yttr · GS05KrU3y · 2005-01-01 00:00:00 — yttrande 2004/05:KrU3y Upphovsrätten i informationssamhället genomförande av direktiv /29/EG, m.m. har beslutat att bereda kulturutskottet tillfälle att yttra sig över proposition 2004/05:110 Upphovsrätten i informationssamhället genomförande av direktiv /29/EG, m.m. och de motioner som väckts i ärendet. yttrar sig i det följande över de delar i propositionen och motionerna som berör kulturutskottets beredningsområde. De yrkanden i motionerna som kulturutskottet därvid tar upp är: Moderata samlingspartiets motion L22 yrkandena 1 och 3, liberalernas motion L20 yrkandena 4, 6 och 8, motion L21 yrkandena 1 och 35, motion L24 yrkandena 13, de grönas motion L23 yrkandena 1 och 3 samt motion L25 (v) av och yrkandena 1 och 3. Till yttrandet har fogats fyra avvikande meningar. allmänna synpunkter på skyddet för upphovsrätten I och med den digitala utvecklingen har det på ett helt annat sätt än tidigare blivit möjligt att enkelt göra kopior av upphovsrättsmaterial och att göra materialet tillgängligt utan några geografiska eller andra begränsningar. Upphovsrättsligt skyddade verk har genom denna ökade lättillgänglighet blivit var mans egendom, och tillgången till dem är något som många numera tar för självklart och inte vill betala för. Regeringens förslag syftar till att klargöra och värna upphovsrätten, framför allt i den digitala miljön. ska balansen mot viktiga allmänna intressen av att få nyttja verk tillgodoses och anpassas till den digitala miljön. I detta lagstiftningssammanhang är det enligt kulturutskottets mening viktigt att skapa förståelse för varför upphovsrätten är viktig och varför den i så hög grad är värd att värna och skydda. Grundläggande inom upphovsrätten är att författare, kompositörer, konstnärer m.fl. har rätt att bestämma över det som de skapar och att de får betalt för utfört arbete. Med stöd av upphovsrätten kan de hindra att deras verk utnyttjas olovligt. Den ger dem också ett skydd mot att deras verk presenteras i ett sammanhang eller på ett sätt som kan vara kränkande. Inte minst viktigt är att den utgör grundvalen för deras försörjning. Upphovsrätten ger dem laglig rätt att ta betalt för sitt arbete. Utan upphovsrätten skulle möjligheten till detta försvåras, vilket starkt skulle hämma alla former av kulturellt skapande. Att sprida detta budskap och skapa en attitydförändring när det gäller synen på upphovsrätten är enligt kulturutskottet viktigt. ställer sig bakom regeringens förslag som syftar till att uppmuntra såväl kreativt skapande som investeringar i kreativ och innovativ verksamhet. Utskottet vill betona att en hög skyddsnivå har en positiv påverkan på kulturlivet men också på tillväxten, näringslivet och sysselsättningen den gynnar med andra ord samhället i stort. Regeringens nu framlagda förslag bygger bl.a. på direktiv som genom sitt medlemskap i EU förbundit sig att följa. har fastställt att inte har antagit de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet. ser det därför som angeläget att regeringens nu framlagda förslag genomförs och att den av regeringen aviserade översynen av upphovsrättslagen inleds efter direktivets genomförande. Vid denna översyn är det enligt kulturutskottets mening viktigt att det skapas klara och tydliga regler på upphovsrättens område. Upphovsrättslagen är svåröverskådlig och svårläst, och det är angeläget att den blir mer tillgänglig för dem som vill ta del av den. Mot denna bakgrund anser kulturutskottet att lagutskottet bör avstyrka dels yrkande om avslag på propositionen och begäran att regeringen skyndsamt ska återkomma till med ett nytt tydligare förslag som är anpassat efter de faktiska situationer som upphovsrätten samt samhällsmedborgarna möter i informationssamhället (motion L24 yrkandena 1 och 2), dels de grönas begäran om ett tillkännagivande om att ska omförhandla direktiv /29/EG och, på FN- nivå, de fördrag som reglerar upphovsrätt så att de bättre tar