bet · GT01JuSoU1 · 2006-04-06 00:00:00 — I sitt yttrande till socialutskottet delade justitieutskottet regeringens uppfattning i denna fråga (yttr. 2001/02:JuU5y s. 7 f.). delade, såvitt avser frågan om användning av kräkmedel i brottsutredande syfte, regeringens och justitieutskottets uppfattning att sådan tvångsmässig medicinering av integritetsskäl inte bör tillåtas (bet. 2001/02:SoU15 s. 43). När frågan senast behandlades vidhöll justitieutskottet sin tidigare redovisade uppfattning (se bet. 2003/04:JuU14 s. 9 f.). Sammansatta justitie- och socialutskottet har i denna del ingen annan uppfattning än den som såväl justitieutskottet som socialutskottet tidigare redovisat. bör avslå motionerna Ju214 (m), Ju332 (fp) yrkande 6 och Ju553 (s). I motion Ju332 (fp) yrkande 14 begärs en satsning på genomgripande utbildning angående narkotikabrottslighet för all personal inom brottsbekämpande myndigheter. har vid ett flertal tillfällen behandlat motionsyrkanden som liksom de nu aktuella har efterfrågat olika kompetenshöjande insatser inom rättsväsendets myndigheter, senast vid behandlingen av budgetpropositionen för (bet. 2005/06:JuU1 s. 28 f.). Utskottet anförde bl.a. att man instämde i vad som anfördes i motionerna om betydelsen av att de anställda inom rättsväsendets olika myndigheter har hög kompetens. Denna fråga är av central betydelse för möjligheten för rättsväsendets myndigheter att fullgöra sin uppgift att värna den enskildes rättstrygghet och rättssäkerhet samt för det övergripande målet för kriminalpolitiken, att minska brottsligheten och öka människors trygghet. Utskottet kunde konstatera att det inom rättsväsendets olika myndigheter kontinuerligt vidtas omfattande åtgärder för att öka kompetensen hos all personal inom de i motionerna berörda områdena, som också i stor utsträckning handlar om prioriterad brottslighet. Även om mycket alltså har gjorts och görs ute på rättsväsendets myndigheter för att tillgodose dessa behov var det enligt utskottet angeläget att ansträngningarna intensifieras . Åtgärder för att höja kompetensen och uppfylla skyldigheter i detta avseende borde enligt utskottet prioriteras inom ramen för respektive myndighets anslag och vara ett självklart inslag i verksamheten. Arbetet skall bedrivas målmedvetet och vidtagna åtgärder redovisas. Utskottet fann mot denna bakgrund inte anledning för att göra något tillkännagivande i dessa frågor, utan föreslog att skulle avslå samtliga yrkanden. Sammansatta justitie- och socialutskottet har i denna del ingen annan uppfattning än den som justitieutskottet tidigare redovisat. Utskottet anser således att det inte finns anledning för att göra något tillkännagivande i denna fråga. bör avslå motion Ju332 (fp) yrkande 14. Brottsförebyggande insatser och ungdomar Den nuvarande handlingsplanen innehåller inte någon lika uttalad prioritet på brottsförebyggande insatser för ungdomar som den som presenteras. I sammanhanget kan nämnas att justitie- och socialutskotten har genomfört en offentlig utfrågning om ungas väg in i missbruk och därvid bl.a. erfarit vikten av tidiga insatser för att förhindra att unga hamnar i missbruk. En bestående minskning av narkotikabrotten och den narkotikarelaterade brottsligheten förutsätter enligt regeringen dels samhällsinsatser på ett flertal områden, dels långsiktiga polisiära brottsförebyggande åtgärder. I Brottsförebyggande rådets rapport (2003:12) sägs att polisens insatser ger vissa resultat, men har begränsade effekter på missbrukets utveckling, eftersom narkotikamissbruket har en komplex natur och många av de omständigheter som påverkar missbruket ligger utanför polisens kontroll. För att få bestående effekter måste polisens insatser därför samverka med andra aktörers insatser på området. Narkotikaproblemet måste ses i ett helhetsperspektiv som tar sin utgångspunkt i att det gäller att behålla och utveckla välfärdssamhället. Brott skall enligt regeringen förebyggas genom ett kunskapsbaserat polisarbete och samverkan i