bet · GT01SfU16 · 2006-05-04 00:00:00 — Vi vet ju att framför allt de riktigt små företagarna har problem i kontakten med . Det kan man lätt förstå. Det är inte var dag det dyker upp en person som är sjukskriven. Vad är det då för hanteringsordning? Där tror jag vi kan utveckla vår verksamhet. Informationsinsatsen är inte bara mot arbetsgivare utan även mot enskilda att återigen förklara att det här är en försäkring och inte något annat. Så vi har ett jättelikt informationsuppdrag framför oss. , : Jag vill bara gärna kommentera att vi från Svenskt Näringslivs sida också har haft väldigt många möten runtom i landet, både före, under och efter diskussionerna kring medfinansieringsförändringen. Vi har träffat massor med företagare. Vi har också haft ett bra samarbete med runtom i våra regioner. Så vi har lagt ned mycket tid på att informera om den här förändringen. Därmed inte sagt att företagen har blivit mer nöjda med förändringen. Men de har fått klart för sig vad den innebär. (): En del av de frågor jag tänkte ställa har jag redan fått svar på. När man lyssnade på lät alltihop så fantastiskt bra. Vi har träffat företrädare för och för Företagarna, och de var inte alls lika nöjda. Egentligen borde ni också ha fått utrymme för att ge er syn på detta. Jag vill gärna veta hur det ser ut . Ni får välja vilken företrädare hos er som ska svara på det. Jag skulle även vilja höra handikapporganisationerna svara på hur detta har påverkat er. Sedan har jag en fråga till. I går träffade jag en person som menade att det blir allt vanligare att människor inte vill anställa. Kan det vara en följd av detta? Kräver man i stället att personerna skaffar sig F-skattsedel och genom det blir anställda som egenföretagare? Blir man då sjuk är det ingen risk för företaget. Kan det vara en följd av det här förslaget? , Företagarna: Den grupp som jag företräder, de små företagen, är en grupp som, åtminstone om man talar om makrosiffror och i vårt fall de siffror som här har presenterats, har varit vinnare på reformen i någon mening. När vi träffar våra medlemmar kan vi konstatera att det starka motstånd som de kände inför den här reformen känner de fortfarande. Jag tror att det finns ett par förklaringar till detta som inte riktigt kommer fram när man tittar på den här typen av lite större siffror. En förklaring är att medfinansieringsreformen har gjort det riskablare att vara småföretagare. Precis som säger är de siffror vi ser här makrosiffror. Och även i gruppen små privata företag finns det förlorare. I hela gruppen finns det småföretagare som tvingas att leva med en ökad risk. Varje småföretagare måste ställa sig frågan: Vad händer i mitt företag om en eller kanske två personer skulle bli långtidssjukskrivna? Kan jag hantera den ökade kostnad som medfinansieringen innebär? Och är det någonting som vi vet att de små företagen försöker undvika så är det den här typen av risker, det vill säga risker som de känner att de själva inte har kontroll över. Här har vi en viktig förklaring till att motståndet mot medfinansieringen var starkt inför reformen och till att det är fortsatt starkt. , : Jag vill upplysa om att av Svenskt Näringslivs medlemmar är små och medelstora ägarledda företag. Vi har väldigt många småföretag som medlemmar hos oss. Jag har träffat jättemånga företagare. träffade jag över 500 företagare. Jag blir kontaktad i just den här frågan. Samtliga ställer sig negativa till den. sade att av alla företagare i är enmansföretagare, och jag vet att de inte vågar anställa människor. Jag kan prata lite grann utifrån min erfarenhet och mitt företag. Vi fick några siffror presenterade här, men det är också intressant att se hur det slår för enskilda företag och kanske speciellt storföretag. NCC gick ut i ett pressmeddelande och sade att de tjänade 1,1 miljon på det. I vårt företag har vi 150 medarbetare. Det är inom tjänstesektorn. Det är en väldigt personalintensiv bransch. av vår omsättning går till löner. Vi har