till vara både konstnärers och allmänhetens intressen i det digitala samhället (motion L23 yrkande 1). Bakgrund till regeringens förslag Den digitala utvecklingen har medfört att upphovsrättsligt skyddade verk kan kopieras snabbt och enkelt och överföras mellan olika länder, t.ex. via nätverk som Internet, på ett helt annat sätt . Detta är bakgrunden till och rådets direktiv /29/EG om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället, antaget . Direktivet bygger på två internationella fördrag som antogs av för immaterialrätt, () . I direktivet anges vissa bestämmelser om upphovsmäns och närstående rättighetshavares ensamrättigheter. Dessa är tvingande och måste således införas i nationell rätt. Direktivet innehåller dessutom bestämmelser som möjliggör ett antal undantag och inskränkningar i ensamrättigheterna. Direktivet är beträffande inskränkningarna tvingande i endast ett avseende, nämligen vad gäller tillfälliga kopior. Inskränkningen vad gäller tillfälliga kopior måste alltså införas i nationell rätt. Övriga undantag och inskränkningar som direktivet medger är av fakultativ karaktär, dvs. direktivet tillåter att medlemsstaterna har sådana undantag och inskränkningar i sin lagstiftning, men medlemsstaterna behöver inte ha dem. Direktivet sätter dock den yttre ramen för vilka undantag och inskränkningar som får finnas i den nationella lagstiftningen. I propositionen lämnas förslag om hur direktivet ska genomföras i svensk rätt och om ett svenskt tillträde till WIPO-fördragen. föreslås vissa andra ändringar som inte är föranledda av direktivet men som har samband med de frågor som direktivet behandlar. Förslagen innebär omfattande ändringar i den upphovsrättsliga lagstiftningen. Syftet med förändringarna är att stärka upphovsrätten, framför allt i den digitala miljön. Enligt direktivet skulle medlemsstaterna ha genomfört nödvändiga ändringar i nationell lagstiftning för att följa direktivet. har fastställt att har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt direktivet genom att inte anta de lagar och andra författningar som än nödvändiga för att följa detsamma. Grundläggande drag i upphovsrättslagen Upphovsrätt är den rätt som författare, kompositörer, konstnärer och andra upphovsmän har till sina litterära eller konstnärliga verk. Bestämmelserna om denna rätt finns i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk (URL). Litterära och konstnärliga verk är t.ex. böcker, tidningar, tidskrifter, dikter, sångtexter, datorprogram, musikaliska verk, sceniska verk och konstverk. Rättigheterna uppkommer när verket skapats och varar normalt efter upphovsmannens död. Upphovsrätten är grundlagsskyddad på så sätt att det i 2 kap. 19 § regeringsformen har föreskrivits att författare, konstnärer och fotografer äger rätt till sina verk enligt bestämmelser som meddelas i lag. En motsvarande bestämmelse finns i 1 kap. 8 § tryckfrihetsförordningen. Rättigheterna består av den ekonomiska rätten och den ideella rätten. Den ekonomiska rätten har två delar, nämligen rätten att framställa exemplar av verket och rätten att göra verket tillgängligt för allmänheten. Också den ideella rätten består av två delar. För det första har upphovsmannen rätt att i den omfattning och på det sätt god sed kräver bli angiven när exemplar av hans verk framställs eller verket görs tillgängligt för allmänheten. För det andra har han eller hon rätt att motsätta sig såväl att verket ändras som att det görs tillgängligt för allmänheten i sådan form eller i sådant sammanhang att hans eller hennes litterära eller konstnärliga anseende eller egenart kränks. URL innehåller också bestämmelser om skydd för upphovsrätten närstående rättigheter. Det gäller utövande konstnärers (t.ex. sångare, musiker och skådespelare) framföranden av verk, skiv- och filmproducenters upptagningar av ljud eller rörliga bilder (t.ex. CD-skivor och filmer), radio- och televisionsföretags utsändningar samt framställningar av