bet · GT01JuU23 · 2006-03-23 00:00:00 — Ordföranden: Jag föreslår att vi återkommer till påföljdsfrågan. Den kommer kanske delvis att beröras av utredningen generellt. Vi har delat upp det här så att vi har en frågestund nu och sedan en stor avslutande frågestund på slutet, efter två ytterligare inledningar. Det här med kontrollinstrumenten och nya droger kanske vi kan fråga polisen och om . Ni har väl koll på sådant båda två. : Som jag sade tror jag att problemet med droger fortfarande inte är tillräckligt uppmärksammat. Det är ett stort problem. Jag tror att vi än så länge bara skummar lite på ytan när det gäller problemet med drogpåverkade förare. Som jag också sade så tror jag att detta i mycket är en kompetensfråga hos polisen. Den utveckling vi ser i antalet rapporterade drograttfyllerister beror mycket på att polisen kompetensutvecklar sig. Vi använder det här som ett verktyg för att komma åt dessa människor, som i huvudsak är narkomaner och som vi vet begår många andra typer av brott. Polisen är över huvud taget mycket mer intresserad nu av att komma åt drograttfyllerister, och det är inte bara i ett trafiksäkerhetsperspektiv utan i perspektivet att vi ska klara upp fler brott. Jag kan inte säga just nu om vi behöver några andra verktyg. Jag tror fortfarande att huvudfrågan är polisens kompetens. : När det gäller mätare så finns det enkla saker, men man ska kanske inte lita på dem. Det kostar en slant om man ska ha rejäla saker. Jag tror att polisens anordningar kostar kring eller någonting liknande. ska man vara på det klara med att om vi tar dem som är inblandade i dödliga olyckor så ser vi att det är människor som har en promillehalt på ungefär 1,6-1,7. Det är alltså inte ett misstag i den meningen att man inte visste att man var påverkad av alkohol. Men ska vi vara glada över att vår befolkning nog har en mer förbjudande inställning och egentligen sköter det här väldigt bra. Man är nog mer konservativ än vad man skulle vara om man hade en mätare bredvid sig. Vi är lite rädda för det här. När vi pratar om alkolås i bilar ska man också akta sig för att göra bilen till ett alkomätarinstrument eftersom man då kan tänkas börja spela med det. Men naturligtvis är det ändå viktigt att människor har en grundläggande kunskap om ungefär hur vi förbränner, hur mycket man kan dricka och så vidare. Men av vår trafik är nykter, och det ska vi hålla hårt på. Vi ska inte börja krypa lite grann uppåt genom att folk spelar med mätare. (): Min fråga gäller straffpåföljd, så jag kan återkomma med den i nästa pass. (): Jag vill också rikta min fråga till polisen. Den gäller utandningsproverna. Den modell som du beskrev från tycker jag låter väldigt bra. Men jag har ganska små förhoppningar om att din förhoppning om att den ska smitta av sig över hela landet ska infrias. Jag upplever nämligen att upptäcktsrisken är mycket liten. Jag har varit yrkesmässig chaufför och kört bil under alla tänkbara skiftande förhållanden, tider och så vidare. Såvitt jag kan erinra mig har jag gjort utandningsprov två gånger. Det tycker jag talar sitt tydliga språk. Sedan sade du att alla poliser i yttre tjänst ska ha en egen blåsapparat. Min fråga till dig är: Tror du att de som får en egen blåsapparat kommer att använda den kanske en gång per skift? Jag tror att om varje polispatrull här i landet skulle göra ett utandningsprov per skift skulle det ha en enormt stor preventiv effekt. Vad säger du om det? : Om varje polis i yttre tjänst får en egen blåsapparat så underlättar det inte bara möjligheten för den enskilde polismannen att använda den, utan det underlättar också för arbetsgivaren att följa upp hur den används. Det är inte en helt tokig konsekvens av denna konstruktion. har polisen som mål att göra två miljoner utandningsprov. Om alla tar till sig detta mål och använder den strategi som gäller för utandningsprov, det vill säga att fokusera på de tider och platser då vi vet att det inträffar olyckor - utanför krogen, i anslutning till