bet · GP01UU10 · 2006-01-01 00:00:00 — Internationellt samarbete är av yttersta vikt för att komma till rätta med dessa problem. måste spela en aktiv roll i detta samarbete och aktivt arbeta med frågorna i internationella organ som EU och FN. Det anförda bör ges regeringen till känna. Därmed tillstyrks motion 2001/02:U302 (c) yrkande 5. () anför: de gröna anser att inom EU bör verka för utökade anslag och befogenheter till Europeiska miljöbyrån. Det anförda bör ges regeringen till känna. Därmed tillstyrks motion 2001/02:U348 (mp) yrkande 3. (), () och () anför: Vi anser att det behövs en progressiv och offensiv politik inom EU när det gäller genmanipulerade livsmedel. I första hand bör inte kommersiell odling av genmanipulerade grödor tillåtas över huvud taget, eftersom hoten mot exempelvis biologisk mångfald inte är tillräckligt utredda. Därmed bör inte heller sådana produkter tillåtas för försäljning. I den mån sådana produkter ändå tillåts måste alla livsmedel som innehåller, eller riskerar att innehålla, några som helst spår av GMO märkas tydligt så att konsumenten kan avstå från att köpa dessa. Ingen GMO skall tillåtas i produkter om den inte är spårbar. Vi konstaterar att utvecklingen inom EU när det gäller märkningssystem för genetiskt modifierade organismer går åt rätt håll, men det inte är tillräckligt. Sammanfattningsvis anser vi att det behövs skärpningar av reglerna för genmodifierade livsmedel. () och () anför: (), som inledde sitt arbete 1993, har haft en stor roll i att ge de europeiska länderna och deras befolkning den rättmätiga objektiva information man behöver för att få underlag och fakta för att sedan kunna fatta bra beslut på miljöområden. Beslut som påverkar alla invånare i på ett eller annat sätt. Detta innebär att EEA:s kompetens och uppgiftslämnande bör ha en stark inverkan på EU:s institutioner, medlemsländernas regeringar samt allmänheten, både när det gäller information för beslutsunderlag och när det gäller opinionsskapande verksamhet. Eftersom EEA skall samarbeta med och länka samman nationella myndigheter med ansvar för miljö i medlemsländerna bör de även ha ekonomiska resurser för att kunna klara av sin viktiga roll. En roll i den europeiska miljöutvecklingen som bör tas på allvar även i andra delar av . För att detta skall kunna genomföras arbetar i för mer ekonomiska resurser till EEA. yttrande 2001/02:NU2y har berett näringsutskottet tillfälle att avge yttrande över regeringens skrivelser 2001/02:105 om det svenska ordförandeskapet och 2001/02:160 om verksamheten i Europeiska unionen jämte motion 2001/02:U2 med anledning av sistnämnda skrivelse samt motioner om EU från allmänna motionstiderna 2000/01 och 2001/02. yttrar sig i de delar som berör näringsutskottets beredningsområde jämte en mer allmän fråga om inflytande på EU-arbetet. De berörda yrkandena finns i motionerna 2001/02:U2, 2001/02:K427 (yrkande 11) och 2001/02:U303 (yrkande 11). Enligt näringsutskottets uppfattning är det väsentligt att och utskotten får information om viktiga EU-ärenden i ett så tidigt skede att förutsättningarna att påverka ställningstagandet är en realitet. När det gäller regional- och strukturpolitik hänvisar näringsutskottet till tidigare tillkännagivande om EG:s framtida regionalpolitik, vilket medför att det berörda yrkandet i motion 2001/02:U303 (m) får anses vara tillgodosett. anser att utrikesutskottet bör avstyrka motionerna 2001/02:U2 (c) och 2001/02:K427 (v) i aktuell del. Tre avvikande meningar (s; v; mp) har avgivits i frågan om regional- och strukturpolitik. I skrivelse 2001/02:105 lämnar regeringen en redogörelse för det svenska ordförandeskapet i Europeiska unionens ministerråd . I skrivelse 2001/02:160 redogör regeringen för verksamheten i unionen i enlighet med 10 kap. 1 § riksdagsordningen. Skrivelsen behandlar Europeiska unionens övergripande utveckling, det ekonomiska och sociala samarbetet, unionens förbindelser med omvärlden, det rättsliga och inrikes samarbetet samt unionens institutioner. Den motion som väckts med anledning av skrivelse 2001/02:160 och som behandlas här är 2001/02:U2 av m.fl. (c): tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen i ett tidigt skede bör förankra beredningen av EU-ärenden i och dess utskott. De motioner som väckts under allmänna motionstiden och som behandlas här är följande: 2001/02:K427 av m.fl. (v): tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen i EU bör verka för att presentera hållbara förslag till lösningar för jordbruks- och strukturfonderna. 