bet · GT01KU20 · 2006-01-01 00:00:00 — I ett arbetsmaterial med , daterat (bilaga A2.12.4), sammanfattas slutsatser om och bedöm- ningar av hur måluppföljelsen i skall kunna förbättras. Bak- grunden är tydliga tecken på försämringar av elevernas kunskaper och ökade skillnader såväl mellan skolor som mellan elever, vilka påvisats i flera utvärderingar . Arbetsmaterialet är framtaget på ledningsgruppens initiativ . Det anges vara förankrat i och bland samtliga chefer. Materialet skall bl.a. användas som underlag för fortsatta diskussio- ner inom verket samt i arbetet med den lägesbedömning som skall lämna . Bland de förslag som anges i arbetsmaterialet kan nämnas tydligare inriktning mot mål och resultat, bl.a. att tydliga mål är en förutsättning. 2 HANDLÄGGNINGEN AV VISSA REGERINGSÄRENDEN M.M. Promemoria från Utbildnings- och Utskottet har genom en skrivelse till begärt en kommen- tar till anmälan. Som svar på skrivelsen har från över- sänts en inom Utbildnings- och upprättad promemoria (bilaga A2.12.5). I promemorian anförs att det aktu- ella beslutet om uppdrag till har tillkommit genom beslut av regeringen som kollektiv och att det har givits skriftlig form. Mot den bak- grunden saknas, anförs i promemorian, grund för påståendet att statsrådet agerat i strid med bestämmelsen i 11 kap. 7 § regeringsformen. I promemorian redovisas också skälet till den valda redovisningstidpunk- ten för uppdraget. Som ett led i den reguljära styrningen av har regeringen i regleringsbrevet uppdragit år att redovisa en årlig lägesbedömning. I reglerings- brevet för avseende uppdrogs åt verket att, mot bakgrund av erfarenheter från uppföljning, utvärdering och utbildnings- inspektion, göra en samlad bedömning av utvecklingen inom respektive verksamhetsområde. Verket skulle även lämna förslag till åtgärder. Denna s.k. lägesbedömning är, anförs i promemorian, ett naturligt tillfälle för ver- ket att lämna sina analyser av utvecklingen inom verksamhetsområdet och de förslag som följer av den bedömning som görs. Regeringen valde mot denna bakgrund att låta tidpunkten för uppdragets rapportering samman- falla med denna lägesbedömning. I promemorian anförs slutligen att uppgiften att regeringens agerande skulle ha inneburit att fått vänta med att lägga fram sin översyn, vilket riskerar att fördröja verkets arbete med en nödvändig översyn av kursplanen, är felaktig. Skolminister frågades ut av utskottet (bilaga B3). Under utfrågningen sa statsrådet bl.a. att det är fel i sak att hävda att översyn skulle ha försenats med . KU-anmälan måste i denna del bygga på ett missförstånd. Regeringens upp- drag syftade tvärt om till att påskynda och tidigarelägga justeringar av vissa kursplaner. Bakgrunden var att självt som uppföljning av resultaten i verkets utvärdering av och interna- studier påvisat för regeringen behovet av en omprövning och utformning av kursplaner. Granskningen föranleder inget uttalande av utskottet. 2 HANDLÄGGNINGEN AV VISSA REGERINGSÄRENDEN M.M. 2.13 Statsrådet agerande i fråga om organisation I en anmälan till har anförts att en avdelning inom () skall läggas ned. Mot bakgrund av att skol- minister tidigare ifrågasatt kun- skap för pengarna, vars slutsatser var mycket politiskt kontroversiella, är det enligt anmälaren svårt att undvika bilden av att skolministerns miss- nöje med den berörda avdelningen inom inte skulle ha påverkat generaldirektörens agerande att lägga ned avdelningen. Anmälaren önskar att skall granska skolministerns agerande gentemot , om det förekommit informella kontakter i syfte att få verket att avveckla en kontroversiell avdelning för utvärdering och om detta i så fall är förenligt med bestämmelserna i 11 kap. 7 § reger- ingsformen om myndigheternas självständighet. Anmälan återfinns i bilaga A2.13.1. Till grund för granskningen har legat bl.a. en promemoria upprättad inom Utbildnings- och , bilaga A2.13.2. gav ut en rapport kunskap för peng- arna En analys av resurser och resultat i , daterad . I ett