Systembolaget och så vidare men också på de helt slumpvis utvalda platserna - och att vi kan dyka upp när som helst, och plats som helst, då vore det konstigt om inte alla människor, åtminstone med hyfsat jämna mellanrum, skulle få blåsa. Men självklart beror det också på hur man använder sin bil, när man kör och var man kör, när och hur man träffar på polisen. (-): Försäkringsbranschen är representerad här av . Det tar tid innan det blir en lag om att alla nya fordon ska ha alkolås. Jag som utredare kan se att det när det gäller tunga fordon finns en positiv utveckling som är väldigt markant både när det gäller åkeriägare och bussbranschen. Och de som beställer transporter i offentlig upphandling ställer i ökad utsträckning krav på alkolås för den som ska kunna få utföra transporten. Men när det gäller personbilssidan finns det inte alls samma positiva trend. Mot den bakgrunden undrar jag vad försäkringsbolagen har för uppfattning om vad man kan göra för att lösa detta problem. , : Försäkringsbranschen har varit väldigt aktiv när det gäller rattfylleriolyckor. Och jag vill minnas att jag var här och talade om huruvida viljan fanns, mot bakgrund av att jag tyckte att man från och regeringens sida inte lade ned den kraft som man borde för att komma till rätta med trafiknykterhetsbrott. Vi ser gärna framför oss att det blir en mer sammanhållen lagstiftning och ett system som gör att det finns en strategi när det gäller utbildning, uppdagande, straff, påföljd och rehabilitering. finns det en grund i dessa utredningar som kommer, men man tar inte riktigt hela steget. Till exempel saknas en hel del vad gäller omhändertagande och kanske även när det gäller den förebyggande verksamheten med utbildning. Vi har en försöksverksamhet vad gäller alkolås. Den bygger på att man erbjuds ingå i en försöksverksamhet. döms ca 10 000 rattfyllerister som har möjlighet att ingå i denna försöksverksamhet. Trots det är det knappt 1 000 som har ingått i denna försöksverksamhet. Och av dessa 1 000 är det bara 200 som har kommit ut. Vad innebär det för trafiksäkerheten? Jag ser inte att den försöksverksamheten leder till en ökad trafiksäkerhet. Därför är det som kommer i om att man i stället ska inrikta sig på dem som är ute i trafiken för jämnan och kör berusade så viktigt. Alltså: Det hjälper inte att ta körkortet från någon. De som är missbrukare kör ändå. Det viktiga är i stället att de tvingas installera alkolås i sina fordon. Jag tror inte, som var inne på, att de kommer att använda detta som något slags mätinstrument. Detta är ett sätt att avhålla dessa personer, missbrukarna, från att skada andra i trafiken. Och det är främst detta som trafiksäkerhetsarbetet är till för. När alkolås kommer in i fordon kan självklart enskilda försäkringsbolag överväga om de vill ge rabatter för den typen av åtgärder. Det tror jag framför allt kan bli effekten om försäkringsbolagen har kunskap om att detta är en person som har begått ett rattfylleribrott. Då skulle denna persons försäkringspremie radikalt skjuta i höjden. Men om denna person installerar ett alkolås, eller förhoppningsvis tvingas installera ett alkolås, försvinner ju risken för att denna person ska vara involverad i en rattfylleriolycka. På det sättet skulle vi kunna medverka. (): Tack för inledningarna. Trafiken och med all sannolikhet också trafiknykterhetsbrotten orsakade av alkohol och droger är alltmer gränsöverskridande. var inne lite grann på de internationella jämförelserna. Jag skulle gärna vilja få ytterligare lite belyst om utvecklingen på dessa områden internationellt, framför allt i . Vad händer när det gäller lagstiftningsutveckling, promillegränser och gärna också alkolås? Jag vänder mig i första hand till , men jag vill gärna ha kommentarer från andra också. Jag tycker att det är viktigt med en internationell jämförelse. : Jag kan ganska enkelt svara att jag faktiskt inte vet hur det ser ut. Vi har inte tyckt att det har varit någon idé att jämföra med andra länder även