2001/02:U303 av m.fl. (m): tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att EU inte skall bli en transfereringsunion. tillsatte näringsutskottet fyra arbetsgrupper för fördjupad bevakning av EU-frågorna med vardera fem eller sex ledamöter från partierna samt sekreterare från utskottskansliet. Arbetsgrupperna är utsedda inom områdena Regionalpolitik, Energi, Industri och Inre marknaden. Vidare har det varit en strävan inom näringsutskottet att behandla EU-frågorna på ett visst område integrerat med behandlingen av propositioner och motioner på området. I skrivelsen om verksamheten i EU återfinns under flera avsnitt frågor inom näringsutskottets (och de nämnda arbetsgruppernas) beredningsområde: den inre marknadens utveckling, näringspolitik, turism, energi, EU:s regional- och strukturpolitik samt den svenska handelspolitiken. Det som sägs i skrivelsen under några av dessa avsnitt har därigenom varit föremål för en mer omfattande bevakning från näringsutskottets sida. har - som en följd av utskottets mer fördjupade bevakning - inte funnit anledning att i detta sammanhang redovisa några ställningstaganden med anledning av regeringens skrivelse. De sakfrågor som näringsutskottet valt att uppmärksamma i yttrandet är därmed uteslutande föranledda av de aktuella motionsyrkandena, vilka dels rör en mer allmän fråga om inflytande på EU-arbetet, dels frågor med inriktning på EU:s regional- och strukturfondspolitik. I kommittémotion 2001/02:U2 (c) begärs ett tillkännagivande om att regeringen i ett tidigt skede bör förankra beredningen av EU-ärenden i och dess utskott. Enligt riksdagsordningen skall regeringen fortlöpande informera om vad som sker inom ramen för samarbetet i EU. Motionärerna anför att vissa försök har gjorts i men att ett framgångsrikt arbete också förutsätter att regeringen tar strävan efter delaktighet på allvar. Parlamentarikerna måste i ett tidigare skede än få ta del av information och material och därigenom kunna påverka den politiska utvecklingen. Enligt motionärerna bör regeringen i fortsättningen lägga ökad vikt vid den tidiga förankringsprocessen, inklusive diskussioner med berörda utskott om vitböcker och samråd med angående regeringstjänstemäns arbete i gemensamma arbetsgrupper m.m. Baserat på huvudbetänkande - inför 2000-talet - framlade riksdagsstyrelsen olika förslag rörande riksdagsarbetet. Bland annat tas behovet av förändringar i organisation och arbetssätt upp i syfte att stärka ställning när det gäller arbetet med EU-frågor. Förslaget till behandlades i betänkande 2000/01:KU23. tillstyrkte riksdagsstyrelsens förslag om riktlinjer för arbete med EU-frågorna. Utskotten skall enligt riktlinjerna ha en stark roll i detta arbete. EU-frågorna bör ingå som en integrerad del av utskottens ärendehantering. Samtliga utskott bör upprätta en promemoria över EU-frågorna på sitt beredningsområde och bör fortsätta att verka enligt den praxis som utvecklats. Vidare instämde i bedömningen att samtliga vit- och grönböcker bör bli föremål för faktapromemorior och att regeringen bör skicka kopior av sina remissvar till kommissionen. Regeringen bör vidare för redovisa expertkommittéerna inom kommissionen samt verkställighetskommittéerna. Utskotten bör få information från regeringen om vilka frågor som behandlas under ett visst lands ordförandeskap. tillstyrkte att riksdagsordningen inte skall innehålla ett krav på synnerliga