program sänt av () har sagt att man borde fundera på om rappor- ten någonsin borde ha släppts ut från . Generaldirektören för , Per Thullberg, har beslutat att dra in uppla- gan av rapporten. Uttalandet granskades av efter anmälan (bet. 2004/05:KU20). Utskottet anförde, såsom det gjort tidigare, att ett statsråd i likhet med alla andra medborgare självfallet har rätt att göra uttalanden i olika sammanhang. måste en viss försiktighet iakttas så att uttalanden inte kommer i konflikt med domstolars och myn- digheters självständighet. Det är också angeläget att ett uttalande av ett enskilt statsråd inte riskerar att uppfattas som direktiv till en myndighet, vilka skall meddelas av regeringen kollektivt i form av t.ex. förordningar och regleringsbrev. Granskningen föranledde inte något annat uttalande från utskottets sida. ansåg dock i enlighet med en reservation i 2 HANDLÄGGNINGEN AV VISSA REGERINGSÄRENDEN M.M. (m, fp, kd, c, mp) att i SVT:s mor- gonprogram uttalat sig på ett sådant sätt att det kan uppfattas som han önskade styra att vidta den åtgärd som vidtog, nämligen att dra tillbaka publiceringen av rapporten om skolornas effektivitet. Uttalandet kan uppfattas som ett direktiv till myn- digheten. För detta handlande kan enligt inte undgå kritik. Utskottet har genom en skrivelse som sänts till begärt svar på följande frågor. Av vem och med vilket stöd har beslutet om att lägga ned avdel- ningen hos fattats? Har beslutet fattats efter någon form av påverkan av statsrådet ? Vilka kommentarer ger anmälningen anledning till? Som svar har översänts en inom Utbildnings- och kul- turdepartementet upprättad promemoria (bilaga A2.13.2). När det gäller beslutet om organisationsförändring har först gett en beskrivning av hur omorganisationen genomfördes enligt följande. Generaldirektören och chefen för Per Thullberg beslu- tade om direktiv till en arbetsgrupp inom myndighe- ten med uppdrag att göra en översyn av verkets organisation. Av direktiven framgår bl.a. att uppdraget bygger på Thullbergs dittillsvarande erfarenheter som generaldirektör för myndigheten och att det fanns ett behov av att ytterligare fokusera verkets arbete på skolans kärnuppgifter. informerades myndighetens personal om organisations- översynen, och generaldirektörens direktiv lades i samband härmed ut på intranät. Översynen ledde fram till att beslut om nya organisation fattades av myndighetsledningen . Den nya ord- ningen, som trädde i kraft , innebar förändringar av skilda slag. En avdelning för utbildningsfrågor skapades genom sammanföring av enheterna för utbildningsstatistik, tillståndsprövning, tillsyn och medborgar- service. Den tidigare utredningsavdelningen upphörde därmed. Vidare renod- lades verksamheten i avdelningen för läroplansfrågor (tidigare avdelningen för styrdokument) genom att enheten för finansiella styrmedel flyttades till administrativa enheten och enheten för nationella prov flyttades till läro- plansavdelningen. Ordningen med en särskild enhet för utvärdering upp- hörde och i stället fördelades utvärderingsfunktionen på de enheter där utvärderingskompetensen behövdes, bl.a. inom avdelningen för utbildnings- inspektion. 2 HANDLÄGGNINGEN AV VISSA REGERINGSÄRENDEN M.M. I promemorian från Utbildnings- och anförs vidare att organisationsöversynen föranledde ändringar på ett flertal funktioner inom verket, och den var inte främst inriktad på den funktion som avses med anmälan. När det gäller stödet för beslutet har anförts att förordningen (2002:1160) med instruktion för såsom normalt är fallet för myndigheter av förevarande slag inte innehåller några föreskrifter från regeringens sida om hur myndighetens linjeorganisation under general- direktören och styrelsen närmare skall vara utformad. Myndighetsinstruktio- nen innehåller i stället främst reglering av de uppgifter som åvilar verket. Beslut i frågor om hur myndigheten närmare skall vara organiserad för att på bästa sätt kunna hantera sina uppgifter ankommer i stället på