om man kan titta på enskilda länder utan jämförelser. Men vi på BRÅ har inte gjort det eftersom vi anser att det innebär så stor problematik att jämföra. : Det kanske finns några som kan fylla på ännu mer. Jag ska kortfattat säga att i vissa avseenden har kommit längre. Vi har så att säga en mer förbjudande inställning i vår befolkning. Det är säkert mycket kopplat till promillegränsen på 0,2. Det finns dock länder som har en nollgräns, framför allt flera av de forna . Men det finns länder som har en promillegräns ända upp till 0,8, till exempel men även andra länder. När det gäller alkoholrelaterade dödsolyckor, där man ändå har lite mer kontroll än när det gäller andra typer av olyckor, kan man ändå svårligen lita på statistiken. Till exempel har nästan noll, men det tror vi inte på. Men vi ligger inte allra bäst till på skalan . Vi gjorde det för , men vi gör det förmodligen inte . Men i är av dödsolyckorna alkoholrelaterade. Så det finns en variation. Men detta är ett problem över hela världen. I EU som helhet, där vi har ungefär 41 000 dödsfall i alkoholrelaterade olyckor, räknar man med att åtminstone 10 000 är alkoholrelaterade. Det betyder också att det görs saker och ting. I fråga om teknik skulle jag vilja påstå att vi definitivt ligger före alla andra länder i hela världen när det gäller bredanvändning av det. Men det är en liten exposé. Det är möjligt att det finns andra här i lokalen som vill fylla på, till exempel . , : Jag håller helt och hållet med om att det är i stort sett omöjligt att göra en internationell jämförelse av hur vanligt det är att olika typer av olyckor är alkoholrelaterade. Jag har vänt mig till forskare i alla länder i princip och bett att få in sådant material. Men det är oerhört otillförlitligt. Den jämförelsen är därför omöjlig att göra. I hävdar man att av dödsolyckorna där är alkoholrelaterade. Men man kontrollerar aldrig någon som är inblandad i en singeldödsolycka, och det är dessa olyckor som oftast är alkoholrelaterade. Det är därför omöjligt att jämföra med andra länder. När det gäller utvecklingen av åtgärder inom detta område satsar man till exempel inom EU i många länder ganska intensivt på attitydpåverkande insatser. är inte med i detta samarbete. Det görs alltså väldigt mycket. har satsat oerhört hårt på att få en bättre trafiknykterhet. Man gör mycket fler kontroller ute i trafiken. Man har skärpt lagstiftningen rejält och så vidare. ligger vi i framkanten när det gäller lagstiftningen. Men sedan är det fråga om tillämpningen av lagen också. (): Jag återkommer till antalet kontroller som väl egentligen är det viktigaste. Risken att bli upptäckt är tydligen det bästa sättet att få folk att avstå från rattfylleri. Jag bor vid en landsgräns. Och i det område där jag är vald har vi poliser men framför allt väldigt många tullare. Det borde egentligen vara så att så många som möjligt som så att säga tillhör säkerhetsdelen i landet har möjlighet att göra alkoholkontroller. Jag stoppas rätt ofta vid den svensk-norska gränsen av svenska tullare som inte får göra alkotester. Det verkar inte som om närpolisen heller gör några kontroller. Hur är det egentligen med dessa möjligheter för närpolisen? Kan man använda tekniken, och hur ser polisen på möjligheten att öppna för att också tullen får denna möjlighet eftersom tullare ofta står utefter vägen? I mitt område har vi 8 poliser och 25 svenska tullare. Det är en stor resurs. Jag är efter inlägg lite konfunderad över syn på alkolås. Tar detta på allvar och tycker att det är en viktig fråga och satsar hårt på utvecklingen av alkolås? blir vi faktiskt uppvaktade av alkolåstillverkare eller producenter som anser att det är svårt att få stöd till alkolåsutvecklingen. Jag tror att det är något viktigt för både personbilar och bussar. : Om det inte har hänt så mycket just ska man ha i åtanke att den svenska polisens möjligheter att ta sållningsprov utan att ha minsta misstanke är internationellt ganska unik. Det är vi väldigt glada för