skäl för att skall hålla offentlig utfrågning samt att det i riksdagsordningen införs en bestämmelse att regeringen skall redovisa sitt agerande i EU för . ställde sig bakom uppfattning i dessa frågor. I regeringens skrivelse om EU:s framtidsfrågor (skr. 2001/02:115) redogör regeringen för konventet om EU:s framtid, vilket skall förbereda nästa regeringskonferens, och vissa av de framtidsfrågor som kan komma att debatteras i konventet. Bland annat redovisas (s. 13) att frågan om de nationella parlamentens roll alltmer kommit i fokus . Det har framförts att de folkvalda parlamentarikerna skulle kunna bidra till att skapa en mer direkt förbindelse mellan medborgarna och EU. finns det en önskan i de nationella parlamenten att involveras mer i EU:s beslutsprocess, redovisar regeringen. Vissa argumenterar för att de nationella parlamenten skall ges en starkare ställning i styrningen av sina regeringars EU-politik, sägs det vidare i den nämnda skrivelsen. Detta kan exempelvis ske genom regelbunden behandling av EU-ärenden i de nationella parlamentens utskott. Andra har föreslagit att en stadga för de nationella parlamenten bör fastställa minimikrav för den nationella parlamentariska kontrollen, informeras det. De svenska utgångspunkterna är enligt regeringen att de nationella parlamentens arbete med EU-politiken i medlemsstaterna och kontroll av deras regeringars agerande bidrar till att ge EU:s beslut nödvändig legitimitet. Inflytande för de nationella parlamenten uppnås bäst genom granskning av regeringarnas agerande i rådet, menar regeringen. De nationella parlamenten måste ges bästa möjliga förutsättningar att utföra detta arbete. Om nya former för de nationella parlamentens medverkan skapas, bör dessa ha nära anknytning till parlamentens dagliga arbete, skriver regeringen. Vidare sägs det att kompetens inte skall kunna flyttas från nationell till europeisk nivå utan att detta har godkänts av nationella parlament. () har ställt en fråga till statsminister om samarbetet mellan regering och riksdag i EU-frågorna (fr. 2001/02:884). Mot bakgrund av önskemålet att skulle kunna delta i utvecklingen av den svenska Europapolitiken på ett tidigare stadium och på ett mer engagerat sätt frågade om vilka samarbetsformer som regeringen vill föreslå för att möjliggöra detta. I sitt svar pekade utrikesminister på att regeringen fullgör sin informationsplikt genom att till löpande överlämna faktapromemorior om kommissionsförslag som gäller viktigare grönböcker, vitböcker (med konkreta förslag) eller väsentliga ändringar i regelsystemet. Detta ger utskotten och möjlighet att på ett tidigt stadium identifiera och bevaka frågorna. Fram till hade regeringen överlämnat ett sjuttiotal faktapromemorior till , redovisade utrikesministern. Utskotten har enligt riksdagsordningen att följa arbetet inom sina respektive områden; regeringen är skyldig att informera utskottet om arbetet inom dess arbetsområde, vilket enligt utrikesministern fortlöpande sker vid möten och genom att material överlämnas. Vidare erinrades om att använder sig av tillkännagivanden till regeringen och yttranden från utskotten till framföra sin ståndpunkt. Utrikesministern ansåg att den svenska modellen ger en bild av ett väl utvecklat samarbete mellan regering och riksdag, där har goda möjligheter att medverka i utarbetandet av den svenska ståndpunkten. Avslutningsvis sade hon att regeringen välkomnar ett ökat samarbete med i EU-frågor. Här kan också noteras att handläggningsreglerna i det danska jämfört med innebär större möjligheter till inflytande på EU-politiken från sida. I kan fackutskotten och - på vägnar - yttra sig gemensamt till kommissionen. Ett exempel () är ett gemensamt yttrande från och energipolitiska utskott angående kommissionens grönbok om en europeisk strategi för trygg energiförsörjning. I detta yttrande framgår även vilka partier i som har anmält avvikande meningar till majoritetens uttalande. För att närmare kunna