myndighe- tens ledning att fatta. Så har också skett i förevarande fall. När det gäller om beslutet har fattats efter någon form av påverkan av statsrådet har det i promemorian anförts bl.a. följande. kontaktade generaldirektören statssekreteraren per telefon och informerade denne om att verket avsåg att göra en översyn av myndigheternas organisation. underströk vid samtalet att sådana åtgärder var en rent intern fråga inom myndigheten som departementet inte hade någon synpunkt på. Efter att organisationsöversynen offentliggjorts erhöll ansvarig myndig- hetshandläggare i departementet en kopia av generaldirektörens direktiv för kännedom. Några ytterligare kontakter förekom inte i frågan. Statsrådet informerades översiktligt av berörd sakenhet om den av planerade organisationsöversynen. Statsrådet gav i det sammanhanget inga direktiv om några fortsatta åtgärder från departementets sida. Statsrådet har inte heller för egen del haft någon kontakt med gene- raldirektören eller annan företrädare för i frågan. Det har således inte förekommit någon som helst påverkan på avseende myndighetens beslut om organisationsförändringen, varken från statsrådets sida eller från departementet i övrigt. I promemorian har det i övrigt bl.a. anförts att det är mer ändamålsen- ligt att föreskriva vilka uppgifter en myndighet skall ha än att reglera i vilken organisatorisk form myndigheten skall verka. För det fall att det ändå undantagsvis finns skäl för en sådan reglering är det en självklar utgångspunkt att föreskrifter härom ges genom normgivning från regering- ens sida. Något behov av sådan styrning från regeringens sida vad gäller har emellertid inte aktualiserats. Utskottet har hållit en utfrågning med skolminister , bilaga B3. 2 HANDLÄGGNINGEN AV VISSA REGERINGSÄRENDEN M.M. anförde vid utfrågningen bl.a. att det viktigaste är att fullföljer och fullgör de uppdrag som regeringen har lämnat till . Huruvida är organiserat på det ena eller andra sät- tet för att fullborda uppdraget är helt upp till verket. Det framgår tydligt av instruktion och av regleringsbrev att ledning själv bestämmer sin organisation och om eventuella omorganisationer. Utbildnings- och arbetar med ett hundratal myndighe- ter. Inom myndigheterna pågår väldigt mycket arbete i form av uppdrag, ibland organisationsförändringar. Det förekommer täta dialoger med myn- digheterna av informationskaraktär. Det är något som sker kontinuerligt och såvitt Baylan känner till sker det på ett korrekt sätt. På en fråga om omorganisationen kan hänga samman med att samma avdelning har presenterat två kritiska rapporter, en rapport som var kritisk till, uppgav Baylan att det kan vara frestande att göra den kopplingen, men honom veterligen har omorganisationen påverkat eller berört ett flertal avdelningar inom . uppgav vidare att han aldrig har uppfattat att skulle ha uppfattat det så att kritik skulle leda till att man blir avvecklad. har lagt och kommer säkerligen att lägga fram rapporter som både gillas och ogillas. Det är en viktig del av uppgift att kritiskt granska hur den svenska skolan fungerar och komma med förbättringsförslag. uppgav att han på ordinarie beredningstid med enhe- terna inom departementet blev informerad om omorganisationen, men det handlade om ren information. Huruvida det är vanligt att statssekreterare måste understryka för myndigheten att den själv har att självständigt fatta beslut i frågan, t.ex. att bestämma över sin organisation, uppgav Baylan att han inte kan uttala sig om. Granskningen föranleder inget uttalande från utskottets sida. 2.14 Regeringens agerande i fråga om anammande av könsmaktsperspektiv hos universitet och högskolor I en anmälan till , bilaga A2.14.1, begärs att utskottet granskar regeringens agerande i fråga om universitets och högskolors anam- mande av det s.k. könsmaktsperspektivet. Utskottet bör granska om reger- ingen har försökt att politiskt styra landets universitet och högskolor till att ensidigt anamma ett enskilt