lokalsamhället. I handlingsplanen anförs att i det brottsförebyggande arbetet är andra aktörers specialistkompetens, t.ex. , viktig för att uppnå brottsförebyggande effekter. En väl utvecklad samverkan mellan polis och andra aktörer, inte minst skolan och , är därför viktig, t.ex. genom att polisens särskilda kunskaper om narkotika kan göra nytta på andra aktörers kompetensområden och tvärtom. En viktig målgrupp för att förebygga och bekämpa narkotika är enligt regeringen ungdomar. Det gäller att minska nyrekryteringen till narkotikamissbruk och därmed sammanhängande kriminalitet. De flesta polismyndigheter har tagit fram strategier för det brottsförebyggande arbetet och i många fall lyft fram arbetet med ungdomar, särskilt ungdomar i riskzonen. Det är enligt regeringen viktigt att dessa strategier får genomslag i polismyndigheternas verksamhet. När ungdomar begår brott måste också samhället reagera snabbt och resolut med insatser för att minska riskerna för återfall i narkotikamissbruk och brottslighet. Polisen arbetar här bl.a. med ett angeläget arbete för att effektivisera ungdomsutredningar. (SOU 2004:122), som redovisade sina förslag , pekar vidare på vikten av att påföljderna för unga är tydliga och pedagogiska så att ungdomar inte stöts bort och deras framtida möjligheter i samhället därmed försämras. Samarbetet mellan berörda myndigheter och vårdgivare spelar en stor roll, och utifrån den unges behov gäller det att skapa förutsättningar för ett återförande till ett socialt fungerande liv. Regeringen har till överlämnat en proposition med förslag till ett antal ändringar i reglerna om ingripanden mot och behandling av unga lagöverträdare (prop. 2005/06:165). Förslagen är bl.a. ett led i arbetet som inleddes genom reformen 1999 med att vidareutveckla och förbättra påföljdssystemet för unga i åldern som gjort sig skyldiga till brott. Förslagen syftar också till att förbättra möjligheterna att tidigt ingripa för att motverka att personer utvecklar en kriminell livsstil. I propositionen föreslås bl.a. att stödet till unga personer, även till dem under , förstärks. insats kontaktperson vidareutvecklas. En särskilt kvalificerad kontaktperson skall kunna tillsättas om den unge är i behov av särskilt stöd och vägledning för att motverka en risk för missbruk av beroendeframkallande medel, brottslig verksamhet eller något annat socialt nedbrytande beteende. I motion Ju332 (fp) yrkandena 1-4 betonar motionärerna vikten av tidiga insatser mot personer som missbrukar narkotika. Enligt motionärerna krävs bl.a. att det i varje kommun införs lokala team där polis och socialtjänst arbetar tillsammans. Vidare begär motionärerna att det för att få åtalsunderlåtelse skall krävas att gärningsmannen deltar i ett vårdprogram. Polisen bör även få bättre möjligheter att få information från om överlåtelse av narkotika till ungdomar. Bestämmelser rörande åtalsunderlåtelse för unga lagöverträdare finns i 16-22 §§ lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. Åtalsunderlåtelse får beslutas, om den unge blir föremål för viss åtgärd och det med skäl kan antas att därigenom vidtas vad som är lämpligast för den unge. De åtgärder som avses är vård eller annan åtgärd enligt socialtjänstlagen (2001:453), vård eller annan åtgärd enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, eller annan åtgärd som innebär att den unge får hjälp eller stöd. Åtalsunderlåtelse får också beslutas, om det är uppenbart att brottet har skett av okynne eller förhastande. Åtalsunderlåtelse får inte beslutas, om något väsentligt allmänt eller enskilt intresse därigenom åsidosätts. Vid bedömningen av om något väsentligt allmänt intresse åsidosätts skall särskilt beaktas om den unge har gjort sig skyldig till brott. Utskottet har från inhämtat att det pågår arbete med att ta fram riktlinjer för åtalsprövning enligt lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. Arbetet beräknas vara klart . riktlinjer har upphört att gälla. Vidare uppges, sammanfattningsvis, att