eftersom det är ett bra verktyg. Och det tror jag är ganska unikt för . Jag vet att har det, men jag tror inte att så många fler länder har det, om det inte har hänt mycket . Kan poliserna använda tekniken? Tekniken är helt okomplicerad. Sållningsinstrumentet behöver jag inte ens nämna eftersom det inte finns många knappar på det, och det går inte att göra fel. Det har också hänt en hel del när det gäller bevisproven. gör vi ett bevisprov på . Avrapporteringen av en person som misstänks för rattfylleri efter att ha druckit alkohol tar alltså . Det är lite annorlunda när det gäller droger. I finns det knappt 200 bevisinstrument, och 50 av dem är mobila. Så även om man bor i glesbygden kan polisen ha med sig ett bevisinstrument och göra hela avrapporteringen färdig ute i skogen, höll jag på att säga. Teknikfrågan ska alltså inte vara något problem, utan detta är fråga om ett arbetssätt. Och som jag visade tidigare på bilden är det absolut inte några problem för en närpolis att göra prov och att göra hela utredningen färdig till och med på platsen. När det gäller tullens möjligheter är det på gränsen för vad jag ska svara på. kan svara på det, viskar hon i mitt öra. , : Jag är sekreterare i om rattfylleri och sjöfylleri. Vi lämnade bara ett delbetänkande . Det berodde på att vi fick frågan från regeringen huruvida tullen och ska få möjlighet att göra utandningsprover i sin normala verksamhet. Ordföranden: Du och den särskilda utredaren funderar helt enkelt på detta. : Ja, precis. Och vi kommer att lämna svar på detta - skulle jag tro. Ordföranden: Och du vill inte läcka en hemlighet. : Om man ser på uppdraget så är det vårt uppdrag att utreda hur det skulle se ut, kan man säga. Ordföranden: Det är alltså inte helt otänkbart. : Nej, inte alls. : Jag vill bara ta tillfället i akt och säga att jag inte kan komma på något tillfälle som jag själv har varit delaktig i att säga nej till någon idé på detta område. Jag tror ingen myndighet någonstans i hela världen är så positiv till detta. Jag tror till och med att man ibland tycker att vi är lite tjatiga på detta område. Jag vill därför gärna veta om det är någon som känner sig förfördelad när det gäller att stödjas i fråga om idéer om detta. (): Jag har en fråga till när det gäller satsningen på sållningsinstrument. Sållningsinstrumenten visar när det finns alkohol. Ett integritetsproblem kan ju uppstå om sållningsinstrumentet trots allt visar ett utfall på 0-0,. Har ni funderat på att det kanske vore pedagogiskt om polisen kunde tala om för en ung människa att det är bäst att låta bli att ta bilen eftersom instrumentet visar på mindre än gränsen ? kan det nämligen bland ungdomar uppfattas som att det inte märks något på ett sållningsinstrument om värdet ligger under gränsen och att det är först vid som det visar att det finns alkohol i utandningsluften. : Jag ska svara kortfattat. Det är viktigt att veta att promillehalten minskar med . Det är alltså en väldigt kort stund som man befinner sig mellan 0,2 och 0. Det är väldigt viktigt att veta. Men jag tror att polisen är bättre på att svara på hur detta uppfattas. : Det fanns då vi hade sållningsinstrument med en mätare som angav hur mycket alkohol som fanns i utandningsluften. Det här fungerar inte tillräckligt bra. var inne på att om man tittar på hur en promillehalt förändras med tiden beroende på när man har druckit och så vidare så är detta väldigt komplicerat. Det går därför aldrig att säga om en person som man mäter alkoholen på är så att säga på väg uppåt eller nedåt i berusning. Dessutom är, såvitt jag vet i alla fall, dessa instrument inte tillräckligt exakta för att ange en specifik promillehalt. Vi tror fortfarande att dessa instrument helt enkelt ska visa grönt eller rött. (): Jag vill ställa en fråga till om alkolås. Om vi är så positiva i till alkolås är det viktigt att vi underlättar introduktionen på marknaden av alkolås, vilket själv har sagt här. Men det händer att kommuner upphandlar alkolås till sina