perspektiv. Både f.d. vice statsminister och dåvarande utbildningsminister agerande i frågan bör granskas. I anmälan hänvisas till vissa uttalanden och uppgifter i den andra delen av dokumentärprogrammet , som sändes i 2 HANDLÄGGNINGEN AV VISSA REGERINGSÄRENDEN M.M. Bland annat omnämns ett regeringsuppdrag till Högskole- verket att granska universitetens inställning till och kunskap om könsmakts- Enligt målsättningsstadgandet i 1 kap. 2 § 4 stycket regeringsformen (RF) skall det allmänna bl.a. verka för att demokratins idéer blir vägledande inom samhällets alla områden, för att alla människor skall kunna uppnå delaktighet och jämlikhet i samhället samt motverka diskriminering av män- niskor på grund av kön etc. I en kommentar till RF anges att principen, att det allmänna skall verka för att demokratins idéer blir vägledande, måste ses som riktgivande för alla offentligt anställda. De har att i sitt arbete vara verksamma i denna Således är t.ex. en lärare skyldig att i sin undervisning inte för- hålla sig neutral till icke-demokratiska åskådningar utan han eller hon måste därvid verka för demokratins idéer.13 Universitet och högskolor i offentlig regi utgör delar av det allmänna i ovan nämnda mening, men i kommentaren sägs inte om med lärare avses RF innehåller inga särskilda bestämmelser om universitetens och högsko- lornas förhållande till statsmakten. Vetenskapens frihet är således inte konstitutionellt garanterad som en särskild rättighet. Det har sagts att denna frihet i stället kan ses som en del av yttrandefrihet, tryckfrihet och åsiktsfrihet.15 Utifrån ett sådant synsätt kan vetenskapens frihet endast begränsas på det sätt som medges av RF:s, tryckfrihetsförordningens och I högskolelagen (1992:1434) fastslås de allmänna principerna som skall gälla för forskningen, nämligen rätten att fritt välja forskningsproblem, fritt utveckla forskningsmetoder och fritt publicera forskningsresultat (6 §). propositionen anfördes härvidlag att principen om forskningens frihet är så avgörande för forskningens villkor att den bör ges karaktären av lag (prop. 1992/93:1 s. 33). Bestämmelsen fick genom den nya lagen en ändrad upp- ställning, men någon ändring i sak avsågs inte (s. 80). Även i den tidigare gällande högskolelagen (1977:218) fastslogs att som allmänna principer för forskningen inom högskolan skulle gälla att forskningspro- 13 och Hans Ragnemalm, grundlagar och tillhörande författ- ningar med förklaringar, 12:e uppl., 1980, s. 21 f. 14 , Den akademiska friheten och lagen, s. 178. ): till , 1999. 15 , a.a., s. 174. 2 HANDLÄGGNINGEN AV VISSA REGERINGSÄRENDEN M.M. blem fick fritt väljas och formuleras, att forskningsmetoder fick fritt utveck- las samt att forskningsresultat fick fritt publiceras (14 §). I fråga om forskningens frihet hänvisades i propositionen (1976/77:59 s. 44 f.) till vad som hade anförts i den av beslutade propositionen om en omfattande reformering av högskoleutbildningen (prop. 1975:9, UbU 1975:17, rskr. I den propositionen anfördes att med forsk- ningens frihet avsågs i enlighet med universitetsutrednings definition i första hand den enskilde forskarens rätt att välja objekt och metoder för sin forskning och att offentliggöra forskningsresultat (s. 503). Högskolelagen föreskriver vidare att utbildningen skall vila på vetenskap- lig eller konstnärlig grund samt på beprövad erfarenhet (2 §) och att verksamheten skall bedrivas så att det finns ett nära samband mellan forsk- ning och utbildning (3 §). I propositionen anfördes att undervisningen inom traditionella akademiska ämnen och utbildningar självklart borde base- ras på vetenskaplig grund (prop. 1992/93:1 s. 26). ansågs det lika viktigt att undervisningen inom många praktiska yrkesutbildningar också till stor del baserades på beprövad erfarenhet. Föreskriften inte, anfördes det i propositionen, att all utbildning inom universitet och högskolor i samma mån skall ha sin grund i såväl vetenskap som beprö- vad erfarenhet (s. 78 f.). För åtskilliga