följa utvecklingen när det gäller EU-frågorna har näringsutskottet för sin del inrättat EU-grupper för vissa områden. De fyra EU-grupperna har ansvar för områdena Energi, Industri (inkl. vissa forskningsfrågor), Inre marknaden och Regionalpolitik. Varje grupp består av fem eller sex ledamöter samt från kansliet en handläggare och en assistent. Vidare har näringsutskottet beslutat att pröva ett system med en s.k. rapportör för viktiga EU-ärenden, t.ex. en grönbok. Till rapportör väljs en ledamot som har till uppgift att ta ett särskilt ansvar för att hålla frågorna aktuella. får också regelmässigt information av regeringsföreträdare om EU-frågorna inom näringsutskottets ansvarsområden. Dock finns det utrymme att öka kontakt med och inflytande på viktiga EU-frågor. ser därför med sympati på ambitionerna att öka delaktighet i EU-arbetet i enlighet med vad som förordas i motion 2001/02:U2 (c). vill framhålla betydelsen av att parlamentarikerna på ett bättre sätt än kan tränga in i EU-frågor av vikt och i högre utsträckning vara med i den allmänna diskussion som bör föregå ställningstaganden till olika förslag från i första hand kommissionen. Som framgår ovan har utrikesminister redogjort för de olika informations- och kontaktytor som finns mellan regeringen och när det gäller EU-frågorna, bl.a. genom faktapromemorior, direkt information från regeringen till utskotten och kontakter i samband med tillkännagivanden och yttranden. Hon har också uttryckt att regeringen välkomnar ett ökat samarbete med i EU-frågor. Liksom regeringen är näringsutskottet positivt till ett ökat sådant samarbete. En grund bör vara att såväl internt som regeringen analyserar behoven av och möjligheterna till ett ökat samarbete. Såväl formella som informella samarbetsmöjligheter bör beaktas. Även bör således internt fortsätta beredningen av denna fråga. Enligt näringsutskottets uppfattning är det väsentligt att och utskotten får information om viktiga EU-ärenden i ett så tidigt skede att förutsättningarna att påverka ställningstagandet är en realitet. Det måste också förutsättas att en öppen debatt kan föras och att hanteringsreglerna hos riksdag och regering är sådana att nya "umgängesformer" kan tillåtas växa fram. Grön- och vitböcker från kommissionen bör enligt utskottets mening få en ökad publicitet jämfört med . Ett sätt att gå till väga skulle kunna vara en redovisning från regeringens sida i kammare om innehållet i viktigare sådana kommissionsdokument i syfte att inleda en offentlig diskussion och starta en process när det gäller att överväga inriktningar och förslag. Med en ökad offentlig diskussion om förslagen minskar risken för "ett demokratiskt underskott". En redovisning av de problem och regler som tas upp i grön- och vitböcker får också fördelen att såväl ledamöter som utskottstjänstemän blir mer pålästa, vilket underlättar arbetet allt framgent. Det är också angeläget att utskotten i hanteringsprocessens nästa steg bereds tillfälle att ta del av utkast till regeringens remissvar över det aktuella dokumentet. Efter det att en öppen diskussion kommit till stånd och haft både formella och reella möjligheter att reagera anser näringsutskottet att det är regeringens ansvar att följa frågorna in i EU:s olika institutioner. I allt väsentligt vill näringsutskottet sålunda ansluta sig till de ambitioner som ligger bakom motionärernas förslag. förutsätter att ansträngningarna i fråga om att öka samarbetet mellan och regeringen fortsätter och avstyrker därmed motion 2001/02:U2 (c). Moderata samlingspartiet varnar i motion 2001/02:U303 för en utveckling som innebär att EU blir en transfereringsunion med beskattningsrätt. Nyttan av EU för medlemsländerna ligger inte i att unionen delar ut bidrag på skattebetalarnas bekostnad, anser motionärerna. Fusk och bedrägerier kan också följa i spåren av bidrag som delas ut, och detta är allvarligt såväl av ekonomiska skäl som för att det uppluckrar samhällsmoralen, anförs