fått räkningar som avser . På det papperet stod det att har utbetalt sjukpenning för fem anställda. Det framgår inte vilka det är, utan det måste man själv gå in och ta fram via nätet. Man har betalt ut , och vi ska betala till . Mycket riktigt finns det ett fribelopp på . Slutnotan som omfattar hamnar för vårt bolag på . Om jag då drar av fribeloppet på 12 000 återstår det för oss att betala. Vi har också räknat bort sänkningen på . Den har vi räknat på lönesumman till och med november som är . Då hamnar medfinansieringen på för vårt företag. Men jag vill understryka att vi måste se helheten i det. Jag måste titta på vad vi har betalt från dag 2-14 som ofta glöms bort i den här debatten. Det är också ett risktagande. För dag 2-14 betalade vi . Tillsammans har vi nästan betalt ½ miljon kronor till den här medfinansieringen och . Det är pengar som vi skulle vilja återinvestera i vårt företag och våra medarbetare. Jag tror att det här är en skadlig medfinansiering för tillväxt. Jag har också märkt att många företag löser det genom att jobba i nätverk eller kanske anlitar bemanningsföretag i stället. De har vuxit . En fråga blir: Är det en sådan arbetsmarknad vi vill ha? Det blir i alla fall inga trygga anställningar. , : Jag skulle svara hur handikapprörelsen ser på den här frågan och framför allt vilka erfarenheter vi har sedan medfinansieringen trädde i kraft. All statistik pekar på att det finns stora svårigheter för oss med funktionshinder att få arbete. Huruvida det har just med medfinansieringen att göra har vi ingen statistik på, men när vi söker arbete, vare sig vi då har sjukersättning eller sjukpenning eller enbart är nytillträdande på arbetsmarknaden, tror vi att arbetsgivarna upplever att det är ett risktagande att anställa oss därför att det finns föreställningar om att vi är väldigt mycket sjukskrivna. Det gör att vi har väldiga svårigheter att komma in på arbetsmarknaden, och medfinansieringen kan inte underlätta det. , : Jag håller med i det hon säger. Vi kan konstatera att medfinansieringsansvaret inte har underlättat. För våra grupper finns det också ett antal förutfattade uppfattningar hos arbetsgivarna som vi också har fått bekräftade här , nämligen att vi som har funktionshinder skulle vara mer sjukskrivna än andra människor. Så är det inte. Det finns bekräftat att det inte är på det viset. För vår del handlar det om att vill komma i åtnjutande av den här miljarden som inledningsvis talade om skulle komma landsting och arbetsgivare till godo. Vi behöver faktiskt en kvalificerad medicinsk rehabilitering för att klara av vår vardag i arbetslivet. Den finns inte . Det är både och vårdens ansvar, och eftersom inte de fullföljer sitt ansvar blir vi sjukskrivna. Jag håller med om att det inte har underlättat. Med tanke på det säger kan jag också konstatera att det är jättebra med skyddsombud, men det är ju för de människor som inte tillhör våra grupper. Vi behöver ha speciell hjälp för att kunna klara vår vardag i arbetslivet. Då är vi bra arbetstagare. Skyddsombuden är bra, men för vår del handlar det fortfarande om rehabiliteringen. (): Jag vill inledningsvis tacka för två bra redovisningar. Jag har en enkel fråga till . Hur många företag har nått upp till taket ? Min andra fråga handlar lite om rehabiliteringsfrågorna. Arbetsplatsen är central. Det är väldigt viktigt att man arbetar med detta i ett förebyggande syfte också. Jag vill ställa en fråga till , LO och . Vad beror det på att köpet av rehabiliteringstjänster har gått ned ? Pågår det något ordentligt arbete för att förebygga att människor blir sjuka? Vad händer ute i arbetslivet när det gäller rehabiliteringsfrågorna? , : Vi har inte facit, men det är ett hundratal företag som har sökt och fått. , : När det gäller frågeställningar om förebyggande arbete är företagshälsovården en väldigt viktig del. Man kan titta på de exempel som det har talats om här tidigare, det här cancerfallet, handikappanpassningsfrågeställning och