjen skall aktiviteter genomföras i syfte att öka kunskapen bland ungdomar om mänskliga rättigheter och frågor om icke-diskriminering. Kampanjen skall genomföras och kommer att omfatta aktiviteter på såväl nationell som internationell nivå. till trossamfund (SST) har omfattande och fortlöpande kontakter med olika trossamfund och organisationer samt andra myndigheter. fick SST regeringens uppdrag att fördjupa dialogen med trossamfunden kring frågor som rör kvinnors och barns rättigheter. I sin rapport skriver SST att det är angeläget att SST också fortsättningsvis får arbeta med att fördjupa dialogen kring dessa frågor. I utvärderingen av den första nationella handlingsplanen för de mänskliga rättigheterna framfördes att nästa handlingsplan borde innehålla en bredare strategi om språk och mänskliga rättigheter där även punktskrift och teckenspråk inkluderas. Regeringen anser att det behövs en samlad svensk språkpolitik för att främja det svenska språket för att alla i skall ges möjlighet att tillägna sig det och för att teckenspråkiga och erkända nationella minoriteter skall få möjlighet att använda och utveckla sina språk. Regeringen avser att ytterligare anpassa regeringens webbplats om mänskliga rättigheter för personer med funktionshinder samt låta översätta delar av webbplatsen till olika språk, däribland de nationella minoritetsspråken. I enlighet med den första handlingsplanen har regeringen låtit översätta sammanfattande slutsatser om efterlevnad av konventioner om mänskliga rättigheter från FN:s och vissa av övervakningskommittéer till svenska. Dessa har lagts ut på webbplatsen . På denna webbplats finns även sammanfattningar av lagakraftvunna domar mot från . Promemorior med domarna bilagda skickas till de myndigheter som berörs. Vidare har vissa andra dokument om mänskliga rättigheter som varit av särskilt intresse för olika myndigheter ersatts. Under referensgruppsmöten har framförts att dokument från internationella organ angående efterlevnad av internationella överenskommelser om mänskliga rättigheter fortfarande får för liten spridning. Regeringen avser att intensifiera sitt arbete med att sprida kännedom om sådana dokument. De kommer fortsättningsvis att översättas till svenska. I motion 2005/06:K473 av m.fl. (mp) anför motionärerna att det är viktigt att sprida kunskap om att mänskliga rättigheter gäller även inom och inte bara mellan stater. Därför bör regeringen fullfölja arbetet med sin informationsstrategi. Regeringens hemsida är ett bra instrument för att sprida och öka kunskapen om mänskliga rättigheter men motionärerna erinrar också om vikten av att information sprids även på andra sätt (yrkande 4). I informationsspridande syfte är det också enligt motionärerna viktigt att det finns en dialog mellan olika ombudsmän, frivilligorganisationer, invandrarföreningar m.fl. (yrkande 5). Motionärerna anför vidare att möjligheten att få information och kunskap om mänskliga rättigheter inte får vara avhängigt exempelvis en persons funktionshinder. Oavsett om personen är synskadad, döv eller har andra problem måste informationen kunna erhållas. Innebörden av de krav man kan ställa på samhället ur ett mänskliga rättigheter-perspektiv måste nå alla invånare i (yrkande 6). I motion 2005/06:K17 av m.fl. (m) begär motionärerna i denna del att svenska språket skall lagregleras som huvudspråk. Skydd för svenska språket genom lag har behandlat motioner om lagstiftning om svenska språket som huvudspråk i betänkande 2005/06:KrU4. Utskottet uttalade att svenskan är det helt dominerande språket i och det gemensamma språket i offentliga sammanhang. Språksituationen i har dock förändrats på flera sätt. Långt över 1 miljon personer i har utländsk bakgrund och många av dem har svenskan som ett andraspråk. Vidare används engelskan inom alltfler områden. Dessutom har fem språk fått ställning som nationella minoritetsspråk. Denna utveckling leder enligt utskottets uppfattning till att man i bör värna svenska språkets ställning. Annars kan det som framhålls i propositionen finnas en risk att svenskan i likhet med många andra språk trängs undan av mer dominerande språk, framför allt inom vissa områden i samhället. Utskottet ansåg således i likhet med regeringen att svenskans ställning som huvudspråk i behöver markeras. Utskottet delade dock inte motionärernas bedömning att denna markering bör ske genom lagskydd. Som framhållits av några remissinstanser har en lagreglering inte någon normerande verkan, och det finns ingen påföljd om bestämmelserna inte iakttas. Dessutom är det som regeringen också framhåller inte