kataloger och fotografier. Dessa rättigheter varar normalt från framförandet, ljud- eller bildupptagningen, utsändningen eller framställningen av respektive prestation. Upphovsrätten bygger på en balans mellan rättighetshavarnas intresse av att få bestämma över sina prestationer och andras intresse av att få använda deras prestationer. Vid bestämmandet av det upphovsrättsliga skyddet är det viktigt att värna rättighetshavarnas intressen, men måste en skälig avvägning göras gentemot olika användarintressen. Sistnämndas intressen tas till vara genom att man inför en rad inskränkningar i upphovsrätten och i de närstående rättigheterna. Inskränkningarna innebär en rätt att i vissa särskilda fall få framställa eller tillgängliggöra ett verk utan rättighetshava- Exempel på inskränkningar är rätten att för privat bruk kopiera delar av en bok, rätten att citera från texter och rätten att framställa talböcker för utlåning till synskadade. Rätt till användning av ett skyddat verk kan alltså grundas på sådana inskränkningar. Den kan också grundas på individuella avtal med upphovsmannen eller dennes rättsinnehavare liksom på en avtalslicens eller på en s.k. tvångslicens. Avtalslicens enligt URL innebär att en part kan träffa avtal om användning av verk med en organisation som företräder ett flertal svenska upphovsmän på området och därigenom få rätt att använda också verk av upphovsmän som inte företräds av organisationen. är det framför allt två organisationer som ingår sådana avtal, nämligen Bonus Presskopia på reprografiområdet och Copyswede på radio- och TV-området. Tvångslicens innebär att upphovsmannens samtycke inte behöver inhämtas för att det ska vara tillåtet att framställa exemplar av ett verk eller göra det tillgängligt för allmänheten men att ersättning ska betalas för användning av verket. Exemplarframställning och tillgängliggörande för allmänheten (2 § URL) Ensamrättigheterna ger upphovsmannen ensam rätt att med vissa inskränkningar som följer av lagen eller av avtal framställa exemplar av sitt verk och göra det tillgängligt för allmänheten. Rättigheterna innefattar som ovan angetts ekonomiska och ideella rättigheter. Rättsläget för vissa ensamrättigheter är inte helt klart, särskilt inte när det gäller exemplar i digital form. I klargörande syfte föreslås att direktivets definition av exemplarframställningsrätten för upphovsmän tas in i lagen. Enligt denna definition gäller ensamrätten såväl direkt som indirekt exemplarframställning och både tillfällig och permanent exemplarframställning, oavsett i vilken form eller med vilken metod framställningen sker och oavsett om den sker helt eller delvis. Omfattningen av rätten att göra ett verk tillgängligt för allmänheten föreslås inte bli förändrad. Däremot införs i lagtexten ett nytt begrepp för hur ett verk kan göras tillgängligt för allmänheten, nämligen överföring till allmänheten. Det kompletterar de tidigare begreppen offentligt framförande samt offentlig visning och spridning till allmänheten. Med överföring förstås distansöverföringar, dvs. en anpassning till den digitala tekniken. Alla tillgängliggöranden av verk på Internet, eller andra tillgängliggöranden på distans, kommer alltså att benämnas som en överföring till allmänheten och kräva upphovsmannens tillstånd. Även har sådana förfoganden legat inom ensamrätten men har då bedömts som offentligt framförande eller offentlig visning. Vidare föreslås att vissa förfoganden som utgjort offentlig visning fortsättningsvis ska bedömas som offentligt framförande. Regeringens förslag till förtydligande av ensamrätten för upphovsmännen att framställa exemplar välkomnas av kulturutskottet. Förslaget klargör och stärker upphovsmännens skydd, vilket är viktigt för att markera upphovsmännens rätt till sina verk. Denna rätt ger ökade möjligheter för konstnärerna att livnära sig på sitt arbete till gagn för ett kreativt skapande, något som i sin tur främjar ett rikare kulturliv, ökar