rehabilitering och också skyddsombudsarbetet. Här finns en expertis som egentligen används alldeles för lite i det här avseendet. Arbetsförmågebedömning är alltid beroende av arbetssituationen på arbetsplatsen. Där finns det väldigt lite kunskap inom sjukvården om hur det egentligen är. Här skulle vi samverka på ett mycket bättre sätt . När det gäller arbetsförmågan är det inte bara förmågan hos människan som har stor betydelse utan också tidsfaktorn. Jag kan säga att efter tre månaders sjukdom eller frånvaro sjunker arbetsförmågan högst väsentligt. Då är det naturligtvis inte så bra att man väntar innan man tar tag i de här problemen. Det bästa är att göra det förebyggande och jobba i andra änden och se till att man inte får några nya sjukfall. På de ställen där vi har en företagshälsovård som har möjlighet att jobba på det sättet har vi också väldigt bra resultat. I där jag jobbar har vi tjänat över 3 miljoner på den här reformen, så vi får väl tacka för den. Men det beror på att vi sköter oss väl. Då kan vi använda de pengarna till att hantera anpassningen av arbetsplatserna även till handikappade. Vi drar oss inte för det alls. Vi är ute efter kompetensen och inte efter om man ofta är sjuk eller så. Det är väldigt viktigt att man tar upp en sådan fråga. Där är det återigen företagshälsovården som kan diskutera och hantera sådana här frågor. Jag välkomnar om den här propositionen kommer. Jag är lite nervös för att den inte kommer eller kanske inte innehåller något, men jag hoppas att det blir riktigt bra. , LO: Jag uppfattade fråga så att den gäller vad som görs ute på arbetsplatserna och hur det förebyggande arbetet och rehabiliteringsarbetet fungerar. Generellt sett, från ett helikopterperspektiv, kan vi från fackligt håll säga att det finns jättegoda exempel på lyckade förebyggande arbetsmiljöprojekt och rehabiliteringsinsatser. Men för den stora massan, för de allra flesta, görs det fortfarande för lite. Det finns mycket som skulle kunna förbättras. Jag ber att få passa vidare till min fackliga kollega från TCO som sitter med i den statliga för ett lite mer konkret svar. , TCO: Jag ska kanske inte i sak gå igenom hela det arbete som pågår i som ska vara klar . Den visar ganska tydligt på att det finns en struktur som inte manar till aktivitet i rehabiliteringsfrågan. I svenskt arbetsliv finns det fortfarande arbetsplatser där man verkligen går ut i sjukskrivning när man går ut i sjukskrivning. Där förblir man också utan att man har någon kontakt med vare sig arbetsgivare, arbetstagare, organisation eller försäkringskassa. Men förhoppningsvis kan ge en lösning som också integrerar frågorna om företagshälsovård och förebyggande arbetsmiljöarbete på ett bättre sätt än vad som görs . Jag tycker att det vore intressant med en kommentar från till den konkreta frågan om varför det köps så få rehabiliteringstjänster. , Företagarna: Ett av argumenten för att införa medfinansieringen var att den reformen skulle bli en drivkraft för fler och bättre rehabiliteringsprocesser. Jag tror att man kan konstatera så här långt att det inte har blivit så. Våra egna utredningar och även andra tyder snarare på att rehabiliteringsaktiviteten har varit lägre . De undersökningar som vi har gjort tyder på att ju mindre företag, desto svårare har de att hantera rehabiliteringsprocessen. Det kanske inte är något överraskande besked. Hela rehabiliteringsreformen, som infördes för , bygger på tanken att arbetsgivarna ska vara drivande i detta och ha ett slags huvudansvar. Men jag tror att det är dags att tänka till ett varv till på detta. Vi upplever att många av våra små medlemmar, som driver handelsträdgårdar, pizzerior och plåtslagerier, inte tycker att de har de rätta insikterna för att vara några fullödigt kompetenta rehabiliteringsmänniskor. De upplever detta som en på många sätt främmande process i verksamheten som de inte riktigt vet hur de ska hantera. Jag tror att det helt enkelt är dags att erkänna att rehabilitering