traditionella akademiska ämnen torde grunden i allt väsentligt vara det vetenskapliga, medan i andra ämnen den beprövade erfarenheten i högre grad kunde ligga till grund för utbildningen. Enligt propositionen var det en sak för universitet och hög- skolor att i respektive ämne göra den avvägning som krävs med hänsyn till nödvändigheten att åstadkomma en kvalitativt högtstående utbildning. Vidare anfördes att ett samarbete med forskning inom ett område som är av betydelse för grundutbildningen självfallet borde eftersträvas. Enligt högskolelagen är den grundläggande högskoleutbildningens mål att ge studenterna förmåga att göra självständiga och kritiska bedömningar, förmåga att självständigt urskilja, formulera och lösa problem, samt bered- skap att möta förändringar i arbetslivet. Inom det område som utbild- ningen avser skall studenterna, utöver kunskaper och färdigheter, utveckla förmåga att söka och värdera kunskap på vetenskaplig nivå, följa kunskaps- utvecklingen, och utbyta kunskaper även med personer utan specialkunska- per inom området (9 § första stycket). Forskarutbildningen skall, utöver vad som gäller för grundläggande högskoleutbildning, ge de kunskaper och färdigheter som behövs för att självständigt kunna bedriva forskning (9 § andra stycket). I propositionen uppgavs att flera remissinstanser föror- dat att en rad allmänna mål såsom jämställdhet, ett internationellt perspek- tiv, demokrati, etisk medvetenhet och en god miljö skulle gälla för utbildningen (s. 30 f.). De framförda målen var, enligt propositionen, på olika sätt av fundamental betydelse för vårt samhälle. Vidare anfördes att fria universitet och högskolor borde utgöra en pådrivande kraft till stöd för sådana i vårt samhälle grundläggande värderingar och att i egentlig mening fria universitet och högskolor inte kunde existera och verka i sam- 2 HANDLÄGGNINGEN AV VISSA REGERINGSÄRENDEN M.M. hällen som förnekar dessa värden. Det ansågs i propositionen självklart att verksamheten vid universitet och högskolor skulle främja sådana värden. står det, anfördes det i propositionen, klart att dessa värden som är grundläggande för hela vårt samhälle och inte specifika för universitet och högskolor knappast skulle få ytterligare tyngd genom att skrivas in i högskolelagen. Vad gäller jämställdhet skall, enligt högskolelagen, i högskolornas verk- samhet jämställdhet mellan kvinnor och män alltid iakttas och främjas (5 § första stycket). I propositionen anfördes härvidlag att bestämmelsen inskär- per en skyldighet att i alla sammanhang i verksamheten vid universiteten och högskolorna se till att inte någon missgynnas på grund av sitt kön (prop. 1992/93:1 s. 80). Förutom de självklara rättviseaspekter som kunde anföras härför ansågs i propositionen att det var nödvändigt att såväl kvinn- liga som manliga erfarenheter och begåvningar togs till vara i både utbild- ning och forskning (a. prop. s. 27, se vidare prop. 1996/97:141 s. 22 f.). I samband med högskolereform avskaffades linjesystemet och ersattes med en av regeringen föreskriven examensordning med en exa- mensbeskrivning för varje examen (prop. 1992/93:1 s. 34 f.). Syftet med examensordningen var bl.a. att ange krav och inriktning för olika examina och, genom målformuleringarna i examensbeskrivningarna, tillhandahålla ett instrument för kvalitetskontroll. Genom avskaffandet av linjesystemet gavs universiteten och högskolorna större frihet att organisera studierna fram till de examina som skulle förekomma. Ordningen kunde medföra större variation och mångfald i utbildningsutbudet vid universitet och hög- skolor. För varje examen skulle, enligt propositionen, anges de mål och övriga krav som statsmakterna hade anledning att ställa (s. 37). Eftersom beskrivningarna skulle knytas till examina borde de utformas så att de angav vilka krav som skulle kunna uppfyllas av den som avlade examen. I propositionen ansågs det viktigt att principiellt hålla fast vid att olika stu- dieorganisatoriska och innehållsliga