bilar och att de sedan inte fungerar. kan bli stående på grund av att det är för kallt och så vidare. Det sänker ju förtroendet för alkolås. Vilket ansvar har för att stödja introduktionen genom att underlätta tester av alkolås, kvalitetssäkring och så vidare, och i så fall, hur tar det ansvaret? : Det är en bra fråga. Den är inte helt enkel. berörde den lite grann. MHF, som påpekade, har gjort ett väldigt bra arbete när det gäller att försöka gradera, titta på kvaliteter och liknande. Men det är helt klart, som du påpekade, att om det smyger sig in lycksökare på denna marknad riskerar man att rasera förtroendet. Och i början krånglade även de mest avancerade lite grann, och naturligtvis minskar då motivationen. Jag tror att vi måste ta på oss ett större ansvar i denna fråga. Vi gör det delvis genom att ha egna ganska stringenta upphandlingskrav. Vi handlar ju upp sådant på egen hand. Och vi märker att många följer dessa krav - kommuner, landsting och liknande. Men det är klart att om man blir lockad av ett lägre pris kan det innebära - det behöver inte göra det - en mer krånglande teknik. Det är inte bra. Jag tror att vi har anledning att fundera lite mer på den frågan nu när vi sätter fart. Vi hade inte riktigt trott att det skulle gå så här fort. Ordföranden: tar nu en kort kaffepaus och samlas igen . ordförande: återupptar nu justitieutskottets och trafikutskottets gemensamma utfrågning om rattfylleri. Jag vill börja med att lämna ordet till sekreteraren i Utredningen om rattfylleri och sjöfylleri, . : Utredningen har arbetat . Jag har varit sekreterare. Ordförande i utredningen har varit hovrättslagmannen . Till vår hjälp har vi haft tio experter. Tre har hjälpt oss framför allt i sjöfylleridelen och sju i rattfylleridelen. Uppdraget har bestått i en översyn av rattfyllerilagstiftningen generellt. Sedan har vi haft ett antal särskilda frågor. I de frågorna har vi tagit ställning, och i vissa delar har vi lämnat lagförslag. Jag kommer att gå igenom och redogöra för huvuddragen i frågeställningarna och sedan vilka ställningstaganden vi har gjort. Den första uppgiften har varit att utvärdera de reformer som har genomförts vad gäller rattfylleribrottsligheten. Vi har analyserat hur de har tillämpats, vilka effekter de har fått på trafiksäkerheten och vilket genomslag de har fått i rättstillämpningen, framför allt sedan man 1990 sänkte gränsen för det grova brottet från 1,5 till 1 %. 1994 sänktes den nedre gränsen för det vanliga brottet från 0,5 till . Maxstraffet för det grova brottet höjdes från fängelse till fängelse. Sedan har vi också reformen som handlar om nollgränsen för narkotika i trafiken . Det är de reformer som gäller den vanliga lagstiftningen. Det finns också reformer inom påföljds- och verkställighetsdelen. Där är det möjligheten att avtjäna fängelsestraff med fotboja som har kommit att gälla för många av dem som döms för grovt rattfylleri. Det är också möjligt att döma till påföljden samhällstjänst både med villkorlig dom och i förening med skyddstillsyn. När det gäller utvärderingen av reformerna har och även polisen här pratat om hur brottsligheten ser ut. Vi har konstaterat, precis som BRÅ har gjort, att minskade rattfylleribrottsligheten men att den har ökat igen efter 1999. Uppgången som har skett har väldigt mycket att göra med att man dömer för drograttfylleri. Det är den stora uppgången. Vi ser också en ökning av den vanliga brottsligheten. Men vi är inte riktigt säkra på vad den har att göra med, om det är en faktisk ökning. Förmodligen är det det eftersom alkoholkonsumtionen i samhället ökar. står uppgången helt i paritet med de alkoholutandningsprov som polisen gör. Eftersom kurvorna ser likadana ut, är vi inte helt säkra på att det skett en faktisk ökning. Vi tror att det skett en faktisk ökning, men det är väldigt svårt att säga. Hur förändringarna i påföljdssystemet har påverkat domstolarnas praxis har vi redovisat i betänkandet. Jag kan bara kort säga att domstolarnas praxis följer