enligt den praxis som tillämpas vid åklagarkamrarna finns utrymme för att besluta om åtalsunderlåtelse vid ringa narkotikabrott i de fall den unge blir föremål för vård. Däremot förekommer det i princip inte att åtalsunderlåtelse för ringa narkotikabrott beviljas på den grunden att brottet har skett av okynne eller förhastande. Utskottet delar regeringens och motionärernas uppfattning att det är viktigt att tidigt ingripa mot personer som missbrukar narkotika. I sammanhanget noterar utskottet att regeringen överlämnat en proposition med förslag som bl.a. syftar till att förbättra möjligheterna att ingripa tidigt för att motverka att personer utvecklar en kriminell livsstil samt till att förbättra påföljdssystemet för unga i åldern som gjort sig skyldiga till brott. Även i den nu aktuella handlingsplanen mot narkotika betonas vikten av en väl utvecklad samverkan mellan polis och andra aktörer, inte minst skolan och , i det brottsförebyggande arbetet. Utskottet anser att motionsyrkandena i huvudsak ryms inom ramen för de allmänna utgångspunkterna för handlingsplanen såvitt gäller brottsförebyggande insatser och ungdomar. De får därför anses i stort sett tillgodosedda, och utskottet avstyrker bifall till motion Ju332 (fp) yrkandena 1-4. Flera motioner tar upp frågan om drogtester av personer som är . I motion So1 (m) yrkande 10 anförs att det för framgång i kampen mot ungdomsmissbruk behövs ökad samverkan med framför allt . Enligt motionärerna bör polisen, när misstanke om narkotikamissbruk finns, på ett tidigt stadium få rätt att besluta om blodprov, alternativt urinprov, på ungdomar. I motionerna 2004/05:Ju352 (m) yrkande 2, 2004/05:Ju486 (fp) yrkande 12, 2004/05:Ju500 (fp) yrkande 18, Ju216 (m) och Ju530 (m) yrkande 15 begärs att polisen skall ges möjlighet att drogtesta misstänkta . I motion So634 (kd) yrkande 4 begärs att polisen skall ges möjlighet att drogtesta misstänkta som är . I motionerna 2004/05:Ju483 (kd) yrkande 3, 2004/05:So609 (kd) yrkande 6, Ju484 (kd) yrkande 3, Ju533 (fp) yrkande 23 och So704 (kd) yrkande 9 begärs att polisen skall ges möjlighet att drogtesta personer vid misstanke om narkotikamissbruk. Genom att fängelse infördes i straffskalan för eget bruk av narkotika blev det möjligt för polisen att ta urin- eller blodprov för att kontrollera och säkra bevisning om ett misstänkt narkotikabrott. Syftet med lagändringen var framför allt att genom en tidig upptäckt ge möjligheter att ingripa tidigt och därigenom förhindra att unga människor fastnar i missbruk. Den bestämmelse som tillämpas vid sådan provtagning är 28 kap. 12 § enligt vilken den som skäligen kan misstänkas för ett brott på vilket fängelse kan följa får kroppsbesiktigas för att söka efter föremål som kan tas i beslag eller annars för att utröna omständigheter som kan vara av betydelse för utredningen om brottet. Om den misstänkte inte har fyllt finns särskilda bestämmelser i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare, som i dessa delar ersätter regler. Enligt lagen gäller bl.a. att om någon är misstänkt för att ha begått ett brott på vilket fängelse kan följa får, om det finns särskilda skäl, beslag, husrannsakan och kroppsvisitation enligt bestämmelserna i företas mot den unge (36 §). Däremot saknas möjligheten till kroppsbesiktning av barn . har vid ett flertal tidigare tillfällen behandlat frågan om att införa drogtester av barn . En mer utförlig beskrivning av gällande rätt finns i betänkande 1996/97:JuU12 (s. 11 f.). Utskottet har härvid hänvisat till förarbetena till bestämmelsen om beslag, husrannsakan och kroppsvisitation i lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare då den infördes (prop. 1983/84:187, bet. 1984/85:JuU6, rskr. 1984/85:37). Där anfördes att det fick anses tveksamt i vilken utsträckning tvångsmedel som beslag, husrannsakan, kroppsvisitation och kroppsbesiktning fick användas mot den som var misstänkt för brott och som inte fyllt . När det gällde kroppsbesiktning framstod det praktiska