uppläggningar av utbildningen kunde leda till samma mål, och att universitet och högskolor skulle ha både fri- het till och ansvar för valet av olika vägar till dessa mål. Till skillnad från vad som ofta varit fallet i de tidigare utbildningsplanerna skulle kraven inte formuleras som mer eller mindre detaljerade bestämmelser om utbild- ningens innehåll, om tidsföljden mellan olika moment eller om poängtalen för dem. Omfattningen och graden av precisering av kraven skulle dock, enligt propositionen, komma att variera beroende på vilken verksamhet som utbildningen förberedde för. För vissa utbildningar som direkt förbe- redde för speciella yrken, särskilt sådana där legitimationskrav eller lik- nande förhållanden gällde, ansågs det bli naturligt att ange mera preciserade examensvillkor. 2 HANDLÄGGNINGEN AV VISSA REGERINGSÄRENDEN M.M. Vilka examina som får avläggas och vad som krävs för dem anges såle- des i den s.k. examensordningen, som är bilaga 2 till högskoleförord- ningen (1993:100).16 Examina indelas i generella examina och yrkesexa- mina med särskilda examensbeskrivningar. De generella examina är magisterexamen, kandidatexamen och högskoleexamen. Sådana utbild- ningar som är inriktade mot ett speciellt yrke som är reglerat i lag eller förordning, samt vissa andra yrkesutbildningar, avslutas med yrkesexamen. Exempel på yrkesexamina är apotekarexamen, arkitektexamen, barnmorske- examen, juris kandidatexamen, läkarexamen, psykologexamen och social omsorgsexamen. finns drygt ett 40-tal olika yrkesexamina. beslutade regeringen att uppdra åt att utvärdera hur frågor om genusperspektiv och mäns våld mot kvinnor beak- tas i utbildningar som leder till följande examina: barnmorskeexamen, juris kandidatexamen, läkarexamen, lärarexamen, psykologexamen, psykotera- peutexamen, sjuksköterskeexamen, social omsorgsexamen, socionomexa- men, tandläkarexamen och teologie kandidatexamen. Som bakgrund till beslutet anförde regeringen att universitet och högsko- lor enligt 1 kap. 5 § högskolelagen i sin verksamhet skall iaktta och främja jämställdhet mellan kvinnor och män. I uppgiften ingår bl.a. att läro- sätena skall arbeta för jämnare könsfördelning och motverka trakasserier bland personal och studenter. Vidare anförde regeringen att den i propositionen Kvinnofrid (prop. 1997/98:55, bet. 1997/98:JuU13, rskr. 1997/98:250) anfört att mäns våld mot kvinnor är ett samhällsproblem som bygger på obalans i maktförhål- landet mellan könen. Regeringen anförde även att den i propositionen påpekat att, om våldet mot kvinnor skall kunna bekämpas effektivt, det är nödvändigt att de som i sin yrkesverksamhet kan förväntas möta kvinnor som har utsatts för våld har kunskap om detta våld och de mekanismer som ligger bakom. Vikten av att de som arbetar inom detta område har kompetens, kan upptäcka problem och bemöta utsatta kvinnor på rätt sätt betonades. Olika yrkesgruppers utbildning i dessa frågor får inte bara, anförde regeringen, bygga på valfria moment eller på enskilda lärares enga- gemang i frågan. I beslutet anförde regeringen även att det i målbeskrivningarna i exa- mensordningen för de nämnda examina ställs olika krav på kännedom och kunskaper om kvinnors och mäns livsbetingelser. Regeringen hänvisade även till att i en utvärdering av socionom- och juristutbildningarna rekommenderat att genusper- spektivet och frågor om mäns våld mot kvinnor ges ökad vikt i båda dessa utbildningar. 16 har en egen förordning. Vad som krävs för de yrkesexa- mina som utbildningarna där leder fram till finns i bilaga till förordningen (1993:221) för . 2 HANDLÄGGNINGEN AV VISSA REGERINGSÄRENDEN M.M. överlämnade regeringen propositionen Kvinnofrid till riks- dagen (prop. 1997/98:55). Under rubriken utgångspunkter anförde regeringen att det på många områden råder obalans i maktförhål- landet mellan könen, och det mest extrema exemplet på en sådan obalans är det våld som män riktar mot kvinnor som de har eller har haft en nära relation till (s. 20 f.).