det. I motion 2001/02:K427 redovisas att kommer att ställa EU inför betydande omvälvningar och spänningar. Efter utvidgningen skulle exempelvis bidragen från Sammanhållningsfonden endast utgå till ett av de nuvarande medlemsländerna, nämligen . Lösningen kan enligt motionärerna ligga i att strukturfonderna och Sammanhållningsfonden avvecklas på EU-nivå. Fördelen med fonderna från EU:s sida är att systemet skapar ett beroendeförhållande mellan bidragsmottagare och EU. Nackdelen är att fonderna inte anses särskilt effektiva. Motionärerna hänvisar till en rapport från Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi (), i vilken det hävdas att nyttan med strukturfondssystemet i utjämnande syfte är svår att bevisa. Enligt motionärerna är det viktigt att nu driver på och presenterar hållbara lösningar inom det finansiella perspektivets ramar i fråga om strukturfonderna som kandidatländerna inte diskrimineras. Genom överenskommelsen i om EG:s budget för fastställde strukturfondernas storlek till av bruttonationalprodukten (BNP) i en union som förväntades bestå av 21 medlemsländer. I årsboken om EU (skr. 2001/02:160) redovisas att den gemensamma regional- och strukturpolitiken är det viktigaste instrumentet för att minska obalanserna och skillnaderna i ekonomisk utveckling mellan regionerna och på så sätt skapa en högre grad av social och ekonomisk sammanhållning inom unionen. Dessutom är minskande regionala skillnader en nödvändighet om alla regioner inom unionen till fullo skall kunna dra nytta av den inre marknaden och andra tillväxtinriktade åtgärder, sägs det i årsboken. presenterade kommissionen den andra rapporten om ekonomisk och social sammanhållning (Ett enat , solidaritet mellan folken, regional mångfald - andra rapporten om ekonomisk och social sammanhållning). Rapporten har karaktären av en grönbok för att stimulera en debatt om de riktlinjer som skall fastställas för sammanhållningspolitiken i en utvidgad union inför nästa programperiod . Rapporten saknar förslag till beslut. Den andra sammanhållningsrap-porten lyfter fram flera stora förändringar som kommer att ligga till grund för nästa programperiod : - en betydande ökning av sociala, ekonomiska och regionala skillnader som följer av utvidgningen, - långtgående effekter av pågående sociala och ekonomiska tendenser - den radikala omformningen av den europeiska ekonomin till - förändringen av ålderssammansättningen hos befolkningen. anordnade kommissionen med anledning av rapporten ett s.k. sammanhållningsforum med deltagare från medlemsstaterna och kandidatländerna. höll ett anförande i egenskap av rådets ordförande. Rapporten diskuterades också vid en nationell hearing med representanter från myndigheter, lokala och regionala organ samt organisationer. ansvarade under sitt ordförandeskap för en konferens i om regional avfolkning som en utmaning för strukturpolitiken. I årsboken redovisas att en tredje sammanhållningsrapport med förslag till den framtida strukturpolitiken kan förutses . Den tidigare nämnda , Bra träffbild fast utanför tavlan - en om EU:s strukturpolitik (Ds 2000:60), tar upp alla de osäkerhetsfaktorer som gör att det är svårt att utvärdera effekterna av strukturpolitiken. Bland annat är det en iakttagelse att kostnadssidan är frånvarande. Om stora resurser kanaliseras via EU:s budget till specifika ändamål i stödregioner, borde en balanserad övergripande utvärdering rimligen beakta inte bara de stimulanseffekter som dessa subventioner åstadkommer utan också de dämpande verkningar som uppstår genom utflödet av resurser från nettobetalarna. I rapporten sägs sammanfattningsvis att även om många separata insatser varit mycket framgångsrika går det inte att veta om det finns något samband mellan dessa framgångar och det övergripande målet för strukturpolitiken att åstadkomma konvergens eller utjämning mellan olika regioner och länder inom EU. Några tydliga konvergenseffekter har inte kunnat påvisas. gjorde på