behovet av att använda det tvångsmedlet som ganska ringa beträffande den ifrågavarande ålderskategorin. Dessutom kunde lämpligheten sättas i fråga av att använda kroppsbesiktning i fråga om barn som befann sig i förpuberteten och i en känslig period av sin utveckling. Tvärtom var ett särskilt hänsynstagande till den personliga integriteten påkallad. Kroppsbesiktning borde alltså inte få företas i fråga om denna ålderskategori. De tvångsmedel som borde komma i fråga mot barn var således beslag, husrannsakan och kroppsvisitation. De borde dock tillämpas restriktivt (a. prop. s. 28 f.). har funnit att de skäl mot kroppsbesiktning av barn som anfördes i propositionen alltjämt är giltiga, bl.a. vid behandlingen av följdmotioner med liknande yrkanden som väckts med anledning av regeringens proposition (2001/02:91) Nationell narkotikahandlingsplan (yttr. 2001/02:JuU5y). Förslagen i propositionen grundade sig på betänkande Vägvalet - Den narkotikapolitiska utmaningen (SOU 2000:126). I betänkandet tog kommissionen ställning mot att införa en möjlighet till drogtester av barn . Kommissionen fann i sina överväganden att de eventuella vinster en sådan möjlighet skulle kunna leda till inte kunde anses stå i rimlig proportion till det ingrepp som ett tvångsvis drogtest utgör för barnet. ansåg att de argument som framfördes till stöd för att inte tillåta kroppsbesiktning av barn är giltiga, även om behovet av att använda ett sådant tvångsmedel möjligen kan vara något större . Att en så ung person som är i fråga, avslutade kommissionen, befinner sig i sådana omständigheter att det skulle vara aktuellt med att tvångsvis utföra ett drogtest utgör också ett fullt tillräckligt skäl för att utreda det aktuella barnets levnadsförhållanden. Propositionen behandlade inte frågan om drogtest av barn . fann för sin del att de skäl som anförts mot att införa drogtester av barn alltjämt var bärkraftiga. Som hade framhållit borde misstanken om att ett barn missbrukar narkotika leda till åtgärder, oavsett om något drogtest föreligger. Utskottet föreslog därför att socialutskottet skulle avstyrka bifall till de aktuella motionerna (yttr. 2001/02:JuU5y s. 4 f.). delade justitieutskottets bedömning att skälen mot sådan kroppsbesiktning alltjämt var bärkraftiga. instämde därvid med om att misstanken om att ett barn missbrukar narkotika bör leda till åtgärder, oavsett om något drogtest föreligger eller ej (bet. 2001/02:SoU15 s. 28). har därefter, , vidhållit denna uppfattning (bet. 2003/04:JuU19 s. 10). I den tidigare nämnda propositionen om ingripanden mot unga lagöverträdare berörs även frågan om drogtester på barn (prop. 2005/06:165 s. 50). Regeringen anför att frågan om tvångsmedel när det gäller personer är komplicerad och att frågan om en översyn bör behandlas i ett annat sammanhang. Regeringen har gett Brå i uppdrag att kartlägga hur många brottsutredningar enligt 31 § lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare, där den misstänkte är , som polismyndigheterna genomför och på vilka grunder dessa utredningar görs. Sammansatta justitie- och socialutskottet har i denna del inte någon annan uppfattning än den som justitieutskottet tidigare redovisat. bör avslå motionerna 2004/05:Ju352 (m) yrkande 2, 2004/05:Ju483 (kd) yrkande 3, 2004/05:Ju486 (fp) yrkande 12, 2004/05:Ju500 (fp) yrkande 18, 2004/05:So609 (kd) yrkande 6, Ju216 (m), Ju484 (kd) yrkande 3, Ju530 (m) yrkande 15, Ju533 (fp) yrkande 23, So1 (m) yrkande 10, So634 (kd) yrkande 4 och So704 (kd) yrkande 9. Internationellt samarbete för en effektiv narkotikabekämpning Den nuvarande handlingsplanen betonar behovet av internationellt samarbete mot narkotikabrott. Enligt regeringen är ett utvecklat internationellt samarbete avgörande för en effektiv narkotikabekämpning. Det är därför viktigt att det internationella samarbetet kan fortsätta att utvecklas såväl regionalt inom och som inom EU och i ett bredare internationellt perspektiv. Det är också viktigt att skapa förutsättningar för att