sysselsättningen och har en positiv påverkan på näringslivet m.m. Regeringens förslag till anpassning till den digitala tekniken vad gäller tillgängliggörande för allmänheten gagnar vissa upphovsmän, nämligen bildkonstnärerna och författarna. Detta beror på att visst utnyttjande av deras verk som karakteriseras som offentlig visning i fortsättningen kommer att betraktas som offentligt framförande eller som överföring till allmänheten och att rätten till offentlig visning är föremål för fler inskränkningar, dvs. får i större utsträckning ske utan tillstånd av upphovsmannen, än rätten till offentligt framförande och rätten till överföring till allmänheten (jfr 20 § URL). Visas ett verk för allmänheten med hjälp av ett tekniskt hjälpmedel på plats (som en overheadapparat eller en diabildsprojektor) kommer tillgängliggörandet framöver att anses som ett offentligt framförande. Sker tillgängliggörandet på distans (t.ex. via Internet eller via en televisionsutsändning) kommer det att betraktas som överföring till allmänheten. Det sagda kan illustreras med att det är utan upphovsmannens samtycke tillåtet att för en närvarande publik offentligt förevisa konstverk med hjälp av en diabildsprojektor (anses som offentlig visning), men att denna förevisning enligt regeringens förlag kommer att bli otillåten (anses som offentligt framförande). ser positivt på den förstärkning av bildkonstnärernas och författarnas ställning som det nu beskrivna förslaget innebär; utskottet kan inte finna några sakliga skäl som talar för att bildkonstnärerna och författarna i grunden ska ha svagare rättigheter än andra grupper av rättighetshavare. Som nämnts öppnar direktivet möjlighet för ett antal undantag och inskränkningar i de ensamrättigheter upphovsmän eller närstående rättighetshavare har. I det följande tar kulturutskottet upp några av regeringens förslag till inskränkningar. Framställning av tillfälliga exemplar (11 a § URL) Direktivet är tvingande i endast ett avseende, nämligen vad gäller tillfälliga kopior. Denna inskränkning måste således införas i nationell rätt. Regeringen föreslår därför att det införs en ny bestämmelse enligt vilken tillfälliga former av exemplar får framställas, om framställningen utgör en integrerad och väsentlig del i en teknisk process och om exemplaren är flyktiga eller har underordnad betydelse i processen. Exemplaren får inte ha självständig ekonomisk betydelse. Exemplarframställningen får inte heller ha något annat syfte än att möjliggöra 1.överföring i ett nät mellan tredje parter via en mellanhand eller 2.laglig användning, dvs. användning som sker med tillstånd från upphovsmannen eller dennes rättsinnehavare eller annan användning som inte är otillåten enligt URL. Bestämmelsen är en anpassning till den nya tekniken. Vad som åsyftas är exempelvis de tillfälliga kopior som uppkommer i en persondators arbetsminne när någon surfar på nätet. I propositionen utvecklas regeringens förslag på följande sätt. Vid all informationssökning på Internet uppstår det tillfälliga digitala kopior i den egna datorn för att man över huvud taget ska kunna titta på eller lyssna på ett verk på Internet. Likaså uppkommer även vid annan digital användning av verk tillfälliga kopior i datorns arbetsminne. För att säkerställa att framställningen av ett sådant exemplar inte ska behöva något tillstånd från rättighetshavarna föreskriver direktivet att tillfälliga digitala kopior som uppstår vid en laglig användning av en enskild inte ska omfattas av rätten till framställning av exemplar. Som exempel på en sådan situation anges fallet då användningen över huvud taget inte är upphovsrättsligt relevant. En åtgärd är upphovsrättsligt relevant endast om man framställer ett exemplar av verket eller gör det tillgängligt för allmänheten. Om någon endast tittar eller lyssnar på ett verk betraktas det alltså inte som en upphovsrättsligt relevant åtgärd. Även om verket har lagts ut på Internet utan