näringsutskottets förslag (bet. 2001/02:NU2) ett tillkännagivande till regeringen om EG:s framtida regionalpolitik. Utskottet anförde följande (s. 20): EG:s regionalpolitik är omodern och i behov av kraftfulla reformer. Detta aktualiseras inte minst med anledning av den kommande utvidgningen. Utskottet menar att det är viktigt att en reform kommer till stånd inför nästa programperiod trots att det finns ett motstånd mot detta. Reformen måste innebära att regionalpolitikens inriktning ändras och att dess omfattning minskas. Regionalstödet till de nuvarande medlemsländerna måste därför tydligt reduceras till förmån för kandidatländerna. I de fall EU ekonomiskt skall stödja olika regioner för att därigenom gynna tillväxt och utveckling bör det vara frågan om regioner som ligger väsentligt under genomsnittet i unionen vad gäller levnadsstandard och medelinkomst. Utformningen av dagens system innebär att medel bara flyttas runt i systemet. Detta ökar risken för korruption. Ett sätt att motverka detta kan vara att medlemsländerna kompenseras genom en avräkning på medlemsavgiften i stället för att som i det nuvarande systemet betala in medel till EU för att sedan få tillbaka dem i form av strukturstöd. Utskottet anser att måste motverka att EU i en allt högre grad utvecklas till en transfereringsunion där medlemsländerna betalar in pengar till EU för att sedan få tillbaka dem i form av strukturstöd. Det bör därför i första hand vara medlemsstaterna själva som ansvarar för sina regioner. Beslutsfattandet måste dessutom präglas av långtgående decentralisering, vilket bl.a. innefattar att ett underifrånperspektiv i högre utsträckning bör anläggas. EU kan och skall inte stödja allt. Därför måste gemenskapens regionalpolitik i en större utsträckning än vara koncentrerad till tydliga mål. EU har bl.a. en viktig roll när det gäller att stödja gränsöverskridande åtgärder för att främja regionalt samarbete. Det gäller inte minst mellan länder som varit i konflikt med varandra eller på annat sätt har spända relationer. Särskilt viktigt är att stödja samarbete över gränser mellan kandidatländer och deras grannländer, som exempelvis mellan och . Utskottet anser även att ytterligare åtgärder måste vidtagas för att kraftfullt förbättra kontrollen och möjligheten att beivra fusk. Det är även viktigt att regelverket reformeras, vilket bl.a. innefattar att det görs enklare och mer entydigt. Byråkrati och ineffektivitet måste motverkas. Utskottet föreslår att i ett uttalande till regeringen ställer sig bakom det nu anförda. I en reservation (s, v) gjordes följande ställningstagande (s. 44): har vid flertal tillfällen uttalat att integrationen av länderna i med europeiska politiska och ekonomiska strukturer är ett övergripande mål för unionens medlemsländer. stöder dessutom aktivt EU:s östutvidgning. I samband med behandlingen av en proposition om utvecklingssamarbete med (prop. 2000/01:119) underströk utrikesutskottet (bet. 2000/01:UU9) vikten av att de länder som inte nu är aktuella för EU-medlemskap så långt som möjligt engageras i ett omfattande och nära samarbete med EU och med unionens medlemsländer. Enligt vår mening står det klart att det framöver kommer att krävas reformer av EG:s struktur- och regionalpolitik. Behovet av en ökad effektivitet när det gäller användningen av strukturfondsmedlen är en drivkraft i detta sammanhang. En annan drivkraft är självfallet den planerade utvidgningen av unionen. I det sistnämnda ligger inte minst att beakta den stora ökningen av sociala, ekonomiska och regionala skillnader som följer av utvidgningen. andra sammanhållningsrapport, som tidigare refererats till, visar tydligt att avstånden mellan de svagaste och de rikaste regionerna kommer att fördubblas genom utvidgningen. Dessa problem måste nogsamt beaktas. Beslutsfattandet måste dessutom präglas av långtgående decentralisering, vilket bl.a. innefattar att ett underifrånperspektiv i högre utsträckning bör anläggas.