är ett mycket svårt kapitel som kräver handläggning av en myndighet eller något liknande som har de rätta insikterna och de rätta medlen för att göra detta. , : Jag drog lite siffror från mitt eget företag här. Den största delen av våra medarbetare är kvinnor, och det är ett väldigt fysiskt påfrestande jobb. Om man jämför med den offentliga sektorn så har vi ganska låg sjukfrånvaro. Det innebär att vi jobbar mycket förebyggande för att folk inte ska bli sjuka på olika sätt. Det är därför vi har de här ganska goda siffrorna i alla fall, fast det kostar oss ganska mycket pengar. Jag vill göra en jämförelse. Om du köper en stol i ett företag så kan du göra en avskrivning på den under ett visst antal år enligt regelverket. Men det är något annat när det gäller människor. Det handlar om en livs levande människa. Vi investerar i en person med kompetensutveckling, och vi är beroende av individen för att vårt företag ska överleva. Vi får inte glömma bort det. Det känns ibland som om man som företag inte skulle bry sig om sina medarbetare. Det är inte så! Vi är beroende av våra medarbetare och att alla är friska i företaget. Min erfarenhet från rehabilitering är att många tar ett väldigt stort ansvar för sina medarbetare. Vi hörde här några som drog exempel om småföretagare. Låt oss tänka efter: En person arbetar max , heltid under en 40-timmarsvecka. Men vi arbetsgivare måste ta ansvar , alltså . Såvitt jag vet finns det ingen statistik på hur många procent av de personer som är sjuka som är sjuka beroende på arbetet eller beroende . Vi får inte glömma bort att vi faktiskt tar ett större ansvar än vad man tror. När det gäller samrådsmötena vill jag poängtera att det funkar ganska olika mellan försäkringskassorna runtom i landet. Vi har ju flera arbetsplatser runtom i . Min erfarenhet från samrådsmötena är att vi inte har blivit kallade till ett enda sådant. Efter inskickade rehabutredningar har vi oftast fått svaret att man har tackat för utredningen, och sedan har det inte hänt någonting. Om man tittar på en Temoundersökning som har gjorts framgår det att två av tio har blivit kallade till ett avstämningsmöte. Det skulle vara efter det att de har fått rehabiliteringsutredningar, så det är någonting som inte stämmer i de siffror som vi alla hör här. (): Jag har en fråga om förtidspensioneringar. Jag fick en föredragning från länet. Jag kommer från , och det är ett län som ligger lite bättre till än övriga och när det gäller sjukskrivningar och förtidspensioneringar. Men det är bristfällig rehabilitering även där. Man räknar med att får rehabilitering. Sjukskrivningarna går ned, men förtidspensioneringarna, som vi kallar det och som alla förstår vad det betyder, är fortfarande många. Jag tänkte höra om det finns uppgifter om regionala skillnader när det gäller det här. , : Jag samlar ihop frågorna, för jag tycker att jag uppfattade lite övriga frågor här också. Det kom en fråga om rehabiliteringstjänster och synen på detta. Den bottnar förmodligen i att har exakt för den här verksamheten, och vi har inte gjort av med alla pengar. Då ställer sig flera frågan: Varför gör vi inte det? Ett skäl tror jag är att arbetsgivarna har blivit mer aktiva än vad de har varit tidigare. Det har minskat behovet. Vi har bättre samarbete med både vården och Ams , tycker jag. Men det viktigaste är perspektiven här. är inte en primär rehabiliteringsaktör. Det är inte så enkelt att beskriva ansvarsfördelningen när det gäller rehabilitering, och detta är en sak som jag tycker behöver utvecklas. Men vi är alltså ingen primär aktör, utan det är andra som ska stå för rehabiliteringen. Vi ska gå in i det läge när det inte finns någon annan som gör det. Då har vi några hundra miljoner för åtgärder. Det är en droppe i havet när det gäller de stora rehabiliteringsinsatserna. Frågan om avstämningsmöten dök också upp här. Jag var själv inne på detta när det handlade om självkritik. Det här är en av de viktigaste delarna för att