uttalandena i förarbetena. Jag tänker bara redogöra för de förslag som vi har i påföljdsdelen och hur vi anser att påföljderna för grovt rattfylleri ska se ut . Utredningen anser att grovt rattfylleri, precis som , ska vara ett artbrott så att huvudpåföljden ska vara fängelse. Det är bara om det finns särskilda skäl som man ska kunna döma till en annan påföljd än fängelse. Det finns ganska många bra forskningsstudier, inte minst i det så kallade , som visar på hur rattfylleristen ser ut. De studier som man har gjort visar att av dem som grips och lagförs för grovt rattfylleri har alkoholproblem. Mot den bakgrunden är det utredningens uppfattning att de allra flesta ska dömas till en behandling. Det finns ju möjligheter att döma till skyddstillsyn med kontraktsvård, och det är den påföljden som vi tycker ska vara alternativet till fängelse i första hand. Men döms av alla till skyddstillsyn och kontraktsvård. Vår uppfattning är att många fler skulle ha den påföljden, om man ser till att har alkoholproblem. Vi har en rad förslag för att få fler i behandling. Vi menar att den så kallade Skellefteåmodellen, som någon nämnde tidigare, ska bli obligatorisk i polisens utredningsarbete. Den innebär att den person som grips i samband med gripandet får frågan från polisen om man behöver en behandlingskontakt eller om man har ett missbruksproblem. Om man då svarar ja, ska man ha möjlighet att få en behandlingskontakt . På de orter där det här projektet har pågått fungerar det väldigt väl. Förnekelsen av missbruket kommer ofta . Får man frågan just i samband med att man grips svarar man ofta ja. Man ska alltså redan i samband med att man grips få frågan. Det ska också bli obligatoriskt för domstolarna att inhämta personutredning i de här målen. Det görs ofta , men vi föreslår en lagstiftning som innebär att det alltid ska ske. Där arbetar kriminalvården med att finna nya metoder för att hitta de personer som har en problematik. Man ska inte kunna komma undan hos frivården. Vi menar också att det ska finnas ett program. Det finns , men det finns inte överallt. Det ska finnas ett färdigt utarbetat program hos alla frivårdskontor. Programmet ska vara ett realistiskt alternativ till fängelse. Det måste alltså vara relativt ingripande. Det ska pågå , gärna uppemot , och det ska innehålla en behandlingskontakt, en läkarkontakt, kanske medicinering om det behövs. Det ska innehålla kontroll och också påverkan. För att programmen ska se ungefär likadana ut över hela landet ska kriminalvården arbeta fram en rammodell för att de olika frivårdskontoren ute i landet ska kunna hitta programmet. Det kan ju inte se precis likadant ut överallt, men målsättningen är att det ska vara ungefär lika överallt. Ytterligare en viktig sak är att kostnadsansvaret för programverksamheten är klart, för är det inte alltid klart. Det faller ibland i domstolen på att man inte vet vem som ska svara för kostnaderna, om det är kriminalvården eller , alltså kommunen. I samband med att programmet tas fram ska detta göras klart. Det ska vara ett realistiskt alternativ för den som kommer till frivården. Med de här förändringarna hoppas vi att fler personer än ska få både skyddstillsyn och kontraktsvård. Det ska vara huvudalternativet. Men de som inte döms till skyddstillsyn ska hamna i fängelse, och ska alla placeras på en anstalt där det finns ett behandlingsprogram för rattfyllerister. Det finns också , men alla placeras inte där. Man kan inte tvinga någon att genomgå en sådan behandling. Vi hoppas att man kan koppla ihop detta med förslag om förmåner när man verkställer ett fängelsestraff, att om man genomför programmet ska det vara till fördel för en, för att på det sättet få så många som möjligt i sådan verksamhet. De som avtjänar fängelsestraff med fotboja ska också genomgå en programverksamhet som är särskilt utarbetad för rattfyllerister. Det är så pass många att det är rimligt att man gör så. Den sista frågan handlar om samhällstjänst eller villkorlig dom.