tillstånd, dvs. är en olovlig förlaga, gör den enskilde sig inte skyldig till något upphovsrättsligt intrång så länge som han eller hon endast tittar eller lyssnar på verket. När material däremot laddas ned från Internet är det fråga om en upphovsrättsligt relevant åtgärd. vill understryka att lagändringarna innebär att det är tillåtet att titta och lyssna på verk även om de har lagts ut på Internet olovligen och att straffansvar och skadeståndsskyldighet kan inträffa i dessa fall först när material laddas ned från Internet. Rätten att framställa kopior för privat bruk (12 § URL) Var och en får med vissa undantag framställa enstaka exemplar av offentliggjorda verk för enskilt bruk. Verket anses offentliggjort om det lovligen gjorts tillängligt för allmänheten. Tillstånd behöver inte begäras av upphovsmannen och ersättning behöver inte heller betalas (jfr dock kassettersättning nedan). Det har ansetts godtagbart att inom ramen för denna bestämmelse i URL, 12 §, göra enstaka kopior t.ex. åt kolleger på arbetsplatsen. Rätten att framställa kopior för privat bruk föreslås gälla även fortsättningsvis, men i något begränsad form. Den tidigare formuleringen enskilt bruk byts ut mot privat bruk bl.a. för att klargöra att möjligheterna att på en arbetsplats framställa exemplar av verk fortsättningsvis kommer att vara mycket begränsade. En arbetstagare ska enligt förslaget kunna kopiera för eget bruk men inte för kolleger. För att en sådan kopiering ska bli möjlig föreslås att en avtalslicens införs för statliga och kommunala organ samt för företag och organisationer. Vidare föreslås att kopiering för privat bruk inte ska vara tillåten om förlagan är olovlig. Det innebär bl.a. att kopiering för privat bruk av material som lagts ut på Internet utan upphovsmannens tillstånd inte är tillåtet. En annan begränsning som föreslås avser kopiering av litterära verk. Kopiering ska fortsättningsvis få avse endast begränsade delar av sådana verk eller sådana verk av begränsat omfång. Det kommer således i fortsättningen inte annat än i undantagsfall att vara möjligt att med stöd av bestämmelsen om privat bruk framställa exemplar av hela böcker. En annan förändring i förhållande till vad som gäller är att antalet exemplar som enligt förslaget blir tillåtet att framställa begränsas till ett eller några få exemplar. framhåller att så länge utbudet av lagliga alternativ på nätet är för klent kommer piratkopieringen att fortsätta att breda ut sig. Därför bör det enligt motionärerna ligga i rättighetshavarnas ansvar och intresse att på lämpligt sätt, genom marknadsföring, kodning, märkning eller liknande, lyfta fram de lagliga alternativen för kopiering för privat bruk på nätet och visa för konsumenterna vilka förlagor som är lovligt framställda (L20 yrkande 4). Samma synpunkter framförs av i motion L21 yrkande 1. I en enskild motion, L25, av och (båda v) framhåller motionärerna att regeringen borde, i stället för att enbart försöka utvidga kriminaliseringen av s.k. fildelning, i nära samarbete med berörda parter välja att stimulera tillkomsten av lagliga alternativ. Sådana alternativ skulle enligt motionärerna dels säkerställa att upphovsrättsinnehavaren får ersättning för sitt arbete, dels ge möjlighet för användaren att köpa/ ladda ned t.ex. musik till konkurrenskraftiga priser (yrkande 1). Regeringen anför att det är oklart om det är tillåtet att ladda ned musik för privat bruk när förlagan inte är lovlig. Med nuvarande regler torde enligt regeringen dock inte något straffansvar kunna följa på en överträdelse. Eventuellt skulle dock en skadeståndsskyldighet kunna uppstå, men frågan har inte prövats i rättspraxis. Regeringen föreslår nu att det uttryckligen blir otillåtet att för privat bruk kopiera material som lagts ut på Internet utan upphovsmannens samtycke eller i strid med lag. Det blir således otillåtet att ladda ned t.ex. musik eller en film till sin egen dator om förlagan är olovlig. En överträdelse