utveckla, inte minst när det gäller i relation till arbetsgivarna. Som jag nämnde känner vi oss inte nöjda, men vi har i alla fall ökat antalet avstämningsmöten och fördubblat det . Vi ska göra ytterligare en fördubbling, upp till 90 000, under det här året. Så förhoppningsvis ska det bli betydligt bättre. Såsom i den beskrivning du ger ska det naturligtvis inte vara. Det kom också en fråga om sjukersättning, som ofta kallas förtidspension, och regionala skillnader. Det skulle vi kunna ha ett eget seminarium om, tror jag! Det är väldigt stora regionala skillnader i . Vi i jobbar mot någonting som vi kallar för ohälsotalet, där vi tar in både sjukpenning och sjuk- och aktivitetsersättning just för att se till att man inte får en överströmning så att man klarar sina mål genom att förtidspensionera människor. Där kan vi konstatera att det här året har varit framgångsrikt. Vi har minskat det så kallade ohälsotalet ganska betydande. Jag noterade att var optimistisk om huruvida man skulle nå målen till 2008. Jag skulle vilja vara lite mer försiktig och säga att vi nog är en bra bit på väg, men mycket återstår. Vi har nått halva vägen, men mycket återstår alltså. Det är inte minst de långa sjukfallen som är viktiga här, för de brukar tyvärr sluta i sjukersättning. faller de långa sjuktalen, och det innebär också att det kommer att falla också när det gäller sjuk- och aktivitetsersättningen. (): Först vill jag kommentera en sak. Jag gick och hämtade lite siffror som vi fick i utskottet . Gång på gång har vi uppmärksammat att just rehabiliteringspengen har fortsatt att minska . Uppenbarligen ökar inte rehabiliteringstillfällena, utan detta har minskat drastiskt. Jag vill också kommentera antalet förtidspensioneringar, som ju fortsätter att öka. Det försvinner ungefär 40 000 som avgår med pension på olika sätt. var det ungefär 40 000 som förtidspensionerades. Då rådde det en tämlig balans. Men gick det plötsligt upp från 40 000 till 70 000 . har det visserligen gått ned till 60 000, men det betyder ju fortfarande att det ökar. Statssekreteraren visar en drastisk nedgång. Det kan ju hända att pensionerna ökar i raskt takt, men ingenting visar att antalet förtidspensioneringar börjar gå ned mot nuvarande balanspunkt på något sätt. Statssekreteraren sade att sjukskrivningsprocessen har förbättrats. Där kommer jag till min fråga. Det där första var mer kommentarer utifrån det papper som jag har här. Man har förbättrat sjukskrivningsprocessen, säger man alltså här. Jag tänkte att jag skulle vända mig till Företagarna och ställa en fråga. Det är vi som bestämmer reglerna i försäkringssystemet, så att säga, och företagen som tillämpar dem. Givetvis är det läkare som skriver sjukintyg. I övergången från sjuklöneperioden till har det framgått då och då att företagare förefaller ha svårt att tillämpa reglerna. Först blir man sjukskriven på jobbet av arbetsgivaren, och då är det inte så många synpunkter. Sedan kommer man till och blir väldigt förvånad när reglerna inte ser ut som man trodde. Jag vill fråga om ni som företagare har fått några signaler om att sjukskrivningsprocessen har förbättrats. Och i vilket avseende i så fall när det gäller att tillämpa den? , : Jag tänkte kommentera den fråga som gällde sjuk- och aktivitetsersättning. Jag försökte visa på en bild här - men den gick inte riktigt fram på grund av tekniken - att antalet nybeviljade sjuk- och aktivitetsersättningar minskar. Vi tror att vi kommer att nå det mål som regeringen har ställt upp om ett genomsnittligt nybeviljande av 5 200 . Den senaste siffran var 3 300 nybeviljade, som jag sade. De prognoser som vi har tagit fram visar att om man tar de nybeviljade och de som lämnar sjuk- och aktivitetsersättning på grund av ålderspension, på grund av att de dör eller av andra skäl - förhoppningsvis att de får en möjlighet att komma tillbaka till arbetslivet - så ser vi någonstans att antalet kommer att minska. Det är en bedömning som vi gör; det kommer att gå