oproblematiskt att föreskriva att svenskan skall vara landets officiella språk i internationella sammanhang, när det finns svenskar inom utrikesförvaltningen som både har rätt att och bör använda andra språk, exempelvis något av de nationella minoritetsspråken eller något främmande språk. Utskottet ansåg därför i likhet med regeringen att svenskans ställning som huvudspråk i borde slås fast i ett språkpolitiskt mål - ett mål som inte står i motsatsförhållande till ett mångspråkigt samhälle. Ett starkt gemensamt språk ger förutsättningar att ta till vara den mångfald av språk och kulturer som finns inom landet. Utskottet avstyrkte motionerna. inrättades med uppgift att bevaka frågor som angår funktionshindrade personers rättigheter och intressen. Målet för verksamheten skall enligt 1 § lagen (1994:749) om vara full delaktighet i samhällslivet och jämlikhet i levnadsvillkor för personer med funktionshinder. skall verka för att brister i lagar och andra författningar i fråga om personer med funktionshinder avhjälps. skall när det behövs ta initiativ till överläggningar med myndigheter, företag, organisationer och andra i syfte att motverka att personer missgynnas eller på annat sätt utsätts för orättvis eller kränkande behandling på grund av funktionshinder. skall även genom informationsverksamhet och på annat liknande sätt verka för att ingen missgynnas eller på annat sätt utsätts för orättvis eller kränkande behandling på grund av funktionshinder. Arbetsgruppen redovisade sitt uppdrag i promemorian Samhällsinformation för alla - publikationer och deras tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning (Ds 1995:80). Förslagen i promemorian är till för personer med handikapp som behöver särskild information som de kan läsa och förstå samt för handikappförbund som skall ge synpunkter. Promemorian innehåller bl.a. följande förslag. Den som framställer en skrift skall ansvara för att den också trycks i punktskrift, läses in på kassett och skrivs om till lättläst form. skall anordna en lässtation med apparater som gör det lättare för en del handikappade att läsa. Socialministern kommenterade i ett pressmeddelande promemorian med att hon hoppades att kommuner, landsting och myndigheter skall följa efter så att också deras skrifter och handlingar skall kunna läsas av fler. Promemorian bereds inom . I ett par motioner tas frågan om delaktighet och spridning av information om de mänskliga rättigheterna upp samt att tillgången till sådan information inte skall vara beroende av eventuella funktionshinder. Som framgått tidigare avser regeringen att vidta åtgärder för att sprida information om mänskliga rättigheter. Utskottet noterar att funktionshindrades möjligheter till samhällsinformation generellt är en fråga som bereds inom . Utskottet anser mot bakgrund av detta att det inte föreligger något behov av tillkännagivande i dessa frågor och avstyrker motion 2005/06:K473 yrkandena 4-6 (mp). När det gäller lagreglering av svenska språket har utskottet fått uppgift om att saken diskuteras i . Motion 2005/06:K17 i denna del (m) avstyrks. Motionsförslag som behandlas i förenklad ordning Utskottets förslag i korthet Utskottet föreslår att avslår motioner som rör tidigare behandlade motionsförslag beträffande äganderätt, genomförande av konventioner, individuellt utkrävbara rättigheter, negativ föreningsfrihet, sekulär livsåskådning, stöd till rasistiska organisationer, terroristgrupp m.m., samvetsfrid, samordning av ombudsmannaämbetena samt HBT-frågor. Jämför reservationerna 54 (m), 55 (fp), 56 (kd), 57 (v), 58 (c) och 59 (mp). I betänkandet tas upp motionsförslag som rör yrkanden beträffande äganderätt, genomförande av konventioner, individuellt utkrävbara rättigheter, negativ föreningsfrihet, sekulär livsåskådning, samvetsfrid, samordning av ombudsmannaämbetena samt HBT-frågor som utskottet tidigare har behandlat och avstyrkt i betänkandena /03:KU24, 2002/03:KU26, 2003/04:KU12, 2004/05:KU14, 2004/05:KU17, 2004/05:KU27 och 2004/05:KU32. Utskottet vidhåller sina tidigare bedömningar och finner inte skäl att nu ta upp dessa frågor till närmare behandling. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. , punkt 2 (m) av (), (m) och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om . Därmed bifaller motion 2005/06:K17 i denna del. framhålls ofta som ett mönsterland vad gäller mänskliga fri- och rättigheter. Det finns dock områden där skyddet ytterligare skulle kunna förstärkas. Den nuvarande bristen på samstämmighet mellan och regeringsformens skyddsnivåer skulle kunna upphävas genom att upphöjs till grundlag.