kan enligt regeringens förslag medföra straffansvar och skadeståndsansvar. Direktivet tar inte ställning till frågan huruvida den förlaga som används vid kopiering för privat bruk måste vara ett exemplar som framställts och/ eller gjorts tillgängligt för allmänheten med upphovsmannens samtycke eller enligt lag (en s.k. lovlig förlaga). Däremot anges i direktivet att en förutsättning för en inskränkning, vad gäller rätten till framställning för privat bruk, är att rättighetshavarna får rimlig kompensation. När man fastställer vilken form kompensationen ska ha samt närmare bestämmelser och eventuell nivå på denna, bör enligt direktivet de särskilda förhållandena i varje enskilt fall beaktas. Ett viktigt kriterium är den eventuella skadan för rättsinnehavarna av åtgärden i fråga. I de fall när rättsinnehavarna redan har erhållit betalning i någon annan form, t.ex. som en del av en licensavgift, behöver det inte krävas någon särskild eller separat betalning. Då nivån fastställs bör full hänsyn tas till i hur stor utsträckning tekniska åtgärder används. I vissa situationer när förfånget för rättsinnehavaren är obetydligt behöver det inte uppkomma någon betalningsskyldighet. Regeringen anför att dagens svenska reglering av kopiering för enskilt bruk har gett upphov till problem för rättighetshavarna på vissa områden. Det förekommer enligt regeringen att kopiering sker i sådan omfattning att det skadar rättighetshavarna. I svensk rätt infördes ett schablonartat ersättningssystem, den s.k. kassettersättningen, som innebär att en avgift tas ut vid tillverkning och import av upptagningsanordningar såsom tomma CD-skivor, kassettband etc. (jfr s. 17). När kassettersättningen infördes var syftet att i viss mån kompensera upphovsmän m.fl. för den i och för sig tillåtna privatkopieringen. Enligt regeringen är systemet med kassettersättning bristfälligt eftersom det ibland inte alls ger någon kompensation eller inte fullt ut kompenserar för kopieringen. Det är enligt regeringen inte acceptabelt med hänsyn till rättighetshavarna. Detta avspeglas också, framhåller regeringen, i direktivets koppling mellan tillåten kopiering och ersättning. Regeringen anför att man kan tänka sig två alternativa sätt för att komma till rätta med problemen med rättighetshavarnas kompensation. Det ena alternativet vore att inskränka tillämpningsområdet och inte längre tillåta kopiering för enskilt bruk i samma utsträckning som . Det andra alternativet vore att bygga ut systemet med kassettersättning så att schablonersättning utgår i flera situationer och i större omfattning än . Regeringen delar den bedömning som gjordes i departementspromemorian (Ds 2003:35) och väljer därmed det första alternativet att begränsa rätten till kopiering för privat bruk. Det innebär att regeringen inte föreslår att kassettersättningen ändras i större utsträckning. Regeringen anför vidare att den naturligtvis måste följa den fortsatta utvecklingen vad gäller förutsättningarna för individuell rättighetsförvaltning. konstaterar att det i direktivet anges att en förutsättning för en inskränkning vad gäller rätten till kopiering för privat bruk är att rättighetshavarna får en rimlig kompensation. I likhet med regeringen anser kulturutskottet att enbart kassettersättningen inte kompenserar rättighetshavarna fullt ut för den privata kopiering som sker. Som regeringen anför finns det två sätt att kompensera rättighetshavarna. Det ena alternativet är det som regeringen väljer, nämligen att inskränka tillämpningsområdet och inte tillåta kopiering för enskilt bruk i samma utsträckning som . Det andra alternativet är att bygga ut systemet med kassettersättning så att schablonersättning utgår i flera situationer och i större omfattning än . delar regeringens bedömning att det första alternativet bör väljas . Utskottet anser dock att frågan om rättighetshavarnas kompensation bör övervägas ytterligare i den kommande översynen som regeringen aviserat.