på det sättet. Det viktiga här är att antalet nybeviljade sjuk- och aktivitetsersättningar minskar. Skälet till det är att antalet långtidssjukskrivna har minskat. Ett av skälen till det är att det antal som kommer in i försäkring, det vill säga nya som blir sjukskrivna, minskar. Det började med dem som var nya och som kom in i försäkringen. Sedan minskade antalet långtidssjukskrivningar, och ser vi en tendens att också det antal som har sjuk- och aktivitetsersättning kommer att minska . Detta beror på kedjan av de åtgärder som vi har satt in . Jag hoppas att det var klarläggande. , Företagarna: allra flesta sjukfall, om jag nu har rätt här, faller väl . Det är alltså den så kallade sjuklöneperioden. är det strängt taget arbetsgivaren som ska göra en bedömning av huruvida sjuklön ska utbetalas. Här upplever vi att många av våra medlemmar står sig ganska slätt. De har helt enkelt inte särskilt mycket att gå på. har man i regel bara den anställdas uppgifter om att vederbörande är sjuk och inte kan arbeta. har man ibland ett läkarintyg att gå på, men även i den situationen är det fortfarande arbetsgivaren som ska göra en bedömning av om det finns någon arbetsförmåga. Vi stöter sällan på några arbetsgivare som tycker att de har några möjligheter att ifrågasätta de uppgifter som lämnas av den anställda. Där tvingas man nästan som arbetsgivare presumera att detta är riktigt, och betala ut sjuklönen. Just när det gäller har jag alltså lite svårt att se att detta med en förbättrad och exaktare sjukskrivningsprocess skulle stämma. När det sedan gäller den hantering som gör så är intrycket också att det är möjligt att den har blivit bättre, men att det i så fall beror på att man nu gör det som lagstiftaren egentligen har krävt . Lagstiftaren har ju sagt att sjukpenning ska utgå när någon är sjuk på ett sådant sätt att det påverkar arbetsförmågan. Vi har haft ett intryck av att man inte riktigt har hunnit med just arbetsförmågeprövningen tidigare. Det gör man , och lever man alltså upp till lagens krav. Men frågan är hur pass stora växlar man ska dra på detta. , Kommuner och Landsting: Jag vill främst kommentera de regionala effekterna och även mana till försiktighet med att jämföra ett företag med hela den offentliga sektorn. Jag tror att det är viktigt att visa upp att det finns andra bilder. Det blir svårt om det är 1,1 miljoner arbetstagare som vi pratar om jämfört med ett företag. pratar vi mycket om hur det är inom ett företag och inom en organisation. Vi har manat och varnat för de långsiktiga systemeffekterna, det vill säga de oönskade nya beteendena och mönstren. Om man tittar på hur det ser ut för kommuner och landsting så ser man att systemet nu kostar och kommuninvånare i en Västerbottenskommun, medan det i blir i vinst - om man nu kan prata om vinst. Det säger någonting om de stora regionala skillnaderna. Då räcker det inte att prata om vad som händer i en arbetsorganisation eller i ett företag. Då handlar det i stället mycket om arbetsmarknadsstruktur, och då är det klart att detta kan få andra effekter när man börjar se vad det innebär för många kommuner till exempel i . För alla kommuner utom för 14 innebär systemet en kostnadsökning. Vi vet att det finns annat som man behöver använda pengarna till i kommunerna än till medfinansieringen. , : Företagarna svarade just på den frågan, om hur vi företagare ser på sjukskrivningar. Vi företagare är duktiga på att driva företag. Vi har inte kompetens inom den medicinska delen, och det är inte heller alltid den framgår. Det är svaret på din fråga; vi har inte den kunskapen i företaget och inte heller möjlighet att gå ut och köpa in den. Då betalar man helt enkelt . Ordföranden: har jag faktiskt satt upp mig själv på talarlistan. Jag har två frågor. Den ena går till Kommuner och Landsting med anledning av en uppgift som kom fram tidigare under hearingen. Det sades då att av personalcheferna var försiktiga eller tveksamma till att anställa sjukskrivna.