fullt ut använda internationella samarbetsformer i narkotikabekämpningen och att de brottsbekämpande myndigheterna integrerar möjligheter till internationellt samarbete i den löpande verksamheten. Internationella insatser för att bekämpa narkotika görs på flera olika håll, t.ex. i samarbete med enskilda länder, inom mot organiserad brottslighet i , inom EU och i ett vidare internationellt perspektiv. Inom EU har förebyggande och bekämpning av brottslighet och terrorism hög prioritet. Brottsbekämpning på internationell nivå är i högsta grad en fråga om informationsutbyte, inte minst när det gäller narkotikabrott. har därför tagit initiativ till ett förenklat system för ett mer effektivt informationsutbyte och verkar aktivt för genomförande av det s.k. Haagprogrammets riktlinjer för att utveckla informationsutbytet, bl.a. genom den s.k. principen om tillgänglighet. Principen innebär att om en brottsbekämpare i en medlemsstat har behov av information som finns hos en brottsbekämpande myndighet i en annan medlemsstat så skall den göras tillgänglig med de begränsningar som kan följa av integritets-, utrednings- och säkerhetsskäl. En integrerad del av Haagprogrammet är vidare 2005-2012 med en första handlingsplan . Enligt strategin skall arbetet mot narkotika ge konkreta, fastställbara resultat . Det är enligt regeringen viktigt att de svenska brottsbekämpande myndigheterna verkligen använder de internationella samarbetsformer, såsom Europol och Schengen, som står till buds i verksamheten. har i en redovisning av vissa uppdrag uppgett att en rad åtgärder kommer att vidtas för att det internationella perspektivet av brottsbekämpningen skall få bättre genomslag (Ju2005/7395/PO). Ett viktigt steg för att bekämpa narkotika inom EU togs vidare när EU:s medlemsstater antog ett rambeslut om minimibestämmelser för brottsrekvisit och påföljder för olaglig narkotikahandel som ger gemensamma regler för vilken hantering av narkotika som skall vara straffbar. För att till fullo skall uppfylla rambeslutet föreslog regeringen i proposition Olovlig befattning med narkotikaprekursorer (prop. 2005/06:42) att ett nytt brott - olovlig befattning med narkotikaprekursorer - skall införas. Lagändringarna föreslogs träda i kraft . föreslog att skulle bifalla regeringens förslag, och biföll utskottets förslag till beslut (bet. 2005/06:JuU10, rskr. I motion 2004/05:So36 (m) yrkande 10 begärs att informations- och underrättelseutbytet på europeisk nivå skall förbättras. I motion 2003/04:So343 (c) yrkande 13 efterfrågas bl.a. ett ökat internationellt samarbete för att motverka drogförsäljning över Internet. I motion So689 (s) begärs att regeringen skall verka för en enhetlig klassificering av droger inom EU. Enligt motionärerna skulle en sådan åtgärd kunna stoppa det enligt dem allt stridare inflödet av droger som inte hunnit narkotikaklassas i . Sammansatta justitie- och socialutskottet delar regeringens bedömning att ett utvecklat internationellt samarbete är avgörande för en effektiv narkotikabekämpning. Utskottet konstaterar att det på europeisk nivå pågår arbete med att förbättra informations- och underrättelseutbytet samt att är drivande i detta arbete. Det är enligt utskottet viktigt att det internationella samarbetet i kampen mot narkotikabrottsligheten fortsätter att utvecklas. Utskottet förutsätter att arbetet fortsätter även utan något initiativ från . Utskottet anser vidare att motionsyrkandena i huvudsak ryms inom ramen för de allmänna utgångspunkterna för handlingsplanen såvitt gäller internationellt samarbete för en effektiv narkotikabekämpning. De får därför anses i stort sett tillgodosedda, och utskottet avstyrker bifall till motionerna 2003/04:So343 (c) yrkande 13, 2004/05:So36 (m) yrkande 10 och So689 (s). Handlingsplanen innehåller inte några förslag till förändringar i det straffrättsliga regelverket avseende narkotika. I ett flertal motioner efterfrågas däremot ändringar vad gäller bl.a. straffmätning och påföljder för narkotikabrott, beslag samt förverkande. I motionerna Ju213 (m), Ju330 (c) yrkande 15 och Ju532 (c) yrkande 30 yrkas att påföljden för ringa narkotikabrott skall skärpas. I motion Ju328 (m) begärs skärpta straff för införsel av kat. I motionerna 2003/04:So519 (s) yrkande 2, 2004/05:So537 (s) yrkande 2 och So639 (s) yrkande 3 begärs att en handlingsplan utarbetas för att förebygga katmissbruk. har behandlat liknande motionsyrkanden, (bet. 2003/04:JuU16 s. 20 f.). Utskottet hänvisade då till uttalanden gjorda i samband med beredningen av regeringens proposition 2001/02:91 Nationell narkotikahandlingsplan (yttr. 2001/02:JuU5y s. 8 f.). Utskottet såg då, när det gäller frågor om straffskalor och därmed sammanhängande frågor vid narkotikabrott, i likhet med , inte anledning att ändra straffskalorna eller tillämpningen av desamma för ringa narkotikabrott. Utskottet påpekade att de yngsta lagöverträdarna kan överlämnas till för vård och behandling om det finns en social problematik. Utskottet hänvisade också till den översyn av påföljdssystemet för unga lagöverträdare som aviserats. När det gällde drogen kat konstaterade justitieutskottet att även om missbruket av växtdrogen kat inte var lika utbrett i som missbruket av cannabis vållade det stora problem i vissa grupper i samhället. ansåg att det fanns anledning att diskutera om man inte sett för milt på hanteringen av kat. För att ett brott av normalgraden skall föreligga krävs ett innehav av kat, och gränsen för grovt brott synes i praxis vara . Kommissionen ansåg att dessa mängder framstår som höga och att gränserna därför borde sänkas. kunde instämma i att de mängder som konstituerar framför allt grovt narkotikabrott avseende kat synes stora. Det måste emellertid enligt utskottet ankomma på rättstillämpningen att utifrån farlighetsbedömningar och annat rörande narkotiska preparat närmare avgöra vilka mängder som i praktiken bör utgöra gränsen för de olika brottstyperna. delade justitieutskottets bedömning i dessa frågor och avstyrkte bifall till då aktuella motioner (bet. 2001/02:SoU15 s. 69). I sammanhanget kan noteras att i en rapport från presenteras en allsidig genomgång av farlighetskriterierna kring enskilda narkotikapreparat. Syftet uppges vara att ge vägledning för farlighetsbedömningar i narkotikamål, bl.a. då farlighetsbedömningar har stor betydelse för bedömningen av ett narkotikabrotts rubricering och för straffmätningen (RättsPM 2005:17). Som sammansatta justitie- och socialutskottet anfört har regeringen till överlämnat en proposition med förslag till ändringar i reglerna om ingripanden mot och behandling av unga lagöverträdare (prop. 2005/06:165). Förslagen innebär bl.a. att påföljden överlämnande till vård inom får en annan avgränsning samt byter beteckning till ungdomsvård. Utskottet gör när det gäller motionsyrkandena om påföljden för ringa narkotikabrott samt skärpta straff för införsel av kat ingen annan bedömning än vad justitie- och socialutskotten tidigare gjort. Det innebär bl.a. att utskottet kan instämma i att de mängder kat som konstituerar framför allt grovt narkotikabrott synes stora, och utskottet vill i detta sammanhang uttrycka den oro utskottet känner för kat-problematiken. Emellertid måste det ankomma på rättstillämpningen att utifrån farlighetsbedömningar m.m. avgöra vilka mängder som i praktiken bör utgöra gränsen för de olika brottstyperna. Det finns således inte anledning att ändra straffskalorna eller tillämpningen av desamma för ringa narkotikabrott respektive för införsel av kat. bör avslå motionerna 2004/05:Ju330 (c) yrkande 15, Ju213 (m), Ju328 (m) och Ju532 (c) yrkande 30. När det gäller handlingsplan för att förebygga katmissbruk kan noteras att sådant missbruk främst förekommer bland vissa etniska grupper. har uppskattat antalet missbrukare till 2 000-3 000 personer. På olika håll i landet har särskilda insatser gjorts mot missbruk av kat. , via stadsdelsförvaltningen i , drev ett informations- och metodutvecklingsprojekt kring missbruk av kat.